NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 439/2010
ze dne 19. května 2010
o zřízení Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 74 a čl. 78 odst. 1 a 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Politika Unie týkající se společného evropského azylového systému má podle haagského programu za cíl zřídit prostřednictvím účinného harmonizovaného řízení společný azylový prostor, a to v souladu s hodnotami a humanitárními tradicemi Evropské unie.
(2)
V posledních letech bylo díky zavedení společných minimálních norem dosaženo velkého pokroku na cestě k vytvoření společného evropského azylového systému. Přesto mezi jednotlivými členskými státy přetrvávají velké rozdíly v poskytování a formách ochrany. Tyto rozdíly jež je třeba zmírnit.
(3)
Komise ve svém plánu politiky pro azyl přijatém v červnu roku 2008 uvedla, že hodlá usilovat o rozvoj společného evropského azylového systému navržením přezkumu stávajících právních nástrojů za účelem většího sladění příslušných předpisů a že zároveň hodlá výrazněji podporovat praktickou spolupráci mezi členskými státy zejména předložením legislativního návrhu na zřízení Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu (dále jen „podpůrný úřad“), aby se zlepšila koordinace operativní spolupráce mezi členskými státy, což přispěje k účinnému uplatňování společných pravidel.
(4)
Evropská rada oficiálně připomněla v Evropském paktu o přistěhovalectví a azylu, přijatém v září 2008, že každý pronásledovaný cizí státní příslušník má právo získat na území Evropské unie pomoc a ochranu v souladu se Ženevskou úmluvou ze dne 28. července 1951 o právním postavení uprchlíků ve znění Newyorského protokolu ze dne 31. ledna 1967 a ostatními souvisejícími smlouvami. Mimo jiné bylo výslovně dohodnuto, že by měl být v roce 2009 zřízen Evropský podpůrný úřad.
(5)
Cílem praktické spolupráce v oblasti azylu je ještě více sblížit v rámci evropského práva rozhodovací procesy členských států v azylových otázkách a zajistit jejich trvalou kvalitu. V posledních letech se již uskutečnila řada opatření praktické spolupráce, především pokud jde o přijetí společného přístupu k informacím o zemích původu a o vypracování společných evropských osnov odborné přípravy v oblasti azylu.
(6)
K posílení a rozvoji těchto opatření spolupráce je třeba zřídit podpůrný úřad. Podpůrný úřad by měl vzít v tato opatření v úvahu a poučit se z nich.
(7)
V případě členských států, jejichž vnitrostátní azylový a přijímací systém je vystaven specifickému a nepřiměřenému tlaku především z důvodu jejich zeměpisné polohy či demografické situace, by měl podpůrný úřad podporovat rozvoj solidarity uvnitř Unie, díky níž se podpoří lepší přemísťování osob požívajících mezinárodní ochrany z těchto členských států do jiných členských států a současně s tím se zajistí, aby nebyly azylové a přijímací systémy zneužívány.
(8)
K optimálnímu provádění mandátu je třeba, aby byl podpůrný úřad po technické stránce nezávislý a aby byl po právní, správní a finanční stránce samostatný. Za tímto účelem by měl být podpůrný úřad subjektem Unie s právní subjektivitou, který bude vykonávat prováděcí pravomoci svěřené mu tímto nařízením.
(9)
Podpůrný úřad by měl pracovat v úzké spolupráci s Komisí a s orgány členských států příslušnými pro oblast azylu, s vnitrostátními službami působícími v oblasti přistěhovalectví a azylu či jinými službami a využít kapacity a odborné znalosti těchto služeb. Členské státy by měly s podpůrným úřadem spolupracovat, aby bylo zajištěno, že bude podpůrný úřad moci provádět svůj mandát.
(10)
Podpůrný úřad by měl rovněž jednat v úzké spolupráci s Vysokým komisařem OSN pro uprchlíky (UNHCR) a případně i s příslušnými mezinárodními organizacemi, aby mohl využívat jejich odborných znalostí a podpory. Za tímto účelem by měla být role UNHCR i ostatních příslušných mezinárodních organizací plně uznána a tyto organizace by měly být plně zapojeny do činnosti podpůrného úřadu. Žádné finanční zdroje, které bude moci podpůrný úřad v souladu s tímto nařízením uvolnit pro UNHCR, by neměly vést ke dvojímu financování činností UNHCR, tedy i z jiných mezinárodních či vnitrostátních zdrojů.
(11)
Aby mohl podpůrný úřad plnit svoji úlohu v míře nezbytné pro plnění svých úkolů, měl by rovněž spolupracovat s dalšími subjekty Unie, a zejména s Evropskou agenturou pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie, zřízenou nařízením Rady (ES) č. 2007/2004 (2), a s Agenturou Evropské unie pro základní práva, zřízenou nařízením Rady (ES) č. 168/2007 (3).
(12)
Podpůrný úřad by měl spolupracovat s Evropskou migrační sítí, zřízenou rozhodnutím Rady 2008/381/ES (4), aby se předešlo zdvojení činností. Podpůrný úřad by měl rovněž udržovat úzký dialog s občanskou společností za účelem výměny informací a sdílení poznatků v oblasti azylu.
(13)
Podpůrný úřad by měl být evropským odborným centrem pro otázky azylu a měl by usnadňovat, koordinovat a posilovat praktickou spolupráci mezi členskými státy v mnoha aspektech azylové problematiky, aby tak členské státy mohly lépe poskytovat ochranu osobám, jež na ni mají právo, a případně zároveň spravedlivě a účinně přistupovat k osobám nesplňujícím požadavky na mezinárodní ochranu. Mandát podpůrného úřadu by měl být zaměřen na tři hlavní úkoly, konkrétně by měl přispívat k provádění společného evropského azylového systému, podporovat praktickou spolupráci mezi členskými státy v oblasti azylu a podporovat členské státy vystavené mimořádnému tlaku.
(14)
Podpůrný úřad by neměl mít žádné přímé ani nepřímé pravomoci související s přijímáním rozhodnutí orgány členských států příslušnými pro oblast azylu, které se týkají žádostí jednotlivých osob o mezinárodní ochranu.
(15)
S cílem poskytnout nebo koordinovat rychlou a účinnou operativní podporu členským státům, jejichž azylový a přijímací systém je vystaven mimořádnému tlaku, by měl podpůrný úřad na žádost dotčených členských států koordinovat opatření na podporu těchto členských států, mimo jiné i tím, že na jejich území vyšle azylové podpůrné týmy, složené z odborníků pro azylovou problematiku. Tyto týmy by měly přispět zejména svými odbornými znalostmi týkajícími se tlumočnických služeb, informacemi o zemích původu a znalostmi při zpracovávání a správě žádostí o azyl. Pravidla týkající se azylových podpůrných týmů by se měla řídit tímto nařízením, aby bylo zajištěno, že vyslání těchto týmů bude účinné.
(16)
Úřad by měl plnit svoji úlohu v podmínkách, jež mu umožní fungovat jako referenční místo díky jeho nezávislosti, vědecké a technické úrovni poskytované pomoci a šířených informací, transparentnosti postupů a pracovních metod a výkonnosti při provádění svěřených úkolů.
(17)
Komise a členské státy by měly být zastoupeny ve správní radě podpůrného úřadu za účelem účinné kontroly fungování podpůrného úřadu. Správní rada by se měla skládat pokud možno z vedoucích operačních pracovníků orgánů členských států příslušných pro oblast azylu nebo z jejich zástupců. Měly by jí být svěřeny pravomoci nezbytné zejména k sestavování rozpočtu, ověřování jeho plnění, přijímání vhodných finančních předpisů, vypracovávání transparentních pracovních postupů pro rozhodování podpůrného úřadu, přijímání výroční zprávy o situaci v oblasti azylu v Unii a technických dokumentů o provádění nástrojů Unie v oblasti azylu a ke jmenování výkonného ředitele a případně výkonného výboru. Vzhledem ke svým odborným znalostem v oblasti azylu by měl být UNHCR ve správní radě zastoupen jedním členem bez hlasovacího práva, aby mohl být do činnosti podpůrného úřadu plně zapojen.
(18)
Vzhledem k povaze úkolů podpůrného úřadu a úloze výkonného ředitele a s ohledem na to, aby se Evropskému parlamentu umožnilo přijmout stanovisko ke zvolenému kandidátovi před jeho jmenováním i před případným prodloužením jeho funkčního období, by měl být výkonný ředitel vyzván, aby učinil prohlášení před příslušným výborem či příslušnými výbory Evropského parlamentu a odpověděl na jejich otázky. Výkonný ředitel by měl rovněž předkládat Evropskému parlamentu výroční zprávu. Evropský parlament by měl mít rovněž možnost vyzvat výkonného ředitele, aby předložil zprávu o plnění svých úkolů.
(19)
K zaručení plné samostatnosti a nezávislosti podpůrného úřadu by mu měl být přidělen samostatný rozpočet, jehož hlavní část by tvořil příspěvek Unie. Financování podpůrného úřadu by mělo podléhat dohodě rozpočtového orgánu, jak je stanoveno v bodě 47 Interinstitucionální dohody ze dne 17. května 2006 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a řádném finančním řízení (5). Na příspěvek Unie a každé další příspěvky ze souhrnného rozpočtu Evropské unie by se měl vztahovat rozpočtový proces Unie. Účetní audit by měl provádět Účetní dvůr.
(20)
Úřad by měl spolupracovat s orgány třetích zemí příslušnými pro oblast azylu, mezinárodními organizacemi příslušnými v záležitostech spadajících do oblasti působnosti tohoto nařízení, a třetími zeměmi v rámci pracovních ujednání uzavřených v souladu s příslušnými ustanoveními Smlouvy o fungování Evropské unie.
(21)
V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, oznámily Spojené království a Irsko dopisy ze dne 18. května 2009 své přání účastnit se přijímání a používání tohoto nařízení.
(22)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné.
(23)
Vzhledem k tomu, že Dánsko jakožto členský stát až dosud přispívalo k praktické spolupráci členských států v oblasti azylu, by měl podpůrný úřad usnadnit operativní spolupráci s touto zemí. Za tímto účelem by měl být zástupce Dánska přizván k účasti na všech zasedáních správní rady, která by měla být oprávněna rovněž rozhodnout o případném pozvání dánských pozorovatelů na zasedání pracovních skupin.
(24)
Aby mohl podpůrný úřad plnit svou úlohu, měl by být otevřen účasti zemí, jež s Unií uzavřely dohody, na jejichž základě přijaly a používají právní předpisy Unie v oblasti upravené tímto nařízením, zejména Island, Lichtenštejnsko, Norsko a Švýcarsko. Podpůrný úřad by měl mít také možnost po dohodě s Komisí a v souladu s příslušnými ustanoveními Smlouvy o EU uzavírat pracovní ujednání se zeměmi, které s Unií neuzavřely dohody, na jejichž základě by byly přijaty a používány právní předpisy Unie. Podpůrný úřad by ale v žádném případě neměl vyvíjet nezávislou vnější politiku.
(25)
Na podpůrný úřad by se mělo vztahovat nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (6) (dále jen „finanční nařízení“), a zejména článek 185 uvedeného nařízení.
(26)
Na podpůrný úřad, který by měl přistoupit k interinstitucionální dohodě ze dne 25. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou Evropské unie a Komisí Evropských společenství o vnitřním vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) (7), by se mělo bez omezení vztahovat nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) (8).
(27)
Na podpůrný úřad by se mělo vztahovat nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (9).
(28)
Na zpracovávání osobních údajů podpůrným úřadem by se mělo vztahovat nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů institucemi a orgány Společenství a o volném pohybu těchto údajů (10).
(29)
Potřebná ustanovení týkající se umístění podpůrného úřadu v hostitelském členském státě a zvláštní pravidla pro všechny zaměstnance podpůrného úřadu a jejich rodinné příslušníky by měla být stanovena v dohodě o sídle. Hostitelský členský stát by měl dále zajistit co nejlepší podmínky pro řádný chod podpůrného úřadu, což se týká rovněž školní docházky dětí a dopravy, aby byl podpůrný úřad přitažlivý pro vysoce kvalitní lidské zdroje v co nejširším zeměpisném měřítku.
(30)
Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž potřeby lepšího provádění společného evropského azylového systému, usnadnění, koordinace a posílení praktické spolupráce mezi členskými státy v oblasti azylu i poskytování nebo koordinace operativní podpory členským státům, jejichž azylový a přijímací systém je vystaven mimořádnému tlaku, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodu rozsahu a účinků této akce lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(31)
Toto nařízení dodržuje základní práva a ctí zásady uznávané zejména v Listině základních práv Evropské unie a mělo být uplatňováno v souladu s právem na azyl uznaným v článku 18 uvedené listiny,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1
ZŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PODPŮRNÉHO ÚŘADU PRO OTÁZKY AZYLU A JEHO ÚLOHA
Článek 1
Zřízení Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu
Zřizuje se Evropský podpůrný úřad pro otázky azylu (dále jen „podpůrný úřad“) s cílem pomoci k lepšímu provádění společného evropského azylového systému, posílit praktickou spolupráci mezi členskými státy v oblasti azylu a poskytnout nebo koordinovat operativní podporu členským státům, jejichž azylový a přijímací systém je vystaven mimořádnému tlaku.
Článek 2
Úloha podpůrného úřadu
1. Podpůrný úřad usnadňuje, koordinuje a posiluje praktickou spolupráci mezi členskými státy v mnoha aspektech azylové problematiky a přispívá k lepšímu provádění společného evropského azylového systému. V tomto ohledu je podpůrný úřad plně zapojen do vnějšího rozměru společného evropského azylového systému.
2. Podpůrný úřad poskytuje účinnou operativní podporu členským státům, jejichž azylový a přijímací systém je vystaven mimořádnému tlaku, a využívá k tomu všechny užitečné zdroje, jež má k dispozici a mezi které může patřit koordinace zdrojů poskytovaných členskými státy za podmínek stanovených v tomto nařízení.
3. Podpůrný úřad poskytuje vědeckou a technickou pomoc, pokud jde o politiky a právní předpisy Unie ve všech oblastech, jež mají přímý či nepřímý dopad na oblast azylu, aby tak mohl v plné míře podporovat praktickou spolupráci v oblasti azylu a účinně plnil své úkoly. Je nezávislým zdrojem informací o všech otázkách spadajících do uvedených oblastí.
4. Podpůrný úřad plní svou úlohu v podmínkách, jež mu umožňují fungovat jako referenční místo díky jeho nezávislosti, vědecké a technické úrovni poskytované pomoci a šířených informací, transparentnosti operačních postupů a pracovních metod, výkonnosti při provádění svěřených úkolů a podpoře v oblasti informačních technologií potřebné k provádění svého mandátu.
5. Podpůrný úřad úzce spolupracuje s Komisí a orgány členských států příslušnými pro oblast azylu, s vnitrostátními službami působícími v oblasti přistěhovalectví a azylu a s jinými službami. Plněním úkolů podpůrným úřadem nejsou dotčeny úkoly jiných příslušných subjektů Unie, přičemž podpůrný úřad úzce spolupracuje s těmito subjekty a s UNHCR.
6. Podpůrný úřad nemá žádné pravomoci, pokud jde o přijímání rozhodnutí orgány členských států příslušnými pro oblast azylu, které se týkají žádostí jednotlivých osob o mezinárodní ochranu.
KAPITOLA 2
ÚKOLY PODPŮRNÉHO ÚŘADU
ODDÍL 1
Podpora praktické spolupráce v oblasti azylu
Článek 3
Osvědčené postupy
Podpůrný úřad organizuje, podporuje a koordinuje činnosti umožňující výměnu informací a identifikaci a sdílení osvědčených postupů v oblasti azylu mezi členskými státy.
Článek 4
Informace o zemích původu
Podpůrný úřad organizuje, podporuje a koordinuje činnosti týkající se informací o zemích původu, zejména
a)
transparentní a nestranné shromažďování příslušných, spolehlivých, přesných a aktuálních informací o zemích původu žadatelů o mezinárodní ochranu, přičemž využívá všechny příslušné zdroje informací, včetně informací shromážděných od vládních, nevládních a mezinárodních organizací i orgánů a subjektů Unie;
b)
vypracovávání zpráv o zemích původu na základě informací shromážděných podle písmene a);
c)
řízení a vývoj portálu shromažďujícího informace o zemích původu a jeho správu, mimo jiné i za účelem zajištění transparentnosti a pravidel nezbytných pro přístup k těmto informacím v souladu s článkem 42;
d)
vytvoření společného formátu a společné metody prezentace, ověřování a využívání informací o zemích původu;
e)
transparentní analýzu informací o zemích původu za účelem podpory procesu sbližování hodnotících kritérií, případně s využitím výsledků zasedání jedné či více pracovních skupin. Účelem této analýzy není vydávat pokyny členským státům ohledně přijetí či zamítnutí žádosti o mezinárodní ochranu.
Článek 5
Podpora při přemísťování osob, jimž byla přiznána mezinárodní ochrana, uvnitř Unie
V případě členských států, jejichž vnitrostátní azylový a přijímací systém je vystaven specifickému a nepřiměřenému tlaku, především z důvodu jejich zeměpisné polohy či demografické situace, podpůrný úřad podporuje, usnadňuje a koordinuje výměnu informací a další činnosti spojené s přemísťováním osob uvnitř Unie. Přemísťování uvnitř Unie se provádí pouze na základě dohody, a to mezi členskými státy a se souhlasem osoby, které byla přiznána mezinárodní ochrana, a případně po konzultaci UNHCR.
Článek 6
Podpora odborné přípravy
1. Podpůrný úřad zavede a rozvíjí odbornou přípravu dostupnou členům všech vnitrostátních správních orgánů a soudů, jakož i vnitrostátních služeb, jež jsou příslušné v členských státech pro záležitosti v oblasti azylu. Účastí na odborné přípravě nejsou dotčeny vnitrostátní systémy ani postupy.
Podpůrný úřad tuto odbornou přípravu rozvíjí v úzké spolupráci s orgány členských států příslušnými pro oblast azylu a případně využívá odborných znalostí akademických institucí a dalších příslušných organizací.
2. Podpůrný úřad řídí a vyvíjí evropské osnovy pro vzdělávání odborníků v oblasti azylu, a to s přihlédnutím ke stávající spolupráci Unie v této oblasti.
3. Odborná příprava, kterou podpůrný úřad poskytuje, může být obecného, specializovaného či tematického rázu a může zahrnovat metodiku školení školitelů.
