ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 23. března 2011
o státní podpoře C 39/07, kterou Itálie poskytla společnosti Legler SpA
(oznámeno pod číslem K(2011) 1758)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/51/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva“), a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na rozhodnutí, kterým Komise rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování EU ve věci předmětné podpory (1),
po vyzvání zúčastněných stran, aby podle výše uvedených ustanovení předložily své připomínky, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dne 5. dubna 2007, šest měsíců poté, co byla poskytnuta podpora na záchranu schválená Komisí, neboť byla považována za slučitelnou s vnitřním trhem (2), Itálie oznámila plán restrukturalizace společnosti Legler SpA.
(2)
Dne 25. září 2007 Komise zahájila formální vyšetřovací řízení týkající se restrukturalizace (3). Dne 30. listopadu 2007 obdržela připomínky ze strany Itálie.
(3)
Dne 10. prosince 2007 Komise obdržela připomínky zúčastněné třetí strany, které byly Itálii předány dne 3. března 2008 a na něž Itálie odpověděla dne 20. května 2008.
(4)
Dne 23. července 2008 italské orgány stáhly oznámení plánu restrukturalizace a prohlásily, že jej nebudou provádět.
(5)
Ve dnech 8. srpna 2008, 22. října 2008, 9. února 2009, 4. září 2009 a 17. března 2010 Komise požádala o další informace a italské orgány odpověděly dopisy ze dne 26. září 2008, 1. prosince 2008, 3. června 2009, 6. října 2009, 24. února 2010 a 20. dubna 2010.
II. POPIS
II.1 Příjemce
(6)
Legler SpA je mateřská společnost skupiny zabývající se výrobou textilu (dále jen „Legler“, „skupina“ nebo „společnost“) založené v roce 1863, která se v době, kdy bylo zahájeno formální vyšetřovací řízení, skládala z různých právnických subjektů, zejména ze společností Legler Ottana SpA, Legler Siniscola SpA a Legler Macomer SpA. Společnost Legler SpA byla držitelkou menšinového podílu ve společnosti Legler Maroc SA a vlastnila 40 % podíl ve společnosti Legler Ottana SpA. Většinovou účast ve společnosti Legler SpA měl holding Piltar Ltd (dále jen „Piltar“).
(7)
V roce 2007 měla společnost Legler 1 213 pracovních jednotek (4) a vlastnila závody na Sardinii (konkrétně v obci Macomer v provincii Oristano a v obcích Siniscola a Ottana v provincii Nuoro) a v Lombardii (v obci Ponte San Pietro v provincii Bergamo). Tržba celé skupiny dosahovala v roce 2006 částky 101 milionů EUR a v září 2007 částky 30,9 milionu EUR.
(8)
Hlavní činnost společnosti Legler spočívá ve výrobě vysoce kvalitního denimu, v níž měla společnost vedoucí postavení v Itálii a v Německu, a byla důležitým dodavatelem do Francie a Beneluxu. Podle italských orgánů má trh s denimem dvě části: konfekci pro známé značky (odvětví, v němž společnost Legler hlavně působila) a výrobky pro širokou spotřebu, tedy odvětví, kde je konkurence založena hlavně na ceně. Hlavními konkurenty společnosti Legler byli Italové, Řekové, Francouzi, Tunisané, Turci a Japonci. První problémy zažila společnost Legler v roce 2003, kdy byla značná část výroby přesunuta do Asie nebo do jižního Středomoří.
(9)
Dne 30. května 2007 bylo ve správní radě společnosti SFIRS SpA, což je investiční společnost oblasti Sardinie, rozhodnuto, že společnost SFIRS získá za 450 000 EUR pohledávku společností Intex SpA v likvidaci v nominální hodnotě rovnající se 17 milionům EUR vůči společnostem Legler SpA a Legler Siniscola SpA.
(10)
Na tomtéž zasedání bylo dále rozhodnuto, že část z celkového dluhu 17 milionů EUR, tedy 14,5 milionů EUR, bude přeměněna na kapitál společnosti Legler.
(11)
Dne 31. května 2007 se společnost SFIRS stala na valné hromadě akcionářů společnosti Legler akcionářem společnosti Legler. Přeměnou části dluhu na kapitál (debt to equity swap) v nominální hodnotě 14,5 milionu EUR společnost SFIRS získala 49 % kmenových akcií (a 100 % mimořádných akcií (5)) společnosti Legler SpA. Zbývajících 51 % měla v držení společnost Piltar.
(12)
V lednu 2008 se společnost SFIRS rozhodla postoupit svou vlastní účast ve společnosti Legler SpA a zbývající vlastní pohledávky vůči společnosti Legler a zveřejnila výzvu k vyjádření zájmu o společný nákup její účasti a jejích pohledávek.
(13)
Vítězná nabídka společnosti Ferratex s.r.l. (dále jen „Ferratex“) představovala celkovou částku 2 000 001 EUR. Podle italských orgánů cena odrážela tržní hodnotu pohledávek společnosti SFIRS vůči společnosti Legler a jejím dceřiným společnostem, které nezávislý odborník ocenil na 2 miliony EUR, k nimž se připočetla symbolická cena 1 EUR za účast společnosti SFIRS ve společnosti Legler, která se rovněž shodovala s odhadem nezávislého odborníka. K prodeji došlo dne 25. ledna 2008.
(14)
Společnost Legler ještě v období od prosince 2007 do srpna 2008 ukončila činnost v různých závodech a od té doby jsou všechny tyto závody uzavřeny.
(15)
Dne 23. července 2008 společnost Legler SpA změnila název na Texfer SpA a tato změna měla dopad na dceřiné společnosti, z nichž se staly Texfer Ottana SpA, Texfer Siniscola SpA a Texfer Macomer SpA.
(16)
Dne 18. srpna 2008 byla mateřská společnost skupiny prohlášena příslušným soudem za platebně neschopnou a dne 13. listopadu 2008 bylo vůči ní a jejím dceřiným společnostem zahájeno úpadkové řízení zvané „nucená správa“.
(17)
Záruku poskytnutou jako podporu na záchranu podniku banka uplatnila krátce po zjištění, že společnost Legler nesplatila úvěr poskytnutý na záchranu. Zodpovědné ministerstvo proto splatilo úvěr s příslušnými úroky dne 16. září 2008.
