ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 23. listopadu 2011
o státní podpoře C 28/10, kterou poskytlo Portugalsko v rámci režimu pojištění krátkodobých vývozních úvěrů
(oznámeno pod číslem C(2011) 7756)
(Pouze portugalské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2014/532/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“), a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Toto rozhodnutí se týká státní podpory, kterou zavedlo Portugalsko ve formě režimu pojištění krátkodobých vývozních úvěrů (dále jen „režim“).
1. PROCESNÍ ASPEKTY
(2)
Dne 12. ledna 2009 oznámilo Portugalsko režim pojištění krátkodobých vývozních úvěrů podle oddílu 5.1 sdělení Komise „Dočasný rámec Společenství pro opatření státní podpory zlepšující přístup k financování za současné finanční a hospodářské krize“ (2) (dále jen „dočasný rámec“).
(3)
Ačkoliv byl režim původně oznámen jako pojištění krátkodobých vývozních úvěrů pro země OECD, vztahuje se rovněž na transakce v rámci domácího obchodu.
(4)
Jelikož portugalské orgány potvrdily, že se režim používá od ledna 2009, Komise Portugalsko dopisem ze dne 19. dubna 2010 informovala o převedení režimu do registru neoznámené podpory.
(5)
Dopisem ze dne 27. října 2010 Komise Portugalsko informovala o zahájení vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU v souvislosti s tímto režimem.
(6)
Dopisem ze dne 29. listopadu 2010 zaslaly portugalské orgány své připomínky k dopisu Komise ze dne 27. října 2010. Připojily dopisy dvou pojistitelů úvěrů (CESCE a COSEC) ze dne 22. listopadu 2010 a 23. listopadu 2010.
(7)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo dne 9. dubna 2011 zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby se k režimu vyjádřily. Nebyly obdrženy žádné připomínky.
2. POPIS OPATŘENÍ
2.1. CÍL
(8)
Portugalské orgány tvrdily, že současná hospodářská krize znamená vyšší riziko u obchodních operací. To má zase za následek konzervativnější postoj pojistitelů úvěrů, což se projevuje ve výši pojistného krytí pro rizika spojená s obchodními operacemi.
(9)
Cílem režimu je napravit selhání trhu projevující se v nedostupnosti pojištění úvěrů a pomoci obnovit důvěru v trh s pojištěním úvěrů.
(10)
Těchto cílů je dosahováno tím, že vývozcům a společnostem, jež se dočasně potýkají s nedostupností pojistného krytí úvěrů na soukromém trhu pro transakce s kupujícími ze zemí OECD nebo pro transakce v rámci domácího obchodu, je poskytováno pojistné krytí úvěrů.
(11)
Podle portugalských orgánů se odvětví pojišťovnictví od roku 2008 značně zmenšilo, což má za následek nedostupnost pojistného krytí. Ke dni 30. září 2010 se celková hodnota pojištěného portfolia snížila v období od 31. prosince 2009 do 31. prosince 2009 o 32,84 % a v období od 31. prosince 2008 do 30. září 2010 o dalších 22,4 %. Celková hodnota pojistného portfolia v roce 2010 klesla na 15,9 miliardy EUR z hodnoty ve výši 30,6 miliardy EUR na konci roku 2008. Počet pojištěných podniků se snížil z 3 709 na konci roku 2008 na 2 290 v září 2010. Dopisy pojistitelů byly předloženy s cílem zdůvodnit nutnost zachování režimu do konce roku 2010, a to navzdory tvrzením v dopisech, že maximální výše pojistného krytí poskytnutého na základě režimu nebude dosaženo. Tyto dopisy objasňovaly potřebu režimu odkazem na vyšší riziko u pojištění vývozních úvěrů v důsledku celkové hospodářské situace v době překonávání krize, s následným růstem cen a snižováním krytí poskytovaného v některých odvětvích soukromými pojistiteli.
2.2. PRÁVNÍ ZÁKLAD
(12)
Vnitrostátním právním základem režimu je legislativní nařízení č. 175/2008 ze dne 26. srpna 2008, kterým se zřizuje Finova, a legislativní nařízení č. 211/1998 ze dne 16. července 1998, kterým se stanoví pravidla použitelná na vzájemné záruční společnosti (ve znění legislativního nařízení č. 19/2001 ze dne 30. ledna 2001 a č. 309-A/2007 ze dne 7. září 2007).
2.3. PROVÁDĚJÍCÍ SUBJEKT
(13)
Režim provádí tito soukromí pojistitelé úvěrů, kteří působí na portugalském trhu: COSEC, CESCE, Coface a Credito y Caución.
2.4. PŘÍJEMci
(14)
Podle informací, které portugalské orgány poskytly dne 26. listopadu 2010, se do října 2010 k režimu přihlásilo 399 příjemců.
(15)
V následujících tabulkách je uvedeno rozdělení úvěrových limitů poskytnutých do října 2010:
(16)
Využití podle zprostředkujících pojistitelů:
Pojišťovna
Příjemci
Úvěrový limit v EUR
Počet
(%)
Hodnota
(%)
COSEC
273
68,42
151 693 571
71,68
Credito y Caución
43
10,78
28 259 171
13,35
CESCE
55
13,78
24 747 850
11,69
Coface
28
7,02
6 929 700
3,27
Celkem
399
100
211 630 292
100
(17)
Rozdělení na domácí transakce a vývozní transakce podle velikosti trhu v říjnu 2010 (v EUR):
Skutečně využitý úvěrový limit 1 (4)
Hodnota (v EUR)
(%)
Transakce domácího obchodu
137 175 542
73,20
Vývozní transakce
50 221 841
26,80
Celkem
187 397 383
100
(18)
Rozdělení podle velikosti příjemců:
Velikost příjemce
Příjemci
Úvěrový limit v EUR
Počet
(%)
Hodnota (v EUR)
(%)
Velké podniky
126
31,58
101 135 009
47,79
Střední podniky
158
39,60
71 507 618
33,79
Mikropodniky/malé podniky
115
28,82
38 987 665
18,42
Celkem
399
100
211 630 292
100
2.5. PODMÍNKY UPLATNĚNÍ REŽIMU
(19)
Režim se vztahuje na obchodní rizika (například platební neschopnost a přetrvávající neplacení) spojená s vývozními transakcemi se zeměmi OECD a rizika související s transakcemi v rámci domácího obchodu pro období trvající méně než dva roky.
(20)
Veřejné pojištění funguje jako finanční nástroj pro sdílení rizik se soukromými pojistiteli („připojištění“). Poskytuje se pouze jako doplněk k pojištění sjednanému se soukromým pojistitelem.
(21)
Veřejné pojištění se podle portugalských orgánů poskytuje za zcela stejných podmínek jako soukromé pojištění. Částka pokrytá veřejným pojištěním proto nemůže být vyšší než částka pokrytá soukromým pojistitelem. Příslušné pojistné se však rovná 60 % pojistného, které účtuje soukromý pojistitel. Příslušná průměrná sazba na základě režimu představovala 0,21 % obratu, zatímco tržní sazba, kterou účtují soukromí pojistitelé, představovala v roce 2009 průměrně 0,36 % obratu. I průměrné tržní sazby (ve výši 0,23 % v roce 2007 a 0,24 % v roce 2008) byly od roku 2009 vyšší než příslušná průměrná sazba v rámci režimu.
(22)
V případě výskytu pojistné události jsou částky náhrady rozděleny mezi stát a soukromého pojistitele, který poskytuje základní pojištění, a to úměrně podílu celkového zaručeného krytí, tj. podílu kvóty. Poskytování náhrady vyřizuje soukromý pojistitel.
2.6. DOBA TRVÁNÍ
(23)
Režim byl oznámen dne 12. ledna 2009 na dobu od 1. ledna 2009 do 31. prosince 2010. Komisi nebylo oznámeno prodloužení režimu.
2.7. ROZPOČET
(24)
Podle informací, které Komisi poskytly portugalské orgány, činí maximální výše záruky pro jednoho příjemce 1,5 milionu EUR.
(25)
Podle informací, které Komisi poskytly portugalské orgány, činí celkový rozpočet režimu pro domácí i vývozní transakce 2 miliardy EUR (5).
3. ROZHODNUTÍ KOMISE O ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(26)
V rozhodnutí ze dne 27. října 2010 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení uvedla Komise předběžné posouzení a vyslovila pochybnosti ohledně slučitelnosti režimu s vnitřním trhem. Pochybnosti vyslovené v uvedeném rozhodnutí se týkaly:
-
uplatňování režimu na pojištění krátkodobých vývozních úvěrů, při němž je cena záruky nižší než úroveň, která se obvykle vyžaduje podle sdělení Komise o krátkodobém pojištění vývozních úvěrů (6) (dále jen „sdělení“). Komise vyslovila pochybnosti, zda bylo protiplnění nezbytné a přiměřené k dosažení cíle vzhledem k možnému narušení hospodářské soutěže, které to má za následek,
-
uplatňování režimu na domácí transakce. Komise vyslovila pochybnosti, pokud jde o slučitelnost opatření, a opět zpochybnila cenu, která byla stanovena za poskytnutou záruku.
4. PŘIPOMÍNKY PORTUGALSKA
(27)
Ve svých připomínkách k zahájení formálního vyšetřovacího řízení portugalské orgány uvedly, že tvrzení Komise, že společnosti, na něž se režim vztahuje, mají výhodu, která by jinak nebyla dostupná, není v souladu s cíli stanovenými v dočasném rámci. Aby prokázaly selhání trhu, portugalské orgány odkazují na poměr ztráty, který v roce 2008 dosáhl rekordní výše 102 %, navzdory skutečnosti, že se počet podniků, na něž se pojištění vztahovalo, na konci roku 2009 snížil o 29,41 % v porovnání s koncem roku 2008 a do konce září 2010 o dalších 12,53 %. Hodnota pojištěného portfolia klesla na konci roku 2009 v porovnání s koncem roku 2008 o 32,84 % a do září 2010 o dalších 22,36 %. Portugalsko rovněž tvrdí, že i ostatní členské státy přijaly podobné režimy.
(28)
Pokud jde o selektivní povahu výhody, Portugalsko uvedlo, že režim není selektivní, nýbrž že představuje opatření obecné povahy, které nemá za následek diskriminaci v rámci odvětví ani mezi odvětvími. Portugalsko rovněž namítá, že Komise nestanovila, co představuje obecné opatření. Podle Portugalska neexistenci diskriminace prokazuje: i) uplatňování režimu rovněž na společnosti z ostatních členských států, které působí v Portugalsku; ii) schválení žádostí o účast v režimu všech čtyř pojistitelů působících v Portugalsku, přičemž všichni jsou přinejmenším částečně ve vlastnictví zahraničních subjektů; iii) nezměnění potřeb v oblasti financování během krize; iv) významný příjemce podpory na základě režimu, kterým byl v říjnu 2010 segment operací týkajících se vnitrostátního trhu (73,2 %); v) možnost všech podniků působících v Portugalsku využít režim, a to nezávisle na tom, zda povaha jejich činností souvisí s obchodováním se zbožím (režim využila odvětví jako „stavebnictví“, „doprava“ a „ostatní služby - kromě obchodu“, a to s částkami ve výši 2 155 000 EUR, 471 500 EUR resp. 4 580 000 EUR), ačkoliv vývozní úvěry vzhledem ke své povaze souvisí především s transakcemi se zbožím. Model připojištění není mimoto podle Portugalska zdrojem diskriminace, jelikož žádnému podniku nebrání v tom, aby si takovéto pojištění sjednal se soukromým pojistitelem. Orgány veřejné správy se zcela spoléhají na posouzení rizik provedené soukromými pojistiteli. Rovněž maximální limit stanovený pro jednotlivé pojištění nebrání podle portugalských orgánů v přístupu velkým podnikům, které režim využívají (47,79 % s ohledem na hodnotu operací v porovnání s 33,79 % u středních podniků a 18,42 % u malých podniků, avšak pouze 31,58 %, pokud jde o počet příjemců, na rozdíl od 39,60 % u středních podniků a 28,82 % u malých podniků). Tento maximální limit má zajistit, aby byly použité státní prostředky úměrné sledovaným cílům a aby bylo riziko náležitě rozloženo, a současně umožnit přístup k režimu většímu počtu podniků. Skutečnost, že maximální částka stanovená pro režim nebyla využita, představuje podle portugalských orgánů důkaz o neexistenci diskriminace velkých podniků. Portugalsko zpochybňuje taktéž souvislost mezi judikaturou, kterou Komise uvedla v 36. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, a diskriminací. Portugalsko lituje, že Komise nestanovila kritéria, která musí opatření splňovat, aby se považovalo za opatření obecné povahy.
(29)
Portugalsko odůvodnilo nižší ceny v rámci režimu v porovnání se soukromým pojištěním tím, že lze zaznamenat negativní výběr, jelikož se podniky rozhodují pro zajištění méně rizikových operací v rámci režimu a rizikovější operace ponechávají pro krytí soukromým pojištěním. V tomto ohledu by odůvodnění Komise nebylo podle portugalských orgánů relevantní v oblasti vývozních úvěrů, kde se riziko nezvyšuje s výší úvěru, jak je tomu u bankovních úvěrů. Podle portugalských orgánů prokazuje nízké riziko rovněž skutečnost, že se k říjnu 2010 objem pohledávek nahromaděných v režimu zvýšil pouze o 0,26 % celkové hodnoty sjednaného pojištění. Ceny stanovené za státní záruku mimoto podle portugalských orgánů odpovídají tržním cenám před krizí, a proto neposkytují příjemcům výhodu.
(30)
Podle portugalských orgánů režim nezpůsobuje narušení hospodářské soutěže mezi členskými státy, jelikož i) se vztahuje rovněž na vnitrostátní operace; ii) náklady na pojištění se v jednotlivých členských státech liší, jak prokazují různé ceny pojištění, a ii) tento druh služby není na trhu dostupný.
5. PŘIPOMÍNKY OSTATNÍCH ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(31)
Po zveřejnění rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v Úředním věstníku Evropské unie dne 9. dubna 2011 neobdržela Komise žádné připomínky třetích stran.
6. POSOUZENÍ
6.1. HODNOCENÍ OPATŘENÍ JAKO STÁTNÍ PODPORY
(32)
V čl. 107 odst. 1 SFEU se uvádí:
Podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak.
(33)
Aby byl použitelný čl. 107 odst. 1 SFEU, je třeba, aby bylo možno opatření přičíst státu, aby bylo provedeno ze státních prostředků, ovlivňovalo obchod mezi členskými státy a narušovalo hospodářskou soutěž na vnitřním trhu tím, že poskytuje určitým podnikům selektivní výhodu.
Státní prostředky
(34)
Jak je objasněno v rozhodnutí Komise ze dne 27. října 2010 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, pojištění je poskytováno přímo státem a případné ztráty vyplývající z režimu ovlivňují státní rozpočet. Režim proto zahrnuje státní prostředky. Použití státních prostředků Portugalsko nezpochybnilo.