4. Specializované či tematické činnosti odborné přípravy zaměřené na znalosti a dovednosti týkající se otázek azylu zahrnují mimo jiné:
a)
mezinárodní lidská práva a acquis Unie týkající se azylu, včetně zvláštních právních otázek a zvláštních otázek týkajících se judikatury;
b)
otázky spojené se zpracováváním žádostí o azyl podaných nezletilými osobami a zranitelnými osobami se zvláštními potřebami;
c)
techniky pohovoru;
d)
využití lékařských a právních posudků v azylovém řízení;
e)
otázky spojené se získáváním a použitím informací o zemích původu;
f)
podmínky přijímání se zvláštní pozorností zaměřenou na zranitelné skupiny a oběti mučení.
5. Poskytovaná odborná příprava by měla být vysoce kvalitní a měla by definovat hlavní zásady a osvědčené postupy s cílem přispět k většímu sblížení administrativních postupů i rozhodnutí a právních postupů za plného dodržení nezávislosti vnitrostátních soudů.
6. Podpůrný úřad organizuje pro odborníky, kteří jsou součástí azylové rezervy uvedené v článku 15, specializovanou odbornou přípravu týkající se úkolů a funkcí, jež mají plnit, a vede jejich pravidelný výcvik podle plánu specializované odborné přípravy a výcviku uvedeného v ročním pracovním programu podpůrného úřadu.
7. Podpůrný úřad může ve spolupráci s členskými státy organizovat odbornou přípravu na území těchto států.
Článek 7
Podpora vnějšího rozměru společného evropského azylového systému
Podpůrný úřad koordinuje po dohodě s Komisí výměnu informací a další opatření, která se týkají problematiky provádění nástrojů a mechanismů souvisejících s vnějším rozměrem společného evropského azylového systému.
Podpůrný úřad koordinuje výměny informací a další opatření související s přesídlením, která přijaly členské státy za účelem splnění potřeb týkajících se ochrany uprchlíků ve třetích zemích a prokázání solidarity s jejich hostitelskými zeměmi.
Na základě svého mandátu a v souladu s článkem 49 může podpůrný úřad spolupracovat v technických záležitostech s příslušnými orgány třetích zemí, zejména s cílem prosazovat a napomáhat vytváření kapacit azylových a přijímacích systémů třetích zemí a provádět regionální programy ochrany, jakož i další činnosti důležité pro nalezení trvalých řešení.
ODDÍL 2
Podpora členských států vystavených mimořádnému tlaku
Článek 8
Mimořádný tlak, jemuž je vystaven azylový a přijímací systém
Podpůrný úřad koordinuje a podporuje společná opatření na pomoc azylovým a přijímacím systémům členských států, které jsou vystaveny mimořádnému tlaku, v jehož důsledku jsou na jejich zařízení pro přijímání uprchlíků a na jejich azylové systémy kladeny značné a neodkladné nároky. Tento tlak může spočívat v náhlém přílivu velkého počtu státních příslušníků třetích zemí, kteří mohou potřebovat mezinárodní ochranu, a může vyplývat ze zeměpisné polohy či demografické situace daného členského státu.
Článek 9
Shromažďování a analýza informací
1. Aby byl podpůrný úřad schopen zhodnotit potřeby členských států vystavených mimořádnému tlaku, shromažďuje zejména na základě údajů, které mu předložily členské státy, UNHCR a případně další příslušné organizace, informace potřebné k identifikaci, přípravě a vypracování mimořádných opatření uvedených v článku 10, která umožní reagovat na tento tlak.
2. Na základě údajů, které podpůrnému úřadu předložily členské státy vystavené mimořádnému tlaku, podpůrný úřad systematicky určuje, shromažďuje a analyzuje informace o dostupných strukturách a počtech zaměstnanců, zejména pokud jde o překladatelské a tlumočnické služby informace o zemích původu a pomoci při zpracování a řízení azylových spisů, jakož i o přijímacích kapacitách v oblasti azylu v uvedených členských státech s cílem podpořit rychlé a spolehlivé vzájemné předávání informací mezi různými orgány členských států příslušnými pro oblast azylu.
3. Úřad analyzuje údaje o jakémkoli náhlém přílivu velkého počtu státních příslušníků třetích zemí, jež může způsobit mimořádný tlak na vnitrostátní azylové a přijímací systémy, a zajišťuje rychlou výměnu příslušných informací mezi členskými státy a Komisí. Podpůrný úřad využije stávajících systémů a mechanismů včasného varování a v případě potřeby zřídí systém včasného varování určený pro vlastní účely.
Článek 10
Opatření na podporu členských států
Na žádost dotčených členských států koordinuje podpůrný úřad opatření na podporu členských států, jejichž azylový a přijímací systém je vystaven mimořádnému tlaku, které zahrnují koordinaci:
a)
opatření na pomoc členským státům vystaveným mimořádnému tlaku s cílem usnadnit počáteční analýzu žádostí o azyl posuzovaných příslušnými vnitrostátními orgány;
b)
opatření, jimiž se zajistí, aby členské státy vystavené mimořádnému tlaku mohly dát k dispozici vhodná zařízení pro přijímání uprchlíků, a to zejména nouzové ubytování, dopravní prostředky a lékařskou péči;
c)
azylových podpůrných týmů, jejichž pracovní postupy jsou vymezeny v kapitole 3.
ODDÍL 3
Přispění k provádění společného evropského azylového systému
Článek 11
Shromažďování a výměna informací
1. Podpůrný úřad organizuje, koordinuje a podporuje výměnu informací mezi orgány členských států příslušnými pro oblast azylu, jakož i mezi Komisí a těmito orgány, které se týkají provádění všech příslušných nástrojů acquis Unie týkajícího se azylu. K tomuto účelu může podpůrný úřad vytvářet věcné databáze a databáze v oblasti práva a judikatury, které se týkají nástrojů azylové politiky na vnitrostátní, unijní a mezinárodní úrovni, a využívat mimo jiné i stávající systémy. Aniž je dotčena činnost podpůrného úřadu podle článků 15 a 16, neuchovávají se v těchto databázích žádné osobní údaje, pokud je podpůrný úřad nezískal z veřejně dostupných dokumentů.
2. Podpůrný úřad shromažďuje zejména tyto informace:
a)
informace o zpracovávání žádostí o mezinárodní ochranu ve vnitrostátních správních a jiných orgánech;
b)
informace o vnitrostátním právu a jeho vývoji v oblasti azylu, včetně judikatury.
Článek 12
Zprávy a další dokumenty podpůrného úřadu
1. Úřad vypracovává výroční zprávu o situaci v oblasti azylu v Unii, přičemž řádně zohlední informace, které jsou již dostupné z jiných příslušných zdrojů. V rámci této zprávy podpůrný úřad hodnotí zejména výsledky činností uskutečněných na základě tohoto nařízení a provádí jejich komplexní srovnávací analýzu s cílem zlepšit kvalitu a zvýšit soudržnost a účinnost společného evropského azylového systému.
2. V souladu se svým pracovním programem nebo na žádost správní rady či Komise může podpůrný úřad, v úzké spolupráci se svými pracovními skupinami a Komisí a s řádným přihlédnutím ke stanoviskům vyjádřeným členskými státy nebo Evropským parlamentem, přijmout technické dokumenty o provádění nástrojů Unie v oblasti azylu, včetně pokynů či operačních příruček. Pokud tyto technické dokumenty odkazují na otázky mezinárodního uprchlického práva, budou patřičně zohledněny příslušné dokumenty UNHCR. Účelem těchto dokumentů není vydávat pokyny členským státům ohledně přijetí či zamítnutí žádosti o mezinárodní ochranu.
KAPITOLA 3
AZYLOVÉ PODPŮRNÉ TÝMY
Článek 13
Koordinace
1. Členský stát či členské státy vystavené mimořádnému tlaku mohou podpůrný úřad požádat o vyslání azylového podpůrného týmu. Žádající členský stát nebo členské státy poskytnou v souladu s čl. 18 odst. 1 zejména popis situace, uvedou důvody žádosti o vyslání a určí odhadované požadavky na vyslání.
2. V reakci na tuto žádost může podpůrný úřad koordinovat nezbytnou technickou a operativní pomoc pro žádající členský stát či členské státy a časově omezené vyslání azylového podpůrného týmu na území daného členského státu nebo členských států na základě operačního plánu uvedeného v článku 18.
Článek 14
Technická pomoc
Azylové podpůrné týmy přispívají svými odbornými znalostmi podle dohodnutého operačního plánu uvedeného v článku 18, zejména odbornými znalostmi týkajícími se tlumočnických služeb, informacemi o zemích původu a znalostmi ohledně zpracovávání a správy azylových spisů, a to v rámci podpůrných činností, které podpůrný úřad v souladu s článkem 10 vykonává ve prospěch členských států.
Článek 15
Rezervní skupina pro otázky azylu
1. Na návrh výkonného ředitele rozhoduje správní rada tříčtvrtinovou většinou hlasů svých členů, kteří mají hlasovací právo, o profilech a celkovém počtu odborníků, kteří mají být k dispozici pro sestavení azylových podpůrných týmů (rezervní skupina pro otázky azylu). Podpůrný úřad sestaví seznam tlumočníků, kteří budou součástí rezervní skupiny pro otázky azylu. Tentýž postup se použije v případě následných změn v profilech a celkovém počtu odborníků rezervní skupiny pro otázky azylu.
2. Členské státy přispějí do této rezervní skupiny pro otázky azylu tím, že z vnitrostátní rezervy odborníků vytvořené podle různě stanovených profilů navrhnou odborníky odpovídající požadovaným profilům.
Při výběru tlumočníků, kteří mají být uvedeni na seznamu tlumočníků, jsou podpůrnému úřadu nápomocny členské státy.
Členské státy si mohou vybrat, zda tlumočníky vyšlou, nebo je poskytnou k dispozici prostřednictvím videokonference.
Článek 16
Vyslání týmů
1. Nezávislost domovského členského státu v souvislosti s výběrem počtu odborníků (vnitrostátní rezerva) a jejich profilu, jakož i doba jejich vyslání, zůstává nedotčena. Na žádost podpůrného úřadu dají členské státy k dispozici uvedené odborníky, pokud ovšem nedojde k situaci, při níž by bylo výrazně dotčeno plnění vnitrostátních úkolů, například v případě nedostatečného počtu zaměstnanců pro provádění řízení o určování statusu osob, které žádají o mezinárodní ochranu. Na žádost podpůrného úřadu členské státy neodkladně sdělí počet, jména a profily odborníků ze své vnitrostátní rezervy, které mohou co nejdříve dát k dispozici jakožto příslušníky azylového podpůrného týmu.
2. Výkonný ředitel zohlední při určování složení azylového podpůrného týmu za účelem jeho vyslání zvláštní okolnosti, jimž žádající členský stát čelí. Azylový podpůrný tým se sestaví v souladu s operačním plánem uvedeným v článku 18.
Článek 17
Postup přijímání rozhodnutí o vyslání týmu
1. Výkonný ředitel může, je-li to nutné, vyslat odborníky podpůrného úřadu, aby situaci v žádajícím členském státu posoudili.
2. Výkonný ředitel neprodleně uvědomí správní radu o každé žádosti o vyslání azylových podpůrných týmů.
3. Výkonný ředitel rozhodne o žádosti o vyslání azylových podpůrných týmů co nejdříve a v každém případě do pěti pracovních dnů ode dne obdržení této žádosti. Výkonný ředitel o svém rozhodnutí uvědomí písemně souběžně žádající členský stát a správní radu s uvedením hlavních důvodů tohoto rozhodnutí.
4. V případě, že výkonný ředitel rozhodne o vyslání jednoho či více azylových podpůrných týmů, podpůrný úřad a žádající členský stát neprodleně vypracují operační plán podle článku 18.
5. Jakmile je operační plán schválen, uvědomí výkonný ředitel členské státy, z nichž budou odborníci vysláni, o jejich požadovaném počtu a profilech. Tyto informace jsou v písemné formě poskytnuty kontaktním místům uvedeným v článku 19 a obsahují plánované datum vyslání týmů. Poskytnou se jim rovněž kopie operačního plánu.
6. Je-li výkonný ředitel nepřítomen nebo existuje-li překážka výkonu jeho funkce, přijímá rozhodnutí týkající se vyslání azylových podpůrných týmů vedoucí oddělení, který jej zastupuje.
Článek 18
Operační plán
1. Výkonný ředitel a žádající členský stát se společně dohodnou na operačním plánu, v němž jsou podrobně uvedeny podmínky vyslání azylových podpůrných týmů. Operační plán obsahuje tyto údaje:
a)
popis situace, způsob a cíle tohoto vyslání, včetně cíle operačního;
b)
předpokládanou dobu vyslání těchto týmů;
c)
zeměpisnou oblast působnosti vyslaných týmů na území žádajícího členského státu;
d)
popis úkolů a zvláštních pokynů pro členy týmů, včetně popisu databází, které jsou tito příslušníci oprávněni konzultovat, a vybavení, které jsou oprávněni v žádajícím členském státě používat;
e)
složení týmů.
2. Všechny změny nebo úpravy operačního plánu vyžadují souhlas jak výkonného ředitele, tak žádajícího členského státu. Kopii pozměněného nebo upraveného operačního plánu podpůrný úřad okamžitě zašle zúčastněným členským státům.
Článek 19
Vnitrostátní kontaktní místo
Pro potřeby komunikace s podpůrným úřadem ohledně všech záležitostí týkajících se azylových podpůrných týmů určí každý členský stát své vnitrostátní kontaktní místo.
Článek 20
Kontaktní místo Unie
1. Výkonný ředitel jmenuje jednoho nebo více odborníků podpůrného úřadu, kteří budou působit jako koordinační kontaktní místo Unie. Výkonný ředitel o tomto jmenování uvědomí hostitelský členský stát.
2. Kontaktní místo Unie jedná jménem podpůrného úřadu ve všech aspektech týkajících se vyslání azylových podpůrných týmů. Kontaktní místo Unie vykonává zejména tyto funkce:
a)
funguje jako spojovací článek mezi podpůrným úřadem a hostitelským členským státem;
b)
funguje jako spojovací článek mezi podpůrným úřadem a členy azylových podpůrných týmů a napomáhá jménem podpůrného úřadu ve všech otázkách týkajících se podmínek vyslání těchto týmů;
c)
dohlíží na řádné provádění operačního plánu; a
d)
informuje podpůrný úřad o všech aspektech týkajících se vyslání azylových podpůrných týmů.
3. Výkonný ředitel může kontaktní místo Unie zmocnit k tomu, aby bylo nápomocno při řešení sporů týkajících se provádění operačního plánu a vysílání azylových podpůrných týmů.
4. Kontaktní místo Unie se při plnění svých úkolů řídí pouze pokyny vydávanými podpůrným úřadem.
Článek 21
Občanskoprávní odpovědnost
1. Působí-li členové azylového podpůrného týmu v hostitelském členském státě, nese tento členský stát v souladu se svým vnitrostátním právem odpovědnost za jakoukoli škodu, kterou tyto osoby způsobí po dobu trvání operací.
2. Vznikne-li škoda v důsledku hrubé nedbalosti nebo úmyslného nesprávného jednání, může hostitelský členský stát požádat domovský členský stát, aby mu uhradil částku, kterou hostitelský členský stát zaplatil jako odškodnění obětem nebo osobám oprávněným jménem obětí k náhradě škody.
3. Aniž je dotčeno uplatňování práv vůči třetím osobám, zdrží se každý členský stát uplatňování nároků vůči hostitelskému členskému státu nebo jakémukoli jinému členskému státu za škodu, již utrpěl, ledaže vznikla v důsledku hrubé nedbalosti nebo úmyslného nesprávného jednání.
4. Veškeré spory mezi členskými státy týkající se odstavců 2 a 3 tohoto článku, jež nelze vyřešit dohodou mezi nimi, tyto státy předloží Soudnímu dvoru v souladu s článkem 273 Smlouvy o fungování EU.
5. Aniž je dotčeno uplatňování práv vůči třetím osobám, nese náklady související se škodou na vybavení podpůrného úřadu během vyslání podpůrný úřad, ledaže vznikla v důsledku hrubé nedbalosti nebo úmyslného nesprávného jednání.
Článek 22
Trestní odpovědnost
Po dobu vyslání azylového podpůrného týmu se na členy azylového podpůrného týmu, pokud jde o jakékoliv trestné činy, které spáchali nebo které byly proti nim spáchány, pohlíží stejně jako na úředníky hostitelského členského státu.
Článek 23
Náklady
Pokud členské státy poskytly své odborníky k vyslání v rámci azylových podpůrných týmů, hradí podpůrný úřad v plné výši náklady na:
a)
dopravu z domovského členského státu do hostitelského členského státu a z hostitelského členského státu do domovského členského státu;
b)
očkování;
c)
zvláštní požadovaná pojištění;
d)
zdravotní péči;
e)
denní cestovní náhrady, včetně nákladů na ubytování;
f)
technické vybavení podpůrného úřadu; a
g)
odměny odborníků.
KAPITOLA 4
ORGANIZACE PODPŮRNÉHO ÚŘADU
Článek 24
Správní a řídící struktura podpůrného úřadu
Správní a řídící struktura podpůrného úřadu zahrnuje:
a)
správní radu;
b)
výkonného ředitele a zaměstnance podpůrného úřadu.
Součástí správní a řídící struktury podpůrného úřadu může být výkonný výbor, pokud byl zřízen v souladu s čl. 29 odst. 2.
Článek 25
Složení správní rady
1. Každý členský stát, pro nějž je toto nařízení závazné, jmenuje jednoho člena správní rady a Komise jmenuje členy dva.
2. Každý člen správní rady může být zastupován nebo doprovázen náhradníkem; doprovází-li náhradník kteréhokoli člena, účastní se zasedání bez hlasovacího práva.
3. Členové správní rady jsou jmenováni na základě zkušeností, profesní odpovědnosti a vysoké odbornosti v oblasti azylu.
4. Zástupce UNHCR je členem správní rady bez hlasovacího práva.
5. Členové správní rady jsou jmenováni na tři roky. Mohou být jmenováni opakovaně. Po uplynutí funkčního období nebo v případě odstoupení zůstávají členové ve funkci, dokud nejsou znovu jmenováni nebo nahrazeni.
Článek 26
Předseda správní rady
1. Správní rada volí předsedu a místopředsedu z řad svých členů, kteří mají hlasovací právo. Nemůže-li předseda plnit své povinnosti, jeho místo automaticky zaujme místopředseda.
2. Předseda a místopředseda jsou voleni na dobu tří let a mohou být znovuzvoleni pouze jednou. Pokud ovšem kdykoli během svého funkčního období přestane být předseda či místopředseda členem správní rady, skončí jeho funkční období ke stejnému dni.