(18)
Dne 21. října 2010 společnost Texfer SpA vyhlásila úpadek a totéž proběhlo ve dnech 17. a 18. listopadu 2010 ve společnostech Texfer Ottana SpA, Texfer Siniscola SpA a Texfer Macomer SpA.
(19)
V roce 2006 vykazoval majetek společnosti Legler negativní zůstatek ve výši 8,6 milionu EUR, zatímco v roce 2005 byl zůstatek ještě pozitivní (17,2 milionu EUR). Ztráty společnosti dosáhly v roce 2006 výše 25,9 milionu EUR, zatímco v roce 2005 se rovnaly částce 28,1 milionu EUR. Hrubá marže podnikání (EBITDA) dosáhla v roce 2006 - 10,9 a v roce 2005 - 0,7. Stouply i finanční poplatky.
(20)
Dne 30. listopadu 2007 vykazoval majetek společnosti Legler negativní zůstatek 16,3 milionů EUR. Ztráty za období 2003-2007 dosáhly 94,9 milionu EUR a situace společnosti se neustále zhoršovala, jak se zvětšovaly ztráty a klesala tržba.
(21)
Od 13. listopadu 2008 byla skupina v souladu s vnitrostátními právními předpisy v úpadkovém řízení, které vedlo k vyhlášení úpadku (viz 16.-18. bod odůvodnění).
II.2 Opatření na restrukturalizaci
(22)
Plán restrukturalizace, „průmyslový plán“ (dále jen „plán“), který Itálie oznámila, měl trvat tři roky (2007-2009) a sestával ze tří opatření: i) 13 milionů EUR jako střednědobá záruka na období restrukturalizace náhradou za šestiměsíční záruku schválenou jako podporu na záchranu podniku (6), ii) 13,2 milionu EUR jako přímá dotace a iii) 13 milionů EUR jako přeměna dluhu na kapitál. Dne 31. května 2007 ale společnost SFIRS provedla přeměnu dluhu na kapitál v nominální výši 14,5 milionu EUR.
(23)
I když byl „průmyslový plán“ předložen na období 2007-2009, italské orgány tvrdily, že období restrukturalizace začíná 1. června 2007 a skončí koncem roku 2012. Jako důkaz o tom, jak má restrukturalizace společnosti probíhat v letech 2009 až 2012, byly uvedeny pouze pokladní toky a pasiva nově vytvořené společnosti (Newco).
(24)
Z tohoto širšího pohledu dosahovaly celkové náklady plánu pro nově vytvořenou společnost vzniklou spojením společnosti Legler SpA s jejími dceřinými společnostmi na Sardinii částky 106,2 milionu EUR, z čehož bylo 86,7 milionu určeno na rozsáhlou reorganizaci skupiny a zbývající část na obnovu kapitálu a na pokrytí ztrát.
(25)
Hlavní činnost nově vytvořené společnosti se soustředí na nejsilnější oblast výroby společnosti, tedy na vysoce kvalitní denim, zatímco oba další směry výroby (manšestr a hladká bavlna) budou zrušeny. I zeměpisné rozmístění skupiny bude soustředěno pouze do dvou výrobních závodů (Siniscola a Ottana), které jsou oba v jednom regionu. Zbylé činnosti budou prodány a společnost Legler tak zároveň z vlastních zdrojů přispěje na omezení nákladů za energii, dopravu a zaměstnance. Plán nezahrnoval závod v Macomeru (7).
(26)
Plán stanovil rovněž přistoupení nového akcionáře společně se společností SFIRS a uváděl nezbytnost několika soukromých úvěrových linek na předpokládanou reorganizaci.
II.3 Důvody, které vedly k zahájení řízení
(27)
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise vyjádřila pochybnosti o skutečnosti, že v přeměně dluhu na kapitál nebyly přítomny prvky státní podpory. Komise pochybovala, že soukromý investor by byl ochoten za těchto podmínek vyměnit svou pohledávku za kapitálový podíl, zejména proto, že bylo zjištěno, že činnost části podniku byla již několik měsíců zastavena a že italské orgány nepředložily Komisi alternativní scénář, který by z pohledu společnosti SFIRS ukázal, jak by mohla být investice do skupiny Legler a převzetí nákladů na restrukturalizaci z hospodářského hlediska výhodnější než likvidace skupiny.
(28)
Co se týče slučitelnosti podpory s vnitřním trhem na základě Pokynů Komise pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (8) (dále jen „pokyny na záchranu a restrukturalizaci“), Komise měla především pochybnosti, zda většinový akcionář, společnost Piltar, může vyřešit potíže společnosti Legler a zda může uvnitř skupiny dojít k vlastnímu rozdělení nákladů.
(29)
Komise dále pochybovala o tom, že by plán mohl v dlouhodobém výhledu obnovit výnosnost, neboť předpokládané postoupení aktiv a výrobních linek vypadalo poměrně neurčitě a mnohé hypotézy týkající se budoucích provozních podmínek vypadaly téměř nereálně vzhledem k tomu, že výroba společnosti Legler byla pozastavena. Vyjadřovala kromě toho pochybnosti o tom, zda jsou navrhovaná kompenzační opatření realistická a zda jdou dále, než opatření nezbytná pro obnovení výnosnosti, zda je výše vlastního příspěvku dostatečná a zda je dodržena zásada podpory „jednou a dost“.
(30)
Komise nakonec požádala italské orgány, aby poskytly informace o skutečnostech, které vyvolaly její pochybnosti (původ úvěrů společnosti SFIRS, podrobné informace o společnosti Piltar a rozdělení nákladů uvnitř skupiny, kompenzační opatření, konkrétní možnosti, jak nalézt nového akcionáře a jak se dostat k soukromým finančním prostředkům nezbytným pro restrukturalizaci společnosti Legler).
III. PŘIPOMÍNKY PŘEDLOŽENÉ ZÚČASTNĚNÝMI TŘETÍMI STRANAMI
(31)
V dopise ze dne 14. prosince 2007 vyjádřila zúčastněná třetí strana připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení a zdůraznil škodlivý dopad uvedených opatření. Tvrdila, že pro toto odvětví je typická situace nadměrných kapacit. Poskytla navíc údaje o celosvětových kapacitách ve výrobě denimu v roce 2006 a uvedla, že na celosvětové úrovni jsou kapacity vyšší o 27 %.