Selektivní výhoda pro pojistitele
(35)
Komise analyzovala trhy s pojištěním vývozních úvěrů ve svých rozhodnutích o režimech pojištění krátkodobých vývozních úvěrů (7). Sazby pojistného na trhu s pojištěním krátkodobých vývozních úvěrů jsou ve smlouvách obvykle stanoveny na dobu nejméně jednoho roku. Jakákoli změna ceny nabízeného krytí je proto účinná až s určitou časovou prodlevou. Tržní praxe je mimoto taková, že se nabídka pojištění úvěrů upravuje zvyšováním či snižováním výše nabízeného úvěru, a nikoli změnou sazby, která se za pojištění účtuje. Tato praxe byla zaznamenána rovněž od počátku finanční krize, jak dokládají dopisy o odmítnutí krytí, které zaslalo Portugalsko, a dopisy o odmítnutí krytí v jiných případech režimů pojištění krátkodobých vývozních úvěrů (8). Dopisy pojistitelů o odmítnutí krytí obvykle vývozcům jako alternativu nenabízejí vyšší cenu krytí u určitých kupujících. Z důkazů vyplývá, že v důsledku finanční krize soukromí pojistitelé významně snížili nabízené krytí a často je úplně zrušili. Výše uvedené skutečnosti potvrzují další údaje, které poskytly tržní subjekty (9). Hospodářská soutěž mezi pojistiteli je proto založena především na množství úvěrů, nikoli na cenách. Prostřednictvím opatření stát reagoval na poptávku, kterou neuspokojovaly stávající soukromé hospodářské subjekty. Na konkurenčním trhu bez zásahu státu by však na poptávku reagoval nový hospodářský subjekt, který by poskytl dodatečné pojistné krytí. Cílem zásahu státu bylo proto chránit tržní postavení soukromých hospodářských subjektů, které již působí na portugalském trhu.
(36)
Pojištění krátkodobých vývozních úvěrů je produkt, jehož prostřednictvím pojistitel přebírá obchodní a politické riziko nedodržení závazku kupujícího v rámci obchodní transakce. Převzetí obchodních rizik souvisejících s obchodními transakcemi nabízejí rovněž banky, a to prostřednictvím dokumentárního akreditivu a faktoringu. Pojištění krátkodobých vývozních úvěrů, které nabízejí úvěrové pojišťovny, a dokumentární akreditiv nabízený bankami představují náhrady na straně poptávky na trhu pro ochranu před obchodními riziky plynoucími z obchodních transakcí. V případě neexistence zásahu státu by se mohli vývozci přinejmenším v určité míře uchýlit k dokumentárnímu akreditivu, který nabízejí banky (10). Vzhledem k možné nahraditelnosti mezi pojištěním krátkodobých vývozních úvěrů nabízeným pojistiteli a dokumentárním akreditivem nabízeným bankami znamená opatření výhodu ve prospěch odvětví pojištění krátkodobých vývozních úvěrů, jelikož přispívá k zachování podílu pojistitelů vývozních úvěrů na trhu pro ochranu před obchodními a politickými riziky obchodních transakcí. Jelikož banky nejsou způsobilé pro využití režimu, na jehož základě je veřejné pojištění nabízeno pouze jako doplněk k pojištění, které poskytují soukromí pojistitelé, je tato výhoda selektivní.
(37)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že opatření poskytuje pojistitelům selektivní výhodu.
Selektivní výhoda pro vývozce a tuzemské obchodní společnosti
(38)
Vývozci a obchodní společnosti přihlášené k režimu platí pojistné, které je nižší než tržní pojistné. To má za následek posílení postavení společností využívajících režim v porovnání se společnostmi, které pojistné krytí potenciálně získají pouze u soukromých pojistitelů za tržní cenu. Má se za to, že samotné posílení postavení některých účastníků trhu v porovnání s jejich konkurenty ve srovnatelné situaci prostřednictvím opatření určitého režimu představuje výhodu (11). V daném případě by posílení postavení těchto příjemců nebylo ve stejné míře možné bez zásahu státu.
(39)
Jak potvrdilo Portugalsko, toto krytí není na trhu k dispozici (přinejmenším ve stejném rozsahu) pro rizika, na něž se režim vztahuje. Společnosti využívající režim mají proto dvojí výhodu v podobě přístupu k pojistnému krytí, jež by jinak nebylo dostupné: mají prospěch nejen z nižšího pojistného, než je tržní cena, nýbrž rovněž z existence dodatečného pojištění.
(40)
Portugalský režim je ve skutečnosti selektivní.
(41)
Prvním náznakem, že režim je selektivní, je skutečnost, že společnostmi, které opatření využívají, jsou téměř výhradně společnosti obchodující se zbožím, zatímco společnosti, které poskytují služby, jej využívají mnohem méně. V rámci formálního vyšetřovacího řízení portugalské orgány uvedly, že neexistují žádné právní překážky, které by společnostem, jež nevykonávají obchodní činnosti, znemožňovaly režim využít, a že režim využila odvětví jako „stavebnictví“, „doprava“ a „jiné služby - kromě obchodu“. Portugalsko však rovněž připouští, že se pojištění vývozních úvěrů vzhledem ke své povaze týká především transakcí se zbožím. Na společnosti, které poskytují dopravní a jiné služby, připadala k říjnu 2010 pouze 2,4 % pojištění poskytnutého na základě režimu. Vzhledem k tomu, že na podniky, které poskytují služby, připadalo pouze 8 z celkového počtu 361 podniků využívajících režim a přibližně 1,25 % úvěrových limitů, je zřejmé, že dotyčné opatření v zásadě podporuje společnosti obchodující se zbožím.
(42)
Existují další prvky, které prokazují, že režim je ve skutečnosti selektivní.
(43)
Za prvé, navzdory tvrzení portugalských orgánů, že režim má obecnou povahu, jelikož příjemci jsou stanoveni pomocí objektivních kritérií, která nevedou k diskriminaci subjektů z ostatních členských států, podmínky stanovené v rámci režimu poskytují při výběru příjemců určitý prostor pro uvážení. Režim používá model „připojištění“, na jehož základě jsou pro režim způsobilé pouze společnosti, které mají sjednaný úvěrový limit u soukromého pojistitele, zatímco společnosti, jimž soukromí pojistitelé úvěrů zcela odmítnou poskytnout krytí, nejsou pro „připojištění“ způsobilé. Režim ponechává zcela na soukromých společnostech, aby posoudily způsobilost pro pojištění. V případě neexistence jednotných a objektivních kritérií pro stanovení rizika spojeného s transakcemi, které provádí každý vývozce nebo obchodník, poskytuje režim soukromým subjektům určitou volnost při posuzování úvěruschopnosti společností, které mohou požádat o pojistné krytí. Soudní dvůr měl za to, že aby se opatření považovalo za neselektivní, mělo by být založeno na kritériu uplatnění, které je objektivní, bez jakéhokoli zeměpisného nebo odvětvového zohlednění, a mělo by být v souladu s cílem opatření (12). V daném případě vede neexistence objektivních kritérií pro rozhodování o poskytnutí soukromého pojistného krytí k možné diskriminaci mezi příjemci, kteří jsou ve srovnatelné skutkové situaci (13).
(44)
Za druhé, i kdyby se kritéria pro přístup k režimu považovala za objektivní, Soudní dvůr rozhodl, že samotná existence objektivních kritérií nevylučuje selektivní povahu opatření, pokud má dotyčné opatření za následek zvýhodnění určitých podniků na úkor jiných. Soudní dvůr uvedl, že „skutečnost, že podpora není zaměřena na jednoho či více konkrétních příjemců, kteří jsou stanoveni předem, nýbrž že se na ni vztahuje řada objektivních kritérií, na jejichž základě může být v rámci předem stanovených celkových přidělených rozpočtových prostředků poskytnuta neomezenému počtu příjemců, kteří nejsou zprvu jednotlivě identifikováni, nemůže postačovat k tomu, aby byla zpochybněna selektivní povaha opatření, a tudíž je hodnoceno jakožto státní podpory ve smyslu článku 92 Smlouvy [čl. 107 odst. 1 SFEU]. Tato situace nanejvýš znamená, že dotyčné opatření nepředstavuje jednotlivou podporu. Nevylučuje to však, aby bylo veřejné opatření považováno za systém podpory představující selektivní (a tudíž zvláštní) opatření, pokud vzhledem ke kritériím, jimiž se řídí jeho uplatňování, zvýhodňuje určité podniky nebo určitá odvětví výroby na úkor ostatních“ (14). Podle Soudního dvora proto nelze zásahy státu posuzovat podle jejich účelu nebo cílů, nýbrž podle jejich účinků (15). V daném případě je režim ve skutečnosti selektivní.
(45)
Za třetí, aby bylo opatření obecné povahy, musí být nejen založeno na objektivních a horizontálních kritériích, nýbrž nesmí být rovněž omezeno časově nebo s ohledem na oblast působnosti. Navzdory tvrzení Portugalska, že režim má obecnou povahu, je tento režim omezen z hlediska času i oblasti působnosti, včetně samotné povahy modelu připojištění, jak bylo objasněno v 43. bodě odůvodnění.
(46)
Kritéria režimu nejsou rovněž v souladu s cílem a logikou opatření (16). I kdyby soukromí pojistitelé uplatňovali režim objektivně, na základě režimu jsou způsobilé pouze společnosti, u nichž během krize došlo k snížení jejich pojistného krytí. Společnosti, jimž soukromí pojistitelé úvěrové limity zcela zrušili, jsou z režimu vyloučeny. Navzdory cíli režimu, kterým je odstranit údajnou nedostupnost pojištění na soukromém trhu, se režim nevztahuje na společnosti, které jsou omezením možnosti soukromého pojištění na trhu zasaženy nejvíce. V tomto ohledu není návrh opatření vhodný k odstranění zjištěného selhání trhu.
(47)
Na základě výše uvedených úvah jsou výhody, které jsou poskytnuty vývozcům a obchodním společnostem přihlášeným k režimu, selektivní.
Ovlivnění obchodu a narušení hospodářské soutěže
(48)
Co se týká ovlivnění obchodu, režim se vztahuje na vývozní transakce a domácí transakce s obchodovatelným zbožím.
(49)
Zahrnutím domácích transakcí může režim potenciálně ovlivnit obchod mezi členskými sáty v míře, která by mohla značně narušit obchodní toky, například přesměrováním ekonomických činností od vývozu k domácím transakcím.
(50)
Pokud jde o narušení hospodářské soutěže, podle judikatury Soudního dvora poukazuje samotná skutečnost, že konkurenceschopnost určitého podniku by byla posílena vůči soutěžícím podnikům získáním hospodářské výhody, kterou by jinak při svém běžném podnikání nezískal, na riziko narušení hospodářské soutěže (17).
(51)
Jelikož se režim vztahuje na vývoz, přičemž jsou zahrnuty ostatní členské státy, opatření jednoznačně ovlivňuje obchodní toky mezi členskými státy, jelikož příjemcům usnadňuje vykonávání vývozní činnosti.
(52)
Režim ovlivňuje obchod rovněž tím, že zahrnuje domácí transakce. Podle ustálené judikatury je nutno mít za to, že pokud podpora poskytnutá určitým členským státem posílí postavení společnosti vůči ostatním soutěžícím společnostem při obchodování v rámci Unie, ovlivňuje tato podpora obchod. V tomto ohledu může k určení toho, zda má podpora skutečný nebo potenciální dopad na hospodářskou soutěž a ovlivňuje obchod mezi členskými státy, sloužit skutečnost, že určité hospodářské odvětví bylo na úrovni EU liberalizováno. Navíc není nutné, aby se společnost, která je příjemcem podpory, sama podílela na obchodu v rámci Unie. Podpora poskytnutá členským státem určité společnosti může přispět k zachování či zvýšení činnosti na domácím trhu s tím, že společnosti usazené v ostatních členských státech mají méně možností proniknout na trh dotyčného členského státu. Posílení určitého podniku, který se až dosud na obchodu v rámci Unie nepodílel, jej může uvést do situace, která mu umožní proniknout na trh jiného členského státu (18).
(53)
V daném případě opatření zvýhodňuje společnosti, které působí v různých odvětvích, jež jsou otevřena obchodu v rámci Evropské unie. I zvýhodnění domácích transakcí společností, které působí pouze na portugalském trhu, tudíž ovlivňuje obchod mezi členskými státy.
(54)
Účelem opatření je mimoto podporovat komerční obchodní činnosti společností usazených v Portugalsku na rozdíl od podniků usazených v ostatních členských státech. Opatření proto může narušit hospodářskou soutěž na vnitřním trhu.
Závěr
(55)
Tento režim proto představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Podporu lze považovat za slučitelnou se společným trhem, pokud splní jednu z výjimek stanovených ve Smlouvě.
6.2. SLUČITELNOST PODPORY PRO POJISTITELE
(56)
Komise ve svém sdělení stanovila podmínky, za nichž lze podporu pro pojistitele ve formě státem podporovaných režimů pojištění krátkodobých vývozních úvěrů považovat za slučitelnou. V souvislosti s finanční krizí stanoví podmínky pro použití sdělení dočasný rámec.
(57)
V bodě 2.5 sdělení v pozměněném znění (19) jsou „obchodovatelná rizika“ vymezena jako obchodní a politická rizika veřejných i neveřejných dlužníků, kteří mají sídlo v zemích uvedených v příloze (20) sdělení. Finanční výhody poskytnuté pojistitelům vývozních úvěrů, kteří uzavřou transakci považovanou za obchodovatelné riziko či poskytnou krytí pro takovouto transakci, jsou obvykle zakázány.
(58)
V bodě 3.1 sdělení je uvedeno, že faktory, které mohou narušovat hospodářskou soutěž ve prospěch veřejných nebo veřejně podporovaných pojistitelů vývozních úvěrů, kteří kryjí obchodovatelná rizika, zahrnují právní a faktické státní záruky půjček nebo ztrát. Záruky tohoto druhu umožňují pojistitelům vypůjčit si s úrokovou sazbou nižší, než je úroková sazba běžná na trhu, anebo jim umožní vypůjčit si finanční prostředky vůbec. Kromě toho státní záruky zbavují pojistitele nutnosti zajistit se na soukromém trhu.
(59)
Co se týká zemí, které nejsou uvedeny v příloze sdělení, tato rizika jsou „neobchodovatelná“ ve smyslu sdělení a na veřejnou podporu určenou na jejich krytí se sdělení nevztahuje.
(60)
V bodě 4.2 sdělení je stanoveno, že „obchodovatelná rizika“ nemohou být kryta pojištěním vývozních úvěrů s podporou členských států. V bodě 4.4 sdělení je však uvedeno, že za určitých okolností mohou být tato rizika dočasně pojištěna veřejnými nebo veřejně podporovanými pojistiteli vývozních úvěrů. Zejména se v něm uvádí, že se rizika dlužníků, kteří mají sídlo v zemích uvedených v příloze sdělení, považují za dočasně neobchodovatelná pouze tehdy, pokud lze prokázat, že není dostupné soukromé pojistné krytí pro rizika, která jsou obecně považována za obchodovatelná. Členské státy, které chtějí využít tuto únikovou doložku, musí poskytnout zprávu o trhu a poskytnout důkazy předložené dvěma velkými, známými mezinárodními pojistiteli vývozních úvěrů a jedním vnitrostátním pojistitelem úvěrů, přičemž zmíněná zpráva i důkazy prokazují, že krytí rizik není na soukromém trhu pojištění k dispozici. Veřejně podporovaný pojistitel vývozních úvěrů musí mimoto pokud možno sjednotit pojistné sazby pro takováto neobchodovatelná rizika s pojistnými sazbami, které si za srovnatelná rizika účtují soukromí pojistitelé vývozních úvěrů, a poskytnout popis podmínek, které veřejný pojistitel vývozních úvěrů hodlá použít ke krytí daných rizik.