Článek 27
Zasedání správní rady
1. Zasedání správní rady svolává její předseda. Zasedání se účastní výkonný ředitel. Zástupce UNHCR se zasedání neúčastní, jestliže správní rada vykonává funkce stanovené v čl. 29 odst. 1 písm. b), h), i), j) a m) a v čl. 29 odst. 2 a pokud správní rada rozhoduje o uvolnění finančních zdrojů na financování činností, jež podpůrnému úřadu umožní využít odborných znalostí UNHCR v oblasti azylu, jak je uvedeno v článku 50.
2. Řádná zasedání správní rady se konají alespoň dvakrát za rok. Mimořádná zasedání správní rady se svolávají z podnětu jejího předsedy nebo na žádost třetiny svých členů.
3. Správní rada může k účasti na jednání přizvat jako pozorovatele jakoukoli osobu, jejíž názor může být relevantní.
Dánsko bude zváno k účasti na zasedáních správní rady.
4. Členům správní rady mohou být v souladu s příslušnými ustanoveními jednacího řádu nápomocni poradci nebo odborníci.
5. Podpůrný úřad zajišťuje pro správní radu služby sekretariátu.
Článek 28
Hlasování
1. Není-li stanoveno jinak, přijímá správní rada rozhodnutí nadpoloviční většinou hlasů svých členů, kteří mají hlasovací právo. Každý člen s hlasovacím právem má jeden hlas. V nepřítomnosti člena je k výkonu hlasovacího práva oprávněn jeho náhradník.
2. Výkonný ředitel nehlasuje.
3. Předseda se hlasování účastní.
4. Členské státy, které se v plné míře neúčastní acquis Unie týkajícího se azylu, nehlasují v případě, kdy správní rada přijímá rozhodnutí podle čl. 29 odst. 1 písm. e)a dotčený technický dokument se týká výlučně nástroje Unie v oblasti azylu, jenž pro tyto státy není závazný.
5. Jednací řád správní rady stanoví podrobná pravidla hlasování, zejména podmínky pro jednání člena v zastoupení jiného člena, a případně i pravidla týkající se usnášeníschopnosti.
Článek 29
Funkce správní rady
1. Správní rada zajišťuje, že podpůrný úřad provádí úkoly, jež mu jsou svěřeny. Je plánovacím a kontrolním orgánem podpůrného úřadu. Plní zejména tyto úkoly:
a)
v návaznosti na stanovisko Komise přijímá tříčtvrtinovou většinou všech svých členů, kteří mají hlasovací právo, svůj jednací řád;
b)
jmenuje výkonného ředitele podle článku 30, vykonává disciplinární pravomoc vůči výkonnému řediteli a případně pozastavuje jeho činnost nebo ho odvolává;
c)
přijímá souhrnnou výroční zprávu o činnosti podpůrného úřadu a do 15. června následujícího roku ji předkládá Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru. Souhrnná výroční zpráva se zveřejňuje;
d)
přijímá výroční zprávu o situaci v oblasti azylu v Unii podle čl. 12 odst. 1. Tato zpráva se předkládá Evropskému parlamentu. Rada a Komise mohou požádat, aby jim byla zpráva rovněž předložena;
e)
přijímá technické dokumenty uvedené v čl. 12 odst. 2;
f)
do 30. září každého roku, na základě návrhu předloženého výkonným ředitelem a po obdržení stanoviska Komise, přijme tříčtvrtinovou většinou hlasů svých členů, kteří mají hlasovací právo, pracovní program podpůrného úřadu na příští rok a předá jej Evropskému parlamentu, Radě a Komisi. Tento pracovní program se přijímá v souladu s ročním rozpočtovým procesem Unie a legislativním pracovním programem Unie v oblasti azylu;
g)
vykonává své povinnosti vztahující se k rozpočtu podpůrného úřadu podle kapitoly 5;
h)
v souladu s článkem 42 tohoto nařízení přijímá prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1049/2001;
i)
přijímá zaměstnaneckou politiku podpůrného úřadu v souladu s článkem 38;
j)
poté, co požádá Komisi o předložení stanoviska, přijme víceletý plán v oblasti personální politiky;
k)
přijímá veškerá rozhodnutí v souvislosti s prováděním mandátu podpůrného úřadu podle tohoto nařízení;
l)
přijímá veškerá rozhodnutí týkající se vytváření a případně i rozvoje informačních systémů uvedených v tomto nařízení, včetně informačního portálu podle čl. 4 písm. c); a
m)
přijímá veškerá rozhodnutí týkající se zřizování a případně i změn vnitřní struktury podpůrného úřadu.
2. Správní rada může zřídit výkonný výbor, který je nápomocen jí a výkonnému řediteli při přípravě rozhodnutí, pracovních programů a činností, které má správní rada přijmout či schválit, a který v nezbytných případech z důvodu naléhavosti přijímá některá prozatímní rozhodnutí jménem správní rady.
Tento výkonný výbor sestává z osmi členů jmenovaných z řad členů správní rady, přičemž jedním z nich je jeden ze členů Komise zasedajících ve správní radě. Funkční období členů výkonného výboru je stejné jako funkční období členů správní rady.
Na žádost výkonného výboru se mohou zasedání tohoto výboru účastnit bez hlasovacího práva zástupci UNHCR nebo jakákoli jiná osoba, jejíž názor by mohl být relevantní.
Podpůrný úřad stanoví pracovní postupy výkonného výboru ve svém jednacím řádu a tyto postupy zveřejní.
Článek 30
Jmenování výkonného ředitele
1. Výkonného ředitele jmenuje správní rada na období pěti let z vhodných kandidátů na základě otevřeného výběrového řízení pořádaného Komisí. V rámci tohoto výběrového řízení bude stanoveno, že se v Úředním věstníku Evropské unie i jinde zveřejní výzva k vyjádření zájmu. Správní rada může požadovat nové řízení, jestliže na prvním seznamu není žádný vhodný kandidát. Výkonný ředitel je jmenován na základě osobních zásluh, zkušeností v oblasti azylu a správních a řídicích schopností. Před jmenováním je kandidát vybraný správní radou požádán, aby učinil prohlášení před příslušným výborem nebo příslušnými výbory Evropského parlamentu a zodpověděl otázky členů tohoto výboru nebo výborů.
Po jeho prohlášení může Evropský parlament přijmout stanovisko, v němž uvede svůj názor na vybraného kandidáta. Správní rada informuje Evropský parlament o způsobu zohlednění tohoto stanoviska. Se stanoviskem je až do jmenování kandidáta nakládáno jako s důvěrným dokumentem obsahujícím osobní údaje.
V průběhu posledních devíti měsíců pětiletého funkčního období výkonného ředitele provede Komise hodnocení, v němž se zaměří na:
-
výsledky činnosti výkonného ředitele a
-
na úkoly a potřeby podpůrného úřadu v následujících letech.
2. Správní rada může funkční období výkonného ředitele s ohledem na výsledky hodnocení jednou prodloužit nejvýše o další tři roky, avšak pouze je-li toto prodloužení odůvodněno úlohou a potřebami podpůrného úřadu.
3. Správní rada uvědomí Evropský parlament o svém záměru prodloužit funkční období výkonného ředitele. Během měsíce předcházejícího tomuto prodloužení funkčního období je výkonný ředitel požádán, aby učinil prohlášení před příslušným výborem nebo výbory Evropského parlamentu a zodpověděl otázky členů tohoto výboru nebo výborů.
Článek 31
Úkoly výkonného ředitele
1. Podpůrný úřad řídí výkonný ředitel, který jedná při plnění svých úkolů nezávisle. Výkonný ředitel odpovídá za svou činnost správní radě.
2. Aniž jsou dotčeny pravomoci Komise, správní rady nebo výkonného výboru, pokud byl zřízen, výkonný ředitel nevyžaduje ani nepřijímá pokyny od žádné vlády ani jiného subjektu.
3. Výkonný ředitel podává Evropskému parlamentu zprávy o plnění svých úkolů, je-li o to požádán. Rada může vyzvat výkonného ředitele, aby předložil zprávu o plnění svých úkolů.
4. Výkonný ředitel je statutárním zástupcem podpůrného úřadu.
5. Výkonnému řediteli může být nápomocen jeden nebo více vedoucích oddělení. Je-li výkonný ředitel nepřítomen, nebo bráni-li mu ve výkonu jeho funkce jiná překážka, zastoupí jej některý z vedoucích oddělení.
6. Výkonný ředitel je odpovědný za správu podpůrného úřadu a za plnění svých úkolů, které mu byly svěřeny tímto nařízením. Výkonný ředitel odpovídá zejména za:
a)
běžnou správu podpůrného úřadu;
b)
vypracování pracovních programů podpůrného úřadu po obdržení stanoviska Komise;
c)
provádění pracovních programů a rozhodnutí přijatých správní radou;
d)
vypracování zpráv o zemích původu, jak je stanoveno v čl. 4 písm. b);
e)
vypracování návrhu finančních předpisů podpůrného úřadu za účelem jejich přijetí správní radou podle článku 37, jakož i prováděcích pravidel k nim;
f)
vypracování návrhu výkazu odhadovaných příjmů a výdajů podpůrného úřadu a plnění jeho rozpočtu;
g)
výkon pravomocí stanovených v článku 38 ve vztahu k zaměstnancům podpůrného úřadu;
h)
přijímání veškerých rozhodnutí týkající se řízení informačních systémů stanovených v tomto nařízení, včetně informačního portálu podle čl. 4 písm. c);
i)
přijímání veškerých rozhodnutí o řízení vnitřních struktur podpůrného úřadu; a
j)
koordinaci a fungování poradního fóra uvedeného v článku 51. Za tímto účelem výkonný ředitel po konzultaci příslušných organizací občanské společnosti nejprve přijme plán pro ustavení poradního fóra. Jakmile bude fórum formálně ustaveno, výkonný ředitel po konzultaci poradního fóra přijme provozní plán, jehož součástí budou pravidla týkající se četnosti a povahy konzultací a organizační mechanismy pro provádění článku 51. Rovněž se dohodnou transparentní kritéria pro trvalé zapojení poradního fóra.
Článek 32
Pracovní skupiny
1. V rámci svého mandátu stanoveného v tomto nařízení může podpůrný úřad sestavovat pracovní skupiny složené z odborníků z příslušných orgánů členských států působících v oblasti azylu, včetně soudců. Podpůrný úřad sestavuje pracovní skupiny pro účely čl. 4 písm. e) a čl. 12 odst. 2. Místo odborníků mohou být povoláni náhradníci, kteří jsou jmenováni ve stejnou dobu.
2. Komise je oprávněna účastnit se jednání pracovních skupin. Zástupci UNHCR se mohou účastnit všech jednání pracovních skupin podpůrného úřadu nebo jejich části v závislosti na projednávaných otázkách.
3. Pracovní skupiny mohou k účasti na jednáních přizvat jakoukoli osobu, jejíž názor může být relevantní, včetně zástupců občanské společnosti působících v oblasti azylu.
KAPITOLA 5
FINANČNÍ USTANOVENÍ
Článek 33
Rozpočet
1. Pro každý rozpočtový rok, který odpovídá kalendářnímu roku, se vypracují odhady všech příjmů a výdajů podpůrného úřadu a zanesou se do jeho rozpočtu.
2. Rozpočet podpůrného úřadu musí být vyrovnaný co do příjmů a výdajů.
3. Aniž jsou dotčeny jiné zdroje, příjmy podpůrného úřadu zahrnují:
a)
příspěvek Unie zapsaný v souhrnném rozpočtu Evropské unie;
b)
jakékoli dobrovolné příspěvky od členských států;
c)
poplatky za publikace a veškeré služby poskytované podpůrným úřadem;
d)
příspěvky přidružených zemí.
4. Výdaje podpůrného úřadu zahrnují odměny zaměstnanců, správní náklady, náklady na infrastrukturu a provozní náklady.
Článek 34
Sestavení rozpočtu
1. Výkonný ředitel vypracuje každoročně návrh odhadu příjmů a výdajů podpůrného úřadu pro následující rozpočtový rok, včetně plánu pracovních míst, a předá jej správní radě.
2. Správní rada na základě tohoto návrhu vypracuje odhad příjmů a výdajů podpůrného úřadu pro následující rozpočtový rok.
3. Návrh odhadu příjmů a výdajů podpůrného úřadu se předkládá každoročně Komisi do 10. února. Konečnou verzi tohoto odhadu, jehož součástí je návrh plánu pracovních míst, předloží správní rada Komisi do 31. března.
4. Komise předkládá odhad příjmů a výdajů Evropskému parlamentu a Radě (dále jen „rozpočtový orgán“) společně s návrhem souhrnného rozpočtu Evropské unie.
5. Na základě předložených odhadů Komise zapracuje ty odhady, které považuje za nezbytné pro plán pracovních míst, a výši dotace, která má být poskytnuta ze souhrnného rozpočtu Evropské unie, do návrhu tohoto souhrnného rozpočtu, který předloží rozpočtovému orgánu v souladu s články 313 a 314 Smlouvy o fungování EU.
6. Rozpočtový orgán schvaluje prostředky na dotaci pro podpůrný úřad.
7. Rozpočtový orgán přijímá plán pracovních míst podpůrného úřadu.
8. Rozpočet podpůrného úřadu přijímá správní rada. Rozpočet je konečný po konečném přijetí souhrnného rozpočtu Evropské unie. V případě potřeby se odpovídajícím způsobem upraví.
9. Správní rada co nejdříve oznámí rozpočtovému orgánu svůj záměr provést jakýkoli projekt, jenž může mít významné finanční dopady na rozpočet, zejména veškeré projekty související s nemovitostmi, jako je nájem či koupě budov. Uvědomí o tom Komisi.
10. Pokud některá složka rozpočtového orgánu oznámí svůj záměr vydat stanovisko, předá toto stanovisko správní radě do šesti týdnů ode dne oznámení tohoto záměru.
Článek 35
Plnění rozpočtu
1. Rozpočet podpůrného úřadu plní výkonný ředitel.
2. Výkonný ředitel předkládá každoročně rozpočtovému orgánu veškeré informace týkající se výsledku hodnotících postupů.
Článek 36
Předkládání účtů a absolutorium
1. Do 1. března následujícího rozpočtového roku předloží účetní podpůrného úřadu účetnímu Komise předběžnou účetní závěrku se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok. Účetní Komise konsoliduje předběžné účetní závěrky orgánů a decentralizovaných subjektů v souladu s článkem 128 finančního nařízení.
2. Do 31. března následujícího rozpočtového roku předá účetní Komise předběžnou účetní závěrku podpůrného úřadu Účetnímu dvoru spolu se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok. Zpráva o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok se rovněž předává Evropskému parlamentu a Radě.
3. Po obdržení vyjádření Účetního dvora k předběžné účetní závěrce podpůrného úřadu podle článku 129 finančního nařízení vypracuje výkonný ředitel na vlastní odpovědnost konečnou účetní závěrku podpůrného úřadu a předloží ji správní radě k vyjádření.
4. Správní rada vydá stanovisko ke konečné účetní závěrce podpůrného úřadu.
5. Do 1. července následujícího rozpočtového roku předloží výkonný ředitel konečnou účetní závěrku se stanoviskem správní rady Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
6. Konečná účetní závěrka se zveřejní.
7. Výkonný ředitel odpoví Účetnímu dvoru na jeho vyjádření do 30. září. Svou odpověď zašle rovněž správní radě.
8. Výkonný ředitel poskytne Evropskému parlamentu na jeho žádost veškeré informace nezbytné pro řádný průběh udělení absolutoria za daný rozpočtový rok v souladu s čl. 146 odst. 3 finančního nařízení.
9. Na základě doporučení Rady přijatého kvalifikovanou většinou udělí Evropský parlament do 15. května roku N + 2 výkonnému řediteli absolutorium za plnění rozpočtu za rozpočtový rok N.
Článek 37
Finanční předpisy
Správní rada přijme po konzultaci s Komisí finanční předpisy vztahující se na podpůrný úřad. Tyto předpisy se mohou odchýlit od nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (11), pouze tehdy, pokud to vyžadují zvláštní potřeby fungování podpůrného úřadu, a s předchozím souhlasem Komise.
KAPITOLA 6
USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE ZAMĚSTNANCŮ
Článek 38
Zaměstnanci
1. Na zaměstnance podpůrného úřadu, včetně výkonného ředitele, se vztahují služební řád úředníků Evropských společenství a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství stanovený nařízením (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 (12) (dále jen „služební řád“) a pravidla přijatá společně orgány Unie za účelem uplatňování tohoto služebního a pracovního řádu.
2. Správní rada přijme po dohodě s Komisí nezbytná prováděcí opatření uvedená v článku 110 služebního řádu.
3. Podpůrný úřad vykonává ve vztahu ke svým zaměstnancům pravomoci, které orgánu oprávněnému ke jmenování svěřuje služební řád a orgánu oprávněnému uzavírat smlouvy pracovní řád ostatních zaměstnanců.
4. Správní rada přijme předpisy umožňující zaměstnávat v podpůrnému úřadu dočasně přidělené odborníky z členských států.
Článek 39
Výsady a imunity
Na podpůrný úřad se vztahuje Protokol o výsadách a imunitách Evropské unie.
KAPITOLA 7
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 40
Právní postavení
1. Podpůrný úřad je subjektem Unie. Má právní subjektivitu.
2. Podpůrný úřad má ve všech členských státech nejširší způsobilost k právům a právním úkonům, kterou jejich vnitrostátní právo přiznává právnickým osobám. Zejména může nabývat a zcizovat movitý i nemovitý majetek a vystupovat před soudem.
3. Za podpůrný úřad jedná jeho výkonný ředitel.
Článek 41
Jazykový režim
1. Na podpůrný úřad se vztahuje nařízení č. 1 ze dne 15. dubna 1958 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství (13).
2. Aniž jsou dotčena rozhodnutí přijatá na základě článku 342 Smlouvy o fungování EU, vypracovávají se výroční souhrnná zpráva o činnosti podpůrného úřadu a jeho roční pracovní program, které jsou uvedeny v čl. 29 odst. 1 písm. c) a f), ve všech úředních jazycích orgánů Evropské unie.
3. Překlady nezbytné pro činnost podpůrného úřadu zajišťuje Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie.
Článek 42
Přístup k dokumentům
1. Na dokumenty, které má podpůrný úřad k dispozici, se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001.
2. Do šesti měsíců ode dne prvního zasedání přijme správní rada prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1049/2001.
3. Proti rozhodnutím přijatým podpůrným úřadem podle článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 lze podat stížnost k veřejnému ochránci práv nebo žalobu k Soudnímu dvoru Evropské unie, za podmínek stanovených v článcích 228 a 263 Smlouvy o fungování EU.