IV. PŘIPOMÍNKY ITÁLIE
(32)
Italské orgány především vysvětlily, jak se společnost SFIRS stala většinovým akcionářem společnosti Legler. V březnu 2007 společnost SFIRS získala za cenu 450 000 EUR pohledávku, kterou měla společnost Intex SpA v likvidaci vůči společnostem Legler SpA a Legler Siniscola SpA. Dne 31. května 2007 společnost SFIRS použila první část této pohledávky v nominální hodnotě 14,5 milionu EUR a přeměnila ji v kapitál, čímž získala 49 % řádných akcií společnosti Legler (zatímco společnost Piltar byla držitelem zbývajících 51 %) a 100 % mimořádných akcií (9).
(33)
Italské orgány zadruhé uvedly, že společnost Piltar byla pouhým nástrojem řízeným fyzickými osobami. Společnost byla založena za účelem získání podílů ve společnosti Legler a nevyvíjela žádnou jinou obchodní činnost. Italské orgány kromě toho zdůraznily, že společnost Piltar měla po určitou dobu v úmyslu nepodporovat finančně společnost a postupně předávat svůj podíl na skupině. Společně s podílem 49 % by společnost SFIRS získala právo koupit zbývající 51 % řádný podíl.
(34)
Zatřetí, italské orgány se zavázaly poskytnout informace o kompenzačních opatřeních.
(35)
Začtvrté, Itálie poukázala na povzbudivé tendence, které se objevily v těch oblastech výroby, v nichž společnost Legler stanovila opatření na obnovení výnosnosti na základě plánu restrukturalizace, jak je popsáno v 25. bodě odůvodnění, a na úmysl společnosti nalézt soukromé úvěrové linky a nového akcionáře na financování části plánu a činnosti, které již byly v tomto směru vykonány.
(36)
V odpovědi na připomínky zúčastněné třetí strany italské orgány následně zdůraznily, že podíl společnosti Legler na trhu se v roce 2006 omezil na 0,27 %. Doplnily, že plán stanovil jako kompenzační opatření snížení kapacit společnosti o 22 % ve srovnání s rokem 2006 a o 40 % ve srovnání s rokem 2005. Proto se domnívaly, že podpora nevyvolá narušení hospodářské soutěže v rozporu se společným zájmem.
(37)
V komentářích následujících po stažení plánu restrukturalizace italské orgány argumentovaly, že přeměna dluhu na kapitál neproběhla jako státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, neboť společnost SFIRS jednala v souladu se zásadou investora působícího v tržních podmínkách. Podle italských orgánů by soukromý investor jednal stejně, aby co nejúčinněji odvrátil úpadek a zachránil alespoň část svých pohledávek a společně s novým soukromým investorem a s novou úvěrovou linkou by restrukturalizoval společnost.
V. POSOUZENÍ
(38)
Podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 (10) může zúčastněný členský stát stáhnout oznámení podle článku 2 dříve, než Komise přijme rozhodnutí podle článku 4 nebo 7.
(39)
V takovém případě Komise prohlásí formální vyšetřovací řízení, které případně zahájila, za skončené podle čl. 8 odst. 2.
(40)
Komise podotýká, že Itálie neposkytla přímou dotaci ve výši 13,2 milionu EUR a že Itálie takový plán podpory neuskuteční. Po stažení plánu restrukturalizace tedy nemá smysl pokračovat ve formálním vyšetřovacím řízení, které bylo v této věci zahájeno.
(41)
Vzhledem k tomu, že Itálie protiprávně prováděla další dvě restrukturalizační opatření, musí Komise při uzavření formálního vyšetřovacího řízení stanovit, zda jde o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a v případě, že ano, zda je podpora slučitelná s vnitřním trhem.
(42)
Článek 107 odst. 1 Smlouvy stanoví, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem.
(43)
V případech, kdy by měla být nebo byla státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy poskytnuta podniku, jenž má obtíže, je třeba posoudit její slučitelnost na základě pokynů pro záchranu a restrukturalizaci podniků. Podpora může být proto považována za slučitelnou na základě čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy jen v případě, že jsou splněny podmínky uvedené v těchto pokynech.
V.1 Existence podpory
(44)
Záruka poskytnutá jako podpora na záchranu podniku ve výši 13 milionů EUR nebyla po uplynutí šestiměsíčního období, na něž byla Komisí schválena, zrušena a zůstala aktivní i poté, co bylo staženo oznámení o plánu (viz 17. bod odůvodnění).
(45)
Prodloužení záruky poskytnuté jako podpora na záchranu podniku bylo oznámeno jako opatření na náklady příslušného ministerstva a financováno ze státního rozpočtu. Proto byla poskytnuta z veřejných prostředků a lze ji připisovat státu. Záruka představuje selektivní výhodu, neboť umožnila společnosti Legler přístup k finančním zdrojům, které by jinak vzhledem ke své finanční situaci nikdy neobdržela. Zbavila tak společnost Legler výdajů, které by jinak musela nést. Vzhledem k tomu, že společnost Legler uskutečňovala plán restrukturalizace zaměřený na výrobní činnost, mohla podpora navíc poškodit hospodářskou soutěž na trhu Unie a ovlivnit obchod mezi členskými státy. Zúčastněná třetí strana ve svých připomínkách zdůraznila škodlivý účinek opatření a upozornila navíc na to, že pro toto odvětví je typická situace nadměrné kapacity.
(46)
Komise se proto domnívá, že prodloužení záruky poskytnuté jako podpora na záchranu podniku, která představuje rovněž restrukturalizační opatření, je státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(47)
Pro stanovení výše podpory Komise odkazuje na bod 4.1 písm. a) sdělení Komise o zárukách (11), v němž se připomíná, že „společnostem majícím potíže by případný tržní ručitel v okamžiku poskytnutí záruky účtoval vysokou prémii odpovídající očekávané míře pravděpodobnosti neplnění. Je-li pravděpodobnost, že dlužník nebude schopen splatit půjčku zvláště vysoká, nemusí tato tržní sazba existovat a v mimořádných situacích může prvek podpory v záruce dosáhnout stejné výše jako částka skutečně krytá zárukou“.