(61)
V zájmu urychlení postupu zjednodušil dočasný rámec do 31. prosince 2010 důkazy, které musí členské státy předložit, aby prokázaly nedostupnost krytí. Za tímto účelem musely členské státy poskytnout důkazy předložené jedním velkým známým mezinárodním soukromým pojistitelem vývozních úvěrů a vnitrostátním pojistitelem úvěrů nebo alespoň čtyřmi zavedenými vývozci na domácím trhu. Platnost dočasného rámce byla prodloužena do 31. prosince 2011 (21).
Nedostupnost krytí
(62)
Portugalsko předložilo řadu dopisů od vývozců, které prokazují, že jim u mnoha transakcí bylo odmítnuto krytí. Komise však v dopisech, které poskytly portugalské orgány, nenašla dostatečný důkaz o nedostupnosti krytí. Důvody uvedené v těchto dopisech jsou buď důvěrné, nebo se v nich výslovně uvádí, že důvodem odmítnutí je nedostatečná likvidita či špatná finanční situace zákazníka, což je běžná obchodní praxe na řádně fungujícím pojistném trhu. Portugalsko ve své odpovědi na rozhodnutí Komise ze dne 27. října 2010 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení poskytlo údaje, které prokazují snížení počtu podniků, jež uzavřely pojištění (na konci roku 2009 činil pokles v porovnání s předchozím rokem 29,41 % a do září 2010 došlo k poklesu o dalších 12,53 %), a rovněž snížení hodnoty pojištěného portfolia (32,84 % pokles na konci roku 2009 v porovnání s předchozím rokem a do září 2010 pokles o dalších 22,36 %). Ze dvou dopisů soukromých pojistitelů, které Portugalsko poskytlo s odkazem na nedostupnost krytí na soukromém trhu, se v jednom z nich (dopis CESCE ze dne 22. listopadu 2010) uvádí, že se kvůli poklesu na nákupních trzích snížily rovněž potřeby podniků v oblasti financování. Údajné snížení pojištěných objemů proto není dostatečným důkazem nedostupnosti krytí na trhu.
(63)
Je-li na soukromém trhu krytí skutečně nedostupné a stane-li se dostupným v případě, že částečné krytí poskytne stát, mohlo by to být známkou toho, že pojistitelé obdrželi státní podporu. Jelikož se trh přizpůsobuje především s ohledem na množství úvěrů, nikoli ceny (jak je objasněno v 35. bodě odůvodnění), dostupnost úvěrů vyplývající ze státní podpory umožňuje hospodářským subjektům, které již působí na trhu, udržet si své postavení.
Sladění sazeb pojistného se sazbami účtovanými soukromými pojistiteli úvěrů
(64)
Sazby účtované v rámci režimu představují 60 % sazby, kterou stejnému zákazníkovi účtuje za krytí soukromý pojistitel. V rozporu s tvrzeními Portugalska lze riziko převedené v rámci režimu na stát považovat za vyšší než riziko, které kryje soukromý pojistitel samostatně. Je nutno připomenout, že se riziko nezaplacení zvyšuje s tím, jak se zvyšuje pojištěná částka. V případě vyšší částky pojistného krytí by proto vývozce souhlasil s uzavřením více obchodních transakcí s daným kupujícím. Celkový objem transakcí by mohl přesáhnout schopnost kupujícího splatit dotyčnou částku.
(65)
Portugalské orgány se domnívají, že riziko dodatečných transakcí je nižší vzhledem k tomu, že se vývozce, který získal omezené pojistné krytí, pojistí nejprve s ohledem na nejrizikovější kupující; při vyšším krytí by se vývozce postupně pojišťoval s ohledem na méně rizikové kupující. Toto tvrzení však přehlíží skutečnost, že úvěrové limity jsou poskytnuty pro jednotlivého kupujícího, a vývozce tudíž nemá možnost použít celý poskytnutý limit výhradně pro nejméně věrohodné kupující.
(66)
Tvrzení portugalských orgánů, že dodatečné pojištěné transakce jsou méně rizikové než transakce pojištěné soukromým pojistitelem, by mimoto vedlo k závěru, že soukromí pojistitelé akceptují při dané výši pojistného vyšší riziko, přičemž při stejné výši pojistného odmítají pojistit transakce s nižším rizikem. Pokud by bylo toto tvrzení pravdivé, pojistil by racionálně jednající soukromý pojistitel více transakcí, což by zvýšilo jeho příjmy z pojistného a současně snížilo riziko. Jinými slovy, tvrzení portugalských orgánů by naznačovalo neracionální chování soukromých pojistitelů, kteří by souhlasili s pojištěním rizikovější části portfolia místo méně rizikové části. Toto tvrzení proto nelze uznat.
(67)
V důsledku vyššího rizika, na něž se opatření vztahuje, je stát vystaven vyšší očekávané konečné ztrátě než soukromý pojistitel, když poskytuje počáteční krytí a stanoví jeho cenu samostatně. V případě režimu připojištění, kdy je rozhodnutí o zvýšení krytí přijato až poté, co bylo stanoveno pojistné pro počáteční limit úvěrového pojištění, musí cena připojištění odrážet vyšší riziko možného nadměrného krytí. Tvrzení portugalských orgánů, podle něhož podniky provádějí negativní výběr, což zajišťuje, že rizikovější operace jsou kryty soukromým pojištěním, není doloženo žádnými konkrétními údaji ani známou tržní praxí. Nejběžnější forma soukromého pojištění vývozních úvěrů (pojištění na základě celkového obratu) vyžaduje, aby v rámci pojištění bylo pokryto celé portfolio prodejů na úvěr. Pojištěná společnost proto nemůže pojišťovat svá rizika selektivně. Komise se domnívá, že by cena doplňkového pojištění měla zohledňovat vyšší úroveň převzatého rizika. Cena by proto měla být vyšší než cena, kterou za základní krytí účtují soukromí pojistitelé.
(68)
V daném případě jsou sazby účtované v rámci režimu nižší než stávající sazby na trhu s pojištěním vývozních úvěrů, což Portugalsko potvrdilo ve své odpovědi na rozhodnutí Komise ze dne 27. října 2010 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení. Tato cena je rovněž nižší než tržní sazby v letech 2007 a 2008. Z tohoto důvodu není potvrzeno ani tvrzení portugalských orgánů, podle něhož cena odpovídá tržním sazbám před krizí. Cena by měla mimoto zohledňovat úroveň převzatého rizika. Cena by proto měla být ve skutečnosti vyšší než tržní cena.
(69)
Na základě výše uvedených skutečností není režim vztahující se na pojistitele slučitelný se sdělením a dočasným rámcem.
6.3. SLUČITELNOST PODPORY PRO VÝVOZCE A TUZEMSKÉ OBCHODNÍ SPOLEČNOSTI
6.3.1. Slučitelnost opatření zaměřeného na pojištění krátkodobých vývozních úvěrů
(70)
Ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, jež je použitelné za běžných tržních podmínek, a ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU, které je použitelné v době vážné poruchy v hospodářství, umožňují považovat podpory za určitých podmínek za slučitelné s vnitřním trhem.
(71)
Komise připomíná, že podle judikatury je nutno čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU vykládat restriktivně a musí se jednat o nápravu poruchy v celém hospodářství některého členského státu (22).
(72)
V souladu se zásadami stanovenými v dočasném rámci (bod 5.1), jehož platnost byla prodloužena do 31. prosince 2012, musí opatření podpory splňovat níže uvedená kritéria, aby byla považována za slučitelná:
a.
Vhodnost
Podpora musí být dobře cílená, aby účinně splnila cíl, kterým je náprava vážné poruchy v hospodářství. Tak tomu není v případě, není-li opatření k odstranění poruchy vhodné.
b.
Nezbytnost
Opatření podpory musí být svou výší a formou nezbytné k dosažení cíle. Musí se tudíž jednat o minimální částku, která je nezbytná k dosažení cíle, a opatření musí mít formu, která je k nápravě poruchy nejvhodnější. Jinými slovy, pokud by k nápravě vážné poruchy v celém hospodářství postačovala nižší částka podpory nebo opatření ve formě, která méně narušuje hospodářskou soutěž, nebylo by dotyčné opatření nezbytné. Tato analýza je potvrzena v ustálené judikatuře Soudního dvora (23).
c.
Přiměřenost
Kladné účinky opatření je nutno náležitě uvážit s ohledem na narušení hospodářské soutěže, aby bylo narušení omezeno na minimum nezbytné k dosažení cílů těchto opatření. V čl. 107 odst. 1 SFEU jsou zakázána veškerá selektivní veřejná opatření, která mohou narušit obchod mezi členskými státy. Jakékoli odchylka podle ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU, jež povoluje státní podporu, musí zajistit, aby byla tato podpora omezena na to, co je nezbytné k dosažení uvedeného cíle.
Vhodnost
(73)
Jak je objasněno v 46. bodě odůvodnění, návrh režimu vylučuje společnosti, které jsou krizí zasaženy nejvíce, a režim proto není vhodný k odstranění údajného selhání trhu v podobě nedostupnosti soukromého krytí.
Nezbytnost a přiměřenost: sladění sazeb pojistného se sazbami účtovanými soukromými pojistiteli úvěrů
(74)
Jak je uvedeno v 62. bodě odůvodnění, ačkoliv informace, které poskytlo Portugalsko, naznačují napětí na soukromém trhu s pojištěním úvěrů, neprokazují nedostupnost krytí. Nelze proto zjistit nezbytnost zásahu státu.
(75)
Jak je objasněno v 21. a 64. bodě odůvodnění, sazby účtované v rámci režimu představují 60 % sazeb, které témuž zákazníkovi účtují za krytí soukromí pojistitelé.
76)
Jak je vysvětleno v 65. až 67. bodě odůvodnění, v případě režimu připojištění, kdy je rozhodnutí o zvýšení krytí přijato až poté, co bylo stanoveno pojistné pro počáteční limit úvěrového pojištění, musí cena připojištění zohledňovat vyšší riziko možného nadměrného krytí.
(77)
Cíle, kterým je poskytnutí údajně nedostupného pojistného krytí, by mohlo být dosaženo rovněž prostřednictvím režimu s cenou stanovenou tak, aby odrážela riziko, které převzal stát. Stanovení ceny v rámci režimu na základě nižšího pojistného, než je pojistné, které by za obdobná rizika účtoval trh, není přiměřené cíli režimu.
(78)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem nelze část režimu týkající se pojištění vývozních úvěrů považovat za slučitelnou podporu pro vývozce podle čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU a dočasného rámce.
(79)
Co se týká čl. 107 odst. 3 písm. c), stejně jako v analýze slučitelnosti podle čl. 107 odst. 3 písm. b) platí všechna tvrzení ohledně vhodnosti, nezbytnosti a přiměřenosti. Podpora pro pojistitele vývozních úvěrů na základě režimu proto mění podmínky obchodu v míře, jež je v rozporu se společným zájmem.
6.3.2. Slučitelnost režimu s ohledem na operace týkající se pojištění domácího obchodu
(80)
Pokud jde o uplatnění režimu na domácí transakce, pojištění domácího obchodu pod tržní cenu může obchodní transakce odchýlit od vývozu ve prospěch domácích transakcí a může mít významný dopad na dovoz. Za běžných tržních podmínek je proto státní podpora ve prospěch operací v rámci domácího obchodu přísně zakázána. Ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. c) a b) SFEU však umožňují považovat za určitých podmínek podpory za slučitelné s vnitřním trhem. V této souvislosti stanoví kritéria pro slučitelnost opatření podpory v podobě pojištění krátkodobých vývozních úvěrů sdělení a dočasný rámec. Sdělení a dočasný rámec se však nevztahují na transakce v rámci domácího obchodu.
(81)
Portugalsko však režim oznámilo podle dočasného rámce v souvislosti se současnou finanční krizí. Je proto nutno zjistit, zda by vzhledem k dalekosáhlým důsledkům současné hospodářské krize bylo možno režim považovat za slučitelný přímo podle čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU. Pokud ne, je poté nutno analyzovat, zda lze opatření považovat za slučitelné podle čl. 107 odst. 3 písm. c).
(82)
Co se týká slučitelnosti podle čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU, toto ustanovení Komisi umožňuje prohlásit podpory za slučitelné s vnitřním trhem, pokud mají „napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu“.
(83)
Komise znovu opakuje, že ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU je nutno uplatňovat restriktivně a že se musí jednat o nápravu poruchy, která se týká celého hospodářství některého členského státu (24). Komise rovněž připomíná, že (jak je uvedeno v 73. bodě odůvodnění) opatření musí splňovat zásady vhodnosti, nezbytnosti a přiměřenosti.
(84)
Opatření bylo zavedeno v souvislosti se současnou finanční krizí a je časově omezené.
(85)
Komise obdržela dopisy od vývozců a soukromých pojistitelů, které poukazují na snížení pojistného krytí u domácích transakcí. Portugalské orgány tvrdí, že poměr ztráty vzrostl na 102 %. Toto tvrzení však není přesvědčivé, jelikož růst vykazuje stálou tendenci od roku 2004, jak prokazují připomínky podané portugalskými orgány. Toto trvalé zvyšování poměru ztráty již před propuknutím finanční krize může naznačovat nikoli selhání trhu v oblasti financování domácího obchodu, nýbrž spíše strukturální problém na trhu. Komise proto nenašla žádné důkazy, že režim je vhodný k nápravě vážné poruchy v hospodářství, a má za to, že režim nelze prohlásit za slučitelný podle dočasného rámce nebo na základě čl. 107 odst. 3 písm. b).
(86)
Pokud jde o slučitelnost opatření podle sdělení a čl. 107 odst. 3 písm. c), cílem režimu je odstranit nedostupnost krytí na pojistném trhu. Jelikož se však jedná o režim připojištění, který při výběru příjemce ponechává soukromým pojistitelům určitý prostor pro uvážení, vylučuje režim potenciálně z krytí společnosti, které jsou ve srovnatelné skutkové situaci jako společnosti, na něž se režim vztahuje, byly však krizí zasaženy více. V případě těchto vyloučených společností by bylo pojistné krytí zcela zrušeno na rozdíl od pouze částečného zrušení. Opatření mimoto příjemcům poskytuje nejen dodatečné krytí, nýbrž rovněž výhodu v podobě ceny, jelikož pojistné je nižší než tržní sazby. Jak již bylo uvedeno, sazby účtované v rámci režimu představují 60 % sazeb, které témuž zákazníkovi za krytí účtuje soukromý pojistitel, přičemž skutečnost, že limit krytí je zvýšen na dvojnásobek původního limitu, znamená vyšší riziko, které není v pojistném zohledněno. Výše ceny v rámci režimu není odůvodněná s ohledem na nutnost odstranit nedostupnost pojistného krytí. Vzhledem k možnému narušení hospodářské soutěže není režim přiměřený k dosažení uvedeného cíle.
(87)
Komise proto dospěla k závěru, že státní podpora poskytnutá operacím týkajícím se pojištění domácího obchodu nesplňuje podmínky stanovené v čl. 107 odst. 3 písm. b) nebo c) SFEU a není slučitelná s vnitřním trhem.