4. Na zpracování osobních údajů podpůrným úřadem se vztahuje nařízení (ES) č. 45/2001.
Článek 43
Bezpečnostní předpisy týkající se ochrany utajovaných skutečností a citlivých neutajovaných skutečností
1. Podpůrný úřad uplatňuje bezpečnostní zásady obsažené v rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom ze dne 29. listopadu 2001, kterým se mění její jednací řád (14), mimo jiné ustanovení týkající se výměny, zpracování a uchovávání utajovaných informací.
2. Podpůrný úřad rovněž uplatňuje bezpečnostní zásady, jež v oblasti zpracovávání neutajovaných citlivých informací přijala a provádí Komise.
Článek 44
Boj proti podvodům
1. V zájmu boje proti podvodům, úplatkářství a jakýmkoli jiným nedovoleným činnostem se na podpůrný úřad vztahuje bez omezení nařízení (ES) č. 1073/1999.
2. Podpůrný úřad přistoupí k interinstitucionální dohodě ze dne 25. května 1999 a neprodleně vydá vhodné předpisy vztahující se na všechny zaměstnance podpůrného úřadu.
3. Rozhodnutí o financování a prováděcí dohody a nástroje z nich vyplývající výslovně stanoví, že Účetní dvůr a OLAF mohou v případě potřeby provádět kontroly na místě u příjemců finančních prostředků poskytnutých úřadem a činitelů odpovědných za přidělování těchto prostředků.
Článek 45
Odpovědnost
1. Smluvní odpovědnost podpůrného úřadu se řídí právem rozhodným pro dotčenou smlouvu.
2. Soudní dvůr Evropské unie má pravomoc rozhodovat na základě rozhodčí doložky obsažené ve smlouvě uzavřené podpůrným úřadem.
3. V případě mimosmluvní odpovědnosti nahradí podpůrný úřad v souladu s obecnými zásadami, které jsou společné právním řádům členských států, škodu způsobenou jeho útvary nebo jeho zaměstnanci při plnění svých úkolů.
4. Soudní dvůr Evropské unie je příslušný pro spory o náhradu škody uvedené v odstavci 3.
5. Osobní odpovědnost zaměstnanců vůči podpůrnému úřadu se řídí příslušnými ustanoveními služebního řádu.
Článek 46
Hodnocení a přezkum
1. Do 19. června 2014 zadá podpůrný úřad podle pokynů vydaných správní radou po dohodě s Komisí nezávislé externí hodnocení výsledků své činnosti. Toto hodnocení posoudí vliv podpůrného úřadu na praktickou spolupráci v oblasti azylu a na společný evropský azylový systém. Při hodnocení se patřičně zohlední pokrok, jehož bylo dosaženo v rámci mandátu podpůrného úřadu, a mimo jiné se posoudí, zda je pro zajištění účinné solidarity a sdílení odpovědnosti se členskými státy, které jsou vystaveny mimořádnému tlaku, potřeba dodatečných opatření. Hodnocení se zejména zabývá případnou potřebou upravit úkoly podpůrného úřadu, včetně finančních dopadů jakýchkoli úprav, a posuzuje rovněž vhodnost řídící struktury pro plnění úkolů podpůrného úřadu. Hodnocení bere v úvahu hlediska zúčastněných subjektů jak na úrovni Unie, tak na úrovni jednotlivých členských států.
2. Správní rada po dohodě s Komisí rozhodne o harmonogramu příštích hodnocení, přičemž vezme v úvahu výsledky hodnocení uvedeného v odstavci 1.
Článek 47
Správní kontroly
Činnost podpůrného úřadu podléhá kontrole veřejného ochránce práv v souladu s článkem 228 Smlouvy o fungování EU.
Článek 48
Spolupráce s Dánskem
Podpůrný úřad usnadní operativní spolupráci s Dánskem, včetně výměny informací a osvědčených postupů v oblastech, jimiž se zabývá.
Článek 49
Spolupráce se třetími a přidruženými zeměmi
1. Činnosti podpůrného úřadu se mohou jako pozorovatelé účastnit Island, Lichtenštejnsko, Norsko a Švýcarsko. Budou přijata ujednání upřesňující zejména povahu, rozsah a způsob účasti těchto zemí na činnosti podpůrného úřadu. Součástí těchto ujednání jsou ustanovení týkající se účasti na iniciativách podpůrného úřadu, finančních příspěvků a zaměstnanců. Pokud jde o personální záležitosti, musí být tato ujednání v každém případě v souladu se služebním řádem.
2. V rámci politiky vnějších vztahů Unie usnadňuje podpůrný úřad po dohodě s Komisí a v rozsahu svého mandátu operativní spolupráci mezi členskými státy a třetími zeměmi, které nejsou uvedeny v odstavci 1, v oblastech své činnosti a v míře nezbytné pro plnění svých úkolů, přičemž může rovněž spolupracovat s orgány třetích zemí příslušnými pro technické aspekty oblastí upravených tímto nařízením v rámci pracovních ujednání uzavřených s těmito orgány v souladu s příslušnými ustanoveními Smlouvy o fungování EU.
Článek 50
Spolupráce podpůrného úřadu s UNHCR
Podpůrný úřad spolupracuje s UNHCR v oblastech, které upravuje toto nařízení, v rámci pracovních ujednání uzavřených s UNHCR. Pokud jde o podpůrný úřad, rozhoduje o pracovních ujednáních, včetně jejich dopadu na rozpočet, správní rada.
Správní rada může dále rozhodnout o tom, že podpůrný úřad může uvolnit finanční zdroje na pokrytí výdajů UNHCR souvisejících s činnostmi, jež nejsou stanoveny v pracovních ujednáních. Tyto činnosti tvoří součást vztahů založených na úzké spolupráci mezi podpůrným úřadem a UNHCR v souladu s tímto článkem a čl. 2 odst. 5, článkem 5 čl. 9 odst. 1, čl. 25 odst. 4 a čl. 32 odst. 2. V souladu s článkem 75 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002 se použijí příslušná ustanovení finančního nařízení a prováděcích pravidel k němu.
Článek 51
Poradní fórum
1. Podpůrný úřad vede intenzivní dialog s příslušnými organizacemi občanské společnosti a příslušnými orgány působícími v oblasti azylové politiky na místní, regionální, státní, evropské nebo mezinárodní úrovni a za tímto účelem zřídí poradní fórum.
2. Poradní fórum je mechanismem k výměně informací a sdílení poznatků. Zajišťuje, že podpůrný úřad s příslušnými zúčastněnými subjekty vede intenzivní dialog.
3. Do činností poradního fóra se mohou zapojit příslušné zúčastněné subjekty v souladu s odstavcem 1. Podpůrný úřad se obrací na členy poradního fóra podle konkrétních potřeb, které se týkají prioritních oblastí činnosti podpůrného úřadu.
UNHCR je členem poradního fóra z titulu své funkce.
4. Podpůrný úřad vyzve poradní fórum zejména k tomu, aby:
a)
předkládalo správní radě připomínky k ročnímu pracovnímu programu, který má být přijat podle čl. 29 odst. 1 písm. f);
b)
zajišťovalo správní radě zpětnou vazbu a navrhovalo jí následná opatření týkající se výroční zprávy uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. c) i výroční zprávy o situaci v oblasti azylu v Unii uvedené v čl. 12 odst. 1 a
c)
sdělovalo výkonnému řediteli a správní radě závěry a doporučení z konferencí, seminářů a zasedání, které jsou pro práci podpůrného úřadu důležité.
5. Poradní fórum se schází nejméně jednou ročně.
Článek 52
Spolupráce s Agenturou pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie, Agenturou pro základní práva a dalšími subjekty Unie a mezinárodními organizacemi
Podpůrný úřad spolupracuje se subjekty Unie, jejichž činnost souvisí s jeho oblastí působnosti, zejména Agenturou pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie, s Agenturou Evropské unie pro základní práva a s mezinárodními organizacemi působícími v oblastech, na které se vztahuje toto nařízení, a to v rámci pracovních ujednání uzavřených s těmito subjekty v souladu se Smlouvou o fungování EU a ustanoveními, jež se týkají jejich pravomocí.
Touto spoluprací vznikne součinnost mezi dotčenými subjekty a zamezí se zdvojování činnosti při plnění úkolů podle mandátů těchto subjektů.
Článek 53
Dohoda o sídle a provozní podmínky
V dohodě o sídle, kterou po schválení správní radou uzavře podpůrný úřad s hostitelským členským státem, se stanoví nezbytná opatření související s umístěním podpůrného úřadu v hostitelském členském státě a s prostory, které dá tento členský stát k dispozici, spolu se zvláštními pravidly, která se v hostitelském členském státě podpůrného úřadu vztahují na výkonného ředitele, členy správní rady, zaměstnance podpůrného úřadu a jejich rodinné příslušníky. Hostitelský členský stát, poskytne co nejlepší podmínky pro zajištění řádného fungování podpůrného úřadu, včetně vícejazyčné evropsky zaměřené školní výuky a vhodných dopravních spojení.
Článek 54
Zahájení činnosti podpůrného úřadu
Podpůrný úřad zahájí svou činnost v plném rozsahu do 19. června 2011.
Komise je odpovědná za zřízení a počáteční provoz podpůrného úřadu do doby, než bude mít podpůrný úřad provozní kapacitu k plnění vlastního rozpočtu.
Za tímto účelem:
-
může jako prozatímní ředitel působit úředník Komise, který bude plnit úkoly svěřené výkonnému řediteli podpůrného úřadu, dokud nepřevezme funkci výkonný ředitel po svém jmenování správní radou v souladu s článkem 30;
-
mohou úředníci Komise plnit úkoly svěřené podpůrnému úřadu pod vedením prozatímního ředitele nebo výkonného ředitele.
Prozatímní ředitel může schvalovat všechny platby kryté rozpočtovými prostředky podpůrného úřadu po schválení správní radou a může uzavírat smlouvy, včetně pracovních smluv se zaměstnanci, po přijetí plánu pracovních míst podpůrného úřadu.
Článek 55
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
Ve Štrasburku dne 19. května 2010.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 439/2010,
annettu 19 päivänä toukokuuta 2010,
Euroopan turvapaikka-asioiden tukiviraston perustamisesta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 74 artiklan sekä 78 artiklan 1 ja 2 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (1),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Yhteistä eurooppalaista turvapaikkajärjestelmää, jäljempänä ’yhteinen järjestelmä’, koskevalla unionin politiikalla pyritään Haagin ohjelman mukaisesti perustamaan yhteinen turvapaikka-alue tehokkaan ja yhdenmukaistetun menettelyn avulla Euroopan unionin arvojen ja humanitaaristen perinteiden mukaisesti.
(2)
Yhteisen järjestelmän perustamisessa on viime vuosien aikana edistytty merkittävästi yhteisten vähimmäisvaatimusten käyttöönoton ansiosta. Kansainvälisen suojelun myöntämisessä ja tällaisen suojelun muodoissa on kuitenkin edelleen paljon eroja jäsenvaltioiden välillä. Näitä eroja olisi vähennettävä.
(3)
Komissio ilmaisi kesäkuussa 2008 hyväksymässään turvapaikkapolitiikan toimintasuunnitelmassa aikovansa kehittää yhteistä järjestelmää ehdottamalla voimassa olevien säädösten tarkistamista sovellettavien sääntöjen yhdenmukaistamiseksi tehostamalla jäsenvaltioiden käytännön yhteistyölle annettavaa tukea erityisesti säädösehdotuksella, jonka tarkoituksena on perustaa Euroopan turvapaikka-asioiden tukivirasto, jäljempänä ’tukivirasto’, jäsenvaltioiden välisen operatiivisen yhteistyön yhteensovittamisen tehostamiseksi niin, että yhteisten sääntöjen täytäntöönpano tehostuu.
(4)
Eurooppa neuvosto palautti syyskuussa 2008 hyväksytyssä Euroopan maahanmuutto- ja turvapaikkasopimuksessa juhlallisesti mieliin, että vainotuilla ulkomaalaisilla on oikeus saada apua ja suojelua Euroopan unionin alueella pakolaisten oikeusasemaa koskevan 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehdyn Geneven yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna 31 päivänä tammikuuta 1967 tehdyllä New Yorkin pöytäkirjalla, ja muiden asiaa koskevien sopimusten mukaisesti. Lisäksi sovittiin nimenomaisesti, että Euroopan tukivirasto perustetaan vuonna 2009.
(5)
Turvapaikka-asioiden käytännön yhteistyön tavoitteena on lähentää jäsenvaltioiden päätöksentekomenettelyjä turvapaikka-asioissa eurooppalaisen lainsäädännön puitteissa ja varmistaa niiden jatkuva laadukkuus. Viime vuosina on jo aloitettu merkittävä määrä käytännön yhteistyötoimenpiteitä, erityisesti yhteisen lähestymistavan omaksuminen alkuperämaata koskeviin tietoihin ja eurooppalaisen turvapaikka-alan koulutusohjelman perustaminen.
(6)
Tukiviraston olisi perustettava, jotta tätä näitä yhteistyötoimia voidaan lujittaa ja kehittää. Tukiviraston olisi otettava asianmukaisesti huomioon nämä yhteistyötoimet ja niistä saadut kokemukset.
(7)
Jos joidenkin jäsenvaltioiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiin kohdistuu erityisiä ja suhteettomia paineita ennen kaikkea niiden maantieteellisen sijainnin tai väestötilanteen vuoksi, tukiviraston olisi tuettava unionin sisäisen solidaarisuuden kehittämistä, jotta edistetään kansainvälistä suojelua saavien henkilöiden siirtämistä jäsenvaltiosta toiseen, samalla kun pidetään huolta siitä, ettei turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiä käytetä väärin.
(8)
Jotta tukivirasto voisi hoitaa toimeksiantonsa parhaalla mahdollisella tavalla, sen olisi oltava riippumaton teknisissä kysymyksissä, ja sillä olisi oltava oikeudellinen, hallinnollinen ja taloudellinen itsemääräämisoikeus. Tämän vuoksi tukiviraston olisi oltava unionin elin, joka on oikeushenkilö ja joka käyttää sille tällä asetuksella annettua täytäntöönpanovaltaa.
(9)
Tukiviraston olisi toimittava läheisessä yhteistyössä, näiden valmiuksia ja asiantuntemusta hyödyntäen, jäsenvaltioiden turvapaikkaviranomaisten sekä kansallisten maahanmuutto- ja turvapaikkaviranomaisten ja muiden viranomaisten kanssa, samoin kuin komission kanssa. Jäsenvaltioiden olisi tehtävä yhteistyötä tukiviraston kanssa varmistaakseen, että se voi täyttää toimeksiantonsa.
(10)
Tukiviraston olisi myös toimittava läheisessä yhteistyössä Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun (UNHCR) ja, kun se on tarkoituksenmukaista, merkityksellisten kansainvälisten järjestöjen kanssa hyödyntääkseen niiden asiantuntemusta ja tukea. Tämän vuoksi UNHCR:n samoin kuin muiden merkityksellisten kansainvälisten järjestöjen merkitys olisi tunnustettava kaikilta osin ja kyseiset järjestöt olisi otettava täysimääräisesti mukaan tukiviraston toimintaan. Tukiviraston tämän asetuksen mukaisesti UNHCR:n käyttöön asettamat rahoitusvarat eivät saisi johtaa UNHCR:n toimien muista kansainvälisistä tai kansallisista lähteistä peräisin olevan rahoituksen kanssa päällekkäiseen rahoitukseen.
(11)
Toteuttaakseen tarkoituksensa tukiviraston olisi tehtäviensä täyttämisen edellyttämässä määrin tehtävä lisäksi yhteistyötä muiden unionin elinten kanssa, erityisesti neuvoston asetuksella (EY) N:o 2007/2004 (2) perustetun Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtivan viraston (Frontex) kanssa ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 168/2007 (3) perustetun Euroopan unionin perusoikeustukiviraston (FRA) kanssa.
(12)
Tukiviraston olisi päällekkäisen toiminnan välttämiseksi sovitettava toimintansa yhteen myös neuvoston päätöksellä 2008/381/EY (4) perustetun Euroopan muuttoliikeverkoston kanssa. Tämän lisäksi tukiviraston olisi pidettävä yllä tiivistä vuoropuhelua kansalaisyhteiskunnan kanssa tietojen vaihtamiseksi ja tietämyksen kokoamiseksi yhteen turvapaikka-asioiden alalla.
(13)
Tukiviraston olisi oltava Euroopan turvapaikka-asiantuntemuksen keskus, jonka vastuulla on jäsenvaltioiden välisen, turvapaikka-asioiden eri osa-alueita koskevan käytännön yhteistyön helpottaminen, yhteensovittaminen ja lujittaminen, jotta jäsenvaltiot voivat antaa paremmin kansainvälistä suojelua siihen oikeutetuille ja samalla tarpeen mukaan käsitellä oikeudenmukaisesti ja tehokkaasti niiden henkilöiden tilanne, joilla ei ole oikeutta kansainväliseen suojeluun. Tukiviraston toimeksiannossa olisi keskityttävä kolmeen päätehtävään: edistää yhteisen järjestelmän täytäntöönpanoa, tukea jäsenvaltioiden käytännön yhteistyötä turvapaikka-asioissa ja antaa tukea erityisten paineiden kohteeksi joutuneille jäsenvaltioille.
(14)
Tukivirastolla ei saisi olla suoria tai epäsuoria valtuuksia jäsenvaltioiden turvapaikkaviranomaisten kansainvälistä suojelua koskevien yksittäisten hakemusten johdosta tekemien päätösten osalta.
(15)
Antaakseen ja/tai sovittaakseen yhteen operatiivista apua nopeasti ja tehokkaasti niille jäsenvaltioille, joiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiin kohdistuu erityisiä paineita, tukiviraston olisi asianomaisten jäsenvaltioiden pyynnöstä sovitettava yhteen näiden jäsenvaltioiden tukemiseksi toteutettavia toimia muun muassa lähettämällä alan asiantuntijoista muodostettuja turvapaikka-asioiden tukiryhmiä näiden jäsenvaltioiden alueille. Näiden tukiryhmien olisi erityisesti tarjottava asiantuntemusta, joka liittyy tulkkauspalveluihin, alkuperämaita koskeviin tietoihin sekä turvapaikkahakemusten käsittelyyn ja hallinnointiin. Turvapaikka-asioiden tukiryhmiä koskevia järjestelyjä olisi säänneltävä tällä asetuksella näiden ryhmien tehokkaan hyödyntämisen varmistamiseksi.