(48)
Vzhledem k tehdejším vážným finančním potížím společnosti Legler, které byla poskytnuta záruka (zvýšení ztrát, snížení tržby a negativní čistý majetek, jak je popsáno v 19.-21. bodě odůvodnění a v 52. bodě odůvodnění), Komise považuje za vysoce nepravděpodobné, že by podnik byl schopen získat na trhu bankovní úvěr bez zásahu státu. Komise proto dochází k závěru, že výše podpory odpovídá celkovému objemu úvěru (12).
(49)
Komise podotýká, že přeměnu provedla společnost SFIRS, veřejnoprávní subjekt, v němž většinu akcií drží region Sardinie, který má převažující vliv na jeho rozhodování (13). Itálie tuto skutečnost nikdy nepopírala. Komise proto dochází k závěru, že toto opatření lze přičítat státu a že bylo provedeno za pomoci prostředků ze státního rozpočtu. Opatření je selektivní, neboť poskytuje výhodu jedinému podniku, totiž společnosti Legler. Vzhledem k tomu, že společnost Legler uskutečňovala plán restrukturalizace zaměřený na výrobní činnost, mohla podpora navíc poškodit hospodářskou soutěž na trhu Unie a ovlivnit obchod mezi členskými státy. Na případný škodlivý účinek opatření poukázala ve svých připomínkách rovněž zúčastněná třetí strana, která upozornila i na to, že pro toto odvětví je typická situace nadměrné kapacity.
(50)
Itálie naopak ve svých připomínkách tvrdila, že předmětné opatření nezvýhodňuje společnost Legler, neboť je podle jejího názoru v souladu se zásadou investora působícího v tržním hospodářství.
(51)
Podle ustálené judikatury (14) je pro zjištění, zda společnost Legler získala prostřednictvím prostředků ze státního rozpočtu výhodu, nezbytné stanovit, zda by za podobných podmínek byl soukromý investor srovnatelný se společností SFIRS ochoten provést k datu, kdy byla operace uskutečněna, podobnou přeměnu dluhu na kapitál na základě dostupných informací a předvídatelného vývoje.
(52)
Na základě finančních výkazů společnosti Legler Komise především uvádí, že v roce 2007 se kapitál společnosti rovnal 1,8 milionu EUR a zůstatek čistého majetku byl negativní v objemu 16,2 milionu EUR, že ztráty za období 2003-2007 byly potvrzeny ve výši 94,9 milionu EUR a že situace společnosti se očividně zhoršovala s tím, jak rostly ztráty a snižovala se tržba.
(53)
Komise navíc uvádí, že společnost SFIRS navzdory právě popsané kritické finanční situaci neprovedla úplnou analýzu hospodárnosti provozu, ani posouzení rizika. Přes četné žádosti Komise v tomto smyslu vlastně italské orgány nikdy nepředložily podložený alternativní scénář, který by ukázal, že volba společnosti SFIRS byla lepší, než scénář likvidace společnosti Legler.
(54)
Podobné připomínky formulovala italská centrální banka ve zprávě (15) vypracované po šetření činnosti společnosti SFIRS. V této zprávě se kritizuje chování společnosti SFIRS za neúplnost preventivní analýzy přeměny dluhu na kapitál a za zřejmý rozpor v „investici“ bez perspektivy návratu.
(55)
Ovšem i pomineme-li toto posouzení, zdá se, že finanční situace společnosti vylučuje, že by obezřetný investor působící v tržním hospodářství mohl provést uvedenou transakci.
(56)
V tomto ohledu Komise dále uvádí, že průmyslový plán oznámený společností nemůže být považován za spolehlivý základ reálné prognózy budoucího fungování podniku. Již z prosté skutečnosti, že plán se netýkal celého období restrukturalizace, ale jen jeho části, a že neobsahoval informace o tom, jak bude pokračovat restrukturalizace (viz 23. bod odůvodnění), je zřejmé, že nedostatečné informace by odradily soukromého investora od realizace uvedené transakce.
(57)
Zadruhé, nelze přehlížet skutečnost, že pokud jde o konkrétní prognózy návratnosti pohledávky společnosti SFIRS vůči společnosti Legler, došlo po přeměně dluhu na kapitál k oslabení postavení společnosti SFIRS jako akcionáře ve srovnání s předchozím postavením přednostního věřitele.
(58)
Hodnota a budoucí prognózy akcionářského podílu společnosti SFIRS se zdály být v okamžiku přeměny dluhu na kapitál příliš omezené, aby mohly vyvážit výše uvedená rizika, zejména s ohledem na kritickou finanční situaci podniku. To bylo jasně zdůrazněno ve studii zadané nezávislému odborníkovi, v níž šlo o posouzení hodnoty společnosti, která byla symbolicky stanovena ve výši 1 EUR.
(59)
Na základě výše uvedeného lze vyvodit, že pokud jde o přeměnu dluhu na kapitál, společnost SFIRS nejednala jako investor působící v obvyklých tržních podmínkách. Soukromý investor by neprovedl podobnou transakci bez spolehlivého a realistického předchozího hodnocení, z něhož by vyplývalo, že je výhodnější přeměnit dluh na kapitál, než být nadále přednostním věřitelem společnosti.
(60)
Přeměnou dluhu na kapitál poskytla společnost SFIRS výhodu společnosti Legler.
(61)
Z toho vyplývá, že taková přeměna představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(62)
Pokud jde o výpočet výše podpory, je třeba poznamenat, že pojem státní podpora je vyhrazen pro finanční podporu z veřejných prostředků. Výše podpory musí být vypočtena na základě tržní hodnoty dluhu, který společnost SFIRS přeměnila na kapitál společnosti Legler. Kdyby měla tedy pohledávka společnosti SFIRS vůči společnosti Legler nominální hodnotu 17 milionů EUR, zatímco den před přeměnou byla její tržní hodnota 450 000 EUR, odpovídá tržní hodnota transakce provedené společností SFIRS, která přeměnila 85,3 % celkového objemu dluhu na kapitál (tedy částku v nominální výši 14,5 milionu EUR), tržní hodnotě 383 850 EUR (tedy 85,3 % ze 450 000 EUR). Výhoda poskytnutá z prostředků státního rozpočtu je tedy 383 850 EUR. Nominální hodnota přeměněného úvěru může být považována za výhodu jen z čistě účetního hlediska.