7. ZÁVĚR
(88)
Na základě výše uvedených skutečností dospěla Komise k závěru, že režim poskytuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, kterou nelze prohlásit za slučitelnou s vnitřním trhem.
8. NAVRÁCENÍ PODPORY
(89)
V čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 (25) je stanoveno, že je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil. Navráceny musí být pouze podpory, které nejsou slučitelné s vnitřním trhem.
(90)
Cíl navrácení podpory spočívá v obnovení situace, která existovala před poskytnutím podpory. Tohoto cíle je dosaženo, jakmile je neslučitelná podpora vrácena příjemci, kteří tak ztratí výhodu, kterou měli vůči svým soutěžitelům. Částka, která má být vrácena, musí umožnit vyloučení hospodářské výhody poskytnuté příjemcům.
(91)
Za účelem přesného vyčíslení výše podpory je vzhledem ke skutečnosti, že pro odměnu za státní krytí není k dispozici odpovídající tržní cena, nutno stanovit náležitou referenční hodnotu. Jak je uvedeno v první odrážce bodu 4.2 sdělení Komise o zárukách (26), lze „grantový ekvivalent“ záruky za půjčku v daném roce vypočítat stejným způsobem jako grantový ekvivalent zvýhodněné půjčky. Výši podpory lze proto vypočítat jako rozdíl mezi teoretickou tržní sazbou a sazbou získanou na základě státní záruky po odečtení zaplaceného pojistného.
(92)
Pokud jde o podporu pro pojistitele, výhoda má podobu zachování podílu pojistitelů na trhu. V případě neexistence podpory mohl pojistné krytí poskytovat jiný účastník trhu. Jak je objasněno v 35. bodě odůvodnění, hospodářská soutěž na trhu je založena především na množství úvěrů, nikoli na cenách. Tržní praxe je mimoto taková, že se stanoví průměrná cena za celé portfolio, které je poté pojištěno u téhož pojistitele (27), aby se zamezilo účelovému využívání ze strany pojištěných společností. K účelovému využívání by mohlo dojít, pokud by pojištěná společnost platila průměrnou cenu pouze za zákazníky s vysokým rizikem a nepojistila by zákazníky s nižším rizikem, nebo zákazníky s nízkým rizikem pojistila u jiného pojistitele. Pokud by proto vývozcům poskytl krytí pro veškeré požadované úvěrové limity jiný účastník trhu, a to i za vyšší cenu, vývozci by pravděpodobně přesunuli veškeré své pojistné smlouvy k alternativnímu poskytovateli pojištění. Výhodou v peněžním vyjádření je ziskové rozpětí dosažené u objemu pojištěného jednotlivým soukromým pojistitelem snížené o náklady spojené s tímto objemem. Tyto prvky převedené na zisky, kterých dosáhli soukromí pojistitelé účastnící se režimu za období, během něhož stát poskytoval připojištění, by v případě neexistence režimu zaznamenal jiný účastník trhu. Podpora ve prospěch pojistitelů je proto vyčíslena jako zisky, kterých pojistitelé účastnící se režimu dosáhli za období, během něhož byl režim zaveden, v důsledku pojištění jednotlivých vývozců a domácích obchodních společností přihlášených k režimu. Výhoda pro zákazníky, kteří se přihlásili k režimu, by měla být vypočítána na úrovni jednotlivého pojistitele účastnícího se režimu a v případě, že zisk přesahuje částku de minimis, by měla být vrácena.
(93)
Co se týká vývozců, příjemci by měli za státní krytí zaplatit odměnu podle tržních podmínek. Výši podpory je proto nutno vypočítat jako rozdíl mezi skutečnou tržní sazbou upravenou o změnu v úrovni rizika. Komise vypracovala metodu pro výpočet částky, jež má být navrácena (která je vysvětlena v příloze tohoto rozhodnutí), a to na základě přiměřených předpokladů a běžné tržní praxe. Podle této metody činí teoretická tržní cena za krytí poskytnuté státem 110 % ceny (vyjádřené jako sazba pojistného) účtované soukromým pojistitelem v případě každého jednotlivého vývozce. Jelikož cena účtovaná v rámci režimu činí 60 % pojistného účtovaného soukromým pojistitelem, rovná se částka, jež má být získána zpět v případě jednotlivých transakcí, částce, kterou stát účtoval v rámci režimu, vynásobené 5/6.
(94)
Částka uvedená v 93. bodě odůvodnění představuje částku, která má být vrácena, k níž se připočítají úroky narostlé ode dne, kdy byla podpora poskytnuta příjemcům (datum vydání jednotlivých záruk), do dne jejího skutečného navrácení. Úroky z částky, která má být navrácena, se vypočítají jako složený úrok podle kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (28), ve znění nařízení (ES) č. 271/2008 (29).
(95)
Toto rozhodnutí musí být provedeno neprodleně, zejména s ohledem na navrácení veškerých jednotlivých podpor poskytnutých na základě režimu s výjimkou podpor, které splňují podmínky stanovené v nařízeních přijatých podle článků 1 a 2 nařízení Rady (ES) č. 994/98 (30) nebo v jiném schváleném režimu podpory, a to do výše maximální intenzity podpory nebo limitů podpory de minimis vztahujících se na tento druh podpory,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora obsažená v režimu pojištění krátkodobých vývozních úvěrů na základě použití legislativního nařízení č. 175/2008 ze dne 26. srpna 2008, kterým se zřizuje Finova, a legislativního nařízení č. 211/1998 ze dne 16. července 1998, kterým se stanoví pravidla použitelná na vzájemné záruční společnosti (ve znění legislativního nařízení č. 19/2001 ze dne 30. ledna 2001 a č. 309-A/2007 ze dne 7. září 2007), kterou Portugalsko poskytlo protiprávně v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie, není slučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
Jednotlivé podpory poskytnuté na základě režimu uvedeného v článku 1, které v době poskytnutí podpory splňovaly podmínky stanovené v nařízení přijatém podle článku 1 nařízení (ES) č. 994/98 nebo v jiném schváleném režimu podpory, jsou slučitelné s vnitřním trhem, a to do výše maximální intenzity podpory nebo limitů podpory de minimis vztahujících se na tento druh podpory.
Článek 3
1. Portugalsko získá od příjemců zpět neslučitelnou podporu uvedenou v článku 1.
2. Částky, které mají být navráceny, jsou úročeny ode dne, kdy byly pro příjemce uvolněny, do dne jejich skutečného navrácení.
3. Úroky se vypočtou jako složený úrok podle kapitoly V nařízení (ES) č. 794/2004 ve znění nařízení (ES) č. 271/2008.
4. Portugalsko okamžitě zruší režim uvedený v článku 1 a s účinkem ode dne oznámení tohoto rozhodnutí zruší rovněž veškeré dosud neprovedené platby podpory na základě režimu uvedeného v článku 1.
Článek 4
1. Navrácení podpory uvedené v článku 1 se provede s okamžitým účinkem.
2. Portugalsko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 5
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Portugalsko Komisi tyto informace:
a)
seznam příjemců, kteří obdrželi podporu na základě režimu uvedeného v článku 1, a celkové částky podpory obdržené jednotlivými příjemci;
b)
celkovou částku (jistinu a úroky), kterou má každý příjemce navrátit;
c)
podrobný popis opatření již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
d)
doklady prokazující, že příjemcům bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Portugalsko Komisi průběžně informuje o pokroku při provádění vnitrostátních opatření přijatých k provedení tohoto rozhodnutí, dokud není podpora uvedená v článku 1 zcela navrácena. Na žádost Komise předloží Portugalsko okamžitě informace o již přijatých a plánovaných opatřeních k dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Poskytne rovněž podrobné informace o částkách podpory a úrocích z podpory, které již příjemci vrátili.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Portugalské republice.
V Bruselu dne 23. listopadu 2011.
KOMISSIO PÄÄTÖS,
annettu 23 päivänä marraskuuta 2011,
valtiontuesta C 28/10, jonka Portugali on myöntänyt lyhytaikaisia vientiluottovakuutuksia koskevasta järjestelmästä
(tiedoksiannettu numerolla C(2011) 7756)
(Ainoastaan portugalinkielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2014/532/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on mainittujen määräysten mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1),
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Tämä päätös koskee valtiontukea, jonka Portugali on myöntänyt lyhytaikaisia vientiluottovakuutuksia koskevasta järjestelmästä, jäljempänä ’järjestelmä’.
1. MENETTELYYN LIITTYVÄT SEIKAT
(2)
Portugali ilmoitti 12 päivänä tammikuuta 2009 lyhytaikaisia vientiluottovakuutuksia koskevasta järjestelmästä komission tiedonannon ”Tilapäiset unionin puitteet valtiontukitoimenpiteille rahoituksen saatavuuden turvaamiseksi tämänhetkisessä finanssi- ja talouskriisissä” (2), jäljempänä ’tilapäiset puitteet’, 5.1 jakson mukaisesti
(3)
Vaikka toimenpiteestä ilmoitettiin alun perin OECD-maille myönnettäviä lyhytaikaisia vientiluottovakuutuksia koskevana järjestelmänä, se kattaa myös kotimaanmarkkinoilla toteutettavat liiketoimet.
(4)
Portugalin viranomaiset vahvistivat, että järjestelmää on sovellettu tammikuusta 2009 alkaen. Tämän vuoksi komissio ilmoitti 19 päivänä huhtikuuta 2010 päivätyllä kirjeellä Portugalille, että järjestelmä siirrettiin ilmoittamattomien tukien rekisteriin.
(5)
Komissio ilmoitti 27 päivänä lokakuuta 2010 päivätyllä kirjeellään Portugalille aloittaneensa järjestelmää koskevan, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukaisen tutkintamenettelyn.
(6)
Portugalin viranomaiset esittivät 29 päivänä marraskuuta 2010 huomautuksensa 27 päivänä lokakuuta 2010 päivätystä komission kirjeestä. Viranomaiset toimittivat samassa yhteydessä kaksi vientiluottovakuutuksenantajien kirjettä, jotka oli päivätty 22 päivänä marraskuuta 2010 CESCE ja 23 päivänä marraskuuta 2010 COSEC.
(7)
Komission päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä9 päivänä huhtikuuta 2011 (3). Komissio on pyytänyt asianomaisia esittämään huomautuksensa. Se ei ole kuitenkaan saanut huomautuksia.
2. TOIMENPITEEN KUVAUS
2.1 TAVOITE
(8)
Portugalin viranomaisten mukaan nykyinen finanssikriisi on lisännyt liiketoiminnan riskejä. Tämä on puolestaan johtanut siihen, että vientiluottovakuutuksenantajat ovat yhä varovaisempia, mikä käy ilmi liiketoimintariskien kattamiseksi myönnetyn vakuutusturvan saatavuustasosta.
(9)
Järjestelmän tavoitteena on puuttua vientiluottovakuutusten heikkoa saatavuutta koskevaan markkinoiden toimintapuutteeseen ja auttaa palauttamaan vientiluottovakuutusmarkkinoiden luottamus.
(10)
Näihin tavoitteisiin pyritään tarjoamalla vientiluottovakuutusturvaa vientiyrityksille ja sellaisille yrityksille, jotka eivät tilapäisesti voi saada markkinoilta kyseistä turvaa OECD-maissa toimivien ostajien kanssa toteutettuihin liiketoimiin tai kotimaanmarkkinoilla toteutettuihin liiketoimiin.
(11)
Portugalin viranomaisten mukaan vakuutustoiminta on vuodesta 2008 alkaen supistunut merkittävästi. Tästä on seurannut, ettei vakuutusturvaa ole ollut saatavilla. Vakuutuskannan kokonaisarvo supistui 32,84 prosenttia 31 päivän joulukuuta 2008 ja 31 päivänä joulukuuta 2009 välillä. Se supistui edelleen 22,4 prosenttia 31 päivän joulukuuta 2009 ja 30 päivän syyskuuta 2010 välisenä aikana. Kun tarkastellaan absoluuttisia määriä, vakuutuskannan kokonaisarvo supistui 30,6 miljardista eurosta loppuvuonna 2008 siten, että se oli 15,9 miljardia euroa 30 päivänä syyskuuta 2010. Vakuutettujen yritysten määrä oli vuoden 2008 lopussa 3 709 ja syyskuussa 2010 vain 2 290. Perustellakseen tarvetta jatkaa järjestelmän soveltamista vuoden 2010 loppuun viranomaiset ovat toimittaneet komissiolle vakuutuksenantajien kirjeitä, vaikka niistä kävi ilmi, että järjestelmän mukaista vakuutusturvan enimmäismäärää ei todennäköisesti saavutettaisi. Kirjeissä perustellaan kuitenkin kyseisen järjestelmän tarpeellisuutta. Niissä todetaan vientiluottovakuutuksiin liittyvien riskien kasvaneen nykyisessä taloudellisessa tilanteessa, jossa pyritään selviytymään kriisin seurauksista. Tästä syystä hinnat ovat nousseet, ja yksityisten vakuutuksenantajien myöntämän vakuutusturvan kattavuus on supistunut eräillä aloilla.
2.2 OIKEUSPERUSTA
(12)
Järjestelmän kansallinen oikeusperusta on Finovan perustamisesta 26 päivänä elokuuta 2008 annettu asetus nro 175/2008 ja keskinäisiin vakuutusyhtiöihin sovellettavista säännöistä 16 päivänä heinäkuuta 1998 annettu asetus nro 211/1998 (sellaisena kuin se on muutettuna asetuksilla nro 19/2001, annettu 30 päivänä tammikuuta 2001, ja nro 309-A/2007, annettu 7 päivänä syyskuuta 2007).
2.3 TÄYTÄNTÖÖNPANOSTA VASTAAVA YKSIKKÖ
(13)
Järjestelmän täytäntöönpanosta vastaavat seuraavat Portugalin markkinoilla toimivat yksityiset vientiluottovakuutuksenantajat: COSEC, CESCE, COFACE ja Credito y Caución.
2.4 EDUNSAAJAT
(14)
Portugalin viranomaisten 26 päivänä marraskuuta 2010 toimittamien tietojen mukaan lokakuussa 2010 järjestelmään osallistui 399 edunsaajaa.
(15)
Lokakuussa 2010 myönnettyjen luottolimiittien jakautumista on kuvattu seuraavissa taulukoissa.
(16)
Vakuutuksenvälittäjäkohtainen jakauma:
Vakuutusyritys
Edunsaajat
Luottolimiitti, euroa
Lukumäärä
(%)
Arvo
(%)
COSEC
273
68,42
151 693 571
71,68
Credito y Caución
43
10,78
28 259 171
13,35
CESCE
55
13,78
24 747 850
11,69
COFACE
28
7,02
6 929 700
3,27
Yhteensä
399
100
211 630 292
100
(17)
Kotimaankaupan ja viennin markkina-arvon mukainen jakauma lokakuussa 2010 (euroina):
Käytännössä käytetty luottolimiitti (4)
Arvo (euroa)
(%)
Kotimaankauppa
137 175 542
73,20
Vienti
50 221 841
26,80
Yhteensä
187 397 383
100
(18)
Edunsaajan koon mukainen jakauma:
Edunsaajan koko
Edunsaajat
Luottolimiitti, euroa
Lukumäärä
(%)
Arvo (euroa)
(%)
Suuret yritykset
126
31,58
101 135 009
47,79
Keskisuuret yritykset
158
39,60
71 507 618
33,79
Pienet ja mikroyritykset
115
28,82
38 987 665
18,42
Yhteensä
399
100
211 630 292
100
2.5 JÄRJESTELMÄN SOVELTAMISTA KOSKEVAT SÄÄNNÖT JA EHDOT
(19)
Järjestelmä kattaa kaupalliset riskit (kuten maksukyvyttömyys ja maksusuoritusten viivästyminen), jotka liittyvät OECD-maihin suuntautuvaan vientiin, alle kahden vuoden ajan, sekä kotimaankaupan liiketoimiin liittyvät riskit.