(16)
Tukiviraston olisi täytettävä tarkoituksensa olosuhteissa, joissa se voi toimia auktoriteettina riippumattomuutensa, antamansa avun sekä jakamansa tiedon tieteellisen ja teknisen laadun, menettelyjensä ja toimintatapojensa läpinäkyvyyden sekä sille annettujen tehtäviensä suorittamisessa osoittamansa huolellisuuden ansiosta.
(17)
Komission ja jäsenvaltioiden olisi oltava edustettuina tukiviraston hallintoneuvostossa, jotta ne voivat tehokkaasti valvoa sen toimintaa. Hallintoneuvoston olisi mahdollisuuksien mukaan koostuttava turvapaikkapolitiikasta vastaavien jäsenvaltioiden viranomaisten operatiivisista johtajista tai heidän edustajistaan. Sille olisi annettava tarvittavat valtuudet, erityisesti vahvistaa talousarvio, valvoa sen toteuttamista, hyväksyä tarvittavat varainhoitoa koskevat säännöt, luoda avoimet toimintamenettelyt tukiviraston päätöksentekoa varten, hyväksyä vuosittainen selvitys turvapaikkatilanteesta unionissa ja unionin turvapaikkasäädösten täytäntöönpanoa koskevia teknisiä asiakirjoja sekä nimittää pääjohtaja ja tarpeen mukaan toimeenpaneva komitea. Kun otetaan huomioon UNHCR:n asiantuntemus turvapaikka-asioissa sillä olisi oltava yksi ilman äänioikeutta oleva edustaja hallintoneuvoston jäsenenä, jotta se voisi olla täysimääräisesti mukana tukiviraston toiminnassa.
(18)
Tukiviraston tehtävien luonteen ja pääjohtajan tehtävien vuoksi ja jotta Euroopan parlamentti voisi antaa lausunnon valitusta hakijasta ennen hänen nimittämistään ja myös ennen hänen toimikautensa mahdollista jatkamista, pääjohtajaa olisi kehotettava antamaan lausuma ja vastaamaan kysymyksiin yhdelle tai useammalle Euroopan parlamentin asiassa toimivaltaiselle valiokunnalle. Pääjohtajan olisi lisäksi esiteltävä vuosikertomus Euroopan parlamentille. Lisäksi Euroopan parlamentilla olisi oltava mahdollisuus pyytää pääjohtajaa raportoimaan tehtäviensä hoidosta.
(19)
Tukiviraston täyden itsemääräämisoikeuden ja riippumattomuuden varmistamiseksi sillä olisi oltava oma talousarvio, jonka varat muodostuvat suurimmaksi osaksi unionin rahoitusosuudesta. Tukiviraston rahoittamisen olisi edellytettävä budjettivallan käyttäjän suostumusta talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja moitteettomasta varainhoidosta 17 päivänä toukokuuta 2006 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen (5) 47 kohdan mukaisesti. Unionin talousarviomenettelyä olisi sovellettava unionin rahoitusosuuteen ja muihin Euroopan unionin yleisestä talousarviosta maksettaviin avustuksiin. Tilintarkastustuomioistuimen olisi suoritettava tukiviraston tilien tarkastus.
(20)
Tukiviraston olisi tehtävä yhteistyötä kolmansien maiden tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien kysymysten osalta toimivaltaisten viranomaisten ja kansainvälisten järjestöjen sekä kolmansien maiden kanssa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, asiaa koskevien määräysten mukaisesti sovittujen työjärjestelyjen puitteissa.
(21)
Euroopan unionista tehdyn sopimukseen, jäljempänä ’SEU-sopimus’, ja SEUT-sopimukseen liitetyn, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta tehdyn pöytäkirjan 3 artiklan mukaisesti Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti ovat 18 päivänä toukokuuta 2009 päivätyillä kirjeillä ilmoittaneet haluavansa osallistua tämän asetuksen antamiseen ja soveltamiseen.
(22)
SEU-sopimukseen ja SEUT-sopimukseen, Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän asetuksen antamiseen eikä se sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan.
(23)
Ottaen huomioon, että Tanska on jäsenvaltiona tähän asti osallistunut jäsenvaltioiden väliseen käytännön yhteistyöhön turvapaikka-alalla, tukiviraston olisi helpotettava operatiivista yhteistyötä Tanskan kanssa. Tätä varten Tanskan edustaja olisi kutsuttava osallistumaan hallintoneuvoston kaikkiin kokouksiin, ja hallintoneuvosto olisi voitava tarpeen mukaan myös päättää Tanskan tarkkailijoiden kutsumisesta työryhmien kokouksiin.
(24)
Tarkoituksensa toteuttamiseksi tukiviraston olisi oltava avoin sellaisten maiden osallistumiselle, jotka ovat tehneet unionin kanssa sopimuksia, joiden nojalla ne ovat ottaneet käyttöön ja soveltavat unionin lainsäädäntöä tämän asetuksen soveltamisalalla. Tämä koskee erityisesti Islantia, Liechtensteinia, Norjaa ja Sveitsiä. Tukiviraston olisi yhteisymmärryksessä komission kanssa voitava sopia SEUT-sopimuksen määräysten mukaisesti työjärjestelyistä myös muiden maiden kanssa kuin niiden, jotka ovat tehneet unionin kanssa sopimuksia, joiden nojalla ne ovat ottaneet käyttöön ja soveltavat unionin lainsäädäntöä. Tukivirasto ei saisi kuitenkaan missään olosuhteissa laatia itsenäistä ulkoista politiikkaa.
(25)
Tukivirastoon olisi sovellettava Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annettua neuvoston asetusta (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (6), jäljempänä ’varainhoitoasetus’, ja erityisesti sen 185 artiklaa.
(26)
Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista 25 päivänä toukokuuta 1999 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1073/1999 (7) olisi sovellettava rajoituksetta tukivirastoon, jonka olisi liityttävä 25 päivänä toukokuuta 1999 Euroopan parlamentin, Euroopan unionin neuvoston ja Euroopan yhteisöjen komission välillä tehtyyn toimielinten väliseen sopimukseen Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) sisäisistä tutkimuksista (8).
(27)
Tukivirastoon olisi sovellettava Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30 päivänä toukokuuta 2001 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1049/2001 (9).
(28)
Tukiviraston suorittamaan henkilötietojen käsittelyyn olisi sovellettava yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 45/2001 (10).
(29)
Tarvittavat säännökset, jotka koskevat tukiviraston sijoittamista valtioon, jossa sen toimipaikan on määrä olla, sekä tukiviraston henkilöstöä ja heidän perheenjäseniään koskevat erityiset säännöt olisi vahvistettava toimipaikkaa koskevassa sopimuksessa. Lisäksi vastaanottavan jäsenvaltion olisi varmistettava parhaat mahdolliset olosuhteet tukiviraston moitteettomalle toiminnalle, mukaan lukien lasten koulunkäyntimahdollisuudet ja liikenneyhteydet, jotta tukivirasto saisi korkealuokkaisia henkilöresursseja mahdollisimman laajalta maantieteelliseltä alueelta.
(30)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitteita, jotka ovat tarve edistää yhteisen järjestelmän täytäntöönpanoa, helpottaa, sovittaa yhteen ja lujittaa jäsenvaltioiden välistä turvapaikka-asioihin liittyvää käytännön yhteistyötä sekä antaa ja/tai sovittaa yhteen operatiivista apua niille jäsenvaltioille, joiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiin kohdistuu erityisiä paineita, vaan ne voidaan toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä SEU-sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen.
(31)
Tässä asetuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja otetaan huomioon erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustetut periaatteet, ja sitä olisi sovellettava perusoikeuskirjan 18 artiklassa tunnustetun turvapaikkaoikeuden mukaisesti,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 LUKU
EUROOPAN TURVAPAIKKA-ASIOIDEN TUKIVIRASTON PERUSTAMINEN JA TARKOITUS
1 artikla
Euroopan turvapaikka-asioiden tukiviraston perustaminen
Perustetaan Euroopan turvapaikka-asioiden tukivirasto, jäljempänä ’tukivirasto’, yhteisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän, jäljempänä ’yhteinen järjestelmä’, täytäntöönpanon edistämiseksi, jäsenvaltioiden välisen turvapaikka-asioihin liittyvän käytännön yhteistyön lujittamiseksi sekä operatiivisen avun antamiseksi niille jäsenvaltioille, joiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiin kohdistuu erityisiä paineita, ja/tai tällaisen avun antamisen yhteensovittamiseksi.
2 artikla
Tukiviraston tarkoitus
1. Tukivirasto helpottaa, sovittaa yhteen ja lujittaa turvapaikka-asioiden eri osa-alueita koskevaa jäsenvaltioiden välistä käytännön yhteistyötä ja edistää yhteisen järjestelmän täytäntöönpanoa. Tältä osin tukivirasto osallistuu täysimääräisesti yhteisen järjestelmän ulkoisen ulottuvuuden toteuttamiseen.
2. Tukivirasto antaa tehokasta operatiivista apua niille jäsenvaltioille, joiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiin kohdistuu erityisiä paineita, turvautuen kaikkiin käytössään oleviin käyttökelpoisiin voimavaroihin, mihin voi sisältyä jäsenvaltioiden tässä asetuksessa säädetyin edellytyksin antamien voimavarojen yhteensovittaminen.
3. Tukivirasto antaa tieteellistä ja teknistä apua unionin politiikkaa ja lainsäädäntöä varten kaikilla suoraan tai välillisesti turvapaikkakysymyksiin vaikuttavilla aloilla, jotta se voi tukea täysimääräisesti käytännön yhteistyötä turvapaikka-asioissa ja hoitaa tehtävänsä tehokkaasti. Sen on oltava kaikkia kysymyksiä näillä aloilla koskeva riippumaton tietolähde.
4. Tukivirasto toteuttaa tarkoitustaan olosuhteissa, joissa se voi toimia auktoriteettina riippumattomuutensa, antamansa avun sekä jakamansa tiedon tieteellisen ja teknisen laadun, toimintatapojensa ja -menettelyjensä avoimuuden sekä sille annettujen tehtävien suorittamisessa osoittamansa huolellisuuden ansiosta, kuten myös toimeksiantonsa hoitamiseksi välttämättömän tietoteknisen tuen ansiosta.
5. Tukivirasto toimii läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden turvapaikkaviranomaisten sekä kansallisten maahanmuutto- ja turvapaikkaviranomaisten ja muiden kansallisten viranomaisten samoin kuin komission kanssa. Tukiviraston on suoritettava tehtävänsä vaikuttamatta muille merkityksellisille unionin elimille asetettuihin tehtäviin, ja sen on toimittava läheisessä yhteistyössä näiden elinten ja UNHRC:n kanssa.
6. Tukivirastolla ei ole valtuuksia sellaisten päätösten osalta, joita jäsenvaltioiden turvapaikkaviranomaiset tekevät kansainvälistä suojelua koskevien yksittäisten hakemusten johdosta.
2 LUKU
TUKIVIRASTON TEHTÄVÄT
1 JAKSO
Turvapaikka-asioissa tehtävän käytännön yhteistyön tukeminen
3 artikla
Parhaat käytännöt
Tukivirasto järjestää, edistää ja sovittaa yhteen toimia, joiden avulla voidaan vaihtaa tietoja sekä osoittaa ja koota yhteen parhaita turvapaikka-asioita koskevia käytäntöjä jäsenvaltioiden kesken.
4 artikla
Alkuperämaita koskevat tiedot
Tukivirasto järjestää, edistää ja sovittaa yhteen toimia, jotka liittyvät alkuperämaita koskeviin tietoihin, ja erityisesti sen on
a)
kerättävä avoimella ja riippumattomalla tavalla kansainvälistä suojelua hakevien henkilöiden alkuperämaihin liittyvää asiaan vaikuttavaa, luotettavaa, täsmällistä ja ajan tasalla olevaa tietoa, käyttäen kaikkia asiaankuuluvia tietolähteitä, mukaan lukien valtiollisilta, valtiosta riippumattomilta ja kansainvälisiltä järjestöiltä sekä unionin toimielimiltä ja elimiltä kerätyt tiedot;
b)
laadittava a alakohdan mukaisesti kerättyjen tietojen perusteella raportteja alkuperämaista;
c)
hallinnoitava, kehitettävä edelleen ja pidettävä yllä avoimuuden varmistamiseksi portaalia, johon kerätään alkuperämaita koskevaa tietoa, tällaisiin tietoihin tutustumista koskevien tarpeellisten sääntöjen mukaisesti 42 artiklan nojalla;
d)
laadittava alkuperämaita koskevan tiedon esittämiselle, todentamiselle ja käytölle yhteinen menettelytapa ja yhteiset menetelmät;
e)
analysoitava alkuperämaita koskevaa tietoa avoimella tavalla arviointiperusteiden lähentämiseksi ja tarpeen mukaan yhden tai useamman työryhmän kokousten tulosten hyödyntämiseksi. Analysoinnin tarkoituksena ei ole antaa jäsenvaltioille kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten hyväksymistä tai hylkäämistä koskevia ohjeita.
5 artikla
Kansainvälistä suojelua saavien henkilöiden unionin sisällä tapahtuvien siirtojen tukeminen
Sellaisten jäsenvaltioiden osalta, joiden kansallisiin turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmiin kohdistuu erityisiä ja suhteettomia paineita erityisesti niiden maantieteellisen sijainnin tai väestötilanteen vuoksi, tukivirasto edistää, helpottaa ja sovittaa yhteen tietojen vaihtoa ja muita toimia, jotka koskevat unionin sisällä tapahtuvia siirtoja. Unionin sisällä tapahtuvat siirrot on suoritettava ainoastaan sovituilla perusteilla, jäsenvaltioiden kesken ja asianomaisen kansainvälistä suojelua saavan henkilön suostumuksella sekä tarpeen mukaan UNHCR:ää kuullen.
6 artikla
Koulutuksen tukeminen
1. Tukiviraston luotava ja kehitettävä koulutusta, joka on tarkoitettu kaikille jäsenvaltioiden hallinnon ja oikeuslaitoksen työntekijöille sekä kansallisille viranomaisille, jotka vastaavat turvapaikka-asioista jäsenvaltioissa. Koulutukseen osallistuminen ei vaikuta kansallisten järjestelmien ja menettelyjen soveltamiseen.
Tukivirasto kehittää tällaista koulutusta läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden turvapaikkaviranomaisten kanssa ja käyttää tarvittaessa hyväkseen akateemisten instituutioiden ja muiden merkityksellisten organisaatioiden järjestöjen asiantuntemusta.
2. Tukivirasto hallinnoi ja kehittää eurooppalaista turvapaikka-alan koulutusohjelmaa ottaen huomioon olemassa olevan unionin yhteistyön tällä alalla.
3. Tukiviraston tarjoama koulutus voi olla yleistä, erityistä tai temaattista, ja siihen voi sisältyä kouluttajien koulutusta käsittäviä menettelytapoja.
4. Turvapaikka-asioihin liittyvää tietämystä ja osaamista koskevan erityiskoulutuksen tai temaattisen koulutuksen aiheita ovat muun muassa seuraavat:
a)
kansainväliset ihmisoikeudet ja turvapaikka-asioita koskeva unionin säännöstö, mukaan lukien erityiset oikeudelliset ja oikeuskäytäntöä koskevat aiheet;
b)
alaikäisten ja haavoittuvien erityistarpeita omaavien henkilöiden turvapaikkahakemusten käsittelyyn liittyvät kysymykset;
c)
puhuttelutekniikat;
d)
lääketieteellisten ja oikeustieteellisten asiantuntijalausuntojen käyttö turvapaikkamenettelyssä;
e)
alkuperämaita koskevan tiedon tuottamiseen ja käyttöön liittyvät kysymykset;
f)
vastaanotto-olosuhteet mukaan lukien haavoittuville ryhmille ja kidutuksen kohteeksi joutuneille osoitettava erityishuomio.
5. Tarjottavan koulutuksen on oltava korkealuokkaista, ja siinä on määritettävä keskeiset periaatteet ja parhaat käytänteet, jotta hallinnollisia menetelmiä ja päätöksiä sekä oikeuskäytäntöä voidaan lähentää kunnioittaen täysimääräisesti kansallisten tuomioistuinten riippumattomuutta.
6. Tukivirasto järjestää 15 artiklassa tarkoitetussa turvapaikkavalmiushenkilöiden luettelossa oleville asiantuntijoille heidän tehtäviensä edellyttämää erityiskoulutusta, ja se järjestää näille asiantuntijoille myös säännöllisiä harjoituksia tukiviraston vuotuisessa työohjelmassa mainittavan jatkokoulutus- ja harjoitussuunnitelman mukaisesti.
7. Tukivirasto voi järjestää yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa koulutusta niiden alueella.
7 artikla
Yhteisen järjestelmän ulkoisen ulottuvuuden tukeminen
Tukivirasto sovittaa yhteisymmärryksessä komission kanssa yhteen tietojen vaihtoa ja muita toimia, jotka johtuvat yhteisen järjestelmän ulkoiseen ulottuvuuteen liittyvien välineiden ja mekanismien täytäntöönpanosta.
Tukivirasto sovittaa yhteen tietojen vaihtoa ja muita toimia, jotka koskevat jäsenvaltioiden kolmansissa maissa olevien pakolaisten suojelutarpeiden täyttämiseksi ja solidaarisuuden osoittamiseksi vastaanottajamaille toteuttamaa uudelleen sijoittamista.
Tukivirasto voi toimeksiantonsa ja 49 artiklan mukaisesti tehdä yhteistyötä kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa teknisissä kysymyksissä, erityisesti kolmansien maiden omien turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmien valmiuksien edistämiseksi ja vahvistamiseksi sekä alueellisten suojeluohjelmien ja muiden kestäviä ratkaisuja tarjoavien toimien täytäntöön panemiseksi.
2 JAKSO
Erityisten paineiden kohteeksi joutuneiden jäsenvaltioiden tukeminen
8 artikla
Turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmään kohdistuvat erityiset paineet
Tukivirasto sovittaa yhteen ja tukee yhteisiä toimia sellaisten jäsenvaltioiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmien tukemiseksi, joihin kohdistuu sellaisia erityisiä paineita, jotka asettavat poikkeuksellisen raskaita ja kiireellisiä vaatimuksia näiden vastaanottopalveluille ja turvapaikkajärjestelmille. Tällaisen paineen aiheuttajana voi olla se, että maahan saapuu äkillisesti suuri määrä mahdollisesti kansainvälistä suojelua tarvitsevia kolmansien maiden kansalaisia, ja se voi aiheutua jäsenvaltion maantieteellisestä sijainnista tai väestötilanteesta.