V.2 Slučitelnost podpory s vnitřním trhem
(63)
Jelikož vyšlo najevo, že oznámená opatření (veřejná záruka a přeměna dluhu na kapitál) představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, musí Komise posoudit, zda je podpora slučitelná s vnitřním trhem.
(64)
Slučitelnost opatření souvisejících s předmětnou státní podporou s vnitřním trhem musí být posuzována na základě pokynů na záchranu a restrukturalizaci podniků.
(65)
Pokud jde o veřejnou záruku, je pro účely přezkumu slučitelnosti potřeba rozlišovat mezi prodloužením podpory na záchranu podniku a mezi státní podporou skrytou za střednědobou záruku, která představuje rovněž opatření na restrukturalizaci (na dobu trvání restrukturalizace).
(66)
Pokud jde o prodloužení podpory na záchranu podniku, bod 26 pokynů stanoví, že pokud členský stát předloží do šesti měsíců od schválení, nebo v případě oznámené podpory od provedení opatření, plán restrukturalizace, bude lhůta pro splacení úvěru nebo pro ukončení záruky prodloužena až do té doby, kdy Komise přijme rozhodnutí týkající se plánu, nerozhodne-li Komise o tom, že toto prodloužení je neoprávněné.
(67)
Oznámení plánu restrukturalizace umožnilo, aby podpora na záchranu podniku pokračovala i po šesti měsících. Itálie však oznámení stáhla. Z bodu 26 pokynů vyplývá, že oznámení plánu restrukturalizace je condicio sine qua non pro prodloužení podpory na záchranu podniku. Jestliže je tedy oznámený plán restrukturalizace následně stažen, prodloužení podpory na záchranu podniku musí být automaticky zastaveno.
(68)
Z rozhodovací praxe Komise vyplývá (věc Ernault (16) a věc Huta Cynku (17)), že pokud jí není předložen plán restrukturalizace, ani plán likvidace, nebo pokud je jako v přezkoumávaném případě plán likvidace stažen, není možné podporu na restrukturalizaci legitimně prodloužit ode dne, kdy členský stát stáhl oznámení o plánu restrukturalizace.
(69)
Střednědobá záruka (na dobu trvání plánu restrukturalizace) zamýšlená jako podpora na oznámenou restrukturalizaci byla slučitelná až do té doby, kdy Itálie stáhla oznámení o plánu, neboť představovala prodloužení záruky poskytnuté jako podpora na záchranu podniku.
(70)
Proto je třeba posoudit slučitelnost prodloužené záruky, která byla poskytnuta jako státní podpora, a to ode dne následujícího po dni, kdy Itálie stáhla své oznámení (tedy od 24. července 2008).
(71)
Státní podpora podniku v obtížích může být považována za slučitelnou na základě čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy jen za předpokladu, že jsou dodrženy podmínky stanovené v pokynech pro záchranu a restrukturalizaci.
(72)
Pro podporu na restrukturalizaci jsou podle bodu 12 písm. a) a bodu 14 těchto pokynů způsobilé jen podniky v obtížích.
(73)
Na základě bodu 9 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci se Komise domnívá, že podnik je v obtížích, jestliže není schopen svými vlastními prostředky nebo prostředky, které může získat od svých vlastníků/akcionářů nebo věřitelů, omezit ztráty, které by bez vnějšího zásahu veřejných orgánů dovedly podnik zcela jistě k hospodářskému zhroucení.
(74)
Podle bodu 10 těchto pokynů je podnik v zásadě a bez ohledu na svou velikost považován za podnik v obtížích zejména za těchto okolností:
a)
v případě společnosti s omezeným ručením vlastníků, kde došlo ke ztrátě více než poloviny zapsaného kapitálu a kde ke ztrátě více než jedné čtvrtiny tohoto kapitálu došlo za posledních 12 měsíců;
b)
v případě společnosti, v níž alespoň někteří společníci plně ručí za závazky společnosti, kde došlo ke ztrátě více než poloviny jejího kapitálu zaznamenaného v účetnictví této společnosti a kde ke ztrátě více než jedné čtvrtiny tohoto kapitálu došlo za posledních 12 měsíců;
c)
kde nehledě na to, o jaký typ společnosti se jedná, podnik splňuje podmínky vnitrostátního práva pro zahájení kolektivního úpadkového řízení.
(75)
Z bodu 10 písm. a) těchto pokynů tak vyplývá, že bez vnějších zásahů je podnik, který ztratil podstatnou část zapsaného kapitálu, nevyhnutelně odsouzen k zastavení vlastní činnosti v krátké nebo střednědobé lhůtě. Komise dospěla v jednom z předchozích případů (18) k závěru, že v případě, kdy má podnik zůstatek čistého majetku negativní, platí a fortiori předpoklad o obtížích. V rozsudku Biria (19) Soudní dvůr mimo jiné potvrdil, že zásadní snížení kapitálu značí obtíže a že Komise se oprávněně domnívala, že podnik s čistým negativním majetkem je podnikem v obtížích.
(76)
Společnost Legler splňovala kritérium bodu 10 písm. a) pokynů, neboť v roce 2006 měla zůstatek čistého majetku negativní (viz bod 19).
(77)
Komise navíc poznamenává, že společnost Legler byla považována za podnik v obtížích ve smyslu bodu 10 písm. a) pokynů již 22. května 2007, tedy v den, kdy byla schválena záchrana.
(78)
Finanční situace společnosti Legler se následně nezlepšila. Podnik byl proto v roce 2008 příslušným soudem prohlášen za podnik v platební neschopnosti (viz 16. bod odůvodnění).
(79)
Komise také připomíná, že společnost Legler není nově vytvořeným podnikem ve smyslu bodu 12 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci.
(80)
Na základě bodu 13 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci není podnik, který patří k větší skupině nebo byl větší skupinou převzat, za normálních okolností způsobilý pro poskytnutí podpory na záchranu nebo restrukturalizaci s výjimkou případu, kdy je možné prokázat, že jsou dané obtíže její vlastní a nejsou výsledkem svévolného rozvrhování nákladů v rámci dané skupiny, a že jsou tyto obtíže příliš vážné na to, aby je vyřešila sama skupina.