(20)
Julkinen vakuutusturva tarjoaa riskinjakojärjestelyn (täydentävän vakuutusturvan) yksityissektorin vakuutuksenantajille. Järjestelyä sovelletaan vain täydennyksenä yksityisen vakuutuksenantajan tarjoamaan vakuutusturvaan.
(21)
Portugalin viranomaisten mukaan julkinen vakuutusturva myönnetään täysin samoin säännöin ja ehdoin kuin yksityinen vakuutusturva. Tällä tavoin julkisen vakuutusturvan kattama määrä ei koskaan voi ylittää yksityisen vakuutuksenantajan kattamaa määrää. Järjestelmän mukainen vakuutusmaksu on kuitenkin vain 60 prosenttia yksityisten vakuutuksenantajien perimästä maksusta. Järjestelmän mukainen keskimääräinen maksuosuus vastasi 0,21 prosenttia liikevaihdosta, kun yksityisten vakuutuksenantajien soveltama markkinahintainen maksuosuus vastasi keskimäärin 0,36 prosenttia liikevaihdosta vuonna 2009. Yksityisten vakuutuksenantajien vuosina 2007 ja 2008 soveltamat keskimääräiset markkinahinnat - 0,23 prosenttia vuonna 2007 ja 0,24 prosenttia vuonna 2008 - olivat niin ikään korkeammat kuin järjestelmän mukainen keskimääräinen maksu vuodesta 2009 alkaen.
(22)
Jos vakuutuksen kattama vahinkotapahtuma toteutuu, mahdolliset takaisinperityt määrät jaetaan valtion ja perusturvan tarjoavan yksityisen vakuutuksenantajan kesken suhteessa niiden osuuteen vakuutuksella katetusta kokonaismäärästä. Takaisinperintämenettelyä hallinnoi yksityinen vakuutuksenantaja.
2.6 KESTO
(23)
Järjestelmästä ilmoitettiin 12 päivänä tammikuuta 2009, ja sen voimassaoloajaksi esitettiin 1 päivä tammikuuta 2009 - 31 päivä joulukuuta 2010. Komissiolle ei ole ilmoitettu järjestelmän jatkamisesta.
2.7 TALOUSARVIO
(24)
Portugalin viranomaisten komissiolle esittämien tietojen mukaan takuun edunsaajakohtainen enimmäismäärä on 1,5 miljoonaa euroa.
(25)
Portugalin viranomaisten komissiolle esittämien tietojen mukaan järjestelmän määrärahat ovat yhteensä 2 miljardia euroa (5), ja määrä kattaa sekä kotimaankaupan että viennin.
3. MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISTA KOSKEVA KOMISSION PÄÄTÖS
(26)
Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta 27 päivänä lokakuuta 2010 antamassaan päätöksessä komissio esitti alustavan arvionsa ja epäilynsä tarkasteltavana olevan järjestelmän soveltuvuudesta sisämarkkinoille. Päätöksessä komissio esitti epäilyjä seuraavista osa-alueista:
-
Järjestelmän soveltaminen lyhytaikaiseen vientiluottovakuutukseen, sillä vakuutusmaksut olivat alle lyhytaikaisia vientiluottovakuutuksia koskevassa komission tiedonannossa (6), jäljempänä ’tiedonanto’, edellytetyn tavanomaisen tason. Komissio epäili sitä, että vakuutusmaksun alentaminen olisi ollut välttämätöntä ja oikeassa suhteessa järjestelmän tavoitteisiin, kun otetaan huomioon sen mahdollisesti aiheuttama kilpailun vääristyminen.
-
Järjestelmän soveltaminen kotimaankaupan liiketoimiin. Komissio epäili toimenpiteen soveltuvuutta sisämarkkinoille ja kyseenalaisti myös tältä osin vakuutusturvan hinnoittelun.
4. PORTUGALIN HUOMAUTUKSET
(27)
Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevissa huomautuksissaan Portugalin viranomaiset esittävät, että komission väite, jonka mukaan järjestelmään kuuluvat yritykset hyötyisivät edusta, jota ei muuten olisi saatavilla, ei ole tilapäisissä puitteissa esitettyjen tavoitteiden kanssa johdonmukainen. Osoittaakseen markkinoiden toimintapuutteen Portugalin viranomaiset viittaavat vahinkosuhteeseen, joka oli saavuttanut vuonna 2008 ennätystason 102 prosenttia huolimatta siitä, että vakuutusturvan piiriin kuuluvien yritysten lukumäärä oli supistunut vuoden 2009 loppuun mennessä 29,41 prosenttia verrattuna loppuvuoteen 2008 ja edelleen 12,53 prosenttia syyskuun 2010 loppuun mennessä. Vakuutuskannan arvo oli supistunut 32,84 prosenttia vuoden 2009 lopussa verrattuna vuoden 2008 loppuun ja edelleen 22,36 prosenttia syyskuuhun 2010 mennessä. Portugalin viranomaiset vetoavat myös siihen, että toiset jäsenvaltiot ovat hyväksyneet vastaavanlaisia järjestelmiä.
(28)
Kun tarkastellaan edun valikoivuutta, Portugalin viranomaiset esittävät, että järjestelmä ei ole valikoiva. Sen sijaan kyse on yleisestä toimenpiteestä, johon ei liity toimialan sisäistä tai toimialojen välistä syrjintää. Portugalin viranomaiset pahoittelevat lisäksi, että komissio ei ole määritellyt, mitä toimenpiteen yleisyydellä tarkoitetaan. Viranomaisten mukaan syrjinnän puuttumisen osoittavat seuraavat seikat: i) järjestelmää sovelletaan myös muista jäsenvaltioista peräisin oleviin yrityksiin, jotka harjoittavat toimintaa Portugalissa; ii) järjestelmään hyväksytään hakemuksia kultakin neljältä Portugalissa toimivalta vakuutuksenantajalta, joiden osakepääomasta ainakin osa on ulkomaalaisten yhteisöjen hallussa; iii) rahoitustarpeet eivät ole muuttuneet finanssikriisin aikana; iv) järjestelmän pääasiallinen edunsaaja oli lokakuussa 2010 kotimaankauppaan liittyvä vakuutustoiminta (73,20 prosenttia); v) kaikilla Portugalissa toimivilla yrityksillä oli mahdollisuus hyödyntää järjestelmää riippumatta siitä, liittyikö niiden liiketoiminta tavarakauppaan (järjestelmästä myönnettiin rakennusalalle 2 155 000 euroa, liikennealalle 471 500 euroa ja muille palveluille kauppaa lukuun ottamatta 4 580 000 euroa), vaikka luonteensa puolesta vientiluottovakuutus koskee pääasiassa tavarakauppaa. Lisäksi täydentävän vakuutusturvan mallia (ns. top-up) ei pitäisi Portugalin mukaan katsoa syrjinnäksi, sillä se ei estä yrityksiä neuvottelemasta tällaista vakuutussopimusta yksityisen vakuutuksenantajan kanssa. Viranomaisten toiminta perustuu täysin yksityisten vakuutuksenantajien suorittamaan riskiarviointiin. Portugalin viranomaisten mukaan vakuutuskohtainen enimmäismäärä ei estä suurten yritysten osallistumista järjestelmään. Suuret yritykset ovat hyötyneet järjestelmästä siten, että niiden osuus on ollut 47,79 prosenttia vakuutustoiminnan arvosta, kun keskisuurten yritysten osuus on ollut 33,79 prosenttia ja pienten yritysten 18,42 prosenttia. Edunsaajien määrää tarkasteltaessa suurten yritys osuus on ollut vain 31,58 prosenttia, keskisuurten yritysten 39,60 prosenttia ja pienten yritysten 28,82 prosenttia. Enimmäismäärän tarkoituksena on varmistaa, että järjestelmään osoitetut valtion varat ovat oikeassa suhteessa tavoitteisiin ja että riski on asianmukaisesti hajautettu. Samalla pyritään varmistamaan, että järjestelmään voi osallistua mahdollisimman monia yrityksiä. Se, että järjestelmään osoitettua enimmäismäärää ei ole käytetty, osoittaa viranomaisten mukaan sen, että suuria yrityksiä ei ole syrjitty. Viranomaiset asettavat lisäksi kyseenalaiseksi menettelyn aloittamisesta annetun komission päätöksen johdanto-osan 36 kappaleessa mainitun oikeuskäytännön yhteyden syrjintään. Portugali pahoittelee, että komissio ei ole vahvistanut kriteerejä, jotka toimenpiteen on täytettävä, jotta se katsottaisiin luonteeltaan yleiseksi.
(29)
Portugali perustelee järjestelmän edullisempia vakuutusmaksuja verrattuna yksityissektorin vakuutuksiin itsevalinnalla, sillä yritykset pyrkivät valitsemaan järjestelmän mukaisen vakuutuksen vähemmän riskialttiille liiketoimille, kun enemmän riskialttiiden liiketoimien vakuutusturva pyritään hankkimaan yksityisiltä vakuutuksenantajilta. Näin ollen komission esittämät perustelut eivät sovellu viranomaisten mukaan vientiluottovakuutustoimintaan, jossa riski ei kasva suhteessa luoton määrän mukaan toisin kuin pankkilainojen tapauksessa. Alhaista riskiä osoittaa viranomaisten mukaan myös se, että tehtyjen korvauspyyntöjen yhteenlaskettu määrä lokakuussa 2010 oli vain 0,26 prosenttia vakuutussopimusten kokonaisarvosta. Tämän lisäksi valtion myöntämään vakuutusturvaan sovellettu hinnoittelu vastaa viranomaisten mukaan markkinahintoja ennen finanssikriisiä, eikä hinnoitteluun näin ollen sisälly etua järjestelmän edunsaajille.
(30)
Portugalin viranomaisten mukaan järjestelmä ei myöskään vääristä jäsenvaltioiden välistä kilpailua seuraavista syistä: i) myös kotimaankaupan liiketoimet kuuluvat sen soveltamisalaan; ii) vakuutustoiminnan kustannukset vaihtelevat jäsenvaltioittain, kuten vakuutusmaksujen erot osoittavat; iii) kyseisentyyppistä palvelua ei ole saatavilla markkinoilta.
5. KOLMANSIEN HUOMAUTUKSET
(31)
Menettelyn aloittamista koskeva komission päätös julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä9 päivänä huhtikuuta 2011, mutta komissio ei ole saanut sen perusteella huomautuksia kolmansilta.
6. ARVIOINTI
6.1 TOIMENPITEIDEN LUOKITTELU VALTIONTUEKSI
(32)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa:
”Jollei tässä sopimuksessa toisin määrätä, jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.”
(33)
Jotta SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohtaa voitaisiin soveltaa, kyseessä on oltava tukitoimenpide, jonka valtio on toteuttanut valtion varoin ja joka vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja vääristää kilpailua sisämarkkinoilla antamalla tietyille yrityksille valikoivan edun.
Valtion varat
(34)
Kuten muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta 27 päivänä lokakuuta 2010 annetussa komission päätöksessä selitetään, valtio tarjoaa vakuutuksen suoraan ja järjestelmästä mahdollisesti aiheutuneet tappiot vaikuttavat kansalliseen talousarvioon. Tästä syystä järjestelmään liittyy siis valtion varojen käyttöä. Portugalin viranomaiset eivät ole kiistäneet tätä.
Valikoiva etu vakuutuksenantajille
(35)
Komissio on analysoinut vientiluottovakuutusmarkkinoita lyhytaikaisia vientiluottovakuutusjärjestelmiä koskevissa päätöksissään (7). Lyhytaikaisten vientiluottovakuutusten markkinoilla sovellettavat vakuutusmaksut vahvistetaan yleensä sopimuksessa vähintään vuoden pituiseksi vakuutuskaudeksi. Tästä syystä tarjotun vakuutusturvan hinnan muutokset tuntuvat vasta viiveellä. Sen lisäksi markkinakäytäntönä on, että vientiluottovakuutuksen tarjontaa sopeutetaan korottamalla tai alentamalla tarjottujen vakuutusten enimmäismäärää eikä yksinomaan muuttamalla vakuutusturvan hintaa. Tämä markkinakäytäntö on ollut havaittavissa myös finanssikriisin alusta alkaen, ja sitä osoittavat Portugalin toimittamat vakuutusturvan epäämistä koskevat kirjeet ja muissa lyhytaikaisia vientiluottovakuutusjärjestelmiä koskevissa asioissa toimitetut kieltäytymiskirjeet (8). Yleensä vakuutuksenantajat eivät kieltäytymiskirjeissään tarjoa vientiyrityksille vaihtoehdoksi sitä, että tiettyjen ostajien osalta veloitettaisiin korkeampi vakuutusmaksu. Onkin näyttöä siitä, että finanssikriisin seurauksena yksityiset vakuutuksenantajat supistivat huomattavasti tarjoamaansa vakuutusturvaa ja usein vetäytyivät siitä kokonaan. Markkinatoimijoiden toimittamat muut tiedot vahvistavat edellä esitetyn arvion (9). Näin ollen vakuutuksenantajien välinen kilpailu perustuu pääasiassa vakuutusturvan kattamaan määrään eikä vakuutusmaksuun. Toimenpiteen avulla valtio vastasi kysyntään, jota markkinoilla olevat yksityiset toimijat eivät täyttäneet. Markkinoilla, joilla esiintyy kilpailua ja joilla ei toteuteta valtion toimenpiteitä, uusi kilpailija olisi kuitenkin vastannut kysyntään myöntämällä täydentävää vakuutusturvaa. Tämän vuoksi valtion toimenpide vaikutti siten, että se säilytti Portugalin markkinoilla jo toimivien yksityisten vakuutuksenantajien markkina-aseman.
(36)
Lyhytaikainen vientiluottovakuutus on vakuutustuote, jossa vakuutuksenantaja ottaa vastatakseen kaupallisen ja poliittisen riskin, joka kaupankäynnissä liittyy ostajan mahdollisiin velvoitteiden laiminlyöntiin. Pankit tarjoavat myös vakuutusta kaupankäyntiin liittyvän kaupallisen riskin varalta remburssien ja myyntilaskurahoituksen avulla. Vientiluottovakuutuksenantajien tarjoama vientiluottovakuutus ja pankkien tarjoama remburssi ovat kysyntäpuolella korvattavissa toisillaan kaupankäyntiin liittyvän kaupallisen riskin varalta tarjottavan suojan markkinoilla. Ilman valtion toimenpidettä vientiyritykset olisivat voineet ainakin jossain määrin turvautua pankkien tarjoamiin rembursseihin (10). Vakuutuksenantajien tarjoaman lyhytaikaisen vientiluottovakuutuksen ja pankkien tarjoamien remburssien mahdollisen keskinäisen korvattavuuden vuoksi toimenpide sisältää etua lyhytaikaisten vientiluottovakuutusten alalle, koska se auttaa ylläpitämään markkinoilla toimivien vientiluottovakuutuksenantajien osuutta kaupankäyntiin liittyvän kaupallisen ja poliittisen riskin varalta tarjottavan vakuutusturvan markkinoilla. Koska pankit eivät voi osallistua järjestelmään, jossa julkista vakuutusta tarjotaan täydentämään yksityisten vakuutuksenantajien tarjoamaa suojaa, kyseessä on valikoiva etu.