9 artikla
Tietojen keruu ja tietojen analysointi
1. Voidakseen arvioida erityisten paineiden kohteeksi joutuneiden jäsenvaltioiden tarpeet, tukivirasto kerää erityisesti jäsenvaltioiden, UNHCR:n ja tarvittaessa muiden merkityksellisten järjestöjen toimittamien tietojen perusteella asiaan vaikuttavaa tietoa tällaisista paineista suoriutumista varten tarvittavien, 10 artiklassa tarkoitettujen hätätoimenpiteiden määrittämiseksi, valmistelemiseksi ja määrittelemiseksi.
2. Edistääkseen nopeaa ja luotettavaa keskinäistä tiedonvaihtoa jäsenvaltioiden eri turvapaikkaviranomaisten välillä tukivirasto luetteloi, kerää ja analysoi järjestelmällisesti erityisten paineiden kohteeksi joutuneiden jäsenvaltioiden toimittaman aineiston perusteella tietoja käytettävissä olevista rakenteista ja henkilöstöstä, erityisesti kääntämisen ja tulkkauksen osalta, tietoa alkuperämaista sekä turvapaikkatapausten käsittelyssä ja hallinnoinnissa saatavasta avusta sekä erityisten paineiden kohteeksi joutuneiden jäsenvaltioiden valmiuksista vastaanottaa turvapaikanhakijoita.
3. Tukivirasto analysoi tietoja, jotka koskevat sellaista kolmansien maiden kansalaisten suuren määrän äkillistä saapumista, joka saattaa aiheuttaa erityisiä paineita turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmille, ja varmistaa asiaankuuluvien tietojen nopean vaihdon jäsenvaltioiden ja komission kesken. Tukivirasto käyttää olemassa olevia varhaisvaroitusjärjestelmiä ja -mekanismeja ja perustaa tarvittaessa varhaisvaroitusjärjestelmän omia tarkoituksiaan varten.
10 artikla
Jäsenvaltioille tarjottavat tukitoimet
Tukivirasto sovittaa asianomaisen jäsenvaltion pyynnöstä yhteen toimia, joilla tuetaan sellaisia jäsenvaltioita, joiden turvapaikka- ja vastaanottojärjestelmät ovat erityisten paineiden kohteena, muun muassa sovittamalla yhteen:
a)
toimia erityisten paineiden kohteeksi joutuneiden jäsenvaltioiden auttamiseksi, jotta helpotetaan toimivaltaisten kansallisten viranomaisten tutkittavina olevien turvapaikkahakemusten alkuarviointia;
b)
toimia, joiden tarkoitus on varmistaa, että erityisten paineiden kohteeksi joutuneissa jäsenvaltioissa pystytään asettamaan käyttöön tarvittavat vastaanottopalvelut, erityisesti hätämajoitus, kuljetukset ja lääkintäapu;
c)
turvapaikka-asioiden tukiryhmien toimintaa, joiden toimintaa koskevista järjestelyistä on säädetty 3 luvussa.
3 JAKSO
Yhteisen järjestelmän täytäntöönpanon edistäminen
11 artikla
Tietojen kerääminen ja vaihtaminen
1. Tukivirasto järjestää, sovittaa yhteen ja edistää kaikkien unionin turvapaikkasäännöstöön kuuluvien asian kannalta merkityksellisten säädösten täytäntöönpanoa koskevaa tiedonvaihtoa jäsenvaltioiden turvapaikkaviranomaisten välillä sekä komission ja jäsenvaltioiden turvapaikkaviranomaisten välillä. Tätä varten tukivirasto voi, käyttäen hyväksi muun muassa olemassa olevia järjestelyjä, luoda tosiseikkoja, oikeussääntöjä ja oikeuskäytäntöä koskevia tietokantoja, joissa on kansallisiin, unionin ja kansainvälisiin turvapaikkasäädöksiin liittyvää tietoa. Tällaisiin tietokantoihin ei saa tallentaa mitään henkilötietoja, ellei tukivirasto ole saanut tietoja julkisesti saatavilla olevista asiakirjoista, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta 15 ja 16 artiklan mukaisiin tukiviraston tehtäviin.
2. Tukivirasto kerää erityisesti tietoja
a)
siitä, miten kansalliset hallintoelimet ja viranomaiset käsittelevät kansainvälistä suojelua koskevia hakemuksia;
b)
kansallisesta turvapaikka-alan ja sen kehittymisestä, oikeuskäytäntö mukaan lukien.
12 artikla
Kertomukset ja muut tukiviraston asiakirjat
1. Tukivirasto laatii vuosittain kertomuksen turvapaikkatilanteesta unionissa ottaen asianmukaisesti huomioon muista asian kannalta merkityksellisistä lähteistä jo saatavilla olevat tiedot. Tukivirasto arvioi osana kertomusta tämän asetuksen nojalla toteutettujen toimien tuloksia ja tekee niistä kattavan vertailevan analyysin, jotta voidaan parantaa yhteisen järjestelmän laatua, johdonmukaisuutta ja tehokkuutta.
2. Tukivirasto voi työohjelmansa mukaisesti taikka hallintoneuvoston tai komission pyynnöstä sekä jäsenvaltioiden tai Euroopan parlamentin ilmaisemat näkemykset asianmukaisesti huomioon ottaen hyväksyä tiiviissä yhteistyössä työryhmiensä ja komission kanssa unionin turvapaikkasäädösten täytäntöönpanoa koskevia teknisiä asiakirjoja, kuten suuntaviivoja ja käsikirjoja. Kun teknisissä asiakirjoissa viitataan kansainväliseen pakolaisoikeuteen liittyviin seikkoihin, niissä on otettava asianmukaisesti huomioon asiaankuuluvat UNHCR:n suuntaviivat. Asiakirjojen tarkoituksena ei ole antaa jäsenvaltioille kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten hyväksymistä tai hylkäämistä koskevia ohjeita.
3 LUKU
TURVAPAIKKA-ASIOIDEN TUKIRYHMÄT
13 artikla
Yhteensovittaminen
1. Yksi tai useampi jäsenvaltio, johon kohdistuu erityisiä paineita, voi pyytää tukivirastoa lähettämään paikan päälle turvapaikka-asioiden tukiryhmän. Tukiryhmän lähettämistä pyytävän yhden tai useamman jäsenvaltion on annettava erityisesti kuvaus tilanteesta, ilmoitettava lähettämistä koskevan pyynnön tavoitteet ja määritettävä lähettämistä koskevat arvioidut tarpeensa 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
2. Tukivirasto voi vastauksena tällaiseen pyyntöön sovittaa yhteen apua pyytäneelle yhdelle tai useammalle jäsenvaltiolle annettavaa tarvittavaa teknistä ja operatiivista tukea sekä turvapaikka-asioiden tukiryhmän lähettämistä kyseisen yhden tai useamman jäsenvaltion alueelle rajoitetuksi ajaksi 18 artiklassa tarkoitetun toimintasuunnitelman perusteella.
14 artikla
Tekninen apu
Turvapaikka-asioiden tukiryhmät tarjoavat 18 artiklassa tarkoitetussa toimintasuunnitelmassa sovitulla tavalla asiantuntemusta erityisesti tulkkauspalvelujen, alkuperämaita koskevien tietojen sekä turvapaikkahakemusten käsittelyn ja hallinnoinnin osalta 10 artiklassa tarkoitettujen jäsenvaltioille tarjottavien tukitoimien puitteissa.
15 artikla
Turvapaikkavalmiushenkilöiden luettelo
1. Hallintoneuvosto päättää pääjohtajan ehdotuksesta äänioikeutettujen jäsentensä kolmen neljäsosan enemmistöllä turvapaikka-asioiden tukiryhmissä käytettäväksi annettavien asiantuntijoiden henkilökuvauksista ja kokonaismäärästä (turvapaikkavalmiushenkilöiden luettelo). Tukivirasto laatii tulkkien luettelon osana turvapaikkavalmiushenkilöiden luetteloa. Samaa menettelyä sovelletaan kaikkiin myöhempiin muutoksiin, jotka koskevat turvapaikkavalmiushenkilöiden luettelossa olevien asiantuntijoiden henkilökuvauksia ja kokonaismäärää.
2. Jäsenvaltiot osallistuvat turvapaikkavalmiushenkilöiden luettelon aikaansaamiseen toimittamalla kansallisten asiantuntijoiden luettelon, joka perustuu määriteltyihin henkilökuvauksiin ja johon ne nimeävät asiantuntijoita, jotka vastaavat vaadittuja henkilökuvauksia.
Jäsenvaltiot avustavat tukivirastoa tulkkien nimeämisessä tulkkien luetteloon.
Jäsenvaltiot voivat päättää lähettää tulkkeja alueelle tai asettaa heitä käyttöön videoneuvottelupalvelun välityksellä.
16 artikla
Paikan päälle lähettäminen
1. Kotijäsenvaltio päättää itsenäisesti (kansallisen luettelon) asiantuntijoiden lukumäärästä ja henkilökuvauksesta sekä heidän paikan päälle lähettämisensä kestosta. Jäsenvaltioiden on tukiviraston pyynnöstä asetettava nämä asiantuntijat käyttöön lähettämistä varten, jollei jäsenvaltiossa vallitseva tilanne vaikuta merkittävästi kansallisten tehtävien suorittamiseen, esimerkiksi tapauksessa, jossa kansainvälistä suojelua hakevien henkilöiden aseman määrittämistä varten tarvittavia menettelyjä varten ei ole riittävästi henkilöstöä. Jäsenvaltioiden on tukiviraston pyynnöstä ilmoitettava mahdollisimman pian niiden kansallisessa luettelossa olevien asiantuntijoiden määrä, nimet ja henkilökuvaukset, jotka voidaan asettaa mahdollisimman pian käyttöön turvapaikka-asioiden tukiryhmän jäseninä.
2. Pääjohtajan on lähetettävän turvapaikka-asioiden tukiryhmän kokoonpanoa määrittäessään otettava huomioon apua pyytävässä jäsenvaltiossa vallitseva erityiset olosuhteet. Turvapaikka-asioiden tukiryhmä muodostetaan 18 artiklassa tarkoitettua toimintasuunnitelmaa noudattaen.
17 artikla
Lähettämistä koskeva päätöksentekomenettely
1. Pääjohtaja voi tarvittaessa lähettää tukiviraston asiantuntijoita arvioimaan tilannetta apua pyytävässä jäsenvaltiossa.
2. Pääjohtajan on viipymättä ilmoitettava hallintoneuvostolle turvapaikka-asioiden tukiryhmien lähettämistä koskevasta jäsenvaltion pyynnöstä.
3. Pääjohtajan on tehtävä päätös turvapaikka-asioiden tukiryhmien lähettämistä koskevan pyynnön johdosta mahdollisimman pian ja viimeistään viiden työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta. Pääjohtaja antaa päätöksen kirjallisesti tiedoksi samaan aikaan sekä apua pyytäneelle jäsenvaltiolle että hallintoneuvostolle mainiten päätöksen keskeiset perustelut.
4. Jos pääjohtaja päättää yhden tai useamman turvapaikka-asioiden tukiryhmän lähettämisestä, tukiviraston ja apua pyytäneen jäsenvaltion on laadittava välittömästi toimintasuunnitelma 18 artiklan mukaisesti.
5. Kun toimintasuunnitelma on hyväksytty, pääjohtajan on ilmoitettava niille jäsenvaltioille, joiden asiantuntijoita on määrä käyttää turvapaikka-asioiden tukiryhmässä, tiedot vaadituista lukumääristä ja henkilökuvauksista. Nämä tiedot on toimitettava kirjallisesti 19 artiklassa tarkoitetuille kansallisille yhteyspisteille ja niissä on ilmoitettava lähettämisen aiottu alkamispäivämäärä. Yhteyspisteelle on toimitettava myös toimintasuunnitelman jäljennös.
6. Pääjohtajan ollessa poissa tai estynyt hänen tehtäviään hoitava yksikön päällikkö tekee turvapaikka-asioiden tukiryhmien lähettämistä koskevat päätökset.
18 artikla
Toimintasuunnitelma
1. Pääjohtaja ja apua pyytänyt jäsenvaltio sopivat toimintasuunnitelmasta, jossa määritellään yksityiskohtaisesti turvapaikka-asioiden tukiryhmien lähettämistä koskevat edellytykset. Toimintasuunnitelmassa on oltava seuraavat tiedot:
a)
tilanteen kuvaus ja toimintatapa sekä lähettämisen tavoitteet, mukaan lukien operatiivinen tavoite;
b)
tukiryhmien lähettämisen ennakoitu kesto;
c)
maantieteellinen vastuualue apua pyytäneessä jäsenvaltiossa, johon tukiryhmät lähetetään;
d)
tukiryhmien jäsenten tehtävien kuvaus ja heille annettavat erityisohjeet, mukaan lukien tietokannat, joita he saavat käyttää sekä varusteet, joita he saavat käyttää apua pyytäneessä jäsenvaltiossa; ja
e)
tukiryhmien kokoonpano.
2. Toimintasuunnitelman muutoksiin tai mukautuksiin on saatava sekä pääjohtajan että apua pyytäneen jäsenvaltion hyväksyntä. Tukivirasto lähettää osallistuville jäsenvaltioille välittömästi jäljennöksen muutetusta tai mukautetusta toimintasuunnitelmasta.
19 artikla
Kansallinen yhteyspiste
Kunkin jäsenvaltion on nimettävä kansallinen yhteyspiste, joka vastaa yhteydenpidosta tukivirastoon kaikissa turvapaikka-asioiden tukiryhmien toimintaan liittyvissä kysymyksissä.
20 artikla
Unionin yhteyshenkilö
1. Pääjohtaja nimeää yhden tai useamman tukiviraston asiantuntijan yhteensovittamisesta vastaavaksi unionin yhteyshenkilöksi. Pääjohtaja ilmoittaa nimeämisestä vastaanottavalle jäsenvaltiolle.
2. Unionin yhteyshenkilö edustaa tukivirastoa kaikissa turvapaikka-asioiden tukiryhmien lähettämiseen liittyvissä asioissa. Erityisesti unionin yhteyshenkilö:
a)
toimii yhdyshenkilönä tukiviraston ja vastaanottavan jäsenvaltion välillä;
b)
toimii yhdyshenkilönä tukiviraston ja turvapaikka-asioiden tukiryhmien jäsenten välillä ja avustaa heitä tukiviraston puolesta kaikissa kysymyksissä, jotka liittyvät näiden ryhmien lähettämisen edellytyksiin;
c)
seuraa toimintasuunnitelman asianmukaista täytäntöönpanoa; ja
d)
raportoi tukivirastolle kaikista turvapaikka-asioiden tukiryhmien lähettämiseen liittyvistä seikoista.
3. Pääjohtaja voi valtuuttaa unionin yhteyshenkilön avustamaan toimintasuunnitelman toteuttamiseen ja tukiryhmien lähettämiseen liittyvien riitojen ratkaisemisessa.
4. Tehtäviään hoitaessaan unionin yhteyshenkilö saa ottaa vastaan ohjeita ainoastaan tukivirastolta.
21 artikla
Siviilioikeudellinen vastuu
1. Kun turvapaikka-asioiden tukiryhmän jäsenet toimivat vastaanottavassa jäsenvaltiossa, tämä jäsenvaltio on vastuussa heidän virantoimituksessa mahdollisesti aiheuttamistaan vahingoista kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti.
2. Jos tällainen vahinko johtuu vakavasta laiminlyönnistä tai tahallisuudesta, vastaanottava jäsenvaltio voi ottaa yhteyden kotijäsenvaltioon, jotta tämä korvaisi sille ne määrät, jotka vastaanottava jäsenvaltio on suorittanut vahingon kärsijöille tai heidän oikeudenomistajilleen.
3. Kunkin jäsenvaltion on luovuttava vaatimasta vastaanottavaa jäsenvaltiota tai muutakaan jäsenvaltiota korvaamaan vahinkoja, joita sille on aiheutunut, jollei vahinko ole ollut seurausta vakavasta laiminlyönnistä tai tahallisuudesta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta ensiksi mainitun jäsenvaltion oikeuksien käyttämistä kolmansia osapuolia kohtaan.
4. Jäsenvaltioiden väliset 2 ja 3 kohdan soveltamista koskevat riidat, joita ei voida ratkaista niiden välisin neuvotteluin, on saatettava unionin tuomioistuimen ratkaistavaksi SEUT-sopimuksen 273 artiklan mukaisesti.
5. Tukivirasto korvaa tukiviraston kalustolle lähettämisen aikana aiheutuneisiin vahinkoihin liittyvät kustannukset, jollei vahinko ole ollut seurausta vakavasta laiminlyönnistä tai tahallisuudesta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sen oikeuksien käyttämistä kolmansia osapuolia kohtaan.
22 artikla
Rikosoikeudellinen vastuu
Turvapaikka-asioiden tukiryhmän lähettämisen aikana turvapaikka-asioiden tukiryhmän jäseniä kohdellaan samalla tavalla kuin vastaanottavan jäsenvaltion virkamiehiä sellaisten rikosten osalta, joiden kohteeksi he joutuvat tai joita he tekevät.
23 artikla
Kustannukset
Kun jäsenvaltiot asettavat käyttöön asiantuntijoitaan turvapaikka-asioiden tukiryhmiin lähettämistä varten, tukivirasto vastaa kokonaisuudessaan kustannuksista, jotka liittyvät seuraaviin:
a)
matkat kotijäsenvaltiosta vastaanottavaan jäsenvaltioon ja vastaanottavasta jäsenvaltiosta kotijäsenvaltioon;
b)
rokotukset;
c)
erityisvakuutukset;
d)
terveydenhoito;
e)
päivärahat, asuminen mukaan lukien;
f)
tukiviraston tekninen kalusto; ja
g)
asiantuntijoiden palkkiot.
4 LUKU
TUKIVIRASTON ORGANISAATIO
24 artikla
Tukiviraston hallinto- ja johtamisrakenne
Tukiviraston hallinto- ja johtamisrakenne muodostuu
a)
hallintoneuvostosta;
b)
pääjohtajasta ja tukiviraston henkilöstöstä;
Tukiviraston hallinto- ja johtamisrakenteeseen voi kuulua toimeenpaneva komitea, jos sellainen on perustettu 29 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
25 artikla
Hallintoneuvoston kokoonpano
1. Kukin tämän asetuksen sitoma jäsenvaltio nimittää hallintoneuvostoon yhden jäsenen ja komissio kaksi jäsentä.
2. Kutakin hallintoneuvoston jäsentä voi edustaa tai hänellä voi olla mukanaan varajäsen; ollessaan jäsenen mukana varajäsenellä ei ole äänioikeutta.
3. Hallintoneuvoston jäsenet nimitetään heidän kokemuksensa, ammatilliseen vastuunsa ja heillä turvapaikka-asioiden alalla olevan korkeatasoisen asiantuntemuksensa perusteella.