(81)
Komise uvádí, že společnost Piltar byla pouhým nástrojem, který nevykazoval žádnou hospodářskou činnost, kromě kapitálové účasti ve společnosti Legler. Na základě informací, které má Komise k dispozici, neexistují žádné náznaky, že by obtíže podniku mohly záviset na vlastním rozdělení nákladů uvnitř skupiny. Navíc vzhledem k tomu, že všechny podíly ve společnosti měly v držení soukromé osoby a že společnost nevykazovala žádnou podnikatelskou činnost, kromě kapitálové účasti ve společnosti Legler, nebyla společnost Piltar schopna přispět k restrukturalizaci společnosti Legler.
(82)
Na základě výše uvedeného lze dojít k závěru, že je naplněn bod 9 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci.
(83)
Vzhledem k tomu, že společnost Legler je způsobilá pro podporu na restrukturalizaci, je třeba posoudit, zda jsou dodržována kritéria stanovená v bodech 32-51 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci pro účely slučitelnosti podpory na restrukturalizaci.
(84)
Itálie ovšem stáhla plán restrukturalizace společnosti Legler a neexistuje tedy žádný plán restrukturalizace, který by zavazoval členský stát ve smyslu bodu 35 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci. Komise proto nemůže provést posouzení protiprávně poskytnuté podpory ve světle kritérií stanovených v bodech 32-51 těchto pokynů.
(85)
Komise se navíc domnívá, že veřejnou záruku a přeměnu dluhu na kapitál nelze na žádném jiném právním základě považovat za slučitelnou s vnitřním trhem.
VI. ZÁVĚR
(86)
Formální vyšetřovací řízení, které bylo zahájeno podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a které se týká přímé dotace ve výši 13,2 milionu EUR, musí být ukončeno vzhledem k tomu, že Itálie stáhla své vlastní oznámení a nemá v úmyslu uskutečnit dotyčný plán podpory.
(87)
Komise má za to, že na veřejnou záruku a přeměnu dluhu na kapitál se vztahuje čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(88)
Provedením těchto dvou opatření Itálie porušila čl. 108 odst. 3 Smlouvy.
(89)
Podle Smlouvy a ustálené judikatury Soudního dvora je Komise oprávněna rozhodnout, že členský stát musí zrušit nebo změnit podporu (20), jestliže se ukáže, že je neslučitelná s vnitřním trhem. Podle ustálené judikatury Soudního dvora je cílem povinnosti členského státu zrušit podporu v případech, kdy Komise prohlásí podpory za neslučitelné s vnitřním trhem, obnovit dřívější stav (21). Soudní dvůr v tomto ohledu stanovil, že tohoto cíle je dosaženo, jestliže příjemce vrátil všechny prostředky, které mu byly neoprávněně poskytnuty, a ztratil tak výhodu, kterou využíval na trhu ve vztahu ke svým konkurentům, a byl tak obnoven stav před poskytnutím podpory (22).
(90)
V souladu s touto judikaturou stanoví článek 14 nařízení Rady (ES) č. 659/99 (23), že „je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil“.
(91)
Vzhledem k tomu, že dotyčná opatření je třeba považovat za protiprávní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem, částky těchto dvou podpor, rovnající se 13 milionům EUR a 383 850 EUR, musí být vráceny, aby byl obnoven stav na trhu před poskytnutím podpor.
(92)
Co se týče veřejné záruky, její navrácení musí mít účinnost ode dne následujícího po dni, kdy Itálie stáhla oznámení o podpoře na restrukturalizaci, tedy od 24. července 2008, a musí zahrnovat úroky až do účinného splacení.
(93)
Co se týče přeměny dluhu na kapitál, navrácení musí mít účinnost ode dne, kdy byla podpora poskytnuta příjemci, tedy od 31. května 2007, a musí zahrnovat úroky až do účinného splacení.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy týkající se přímé dotace ve výši 13,2 milionu EUR určené pro společnost Legler SpA je skončeno.
Článek 2
Veřejná záruka na částku 13 milionů EUR a přeměna dluhu na kapitál v objemu 383 850 EUR, jejichž poskytnutím společnosti Legler SpA porušila Itálie čl. 108 odst. 3 Smlouvy, představují státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem.
Článek 3
1. Příjemce vrátí Itálii podpory podle článku 2.
2. Vrácené podpory zahrnují úroky až do účinného splacení.
Co se týče veřejné záruky, úroky nabíhají ode dne následujícího po dni, kdy Itálie stáhla oznámení o podpoře na restrukturalizaci.
Pokud jde o přeměnu dluhu na kapitál, úroky nabíhají ode dne, kdy byla podpora poskytnuta k dispozici příjemci.
3. Úroky se vypočítávají na smíšeném základě podle kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (24) a nařízení Komise (ES) č. 271/2008 (25), kterým se mění nařízení (ES) č. 794/2004.
4. S účinností ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Itálie zruší všechny platby stanovené pro účely podpory podle článku 2.
Článek 4
1. Navrácení podpory podle článku 2 je okamžité a účinné.
2. Itálie zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 5
1. Do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí předloží Itálie Komisi tyto informace:
a)
celkovou částku (jistinu a úroky), kterou má příjemce navrátit;
b)
podrobný popis již přijatých nebo plánovaných opatření pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
c)
doklady prokazující, že příjemci bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Itálie informuje Komisi o dosaženém pokroku na základě vnitrostátních opatření přijatých k provedení tohoto rozhodnutí, a to dokud nebude navrácení podpory uvedené v článku 2 dokončeno. Na základě jednoduché žádosti Komise předloží Itálie okamžitě informace o již přijatých nebo plánovaných opatřeních pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Předloží také podrobné informace o výši podpory a úrocích, které již příjemce navrátil.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
V Bruselu dne 23. března 2011.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 23 päivänä maaliskuuta 2011,
valtiontuesta C 39/07, jonka Italia on myöntänyt Legler S.p.A:lle
(tiedoksiannettu numerolla K(2011) 1758)
(Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2012/51/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
ottaa huomioon komission päätöksen aloittaa sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa säädetty menettely (1),
on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa, ja ottaa huomioon nämä huomautukset,
ja katsoo seuraavaa:
I MENETTELY
(1)
Huhtikuun 5 päivänä 2007, kuusi kuukautta sen jälkeen kun komission sisämarkkinoille soveltuvaksi hyväksymä pelastamistuki oli myönnetty (2), Italia ilmoitti Legler S.p.A:n rakenneuudistussuunnitelmasta.