(37)
Edellä esitetyn perusteella komissio päättelee, että toimenpide tarjoaa valikoivan edun vakuutuksenantajille.
Valikoiva etu vientiyrityksille ja kotimaankaupan yrityksille
(38)
Järjestelmään osallistuvat vientiyritykset ja kotimaankauppaa harjoittavat yritykset maksavat markkinahintaista vakuutusmaksua alhaisemman hinnan. Tästä seuraa, että järjestelmästä hyötyvien yritysten asema vahvistuu verrattuna yrityksiin, jotka saisivat vakuutusturvaa ainoastaan yksityisiltä vakuutuksenantajilta markkinahintaan. Jo pelkästään se, että järjestelmän toimenpiteistä seuraa eräiden markkinatoimijoiden aseman vahvistuminen vastaavassa tilanteessa oleviin kilpailijoihin verrattuna, on katsottu eduksi (11). Käsiteltävänä olevassa asiassa kyseisten edunsaajien aseman vahvistuminen ei olisi ollut samassa määrin mahdollista ilman valtion toimenpidettä.
(39)
Kuten Portugalin viranomaiset myöntävät, markkinoilta ei ole saatavissa vakuutusturvaa - ainakaan samassa määrin - järjestelmän kattamille riskeille. Näin ollen järjestelmästä hyötyvät yritykset saavat kaksinkertaisen edun saadessaan vakuutusturvaa, jota ei muutoin olisi saatavilla: sen lisäksi, että ne hyötyvät markkinahintaa edullisemmista vakuutusmaksuista, ne hyötyvät myös ylimääräisestä vakuutusturvasta.
(40)
Näiden tekijöiden perusteella Portugalin järjestelmä on valikoiva.
(41)
Ensimmäinen osoitus järjestelmän valikoivuudesta on se, että toimenpiteestä hyötyvät yritykset ovat lähes yksinomaan tavarakauppaa harjoittavia yrityksiä. Palveluja tarjoavat yritykset hyötyvät siitä selvästi vähemmässä määrin. Muodollisen tutkintamenettelyn aikana Portugalin viranomaiset totesivat, että muuta kuin kaupallista toimintaa harjoittavien yritysten osallistumiselle järjestelmään ei ole lakisääteisiä esteitä ja että rakennusalan, liikennealan ja muiden palvelujen (pl. kauppa) alan yritykset ovat hyötyneet toimenpiteestä. Portugali myöntää kuitenkin, että luonteensa puolesta vientiluottovakuutus liittyy pääasiassa tavarakauppaan. Kuljetus- ja muita palveluja tarjoavien yritysten osuus oli lokakuussa 2010 vain 2,4 prosenttia järjestelmän mukaisesti tarjotuista vakuutuksista. Kun otetaan huomioon, että palveluyrityksiä oli vain 8 järjestelmän yhteensä 361:stä edunsaajayrityksestä ja niiden osuus oli noin 1,25 prosenttia luottolimiitistä, on selvää, että kyseessä olevalla toimenpiteellä tuettiin pääasiassa tavarakauppaa harjoittavia yrityksiä.
(42)
Myös muut seikat osoittavat, että järjestelmä on valikoiva.
(43)
Vaikka Portugalin viranomaiset esittävät, että järjestelmä on luonteeltaan yleinen, koska edunsaajat määritellään objektiivin perustein, joihin ei liity syrjintää toisista jäsenvaltioista peräisin olevia yhteisöjä kohtaan, järjestelmän ehdot jättävät tiettyä harkinnanvaraa edunsaajien valintaan. Järjestelmässä noudetaan täydentävän vakuutusturvan mallia, jonka perusteella tukikelpoisia ovat ainoastaan yritykset, joilla on yksityisen vakuutuksenantajan myöntämä luottolimiitti. Sen sijaan yritykset, joille yksityiset vakuutuksenantajat kieltäytyvät antamasta vakuutusturvaa, eivät voi saada myöskään täydentävää vakuutusturvaa. Järjestelmä jättää vakuutuskelpoisuuden arvioinnin täysin yksityisten vakuutuksenantajien harkintaan. Järjestelmästä puuttuvat yhdenmukaiset ja objektiiviset perusteet, joiden avulla arvioidaan kunkin vientiyrityksen ja kotimaankaupan yrityksen toteuttamiin liiketoimiin sisältyvää riskiä. Tämän vuoksi yksityisille vakuutuksenantajille jää liikkumavaraa sellaisten yritysten luottokelpoisuuden arvioinnissa, jotka ovat järjestelmän perusteella tukikelpoisia. Unionin tuomioistuin on todennut, että jotta toimenpidettä voidaan pitää muuna kuin valikoivana, toimenpiteen soveltamisperusteen on oltava objektiivinen, eikä se saa liittyä millään tavoin tiettyyn alueeseen tai alaan ja sen on lisäksi oltava tavoitellun päämäärän mukainen (12). Käsiteltävänä olevassa asiassa objektiivisten perusteiden puuttuminen päätöksistä myöntää yksityistä vakuutusturvaa johtaa mahdolliseen syrjintään sellaisten yritysten välillä, jotka ovat keskenään samankaltaisessa tilanteessa (13).
(44)
Vaikka järjestelmään osallistumista koskevat perusteet katsottaisiinkin objektiiviksi, tuomioistuin on useaan otteeseen katsonut, että pelkkä objektiivisten perusteiden olemassaolo ei estä sitä, että toimenpide voisi olla valikoiva, jos toimenpiteen vaikutuksena on suosia tiettyjä yrityksiä toisten kustannuksella. Tuomioistuin onkin todennut, että ”se, ettei tuki koske yhtä tai useaa etukäteen määriteltyä yksittäistä tuensaajaa vaan että sen saamiselle on asetettu useita objektiivisia edellytyksiä, joiden täyttyessä se voidaan myöntää edeltä määritellyn kokonaistalousarvion rajoissa määrittelemättömälle määrälle tuensaajia, joita ei ole alun perin yksilöity, ei riitä kyseenalaistamaan tuen valikoivuutta ja siten sen katsomista perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi. Tällainen seikka merkitsee korkeintaan sitä, ettei kyseinen tuki ole yksittäinen tuki. Se ei sitä vastoin sulje pois mahdollisuutta, että tätä julkista toimenpidettä olisi tutkittava valikoivaa toimenpidettä merkitsevänä tukijärjestelmänä ja siten erityisenä järjestelmänä, jos se soveltamisedellytystensä vuoksi hyödyttää tiettyjä yrityksiä tai toimialoja muiden kustannuksella” (14). Tuomioistuimen mukaan valtion toimenpiteitä ei pitäisi arvioida perusteiden tai tavoitteiden perusteella, vaan niiden vaikutuksen mukaan (15). Käsiteltävänä olevassa asiassa järjestelmä on katsottava valikoivaksi.
(45)
Jotta toimenpide voisi olla luoteeltaan yleinen, sen on perustuttava objektiivisiin ja horisontaalisiin perusteisiin eikä sen voimassaoloaika eikä soveltamisala saa olla liian rajattu. Vaikka Portugalin viranomaiset väittävätkin järjestelmän olevan luonteeltaan yleinen, sekä sen voimassaoloaika että soveltamisala, erityisesti jo täydentävään vakuutusturvaan perustuvan mallinsa perusteella, on rajattu, kuten johdanto-osan 43 kappaleessa todetaan.
(46)
Järjestelmän mukaiset perusteet eivät myöskään ole yhdenmukaisia toimenpiteen päämäärän ja logiikan kanssa (16). Vaikka yksityiset vakuutuksenantajat soveltaisivat järjestelmää objektiivisesti, tukikelpoisia olisivat ainoastaan sellaiset yritykset, joiden vakuutusturvaa finanssikriisi on supistanut. Kokonaan järjestelmän ulkopuolelle jäävät yritykset, joille yksityiset vakuutusyritykset eivät myönnä lainkaan luottolimiittiä. Vaikka järjestelmän tavoitteena on puuttua väitettyyn tilanteeseen, jossa vakuutusturvaa ei ole saatavilla yksityisiltä markkinoilta, se ei kuitenkaan kata yrityksiä, joihin yksityisten vakuutuksenantajien kapasiteetin väheneminen vakavimmin vaikuttaa. Tästä syystä toimenpidettä ei ole suunniteltu siten, että sillä voitaisiin korjata asianmukaisesti havaittu markkinoiden toimintapuute.
(47)
Edellä esitetyn perusteella voidaan päätellä, että järjestelmään osallistuvat vientiyritykset ja kotimaankaupan yritykset saavat valikoivaa etua.
Vaikutus kauppaan ja kilpailun vääristyminen
(48)
Kun tarkastellaan kauppaan aiheutuvaa vaikutusta, on otettava huomioon, että järjestelmää sovelletaan vientiluottovakuutuksiin ja kotimaan tavarakaupan liiketoimiin.
(49)
Koska järjestelmä kattaa myös kotimaankaupan, se voi vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan tavalla, joka voi vääristää tuntuvasti kauppavirtoja esimerkiksi siirtämällä taloudellista toimintaa vientikaupasta kotimaankauppaan.
(50)
Kilpailun vääristymisen osalta tuomioistuimen oikeuskäytännössä todetaan, että yksinomaan se, että yrityksen asema vahvistuu muihin kilpaileviin yrityksiin verrattuna, kun se saa taloudellista tukea, jota se ei olisi tavanomaisen liiketoimintansa yhteydessä saanut, viittaa mahdolliseen kilpailun vääristymiseen (17).
(51)
Koska järjestelmää sovelletaan vientiin, myös muihin jäsenvaltioihin suuntautuvaan vientiin, toimenpide vaikuttaa luonnollisesti jäsenvaltioiden välisiin kauppavirtoihin. Järjestelmä edistää edunsaajien vientikaupan harjoittamista.
(52)
Järjestelmä vaikuttaa myös kauppaan, sillä sitä sovelletaan kotimaankauppaan. Silloin kun jäsenvaltion myöntämä tuki vahvistaa yrityksen asemaa muihin sen kanssa unionin sisäisessä kaupassa kilpaileviin yrityksiin verrattuna, tuen on vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti katsottava vaikuttavan kilpailijoihin. Se, että tietyllä toimialalla käytävä kilpailu on vapautettu unionissa, voi auttaa määrittämään, että tuella on todellista tai mahdollista vaikutusta kilpailuun ja vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Edunsaajayrityksen ei tarvitse itsensä käydä unionin sisäistä kauppaa. Jäsenvaltion yritykselle myöntämä tuki voi johtaa toiminnan ylläpitämiseen tai lisäämiseen kotimaanmarkkinoilla. Tämä voi rajoittaa toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneiden yritysten mahdollisuuksia päästä kyseisen jäsenvaltion markkinoille. Lisäksi sellaisen yrityksen aseman vahvistaminen, joka ei ole vielä osallistunut unionin sisäiseen kauppaan, voi antaa yritykselle valmiudet päästä jatkossa toisen jäsenvaltion markkinoille (18).
(53)
Käsiteltävänä olevassa asiassa toimenpide hyödyttää yrityksiä, jotka toimivat monilla aloilla, joilla käydään kauppaan Euroopan unionissa. Tämän vuoksi jopa pelkästään Portugalin markkinoilla toimivien yritysten harjoittamaan kotimaankauppaan myönnetyt edut vaikuttavat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(54)
Lisäksi toimenpiteen päämääränä on tukea Portugaliin sijoittautuneiden yritysten liiketoimintaa suhteessa muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneisiin yrityksiin. Tämän vuoksi toimenpide voi vääristää kauppaa sisämarkkinoilla.
Päätelmät
(55)
Näistä syistä kyseinen järjestelmä on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Tuki voidaan katsoa sisämarkkinoille soveltuvaksi, jos siihen voidaan soveltaa jotain perussopimuksessa määrätyistä poikkeuksista.
6.2 VAKUUTUKSENANTAJILLE MYÖNNETYN TUEN SOVELTUVUUS SISÄMARKKINOILLE
(56)
Komissio vahvisti tiedonannossaan edellytykset, joiden perusteella vakuutuksenantajille lyhytaikaisia vientiluottovakuutuksia koskevien valtiontukijärjestelmien muodossa myönnetty tuki katsotaan soveltuvaksi sisämarkkinoille. Tilapäisissä puitteissa määritetään tiedonannon soveltamista koskevista edellytyksistä finanssikriisin aikana.
(57)
Tiedonannon 2.5 kohdassa, sellaisena kuin se on muutettuna (19), määritellään ”markkinariskit” siten, että niillä tarkoitetaan tiedonannon liitteessä lueteltuihin maihin sijoittautuneisiin julkisiin ja yksityisiin velallisiin liittyviä kaupallisia ja poliittisia riskejä (20). Yleensä sellaisia vientiluottovakuutuksenantajia, jotka toteuttavat tai kattavat markkinariskiksi katsotun liiketoimen, hyödyttävät taloudelliset edut ovat kiellettyjä.
(58)
Tiedonannon 3.1 kohdan mukaisesti tekijöihin, jotka voivat vääristää kilpailua markkinariskejä vakuuttavien julkisten tai julkisesti tuettujen vientiluottovakuutuksenantajien hyväksi, kuuluvat lainmukaiset tai tosiasialliset valtion takaukset lainoille ja tappioille. Tällaiset takaukset antavat vakuutuksenantajille mahdollisuuden saada lainaa tavanomaisia markkinakorkoja alemmilla koroilla tai ne mahdollistavat ylipäätään lainansaannin. Lisäksi ne poistavat vakuutuksenantajien tarpeen jälleenvakuuttaa yksityisillä markkinoilla.
(59)
Kun on kyse maista, joita ei ole lueteltu tiedonannon liitteessä, tällaiset riskit eivät ole tiedonannossa tarkoitettuja ”markkinariskejä”. Niiden vakuuttamiseksi myönnetyt valtiontuet eivät kuulu kyseisen tiedonannon soveltamisalaan.
(60)
Tiedonannon 4.2 kohdassa todetaan, että ”markkinariskejä” ei saa kattaa vientiluottovakuutuksilla, joihin sisältyy valtiontukea. Tiedonannon 4.4 kohdan mukaan julkinen tai julkisesti tuettu vientiluottovakuutuksenantaja voi kuitenkin tilapäisesti kattaa markkinariskejä tietyin edellytyksin. Tiedonannossa todetaan erityisesti, että liitteessä lueteltuihin maihin sijoittautuneita velallisia koskevat riskit voidaan tilapäisesti katsoa muiksi kuin markkinariskeiksi, jos voidaan osoittaa, että markkinariskeiksi tavallisesti katsotuille riskeille ei saada vakuutusturvaa yksityisiltä vientiluottovakuutuksenantajilta. Jäsenvaltion, joka aikoo soveltaa tätä poikkeuslauseketta, on kuitenkin esitettävä markkinakatsaus ja lausunnot kahdelta suurelta ja hyvämaineiselta kansainvälisillä markkinoilla toimivalta yksityiseltä vientiluottovakuutuksenantajalta sekä yhdeltä kansalliselta luottovakuutuksenantajalta, jotka molemmat osoittavat, että yksityisiltä vakuutusmarkkinoilta ei saa vakuutussuojaa. Julkista tukea saavan vientiluottovakuutuksenantajan on lisäksi sopeutettava perimänsä vakuutusmaksut mahdollisimman lähelle yksityisten vientiluottovakuutuksenantajien vastaavasta riskistä perimiä maksuja ja esitettävä kuvaus ehdoista, joita julkinen tai julkisesti tuettu vientiluottovakuutuksenantaja aikoo soveltaa näihin riskeihin.