4. UNHCR:n edustaja on hallintoneuvoston jäsen ilman äänioikeutta.
5. Hallintoneuvoston jäsenten toimikausi on kolme vuotta. Tämä toimikausi voidaan uusia. Jos jäsenen toimikausi päättyy tai jos jäsen eroaa, hän jatkaa tehtävässään, kunnes hänet on nimitetty uudeksi toimikaudeksi tai hänen tilalleen on nimitetty uusi jäsen.
26 artikla
Hallintoneuvoston puheenjohtaja
1. Hallintoneuvosto valitsee äänioikeutettujen jäsentensä keskuudesta puheenjohtajan ja varapuheenjohtajan. Varapuheenjohtaja toimii viran puolesta puheenjohtajan sijaisena tämän ollessa estyneenä hoitamasta tehtäviään.
2. Puheenjohtajan ja varapuheenjohtajan toimikausi on kolme vuotta, ja tämä toimikausi voidaan uusia vain kerran. Jos heidän jäsenyytensä hallintoneuvostossa päättyy heidän ollessaan puheenjohtajana tai varapuheenjohtajana, toimikausi päättyy samaan aikaan ilman eri toimenpiteitä.
27 artikla
Hallintoneuvoston kokoukset
1. Hallintoneuvosto kokoontuu puheenjohtajansa kutsusta. Tukiviraston pääjohtaja osallistuu kokouksiin. UNHCR:n edustaja ei osallistu kokouksiin, kun hallintoneuvosto suorittaa 29 artiklan 1 kohdan b, h, i, j ja m alakohdan ja 29 artiklan 2 kohdan mukaisia tehtäviä ja kun hallintoneuvosto päättää rahoitusvarojen käyttöön asettamisesta sellaisten toimien rahoittamiseksi, joiden avulla tukivirasto voi 50 artiklan mukaisesti hyödyntää UNHCR:n asiantuntemusta turvapaikkakysymyksissä.
2. Hallintoneuvosto pitää vähintään kaksi sääntömääräistä kokousta vuodessa. Lisäksi se kokoontuu puheenjohtajansa aloitteesta tai jos kolmannes sen jäsenistä sitä pyytää.
3. Hallintoneuvosto voi kutsua kokouksiinsa tarkkailijoiksi henkilöitä, joiden lausunnoilla voi olla merkitystä.
Tanska kutsutaan osallistumaan hallintoneuvoston kokouksiin.
4. Hallintoneuvoston jäsenten apuna voi olla neuvonantajia tai asiantuntijoita, jollei sen työjärjestyksestä muuta johdu.
5. Tukivirasto huolehtii hallintoneuvoston sihteeristön tehtävistä.
28 artikla
Äänestys
1. Jollei toisin ole säädetty, hallintoneuvosto tekee päätöksensä äänioikeutettujen jäsentensä äänten ehdottomalla enemmistöllä. Kullakin äänioikeutetulla jäsenellä on yksi ääni. Jäsenen poissa ollessa hänen varajäsenellään on oikeus käyttää äänioikeutta.
2. Pääjohtajalla ei ole äänioikeutta.
3. Puheenjohtaja osallistuu äänestykseen.
4. Jäsenvaltiot, jotka eivät osallistu kaikilta osin unionin turvapaikka-alan säännöstöön, eivät osallistu äänestykseen, jos hallintoneuvoston on määrä tehdä 29 artiklan 1 kohdan e alakohdan soveltamisalaan kuuluvia päätöksiä, kun kyseessä oleva tekninen asiakirja liittyy yksinomaan sellaiseen unionin turvapaikkasäädökseen, joka ei niitä sido.
5. Hallintoneuvoston työjärjestyksessä määritellään yksityiskohtaisemmat äänestystä koskevat järjestelyt, erityisesti olosuhteet, joissa jäsen voi toimia toisen jäsenen puolesta, sekä tarvittaessa päätösvaltaisuutta koskevat vaatimukset.
29 artikla
Hallintoneuvoston tehtävät
1. Hallintoneuvosto huolehtii siitä, että tukivirasto hoitaa sille osoitetut tehtävät. Hallintoneuvosto on tukiviraston suunnittelu- ja valvontaelin. Erityisesti se:
a)
hyväksyy työjärjestyksensä kaikkien äänioikeutettujen jäsentensä kolmen neljäsosan enemmistöllä ja saatuaan komission lausunnon;
b)
nimittää 30 artiklan mukaisesti pääjohtajan, käyttää pääjohtajaan nähden kurinpitovaltaa ja tarvittaessa pidättää hänet virantoimituksesta tai erottaa hänet;
c)
hyväksyy vuosittaisen yleiskertomuksen tukiviraston toiminnasta ja toimittaa sen seuraavan vuoden kesäkuun 15 päivänä Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja tilintarkastustuomioistuimelle. Vuosittainen yleiskertomus on julkistettava;
d)
hyväksyy 12 artiklan 1 kohdan mukaisesti unionin turvapaikkatilannetta koskevan vuosittaisen kertomuksen. Kertomus toimitetaan Euroopan parlamentille. Neuvosto ja komissio voivat pyytää, että selvitys toimitetaan myös niille;
e)
hyväksyy 12 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tekniset asiakirjat;
f)
hyväksyy kunkin vuoden syyskuun 30 päivään mennessä pääjohtajan esittämän luonnoksen perusteella ja komission lausunnon saatuaan äänioikeutettujen jäsentensä kolmen neljäsosan enemmistöllä tukiviraston seuraavan vuoden työohjelman ja toimittaa sen Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle; Työohjelma hyväksytään unionin vuotuisen talousarviomenettelyn ja turvapaikka-asioita koskevan unionin lainsäädäntöohjelman mukaisesti;
g)
hoitaa tukiviraston talousarvioon liittyvät 5 luvussa säädetyt tehtävänsä;
h)
hyväksyy asetuksen (EY) N:o 1049/2001 soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt tämän asetuksen 42 artiklan mukaisesti;
i)
hyväksyy tukiviraston henkilöstöpolitiikan 38 artiklan mukaisesti;
j)
hyväksyy monivuotisen henkilöstöpoliittisen suunnitelman pyydettyään komissiolta lausunnon asiasta;
k)
tekee päätökset, joita tässä asetuksessa määritellyn tukiviraston toimeksiannon täyttäminen edellyttää;
l)
tekee päätökset tässä asetuksessa säädettyjen tietojärjestelmien, erityisesti 4 artiklan b kohdassa tarkoitetun tietoportaalin, luomisesta ja tarvittaessa jatkokehittelystä; ja
m)
tekee päätökset tukiviraston sisäisten työskentelyrakenteiden luomisesta ja tarvittaessa muuttamisesta;
2. Hallintoneuvosto voi perustaa toimeenpanevan komitean avustamaan hallintoneuvostoa ja pääjohtajaa niiden päätösten, työohjelman ja toimien valmistelussa, jotka hallintoneuvoston on määrä hyväksyä, ja tarvittaessa tekemään kiireellisissä tapauksissa tiettyjä väliaikaisia päätöksiä hallintoneuvoston puolesta.
Toimeenpaneva komitea koostuu hallintoneuvoston jäsenten keskuudesta nimetyistä kahdeksasta jäsenestä, joista yhden on oltava toinen komission nimittämistä hallintoneuvoston jäsenistä. Toimeenpanevan komitean jäsenten toimikausi on sama kuin hallintoneuvoston jäsenten.
UNHCR:n edustajat tai muut henkilöt, joiden lausunnoilla voi olla merkitystä, voivat toimeenpanevan komitean pyynnöstä osallistua toimeenpanevan komitean kokouksiin ilman äänioikeutta.
Tukivirasto vahvistaa toimeenpanevan komitean toimintamenettelyt tukiviraston työjärjestyksessä ja julkistaa ne.
30 artikla
Pääjohtajan nimittäminen
1. Hallintoneuvosto nimittää pääjohtajan viideksi vuodeksi komission järjestämässä avoimessa kilpailussa soveltuviksi hakijoiksi kelpuutettujen henkilöiden keskuudesta. Tämä valintamenettely edellyttää, että Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja muualla julkaistaan kiinnostuksenilmaisupyyntö. Hallintoneuvosto voi vaatia uutta menettelyä, jos se katsoo, ettei yksikään ensimmäisessä luettelossa oleva hakija ole soveltuva. Pääjohtaja nimitetään hänen henkilökohtaisten ansioidensa, turvapaikka-alalla hankkimansa kokemuksen sekä hallinto- ja johtamistaitojensa perusteella. Hallintoneuvoston valitsema ehdokas kutsutaan ennen nimittämistä antamaan lausuma yhdelle tai useammalle Euroopan parlamentin asiassa toimivaltaiselle valiokunnalle ja vastaamaan niiden jäsenten esittämiin kysymyksiin.
Lausuman antamisen jälkeen Euroopan parlamentti voi antaa lausunnon, jossa se esittää näkemyksensä valitusta hakijasta. Hallintoneuvosto ilmoittaa Euroopan parlamentille, miten tämä lausunto on otettu huomioon. Lausuntoa on käsiteltävä henkilökohtaisena ja luottamuksellisena, kunnes hakija nimitetään.
Pääjohtajan viisivuotiskauden yhdeksän viimeisen kuukauden kuluessa komissio suorittaa arvioinnin, jossa se ottaa huomioon erityisesti
-
pääjohtajan saavuttamat tulokset; ja
-
tukiviraston seuraavien vuosien tehtävät ja tarpeet.
2. Hallintoneuvosto voi arvioinnin huomioon ottaen jatkaa pääjohtajan toimikautta kerran enintään kolmella vuodella, mutta ainoastaan, jos tällainen jatkaminen on tukiviraston tarkoituksen ja tarpeiden vuoksi perusteltua.
3. Hallintoneuvoston on ilmoitettava Euroopan parlamentille aikomuksestaan jatkaa pääjohtajan toimikautta. Pääjohtaja on kutsuttava toimikautensa jatkamista edeltävän kuukauden aikana antamaan lausuma Euroopan parlamentin yhdelle tai useammalle asiassa toimivaltaiselle valiokunnalle ja vastaamaan niiden jäsenten esittämiin kysymyksiin.
31 artikla
Pääjohtajan tehtävät
1. Tukivirastoa johtaa sen pääjohtaja, joka hoitaa tehtäviään riippumattomasti. Pääjohtaja vastaa toimistaan hallintoneuvostolle.
2. Pääjohtaja ei saa pyytää eikä ottaa vastaan ohjeita miltään hallitukselta eikä miltään muulta elimeltä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta komission, hallintoneuvoston tai mahdollisesti perustetun toimeenpanevan komitean toimivaltaa.
3. Pääjohtaja raportoi pyydettäessä Euroopan parlamentille tehtäviensä hoidosta. Neuvosto voi kehottaa pääjohtajaa raportoimaan tehtäviensä hoidosta.
4. Pääjohtaja on tukiviraston laillinen edustaja.
5. Pääjohtajaa voi avustaa yksi tai useampi yksikön päällikkö. Pääjohtajan ollessa poissa tai estyneenä hänen tehtäviään hoitaa yksikön päällikkö.
6. Pääjohtaja vastaa tukiviraston hallinnollisesta johtamisesta ja sille tällä asetuksella asetettujen tehtävien täytäntöön panemisesta. Pääjohtajan vastuulla on erityisesti
a)
huolehtia tukiviraston päivittäisestä hallinnosta;
b)
laatia tukiviraston työohjelmat komission lausunnon saatuaan;
c)
toteuttaa työohjelmat ja panna hallintoneuvoston tekemät päätökset täytäntöön;
d)
laatia 4 artiklan b alakohdassa tarkoitetut alkuperämaita koskevat raportit;
e)
valmistella 37 artiklan nojalla annettavat tukiviraston varainhoitoa koskevat säännöt, jotka hallintoneuvosto hyväksyy, ja niiden täytäntöönpanotoimenpiteet;
f)
laatia ehdotus ennakkoarvioksi tukiviraston tuloista ja menoista ja sen talousarvion toteuttamisesta;
g)
käyttää tukiviraston henkilöstön suhteen 38 artiklassa säädettyä toimivaltaa;
h)
tehdä päätökset tässä asetuksessa säädettyjen tietojärjestelmien, mukaan lukien 4 artiklan c kohdassa tarkoitetun tietoportaalin, hallinnoinnista;
i)
tehdä päätökset tukiviraston sisäisten työskentelyrakenteiden hallinnoinnista;
j)
jäljempänä 51 artiklassa tarkoitetun neuvoa-antavan ryhmän yhteensovittaminen ja toiminta. Tätä varten pääjohtaja merkityksellisiä kansalaisyhteiskunnan järjestöjä kuullen ensin hyväksyy neuvoa-antavan ryhmän perustamista koskevan suunnitelman. Neuvoa-antavan ryhmän virallisen perustamisen jälkeen pääjohtaja hyväksyy sitä kuullen toimintasuunnitelman, joka sisältää kuulemisten tiheyttä ja luonnetta koskevat säännöt sekä 51 artiklan täytäntöönpanoa koskevat organisatoriset mekanismit. Lisäksi on hyväksyttävä avoimet perusteet jatkuvalle neuvoa-antavaan ryhmään osallistumiselle.
32 artikla
Työryhmät
1. Tukivirasto voi osana tässä asetuksessa säädettyä toimeksiantoaan perustaa työryhmiä, jotka muodostuvat sellaisista jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten asiantuntijoista, jotka toimivat turvapaikkakysymysten parissa, tuomarit mukaan lukien. Tukivirasto perustaa työryhmiä 4 artiklan e alakohdan ja 12 artiklan 2 kohdan soveltamiseksi. Asiantuntijoita voivat edustaa sijaiset, jotka nimetään samalla kertaa.
2. Komissiolla on oikeus osallistua työryhmien toimintaan. UNHCR:n edustajat voivat osallistua tukiviraston työryhmien kokouksiin käsiteltävien kysymysten luonteesta riippuen täysimääräisesti tai osan aikaa.
3. Työryhmät voivat kutsua kokouksiinsa henkilöitä, joiden lausunnoilla voi olla merkitystä, turvapaikkakysymysten parissa toimivien kansalaisyhteiskunnan järjestöjen edustajat mukaan lukien.
5 LUKU
VARAINHOITOA KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET
33 artikla
Talousarvio
1. Tukiviraston kaikista tuloista ja menoista laaditaan kutakin kalenterivuotta vastaavaa varainhoitovuotta varten arvio, jonka perusteella tulot ja menot otetaan tukiviraston talousarvioon.
2. Talousarvioon otettavien tulojen ja menojen on oltava tasapainossa.
3. Sulkematta pois muita tulonlähteitä tukiviraston tulot koostuvat seuraavista:
a)
Euroopan unionin yleiseen talousarvioon otettu yhteisön maksuosuus;
b)
jäsenvaltioiden mahdollinen vapaaehtoinen maksuosuus;
c)
tukiviraston julkaisuista ja muista suoritteista saadut tulot;
d)
assosioituneiden maiden maksuosuudet.
4. Tukiviraston menoihin kuuluvat henkilöstön palkat, hallinto- ja infrastruktuurimenot sekä toimintakustannukset.
34 artikla
Talousarvion laatiminen
1. Pääjohtaja laatii ja toimittaa hallintoneuvostolle joka vuosi ehdotuksen ennakkoarvioksi tukiviraston seuraavan varainhoitovuoden tuloista ja menoista, mihin sisältyy henkilöstötaulukko.
2. Hallintoneuvosto laatii tähän ehdotukseen perustuvan väliaikaisen ennakkoarvion tukiviraston tuloista ja menoista seuraavaa varainhoitovuotta varten.
3. Väliaikainen ennakkoarvio tukiviraston tuloista ja menoista toimitetaan komissiolle vuosittain viimeistään 10 päivänä helmikuuta. Hallintoneuvosto toimittaa lopullisen ennakkoarvion, johon sisältyy henkilöstötaulukkoa koskeva esitys, komissiolle viimeistään 31 päivänä maaliskuuta.
4. Komissio toimittaa ennakkoarvion Euroopan unionin yleistä talousarviota koskevan alustavan esityksen yhteydessä Euroopan parlamentille ja neuvostolle, jäljempänä ’budjettivallan käyttäjä’.
5. Tämän ennakkoarvion perusteella komissio sisällyttää Euroopan unionin alustavaan yleiseen talousarvioon määrärahat, joita se pitää henkilöstötaulukon perusteella välttämättöminä, sekä yleisestä talousarviosta otettavan avustuksen määrän. Komissio toimittaa alustavan talousarvioesityksen budjettivallan käyttäjälle SEUT-sopimuksen 313 ja 314 artiklan mukaisesti.
6. Budjettivallan käyttäjä hyväksyy määrärahat tukiviraston avustusta varten.
7. Budjettivallan käyttäjä vahvistaa tukiviraston henkilöstötaulukon.
8. Hallintoneuvosto hyväksyy tukiviraston talousarvion. Siitä tulee lopullinen, kun Euroopan unionin yleinen talousarvio on lopullisesti vahvistettu. Sitä mukautetaan tarvittaessa tätä vastaavasti.
9. Hallintoneuvoston on ilmoitettava budjettivallan käyttäjälle mahdollisimman pian aikomuksestaan toteuttaa hankkeita, joilla voi olla huomattavaa taloudellista vaikutusta talousarvion rahoitukseen, erityisesti kiinteistöihin liittyviä hankkeita kuten kiinteistöjen vuokraus tai hankinta. Hallintoneuvoston on ilmoitettava asiasta komissiolle.
10. Jos toinen budjettivallan käyttäjä on ilmoittanut aikomuksestaan antaa lausunto, se toimittaa sen hallintoneuvostolle kuuden viikon kuluessa hankkeesta ilmoittamisesta.
35 artikla
Talousarvion toteuttaminen
1. Pääjohtaja toteuttaa tukiviraston talousarvion.
2. Pääjohtaja toimittaa vuosittain budjettivallan käyttäjälle kaikki arviointimenettelyjen tuloksen kannalta tärkeät tiedot.
36 artikla
Tilinpäätöksen esittäminen ja vastuuvapauden myöntäminen
1. Tukiviraston tilinpitäjä toimittaa alustavan tilinpäätöksen ja selvityksen varainhoitovuoden talousarvio- ja varainhallinnosta komission tilinpitäjälle viimeistään varainhoitovuoden päättymistä seuraavan maaliskuun 1 päivänä. Komission tilinpitäjä konsolidoi toimielinten ja hajautettujen elinten alustavat tilinpäätökset varainhoitoasetuksen 128 artiklan mukaisesti.