(2)
Komissio aloitti 25 päivänä syyskuuta 2007 rakenneuudistussuunnitelmaa koskevan muodollisen tutkintamenettelyn (3). Italian huomautukset vastaanotettiin 30 päivänä marraskuuta 2007.
(3)
Komissio sai 10 päivänä joulukuuta 2007 yhdeltä asianomaiselta huomautuksia. Komissio välitti huomautukset Italialle 3 päivänä maaliskuuta 2008 päivätyllä kirjeellä. Italia toimitti vastauksensa 20 päivänä toukokuuta 2008 päivätyllä kirjeellä.
(4)
Italian viranomaiset peruivat 23 päivänä heinäkuuta 2008 rakenneuudistustukea koskevan ilmoituksensa ja totesivat, että suunnitelmasta oli luovuttu.
(5)
Komissio pyysi lisätietoja Italian viranomaisilta 8 päivänä elokuuta 2008, 22 päivänä lokakuuta 2008, 9 päivänä helmikuuta 2009, 4 päivänä syyskuuta 2009 ja 17 päivänä maaliskuuta 2010. Italian viranomaiset vastasivat kirjein, jotka oli päivätty 26 päivänä syyskuuta 2008, 1 päivänä joulukuuta 2008, 3 päivänä kesäkuuta 2009, 6 päivänä lokakuuta 2009, 24 päivänä helmikuuta 2010 ja 20 päivänä huhtikuuta 2010.
II KUVAUS
II.1 Tuensaaja
(6)
Legler SpA on vuonna 1863 perustetun italialaisen tekstiilinvalmistusyhtymän, jäljempänä ’Legler’, ’yhtymä’ tai ’yritys’, emoyhtiö. Muodollisen tutkintamenettelyn alkaessa yhtymä koostui useista oikeushenkilöistä, nimittäin Legler Ottana S.p.A:sta, Legler Siniscola S.p.A:sta ja Legler Macomer S.p.A:sta. Legler S.p.A:lla oli vähemmistöosakkuus Legler Maroc SA:ssa sekä 40 prosentin osakkuus Legler Ottana S.p.A:ssa. Legler S.p.A:n pääasiallinen osakkeenomistaja oli hallintayhtiö Piltar Ltd, jäljempänä ’Piltar’.
(7)
Vuonna 2007 Leglerillä oli 1 213 työntekijää (4) ja tuotantolaitoksia Sardinian alueella (Macomerissa Oristanon maakunnassa sekä Siniscolassa ja Ottanassa Nuoron maakunnassa) ja Lombardian alueella (Ponte San Pietrossa Bergamon maakunnassa). Yhtymän liikevaihto vuonna 2006 oli 101 miljoonaa euroa ja syyskuussa 2007 30,9 miljoonaa euroa.
(8)
Leglerin ydinliiketoimintaa oli laadukkaan farkkukankaan tuotanto. Tällä alalla yritys oli johtava toimija Italiassa ja Saksassa ja merkittävä toimittaja Ranskaan ja Benelux-maihin. Italian viranomaisten mukaan farkkukankaan markkinat jakautuvat kahteen osaan: tunnettujen merkkien valmisvaatteet (Leglerin päätoimialue) sekä massamarkkinoille tarkoitetut tuotteet, joissa kilpaillaan pääasiassa hinnalla. Leglerin tärkeimmät kilpailijat olivat italialaisia, kreikkalaisia, ranskalaisia, tunisialaisia, turkkilaisia ja japanilaisia. Legler joutui vaikeuksiin ensimmäisen kerran vuonna 2003, jolloin merkittävä osa tuotannosta siirrettiin Aasiaan tai eteläisen Välimeren maihin.
(9)
Sardinian alueen sijoitusyhtiön SFIRS S.p.A:n hallituksen kokouksessa päätettiin 30 päivänä toukokuuta 2007, että SFIRS ostaa selvitystilassa olevalta Intex S.p.A:lta 450 000 eurolla nimellisarvoltaan 17 miljoonan euron arvoisen lainan, jossa velallisina ovat Legler S.p.A ja Legler Siniscola SpA.
(10)
Samassa kokouksessa SFIRS päätti myös muuntaa Leglerin 17 miljoonan euron lainasta 14,5 miljoonaa euroa osakkuudeksi Leglerin osakepääomasta.
(11)
Velkojen muunto osakepääomaksi tapahtui Leglerin yhtiökokouksessa 31 päivänä toukokuuta 2007. Muuntaessaan nimellisarvoltaan 14,5 miljoonan suuruisen osuuden Leglerin velasta Leglerin osakepääomaksi SFIRS sai Legler S.p.A:n kantaosakkeista 49 prosenttia (ja erikoisosakkeista (5) 100 prosenttia). Jäljelle jäävän 51 prosenttia Piltar piti itsellään.
(12)
Tammikuussa 2008 SFIRS päätti luopua omistamistaan Legler S.p.A:n osakkeista sekä jäljellä olevasta Legler-yhtymän velasta ja julkaisi kiinnostuksenilmaisupyynnön Leglerin pääoman ja velan yhteiskaupasta.
(13)
Voittaneen tarjouksen tehnyt yritys oli Ferratex s.r.l, jäljempänä ’Ferratex’, ja tarjouksen suuruus oli yhteensä 2 000 001 euroa. Italian viranomaisten mukaan hinnassa näkyi kaikkien Legleriltä ja sen tytäryhtiöiltä peräisin olevien SFIRSin saatavien markkinahinta, jonka riippumaton asiantuntija oli arvioinut noin kahdeksi miljoonaksi euroksi, sekä SFIRS:n Leglerin osakepääomasta hallussaan pitämästä omistuksesta maksettu symbolinen yhden euron hinta, joka perustui samoin riippumattoman asiantuntijan arvioon. Kauppa tehtiin 25 päivänä tammikuuta 2008.
(14)
Legler lopetti kuitenkin kaikkien tuotantolaitostensa toiminnan joulukuun 2007 ja elokuun 2008 välisenä aikana, minkä jälkeen laitoksilla ei ole ollut toimintaa.