(61)
Menettelyn nopeuttamiseksi tilapäisissä puitteissa yksinkertaistettiin 31 päivään joulukuuta 2010 asti todisteita, jotka jäsenvaltioiden on esitettävä osoittaakseen, ettei vakuutusturvaa ole saatavilla. Tätä varten jäsenvaltioiden oli toimitettava todisteita suurelta ja hyvämaineiselta kansainvälisillä markkinoilla toimivalta yksityiseltä vientiluottovakuutuksenantajalta sekä yhdeltä kansalliselta luottovakuutuksenantajalta tai vähintään neljältä kotimaanmarkkinoilla vahvassa asemassa olevalta vientiyritykseltä. Tilapäisten puitteiden voimassaoloaikaa jatkettiin 31 päivään joulukuuta 2011 (21).
Vakuutusturvaa ei ole saatavilla
(62)
Portugali toimitti komissiolle kirjeitä muutamilta vientiyrityksiltä, jotka eivät olleet saaneet vakuutusturvaa eräille liiketoimilleen. Komissio kuitenkin katsoi, että Portugalin viranomaisten toimittamat kirjeet eivät sisältäneet riittäviä todisteita siitä, että vakuutusturvaa ei ollut yleisesti saatavilla. Kyseisissä kirjeissä esitetyt vakuutusturvan epäämisen perusteet on joko luokiteltu luottamuksellisiksi tai niissä todetaan selkeästi, että kieltäytyminen johtuu asiakkaan heikosta maksuvalmiudesta ja rahoitusasemasta. Tätä voidaan pitää tavanomaisena liiketoimintatapana asianmukaisesti toimivilla vakuutusmarkkinoilla. Vastauksessaan menettelyn aloittamisesta 27 päivänä lokakuuta 2010 annettuun komission päätökseen Portugali toimitti tietoja, jotka osoittavat vakuutussopimuksen tehneiden yritysten määrän vähentyneen (määrä on vähentynyt 29,41 % vuoden 2009 loppuun mennessä edellisvuoteen verrattuna ja edelleen 12,53 % syyskuuhun 2010 mennessä). Myös vakuutuskannan arvo on laskenut (arvo on laskenut 32,84 % vuoden 2009 loppuun mennessä edellisvuoteen verrattuna ja edelleen 22,36 % syyskuuhun 2010 mennessä). Toisessa Portugalin esittämistä yksityisten vakuutuksenantajien kirjeistä (22 päivänä marraskuuta 2010 päivätty kirje CESCEltä) kuitenkin todetaan, että myös yritysten rahoitustarpeet ovat vähentyneet ostomarkkinoiden supistumisen myötä. Tästä syystä vakuutuskannan arvon väitetty väheneminen ei ole riittävä todiste siitä, että vakuutusturvaa ei ole saatavilla markkinoilla.
(63)
Toisaalta jos vakuutusturvaa ei ole saatavilla yksityisiltä markkinoilta ja sitä tulee saataville, kun valtio myöntää osittaisen vakuutusturvan, vakuutuksenantajien voitaisiin tällöin katsoa saaneen valtiontukea. Koska toimijoiden asema markkinoilla määräytyy pitkälti vakuutusturvan tarjontakapasiteetin perustella, kuten 35 kappaleessa selitettiin, valtiontukeen perustuvan luoton saatavuus antaa markkinoilla jo toimiville yrityksille mahdollisuuden säilyttää markkina-asemansa.
Maksujen saattaminen vastaamaan yksityisten vientiluottovakuutuksenantajien perimiä vakuutusmaksuja
(64)
Järjestelmän mukaisesti perityt vakuutusmaksut vastaavat noin 60:tä prosenttia yksityisen vakuutuksenantajan samalta asiakkaalta veloittamasta vakuutusmaksusta. Toisin kuin Portugalin viranomaiset esittävät, järjestelmän kautta valtiolle siirtyvää riskiä on pidettävä suurempana kuin yksityisen vakuutuksenantajan yksinään kattamaa riskiä. On syytä huomata, että luottoriski kasvaa vakuutuksella katetun määrän kasvaessa. Kun vakuutusturva on suurempi, vientiyritys pystyy tekemään enemmän kauppaa yhden ostajan kanssa. Liiketoimien kokonaismäärä voikin tällöin ylittää ostajan takaisinmaksukyvyn.
(65)
Portugalin viranomaiset myöntävät, että ylimääräisiin liiketoimiin liittyvä riski on pienempi, sillä rajatun luottolimiitin saanut vientiyritys vakuuttaisi ensiksi ostajat, joihin liittyvä riski on suurin. Vasta vakuutusturvan kasvaessa vientiyritykset vakuuttaisivat vähitellen myös ostajat, joihin liittyvä riski on pienempi. Tässä perustelussa ei kuitenkaan oteta huomioon sitä, että luottolimiitit myönnetään ostajakohtaisesti. Tämän vuoksi vientiyritys ei voi valita, että se käyttää koko luottolimiitin pelkästään ostajaan, johon liittyy suurin luottoriski.
(66)
Portugalin viranomaisten mukaan vakuutettuihin ylimääräisiin liiketoimiin liittyvä riski on alhaisempi kuin yksityisten vakuutuksenantajien vakuuttamiin liiketoimiin liittyvä riski. Tämä päätelmä johtaisi kuitenkin siihen, että yksityiset vakuutuksenantajat hyväksyisivät tiettyä vakuutusmaksua vastaan suuremman riskin, vaikka ne kieltäytyvät myöntämästä samaa vakuutusmaksua vastaan vakuutusturvaa liiketoimelle, johon liittyvä riski on pienempi. Jos tämä väite pitäisi paikkansa, rationaalisesti toimiva yksityinen vakuutuksenantaja vakuuttaisi enemmän liiketoimia, mikä korottaisi sen vakuutusmaksutuloja ja samalla alentaisi riskejä. Toisin sanoen Portugalin viranomaisten väitteestä seuraisi, että yksityiset vakuutuksenantajat eivät toimisi rationaalisesti, sillä ne suostuisivat vakuuttamaan vakuutuskannan osan, johon liittyy suurempi riski, mutta eivät sitä osaa, johon liittyy pienempi riski. Tästä syystä perustelua ei voi hyväksyä.
(67)
Koska järjestelmästä katettiin suurempi riski, valtion ottama lopullisia tappiota koskeva riski on suurempi kuin yksityisen vakuutuksenantajan, joka hinnoittelee ja myöntää alustavan vakuutusturvan asiakaskohtaisesti. Täydentävässä vakuutusturvajärjestelmässä päätös vakuutusturvan laajentamisesta tehdään vasta sitten, kun alustavaa vientiluottovakuutusta koskevan limiittiin vakuutusmaksu on määritetty. Tämän vuoksi täydentävän vakuutusturvan hinnan pitäisi kuvastaa mahdolliseen ylimääräiseen vakuutusturvaan liittyvää korkeampaa luottoriskiä. Portugalin viranomaisten perustelua, jonka mukaan yritykset harjoittaisivat itsevalintaa, joka varmistaisi, että riskialttiimmat toimet katettaisiin yksityisin vakuutuksin, eivät tue mitkään konkreettiset tiedot eikä tunnettu markkinatapa. Yleisin yksityisen lyhytaikaisen vientiluottovakuutuksen muoto (koko liikevaihdon kattava vakuutus) edellyttää, että vakuutussopimus kattaa kokonaisuudessaan myynnin yhdelle asiakkaalle. Tällä tavoin vakuutettua yritystä estetään vakuuttamasta riskit valikoivasti. Komissio katsoo, että täydentävän vakuutuksen hinnassa olisi pitänyt ottaa huomioon korkeampi riskitaso. Tästä syystä vakuutusmaksun olisi pitänyt olla korkeampi kuin yksityisten vakuutuksenantajien tarjoamasta perusvakuutusturvasta peritty maksu.
(68)
Käsiteltävänä olevassa asiassa järjestelmän mukaisesti perityt vakuutusmaksut ovat alhaisemmat kuin vientiluottovakuutusmarkkinoiden nykyiset hinnat. Portugalin viranomaiset vahvistavat tämän tiedon vastauksessaan menettelyn aloittamisesta 27 päivänä lokakuuta 2010 annettuun komission päätökseen. Vakuutusmaksut ovat myös alhaisemmat kuin vuosina 2007 ja 2008 voimassa olleet markkinahinnat. Tästä syystä Portugalin viranomaisten esittämää perustelua, jonka mukaan hinnoittelu vastaa finanssikriisiä edeltänyttä hintatasoa, ei voida hyväksyä. Vakuutusmaksuissa olisi myös otettava huomioon suurempi riski. Näin ollen vakuutusmaksujen olisi siis oltava korkeampia kuin markkinahintaiset maksut.
(69)
Edellä esitetyistä syistä komissio päättelee, että tarkasteltava järjestelmä ei ole tiedonannon ja tilapäisten puitteiden mukainen sellaisena kuin sitä sovelletaan vakuutuksenantajiin.
6.3 VIENTIYRITYKSILLE MYÖNNETYN TUEN SOVELTUVUUS SISÄMARKKINOILLE
6.3.1 Lyhytaikaisia vientiluottovakuutuksia koskevan toimenpiteen soveltuvuus sisämarkkinoille
(70)
Tuen voidaan katsoa soveltuvan sisämarkkinoille tietyin edellytyksin tavanomaisissa markkinaolosuhteissa sovellettavan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti ja talouden vakavien häiriöiden tapauksessa sovellettavan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti.
(71)
Komissio muistuttaa, että oikeuskäytännön mukaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohtaa on tulkittava suppeasti ja kyseessä on oltava koko jäsenvaltion talouteen vaikuttava häiriö (22).
(72)
Tilapäisissä puitteissa, joiden voimassaoloa on jatkettu 31 päivään joulukuuta 2012, vahvistettujen periaatteiden mukaan (5.1 kohta) tukitoimenpiteiden voidaan katsoa soveltuvan sisämarkkinoille seuraavien edellytysten täyttyessä:
a)
Sopivuus
Tuen on oltava hyvin kohdennettua, jotta sillä voitaisiin saavuttaa tehokkaasti taloudessa olevan vakavan häiriön poistamista koskeva tavoite. Tätä tulosta ei saavuteta, jos toimenpide ei sovellu kyseisen häiriön poistamiseen.
b)
Välttämättömyys
Tukitoimenpiteen on määränsä ja muotonsa puolesta oltava välttämätön tavoitteen saavuttamiseksi. Tukimäärän on oltava tavoitteen saavuttamisen edellyttämä vähimmäismäärä ja tukimuodon on oltava sopivin häiriön poistamiseksi. Toisin sanoen jos vähäisempi tukimäärä tai vähemmän vääristävä tukimuoto riittäisivät poistamaan vakavan häiriön koko maan taloudessa, kyseessä oleva toimenpide ei olisi välttämätön. Tämä päätelmä on vahvistettu tuomioistuimen vakiintuneessa oikeuskäytännössä (23).
c)
Oikeasuhteisuus
Toimenpiteen myönteiset vaikutukset on saatettava asianmukaiseen tasapainoon aiheutettujen kilpailun vääristymien kanssa, jotta kilpailun vääristyminen voidaan rajoittaa toimenpiteiden tavoitteiden saavuttamisen edellyttämään vähimmäismäärään. SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa kielletään kaikki valikoivat julkiset toimenpiteet, jotka ovat omiaan vääristämään jäsenvaltioiden välistä kauppaa. SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla myönnetyn, valtiontuen hyväksymistä koskevan poikkeuksen osalta on varmistettava, että tuki on rajattu tavoitteiden saavuttamisen edellyttämään vähimmäismäärään.
Sopivuus
(73)
Kuten edellä 46 kappaleessa selitettiin, järjestelmän ulkopuolelle jäävät yritykset, joihin finanssikriisi vaikuttaa eniten ja tämän vuoksi se ei sovellu ratkaisemaan yksityisen vakuutusturvan puuttumista koskevaa markkinoiden toimintapuutetta.
Välttämättömyys ja oikeasuhteisuus: maksujen saattaminen vastaamaan yksityisten vientiluottovakuutuksenantajien vakuutusmaksuja
(74)
Kuten edellä 62 kappaleessa todettiin, vaikka Portugalin viranomaisten toimittamat tiedot osoittavat, että vientiluottovakuutusten markkinoilla on jännitteitä, viranomaiset eivät kuitenkaan ole osoittaneet, että vakuutusturvaa ei olisi saatavilla. Tämän vuoksi valtion toimenpiteen välttämättömyyttä ei voida vahvistaa.
(75)
Kuten edellä 21 ja 64 kappaleessa mainittiin, järjestelmän mukaisesti perityt hinnat vastaavat noin 60 prosenttia yksityisen vakuutuksenantajan samalta asiakkaalta veloittamasta hinnasta.
(76)
Kuten edellä 65-67 kappaleessa todetaan, täydentävässä vakuutusturvajärjestelmässä päätös vakuutusturvan laajentamisesta tehdään vasta sitten, kun alustavaa vientiluottovakuutusta koskevan limiitin vakuutusmaksu on määritetty. Tällöin täydentävän vakuutusturvan hinnan on kuvastettava mahdolliseen ylimääräiseen vakuutusturvaan liittyvää korkeampaa luottoriskiä.
(77)
Tavoite varmistaa vakuutusturva, jota ei mahdollisesti ole muutoin saatavilla markkinoilla, voitaisiin saavuttaa myös järjestelmällä, joka olisi hinnoiteltu siten, että se vastaisi valtion ottamaa riskiä. Tämän vuoksi järjestelmän hinnoittelu, jonka lähtökohtana on alhaisempi vakuutusmaksu kuin markkinoilla vastaavasta riskistä peritty maksu, ei ole oikeassa suhteessa järjestelmän tavoitteisiin.
(78)
Edellä esitetyn perusteella järjestelmän vientiluottovakuutusosaa ei voida pitää sisämarkkinoille soveltuvana tukena vientiyrityksille SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdassa ja tilapäisissä puitteissa tarkoitetulla tavalla.
(79)
On syytä huomata, että kaikki tuen sopivuutta, välttämättömyyttä ja oikeasuhteisuutta koskevat perusteet ovat yhtä merkityksellisiä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisessa analyysissä, kun tarkastellaan 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan soveltamista. Tästä syystä komissio päättelee, että järjestelmästä vientiyrityksille myönnetty tuki vaikuttaa kauppaan yhteisen edun vastaisella tavalla.