2. Komission tilinpitäjä toimittaa tukiviraston alustavan tilinpäätöksen ja selvityksen varainhoitovuoden talousarvio- ja varainhallinnosta tilintarkastustuomioistuimelle viimeistään varainhoitovuoden päättymistä seuraavan maaliskuun 31 päivänä. Selvitys varainhoitovuoden talousarvio- ja varainhallinnosta toimitetaan myös Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
3. Saatuaan tukiviraston alustavaa tilinpäätöstä koskevat huomautukset, jotka tilintarkastustuomioistuin on laatinut varainhoitoasetuksen 129 artiklan mukaisesti, pääjohtaja laatii tukiviraston lopullisen tilinpäätöksen omalla vastuullaan ja toimittaa sen hallintoneuvostolle lausuntoa varten.
4. Hallintoneuvosto antaa lausunnon tukiviraston lopullisesta tilinpäätöksestä.
5. Pääjohtaja toimittaa lopullisen tilinpäätöksen ja hallintoneuvoston lausunnon Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja tilintarkastustuomioistuimelle viimeistään varainhoitovuoden päättymistä seuraavan heinäkuun 1 päivänä.
6. Lopullinen tilinpäätös julkaistaan.
7. Pääjohtaja toimittaa tilintarkastustuomioistuimelle vastauksen tämän huomautuksiin viimeistään 30 päivänä syyskuuta. Hän toimittaa sen myös hallintoneuvostolle.
8. Pääjohtaja antaa Euroopan parlamentille tämän pyynnöstä varainhoitoasetuksen 146 artiklan 3 kohdan mukaisesti kaikki kyseistä varainhoitovuotta koskevan vastuuvapausmenettelyn asianmukaista toteuttamista varten tarvittavat tiedot.
9. Euroopan parlamentti myöntää neuvoston määräenemmistöllä antamasta suosituksesta pääjohtajalle vuoden N talousarvion toteuttamista koskevan vastuuvapauden ennen 15 päivää toukokuuta vuonna N + 2.
37 artikla
Varainhoitoa koskevat säännöt
Hallintoneuvosto vahvistaa tukiviraston varainhoitoa koskevat säännöt komissiota kuultuaan. Säännöt eivät saa poiketa Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 185 artiklassa tarkoitettuja elimiä koskevasta varainhoidon puiteasetuksesta 19 päivänä marraskuuta 2002 annetusta komission asetuksesta (EY, Euratom) N:o 2343/2002 (11) ainoastaan, paitsi jos tämä on välttämätöntä tukiviraston toiminnasta johtuvien erityisvaatimusten vuoksi ja jos komissio antaa siihen ennalta suostumuksensa.
6 LUKU
HENKILÖSTÖÄ KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET
38 artikla
Henkilöstö
1. Tukiviraston henkilöstöön ja pääjohtajaan sovelletaan asetuksessa (ETY, Euratom, EHTY) N:o 259/68 (12) (henkilöstösäännöt) säädettyjä Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavia henkilöstösääntöjä ja Euroopan yhteisöjen muuhun henkilöstöön sovellettavia palvelussuhteen ehtoja sekä Euroopan unionin toimielinten näiden henkilöstösääntöjen ja palvelussuhteen ehtojen soveltamiseksi yhteisesti hyväksymiä sääntöjä.
2. Hallintoneuvosto vahvistaa yhteisymmärryksessä komission kanssa tarvittavat henkilöstösääntöjen 110 artiklassa tarkoitetut täytäntöönpanosäännöt.
3. Tukivirasto käyttää henkilöstönsä suhteen niitä valtuuksia, jotka on henkilöstösäännöissä uskottu nimittävälle viranomaiselle ja muuhun henkilöstöön sovellettavissa palvelussuhteen ehdoissa viranomaiselle, jolla on oikeus tehdä sopimuksia.
4. Hallintoneuvosto antaa säännöksiä, joilla mahdollistetaan sellaisten asiantuntijoiden käyttö, joita jäsenvaltiot lähettävät tukiviraston palvelukseen.
39 artikla
Erioikeudet ja vapaudet
Tukivirastoon sovelletaan Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehtyä pöytäkirjaa.
7 LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
40 artikla
Oikeudellinen asema
1. Tukivirasto on unionin elin. Se on oikeushenkilö.
2. Tukivirastolla on kaikissa jäsenvaltioissa laajin kansallisen lainsäädännön mukainen oikeushenkilöllä oleva oikeuskelpoisuus. Se voi muun muassa hankkia ja luovuttaa kiinteää ja irtainta omaisuutta sekä olla asianosaisena oikeudenkäynneissä.
3. Tukivirastoa edustaa sen pääjohtaja.
41 artikla
Kielijärjestelyt
1. Tukivirastoon sovelletaan säännöksiä, jotka ovat Euroopan talousyhteisössä käytettäviä kieliä koskevista järjestelyistä 15 päivänä huhtikuuta 1958 annetussa asetuksessa N:o 1 (13).
2. Tämän asetuksen 29 artiklan 1 kohdan c ja f alakohdassa tarkoitetut vuosittainen yleiskertomus tukiviraston toiminnasta ja vuotuinen työohjelma laaditaan kaikilla Euroopan unionin toimielinten virallisilla kielillä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta SEUT-sopimuksen 342 artiklan nojalla tehtyjen päätösten soveltamista.
3. Euroopan unionin elinten käännöskeskus huolehtii tukiviraston toiminnassa tarvittavista käännöspalveluista.
42 artikla
Oikeus tutustua asiakirjoihin
1. Tukiviraston hallussa oleviin asiakirjoihin sovelletaan asetusta (EY) N:o 1049/2001.
2. Hallintoneuvosto vahvistaa asetuksen (EY) N:o 1049/2001 soveltamista yksityiskohtaiset säännöt kuuden kuukauden kuluessa ensimmäisestä kokouksestaan.
3. Päätöksistä, jotka tukivirasto tekee asetuksen (EY) N:o 1049/2001 8 artiklan nojalla, voidaan tehdä kantelu Euroopan oikeusasiamiehelle SEUT-sopimuksen 228 artiklassa määrättyjen edellytysten mukaisesti tai nostaa kanne Euroopan unionin tuomioistuimessa SEUT-sopimuksen 263 artiklassa määrättyjen edellytysten mukaisesti.
4. Tukiviraston suorittamaan henkilötietojen käsittelyyn sovelletaan asetusta (EY) N:o 45/2001.
43 artikla
Turvaluokiteltujen tietojen ja turvaluokittelemattomien arkaluonteisten tietojen suojaa koskevat turvallisuussäännöt
1. Tukivirasto soveltaa turvallisuutta koskevia periaatteita, jotka sisältyvät komission sisäisten menettelysääntöjen muuttamisesta 29 päivänä marraskuuta 2001 tehtyyn komission päätökseen 2001/844/EY, EHTY, Euratom (14), muun muassa turvaluokiteltujen tietojen vaihtoa, käsittelyä ja tallentamista koskevia säännöksiä.
2. Tukivirasto soveltaa myös turvaluokittelemattomien arkaluonteisten tietojen käsittelyä koskevia turvallisuusperiaatteita, jotka komissio on vahvistanut ja ottanut käyttöön.
44 artikla
Petosten torjunta
1. Petosten, lahjonnan ja muiden säännönvastaisuuksien torjumiseksi sovelletaan rajoituksetta asetusta (EY) N:o 1073/1999.
2. Tukivirasto liittyy 25 päivänä toukokuuta 1999 tehtyyn toimielinten väliseen sopimukseen ja antaa viipymättä määräykset, jotka koskevat tukiviraston koko henkilöstöä.
3. Rahoituspäätöksissä ja niistä johtuvissa täytäntöönpanoa koskevissa sopimuksissa tai välineissä on nimenomaisesti määrättävä, että tilintarkastustuomioistuin ja OLAF voivat tarvittaessa tehdä paikan päällä suoritettavia tarkastuksia, jotka koskevat tukiviraston antaman rahoituksen edunsaajia ja sen jakamisesta vastaavia tahoja.
45 artikla
Vastuujärjestelmä
1. Tukiviraston sopimusperusteinen vastuu määräytyy asianomaiseen sopimukseen sovellettavan lain mukaisesti.
2. Euroopan Unionin tuomioistuimella on toimivalta antaa ratkaisu tukiviraston tekemässä sopimuksessa mahdollisesti olevan välityslausekkeen nojalla.
3. Jos kyseessä on sopimukseen perustumaton vastuu, tukivirasto korvaa jäsenvaltioiden lainsäädäntöön sisältyvien yhteisten perusperiaatteiden mukaisesti vahingon, jonka tukiviraston yksiköt tai henkilöstön jäsenet ovat tehtäviään suorittaessaan aiheuttaneet.
4. Euroopan unionin tuomioistuimella on toimivalta ratkaista riidat, jotka koskevat 3 kohdassa tarkoitettujen vahinkojen korvaamista.
5. Tukiviraston henkilöstöön kuuluvien henkilökohtaisesta vastuusta tukivirastoa kohtaan määrätään heihin sovellettavissa henkilöstösäännöissä.
46 artikla
Arviointi ja tarkistaminen
1. Tukivirasto teettää toimintansa tuloksia koskevan riippumattoman ulkoisen arvioinnin hallintoneuvoston yhteisymmärryksessä komission kanssa antaman toimeksiannon pohjalta viimeistään 19 päivänä kesäkuuta 2014. Tässä arvioinnissa tarkastellaan tukiviraston vaikutusta turvapaikka-asioiden käytännön yhteistyöhön ja yhteiseen järjestelmään. Arvioinnissa on otettava asianmukaisesti huomioon saavutettu edistyminen tukiviraston toimeksiannon puitteissa, mukaan lukien sen arviointi, tarvitaanko lisätoimenpiteitä varmistamaan todellinen solidaarisuus, ja vastuun jako niiden jäsenvaltioiden kanssa, joihin kohdistuu erityisiä paineita. Siinä on käsiteltävä erityisesti mahdollista tarvetta muuttaa tukiviraston toimeksiantoa sekä tällaisten muutosten taloudellisia vaikutuksia samoin kuin myös hallintorakenteen tarkoituksenmukaisuutta tukiviraston tehtävien suorittamisen kannalta. Siinä on otettava huomioon eri sidosryhmien näkemykset sekä unionin että kansallisella tasolla.
2. Hallintoneuvosto päättää yhteisymmärryksessä komission kanssa tulevien arviointien ajoituksesta ottaen huomioon 1 kohdassa tarkoitetun arvioinnin tulokset.
47 artikla
Hallinnollinen valvonta
Tukiviraston toiminta kuuluu Euroopan oikeusasiamiehen valvonnan alaisuuteen SEUT-sopimuksen 228 artiklan mukaisesti.
48 artikla
Yhteistyö Tanskan kanssa
Tukivirasto helpottaa operatiivista yhteistyötä Tanskan kanssa, myös tietojen ja parhaiden käytäntöjen vaihtoa sen toimintaan kuuluvissa asioissa.
49 artikla
Yhteistyö kolmansien ja assosioituneiden maiden kanssa
1. Tukiviraston toimintaan voivat osallistua tarkkailijoina Islanti, Liechtenstein, Norja ja Sveitsi. Tehdään järjestelyjä, joilla täsmennetään erityisesti näiden maiden tukiviraston toimintaan osallistumisen luonne, laajuus ja toteutustapa. Näihin järjestelyihin kuuluvat myös määräykset, jotka koskevat osallistumista tukiviraston käynnistämiin hankkeisiin sekä rahoitusosuuksia ja henkilöstöä. Henkilöstöasioiden osalta näiden järjestelyjen on kaikilta osin oltava henkilöstösääntöjen mukaiset.
2. Tukivirasto helpottaa yhteisymmärryksessä komission kanssa ja toimeksiantonsa puitteissa toimintaansa liittyvissä kysymyksissä, sekä siinä määrin kuin sen tehtävien hoitaminen sitä edellyttää, jäsenvaltioiden ja muiden kuin 1 kohdassa tarkoitettujen kolmansien maiden välistä operatiivista yhteistyötä unionin ulkosuhdepolitiikan puitteissa, ja se voi tehdä yhteistyötä tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvissa teknisissä kysymyksissä toimivaltaisten kolmansien maiden viranomaisten kanssa SEUT-sopimuksen asiaa koskevien määräysten mukaisesti ja tällaisten viranomaisten kanssa sovittujen työjärjestelyjen puitteissa.
50 artikla
Yhteistyö UNHCR:n kanssa
Tukivirasto tekee yhteistyötä UNHCR:n kanssa tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa sen kanssa sovittujen työjärjestelyjen puitteissa. Tukiviraston puolelta hallintoneuvosto päättää työjärjestelyistä, myös niiden talousarviovaikutuksista.
Lisäksi hallintoneuvosto voi päättää, että tukivirasto voi asettaa käyttöön rahoitusvaroja UNHCR:n kulujen kattamiseksi sellaisten toimien osalta, joista ei ole määrätty työjärjestelyissä. Varat myönnetään tukiviraston ja UNHCR:n välille luodun tämän artiklan sekä 2 artiklan 5 kohdan, 5 artiklan, 9 artiklan 1 kohdan, 25 artiklan 4 kohdan ja 32 artiklan 2 kohdan mukaisesti määritellyn erityisen yhteistyösuhteen puitteissa. Asetuksen (EY, Euratom) N:o 2342/2002 75 artiklan mukaisesti sovelletaan varainhoitoasetuksen asiaankuuluvia säännöksiä sekä sen soveltamissääntöjä.
51 artikla
Neuvoa-antava ryhmä
1. Tukivirasto pitää yllä tiivistä vuoropuhelua asian kannalta merkityksellisten kansalaisyhteiskunnan järjestöjen ja toimivaltaisten elinten kanssa, jotka toimivat turvapaikkapolitiikan alalla paikallisella, alueellisella, kansallisella, Euroopan tai kansainvälisellä tasolla, ja perustaa tätä varten neuvoa-antavan ryhmän.
2. Neuvoa-antava ryhmä muodostaa puitteet tietojen vaihtoa ja tietämyksen yhteen kokoamista varten. Se huolehtii tiiviistä vuoropuhelusta tukiviraston ja asiaankuuluvien sidosryhmien välillä.
3. Neuvoa-antava ryhmä on avoin kaikille asian kannalta merkityksellisille sidosryhmille 1 kohdan mukaisesti. Tukivirasto kääntyy neuvoa-antavan ryhmän jäsenten puoleen sellaisten erityisten tarpeiden mukaisesti, jotka liittyvät tukiviraston toiminnassa ensisijaisiksi määriteltyihin aloihin.
UNHCR on neuvoa-antavan ryhmän jäsen viran puolesta.
4. Tukivirasto pyytää neuvoa-antavaa ryhmää erityisesti:
a)
tekemään hallintoneuvostolle 29 artiklan 1 kohdan f alakohdan mukaisesti hyväksyttävää vuotuista työohjelmaa koskevia ehdotuksia;
b)
antamaan hallintoneuvostolle palautetta ja ehdottamaan sille jatkotoimia 29 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun vuosittaisen kertomuksen sekä 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun vuosittaisen unionin turvapaikkatilannetta koskevan kertomuksen pohjalta; ja
c)
toimittamaan tukiviraston työn kannalta merkityksellisten konferenssien, seminaarien ja kokousten tuloksia ja suosituksia pääjohtajalle ja hallintoneuvostolle.
5. Neuvoa-antava ryhmä kokoontuu vähintään kerran vuodessa.
52 artikla
Yhteistyö Frontexin, perusoikeusviraston, muiden unionin elinten sekä kansainvälisten järjestöjen kanssa
Tukivirasto tekee yhteistyötä sellaisten unionin elinten kanssa, joiden toiminta liittyy sen toimialaan, erityisesti Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtivan viraston (Frontex) kanssa ja Euroopan unionin perusoikeustukiviraston (FRA) kanssa sekä tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa toimivaltaisten kansainvälisten järjestöjen kanssa näiden elinten kanssa sovittujen työjärjestelyjen puitteissa SEUT-sopimuksen ja näiden elinten toimivaltaa koskevien säännösten mukaisesti.
Yhteistyöllä on saatava aikaan synergiaetuja kyseisten elinten välillä ja estettävä päällekkäisyyttä eri elinten toimeksiantonsa mukaisesti suorittamassa työssä.
53 artikla
Toimipaikkaa koskeva sopimus ja toimintaedellytykset
Tarvittavat järjestelyt, jotka koskevat tukiviraston sijoittamista vastaanottavaan jäsenvaltioon ja infrastruktuuria, jonka tuo valtio antaa sen käyttöön, sekä vastaanottavassa valtiossa tukiviraston pääjohtajaan, hallintoneuvoston jäseniin, tukiviraston henkilöstöön ja heidän perheenjäseniinsä sovellettavat erityissäännöt vahvistetaan tukiviraston ja vastaanottavan jäsenvaltion välisessä toimipaikkaa koskevassa sopimuksessa, joka tehdään sen jälkeen, kun hallintoneuvosto on antanut sille hyväksyntänsä. Vastaanottavan jäsenvaltion on varmistettava tukiviraston moitteettomalle toiminnalle parhaat mahdolliset olosuhteet, mukaan lukien monikieliset ja Eurooppa-suuntautuneet koulunkäyntimahdollisuudet sekä asianmukaiset kulkuyhteydet.
54 artikla
Tukiviraston toiminnan alkaminen
Tukivirasto on täysin toiminnassa viimeistään 19 päivänä kesäkuuta 2011.
Komissio vastaa tukiviraston perustamisesta ja alkuvaiheen toiminnasta siihen asti, kunnes tukivirastolla on toiminnallinen valmius oman talousarvionsa toteuttamiseen.
Tätä varten
-
siihen asti, kunnes pääjohtaja ottaa tehtävänsä vastaan sen jälkeen, kun hallintoneuvosto on nimittänyt hänet 30 artiklan mukaisesti, komission virkamies voi toimia väliaikaisena johtajana ja hoitaa pääjohtajalle kuuluvia tehtäviä;
-
komission virkamiehet voivat hoitaa tukivirastolle kuuluvia tehtäviä väliaikaisen johtajan tai pääjohtajan vastuulla.
Väliaikainen johtaja voi antaa luvan maksujen suorittamiseen tukiviraston talousarviomäärärahoista hallintoneuvoston annettua hyväksyntänsä ja tehdä sopimuksia, myös henkilöstön palvelukseen ottoa koskevia, sen jälkeen kun tukiviraston henkilöstötaulukko on hyväksytty.
55 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan jäsenvaltioissa perussopimusten mukaisesti.
Tehty Strasbourgissa 19 päivänä toukokuuta 2010.