6.3.2 Järjestelmän soveltuvuus sisämarkkinoille kotimaankaupan vakuutustoiminnan osalta
(80)
Kun tarkastellaan järjestelmän soveltamista kotimaan liiketoimintaan, markkinahintaa edullisempien vakuutusten myöntäminen kotimaankauppaan saattaa suosia kotimaankauppaa viennin kustannuksella ja vaikuttaa merkittävästi tuontiin. Tämän vuoksi tavanomaisissa markkinaolosuhteissa kotimaankaupan valtiontuki on tiukasti kielletty. SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c ja b alakohdan mukaan tuki voidaan kuitenkin katsoa sisämarkkinoille soveltuvaksi tietyin edellytyksin. Tiedonannossa ja tilapäisissä puitteissa vahvistetaan perusteet, joiden perusteella lyhytaikaisia vientiluottovakuutuksia koskevien toimenpiteiden voidaan katsoa soveltuvan sisämarkkinoille. Kyseisiä määräyksiä ei kuitenkaan sovelleta kotimaankaupan liiketoimiin.
(81)
Portugalin viranomaiset ilmoittivat nykyiseen finanssikriisiin perustuvan järjestelmänsä tilapäisten puitteiden nojalla. Tämän vuoksi on arvioitava, voitaisiinko järjestelmän katsoa talouskriisin kauaskantoisten vaikutusten vuoksi soveltuvan sisämarkkinoille suoraan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla. Jos näin ei voida tehdä, sen jälkeen on analysoitava, voidaanko toimenpiteen katsoa soveltuvan sisämarkkinoille 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla.
(82)
Kun tarkastellaan sisämarkkinoille soveltuvuutta SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla, on otettava huomioon, että kyseisessä määräyksessä komissiolle annetaan mahdollisuus todeta sisämarkkinoille soveltuvaksi tuki ”jäsenvaltion taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseen”.
(83)
Komissio muistuttaa, että SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohtaa on tulkittava suppeasti ja kyseessä on oltava koko jäsenvaltion talouteen vaikuttava häiriö (24). Se toteaa myös, kuten 73 kappaleessa esitettiin, että toimenpiteen on täytettävä sopivuutta, välttämättömyyttä ja oikeasuhteisuutta koskevat periaatteet.
(84)
Toimenpide toteutettiin nykyisen finanssikriisin aikana, ja se on määräaikainen.
(85)
Komissio on saanut vientiyrityksiltä ja yksityisiltä vakuutuksenantajilta kirjeitä, jotka osoittavat, että kotimaankaupan vakuutusturva on supistunut. Portugalin viranomaisten mukaan vahinkosuhde on noussut 102 prosenttiin. Tämä havainto ei kuitenkaan ole ratkaiseva, sillä kasvu vastaa vuodesta 2004 jatkunutta suuntausta, kuten Portugalin viranomaisten esittämissä huomautuksissakin todetaan. Vahinkosuhteen jatkuva kasvu jo ennen finanssikriisin alkua voi merkitä kotimaankaupan rahoitusta koskevan markkinoiden toimintapuutteen sijaan sitä, että markkinoilla on rakenteellinen ongelma. Tämän vuoksi komissio ei ole löytänyt näyttöä siitä, että järjestelmä on sopiva poistamaan taloudessa olevan vakavan häiriön. Järjestelmän ei voida katsoa soveltuvan sisämarkkinoille tilapäisten puitteiden tai 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla.
(86)
Kun tarkastellaan järjestelmän soveltuvuutta sisämarkkinoille tiedonannon ja 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla, on otettava huomioon, että järjestelmän tarkoituksena on ratkaista vakuutusturvan saatavuutta markkinoilla koskeva ongelma. Kyseessä on täydentävä järjestelmä, joka jättää yksityisille vakuutuksenantajille harkinnanvaraa edunsaajien valinnassa. Näin ollen järjestelmän mukaisen vakuutusturvan ulkopuolelle saattavat jäädä yritykset, jotka ovat järjestelmän piiriin kuuluvien yritysten kanssa samankaltaisessa tilanteessa mutta jotka kärsivät niitä enemmän finanssikriisin vaikutuksista. Tällaiset järjestelmän ulkopuolelle jäävät yritykset eivät saisi lainkaan vakuutusturvaa sen sijaan, että kieltäydyttäisiin myöntämästä vain osa vakuutusturvasta. Toimenpide tarjoaa edunsaajille lisäturvan lisäksi hintaetua, sillä vakuutusmaksut ovat markkinahintaa edullisempia. Kuten jo todettiin, järjestelmän mukaisesti perityt hinnat vastaavat noin 60 prosenttia yksityisen vakuutuksenantajan samalta asiakkaalta veloittamasta hinnasta. Samalla alkuperäiseen verrattuna kaksinkertaiseksi korotettu limiitti merkitsee valtiolle suurempaa riskiä, joka ei kuitenkaan vaikuta vakuutusmaksun määrään. Järjestelmän mukaisia hintoja ei voida perustella tarpeella ratkaista vakuutusturvan saatavuutta koskeva ongelma. Järjestelmä ei ole oikeassa suhteessa sillä tavoiteltuihin vaikutuksiin verrattuna, ja se voi vääristää kilpailua.
(87)
Näistä syistä komissio päättelee, että kotimaankaupan vakuutustoimintaan myönnetty valtiontuki ei täytä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b ja c alakohdassa määrättyjä edellytyksiä eikä sovellu sisämarkkinoille.
7. PÄÄTELMÄT
(88)
Edellä esitetyn perusteella komissio päättelee, että järjestelmästä myönnetään SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, jonka ei voida katsoa soveltuvan sisämarkkinoille.
8. Takaisinperintä
(89)
Neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (25) 14 artiklan 1 kohdan mukaan sääntöjenvastaista tukea koskevissa kielteisissä päätöksissä komission on päätettävä, että asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet tuen perimiseksi takaisin tuensaajalta. Ainoastaan sisämarkkinoille soveltumaton tuki peritään takaisin.
(90)
Takaisinperinnän tavoitteena on palauttaa tilanne, joka vallitsi ennen kuin tuki myönnettiin. Tavoite saavutetaan, kun tuensaajat ovat maksaneet takaisin sääntöjenvastaisen tuen. Näin tuensaajat luopuvat edusta, jonka ne saivat kilpailijoihinsa verrattuna. Takaisinperittävän määrän on oltava riittävän suuri, jotta sillä voidaan poistaa tuensaajille koitunut taloudellinen etu.
(91)
Jotta täsmällinen tukimäärä voidaan määrittää, on määritettävä asianmukainen viitearvo, koska valtion myöntämää vakuutusturvaa koskevaa markkinahintaa ei ole käytettävissä. Kuten takauksia koskevan komission tiedonannon (26) 4.2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa todetaan, takausten avustusekvivalentti olisi laskettava samalla tavoin kuin korkotukilainan avustusekvivalentti. Näin ollen tukimäärä voidaan laskea määrittämällä markkinakoron ja sen koron, joka on saatu valtiontakauksen avulla, erotus sen jälkeen kun mahdolliset takausmaksut on vähennetty.
(92)
Vakuutuksenantajille myönnetyn tuen osalta etua on saatu siten, että vakuutusyritysten markkinaosuudet ovat säilyneet. Ilman tukea vakuutusturvan olisi voinut myöntää toinen markkinatoimija. Kuten edellä 35 kappaleessa on selostettu, kilpailu markkinoilla perustuu pääasiassa toimijoiden kykyyn tarjota vakuutusturvaa ja vain vähäisemmässä määrin myönnetyn vakuutusturvan hintaan. Markkinakäytäntönä on lisäksi, että koko vakuutuskannalle määritetään keskihinta ja asiakkaan on vakuutettava kaikki liiketoimensa samalla vakuutuksenantajalla (27), jotta voidaan välttää, että vakuutettu yritys käyttää limiittiään vain liiketoimissaan riskialttiimpien ostajien kanssa (ns. cherry picking). Riskialttiimpien liiketoimien valikoiva vakuuttaminen olisi mahdollista, jos vakuutettu yritys maksaisi keskihinnan vain enemmän riskialttiiden asiakkaiden osalta, eikä vakuuttaisi vähemmän riskialttiita asiakkaita ollenkaan tai hankkisi niitä koskevan vakuutuksen toiselta vakuutuksenantajalta. Jos toinen markkinatoimija olisi tarjonnut vientiyrityksille ja/tai kotimaankaupan yrityksille vakuutusturvan, joka kattaa kaikki pyydetyt luottolimiitit, yritykset olisivat tämän vuoksi todennäköisesti siirtäneet kaikki vakuutussopimuksensa tällaiselle toimijalle, vaikka veloitettu hinta olisikin ollut korkeampi. Taloudellinen etu voidaan määrittää laskemalla vakuutuksenantajan tarjoamastaan vakuutusturvasta saaman voittomarginaalin ja sille aiheutuneiden kustannusten erotus. Jos valtiontukijärjestelmää ei olisi sovellettu, nämä edut, jotka tuottivat voittoa järjestelmään osallistuville yrityksille siltä ajalta, jonka valtio tarjosi täydentävää vakuutusturvaa, olisivat hyödyttäneet muita markkinatoimijoita. Vakuutuksenantajille myönnetyn tuen määrä määritetään näin ollen niiden voittojen perusteella, joita järjestelmään osallistuvat vakuutuksenantajat saivat järjestelmän voimassaoloaikana tuloksena vakuutusturvasta, jonka ne myönsivät järjestelmään osallistuville vientiyrityksille ja kotimaankauppaa harjoittaville yrityksille. Järjestelmään osallistuville asiakkaille koituva etu on laskettava erikseen kunkin järjestelmään osallistuvan yksittäisen vakuutuksenantajan osalta. Jos kyseinen tukimäärä ylittää vähämerkityksistä tukea koskeva raja-arvon, tuki on perittävä takaisin.
(93)
Vientiyritysten ja kotimaankauppaa harjoittavien yritysten tapauksessa edunsaajien olisi pitänyt maksaa markkinaehtoista korvausta valtiolle sen myöntämästä vakuutusturvasta. Tämän vuoksi tukimäärä on laskettava määrittämällä todellisen markkinahinnan ja käytännössä perityn hinnan erotus. Laskelmassa on otettava huomioon kulloinenkin riskitaso. Komissio on kehittänyt takaisinperittävän määrän laskemiseksi menetelmän (jota on selostettu tämän päätöksen liitteessä), joka perustuu kohtuullisiin oletuksiin ja markkinakäytäntöön. Laskentamenetelmän mukaisesti valtion myöntämän vakuutusturvan teoreettinen markkinahinta vastaa 110:tä prosenttia (vakuutusmaksun) hinnasta, jonka yksityinen vakuutuksenantaja veloitti kultakin asiakasyritykseltä. Koska järjestelmän mukainen hinta on 60 prosenttia yksityisten vakuutuksenantajien veloittamista vakuutusmaksuista, kussakin tapauksessa takaisinperittävä määrä vastaa valtion perimää määrää kerrottuna 5/6:lla.
(94)
Johdanto-osan 93 kappaleessa mainittu määrä on takaisinperittävä määrä. Siihen on lisättävä korko, jota kertyy siitä päivästä alkaen, jona tuki myönnettiin edunsaajien käyttöön (yksittäisten takuiden myöntämispäivästä), tuen takaisinperintään asti. Takaisinperittävään määrään lisättävä korko lasketaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 794/2004 (28) V luvun mukaisesti, sellaisena kuin asetus on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 271/2008 (29).
(95)
Tämä päätös pannaan täytäntöön välittömästi. Erityisesti kaikki järjestelmän mukaisesti myönnetyt yksittäiset tuet peritään takaisin lukuun ottamatta tukia, jotka täyttävät neuvoston asetuksen (EY) N:o 994/98 (30) 1 ja 2 artiklan nojalla annetuissa asetuksissa tarkoitetut edellytykset tai jotka täyttävät muissa hyväksytyissä tukiohjelmissa tarkoitetut edellytykset hyväksyttyyn tuen enimmäisintensiteettiin tai tämäntyyppiseen tukeen sovellettavaan tuen vähämerkityksisyyttä koskevaan raja-arvoon asti,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Lyhytaikaisia vientiluottovakuutuksia koskeva järjestelmä, jonka Portugali on ottanut käyttöön Finovan perustamisesta 26 päivänä elokuuta 2008 annetun asetuksen nro 175/2008 ja keskinäisiin vakuutusyhtiöihin sovellettavista säännöistä 16 päivänä heinäkuuta 1998 annetun asetuksen nro 211/98 (sellaisena kuin se on muutettuna 30 päivänä tammikuuta 2001 annetulla asetuksella nro 19/2001 ja 7 päivänä syyskuuta 2007 annetulla asetuksella nro 309-A/2007), on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 3 artiklan vastaista valtiontukea, eikä se sovellu sisämarkkinoille.
2 artikla
Edellä 1 artiklassa tarkoitetun järjestelmän mukaisesti myönnetyt yksittäiset tuet, jotka tuen myöntämispäivänä täyttävät asetuksen (EY) N:o 994/98 1 ja 2 artiklan nojalla annetuissa asetuksissa tai muissa hyväksytyissä tukiohjelmissa tarkoitetut edellytykset, soveltuvat sisämarkkinoille hyväksyttyyn tuen enimmäisintensiteettiin tai tämäntyyppiseen tukeen sovellettavaan tuen vähämerkityksisyyttä koskevaan raja-arvoon asti.
3 artikla
1. Portugalin on perittävä 1 artiklassa tarkoitettu sääntöjenvastainen tuki takaisin kaikilta tuensaajilta.
2. Takaisinperittävästä tuesta on maksettava korkoa siitä lähtien, kun tuki saatettiin tuensaajien käyttöön, sen tosiasialliseen takaisinperintään asti.
3. Korko on laskettava asetuksen (EY) N:o 794/2004, sellaisena kuin asetus on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 271/2008, V luvun mukaisesti.
4. Portugalin on kumottava välittömästi 1 artiklassa tarkoitettu järjestelmä ja peruutettava kaikki jäljellä olevat maksut 1 artiklassa tarkoitetusta järjestelmästä tämän päätöksen tiedoksiantopäivästä alkaen.
4 artikla
1. Edellä 1 artiklassa tarkoitetun järjestelmän mukainen tuki on perittävä takaisin välittömästi ja tehokkaasti.
2. Portugalin on varmistettava, että tämä päätös pannaan täytäntöön neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksiantamisesta.
5 artikla
1. Portugalin on toimitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta seuraavat tiedot:
a)
luettelo tuensaajista, jotka ovat saaneet 1 artiklassa tarkoitetun järjestelmän mukaista tukea ja tuensaajakohtaiset yhteenlasketut tukimäärät;
b)
kultakin tuensaajalta takaisinperittävä kokonaismäärä (tuki ja korot);
c)
tarkka kuvaus toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi;
d)
asiakirjat, jotka osoittavat, että tuensaajia on vaadittu maksamaan tuki takaisin.
2. Portugalin on ilmoitettava komissiolle tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi toteutettavien kansallisten toimenpiteiden edistymisestä siihen saakka, kunnes 1 artiklassa tarkoitetun tuen takaisinperintä on saatettu loppuun. Portugalin on annettava välittömästi komission pyynnöstä tiedot toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi. Portugalin on annettava myös yksityiskohtaisia tietoja tuensaajilta jo perityistä tukimääristä ja koroista.
6 artikla
Tämä päätös on osoitettu Portugalin tasavallalle.
Tehty Brysselissä 23 päivänä marraskuuta 2011.