(15)
Legler S.p.A muutti 23 päivänä heinäkuuta 2008 nimensä Texfer S.p.A:ksi ja sen tytäryhtiöt nimettiin vastaavasti uudelleen Texfer Ottana S.p.A:ksi, Texfer Siniscola S.p.A:ksi ja Texfer Macomer S.p.A:ksi.
(16)
Toimivaltainen tuomioistuin julisti 18 päivänä elokuuta 2008 yhtymän emoyhtiön maksukyvyttömäksi, ja 13 päivänä marraskuuta 2008 se asetettiin yhdessä tytäryhtiöidensä kanssa yleistäytäntöönpanomenettelyyn (amministrazione straordinaria).
(17)
Legler ei maksanut pelastamislainaa eräpäivään mennessä, ja jonkin ajan kuluttua pankki vaati pelastamistuen takausta lankeavaksi. Tämän jälkeen toimivaltainen ministeriö maksoi lainan korkoineen 16 päivänä syyskuuta 2008.
(18)
Texfer S.p.A asetettiin konkurssiin 21 päivänä lokakuuta 2010. Marraskuun 17 ja 18 päivänä 2010 myös Texfer Ottana SpA, Texfer Siniscola SpA ja Texfer Macomer S.p.A asetettiin konkurssiin.
(19)
Vuonna 2006 Leglerin oma pääoma oli muodostunut negatiiviseksi (- 8,6 miljoonaa euroa), vaikka vuonna 2005 se oli ollut vielä 17,2 miljoonaa euroa. Yrityksen tappiot olivat 25,9 miljoonaa euroa vuonna 2006 ja 28,1 miljoonaa euroa vuonna 2005. Liikevaihto vuonna 2006 oli 101,4 miljoonaa euroa, kun vuonna 2005 se oli ollut 124,2 miljoonaa euroa. Käyttökate eli EBITDA oli - 10,9 vuonna 2006 ja - 0,7 vuonna 2005. Myös korkomenot olivat nousussa.
(20)
Leglerin oma pääoma oli 30 päivänä marraskuuta 2007 16,3 miljoonaa euroa negatiivinen. Tappio vuosina 2003-2007 oli jo 94,9 miljoonaa euroa, ja kasvavat tappiot ja supistuva liikevaihto heikensivät yrityksen tilaa jatkuvasti.
(21)
Yhtymä asetettiin 13 päivänä marraskuuta 2008 kansallisen lainsäädännön mukaiseen yleistäytäntöönpanomenettelyyn, ja se joutui lopulta konkurssiin (katso johdanto-osan 16-18 kappale.
II.2 Rakenneuudistustoimenpiteet
(22)
Italian ilmoittama rakenneuudistussuunnitelma (piano industriale, jäljempänä myös ’suunnitelma’) kattoi kolmen vuoden mittaisen ajanjakson 2007-2009, ja siihen kuului kolme toimenpidettä: i) 13 miljoonaa euroa rakenneuudistusajan keskipitkänä takauksena, jolla korvattaisiin pelastamistueksi hyväksytty kuuden kuukauden takaus (6), ii) 13,2 miljoonaa euroa suorana tukena ja iii) 13 miljoonaa euroa velan muuntamisena osakepääomaksi. Toukokuun 31 päivänä 2007 SFIRS kuitenkin muunsi velkaa osakepääomaksi 14,5 miljoonan euron nimellisarvosta.
(23)
Italian viranomaiset olivat laatineet rakenneuudistussuunnitelman vuosiksi 2007-2009, mutta katsoivat kuitenkin, että varsinainen rakenneuudistusaika kestäisi 1 päivästä kesäkuuta 2007 vuoden 2012 loppuun. Yrityksen rakenneuudistuksen edistymisen seurantaa varten vuodesta 2009 vuoteen 2012 saatiin tietoja vain kassavirrasta sekä vastaperustetun yrityksen (NewCo) velkojen määrän muutoksesta.
(24)
Tänä aikana Legler S.p.A:n ja sen sardinialaisten tytäryhtiöiden fuusiosta syntyneen uuden yrityksen perustamisesta aiheutuneet kulut olivat yhteensä 106,2 miljoonaa euroa. Summasta 86,7 miljoonaa euroa käytettiin yhtymän perusteelliseen uudelleenjärjestelemiseen, ja loput menivät pääoman uudelleen kokoamiseen ja tappioiden kattamiseen.
(25)
NewCon toiminnassa aiottiin keskittyä yrityksen perinteiseen ydinliiketoimintaan eli laadukkaan farkkukankaan tuottamiseen, ja kaksi muuta tuotantolinjaa eli vakosametin ja sileän puuvillan tuotantolinjat oli tarkoitus sulkea. Myös maantieteellisesti yhtymän toiminta oli tarkoitus keskittää vain kahdelle paikkakunnalle eli samalla alueella sijaitseviin Siniscolan ja Ottanan tuotantolaitoksiin. Muu omaisuus olisi myyty Leglerin omaa rahoitusosuutta varten sekä energia-, kuljetus- ja henkilöstökulujen pienentämiseksi. Macomerin tuotantolaitos ei ollut suunnitelmassa mukana (7).
(26)
Suunnitelmassa esitettiin myös, että mukaan otettaisiin SFIRS:n lisäksi uusi osakkeenomistaja, ja mainittiin, että uudelleenjärjestelyn toteuttamiseksi olisi välttämätöntä saada puiteluottoja myös yksityisistä lähteistä.
II.3 Perusteet menettelyn aloittamiselle
(27)
Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään komissio totesi, että se ei ollut täysin varma, oliko velkojen muunnossa osakepääomaksi mukana valtiontukea. Komissio epäili, että yksityinen sijoittaja ei olisi hyväksynyt velkojen vaihtamista yrityksen osakkeiksi näissä olosuhteissa varsinkaan siksi, että osa yrityksen toiminnasta oli jo ollut keskeytyneenä ilmeisesti useiden kuukausien ajan. Italian viranomaiset eivät myöskään olleet toimittaneet komissiolle selvitystä vaihtoehtoisesta skenaariosta, joka olisi tukenut SFIRS:n olettamusta, jonka mukaan Legleriin sijoittaminen ja sen rakenneuudistuskustannuksista vastaaminen oli kustannustehokkaampaa kuin yhtymän likvidaatio.
(28)
Käsitellessään tuen soveltuvuutta sisämarkkinoille valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi annettujen yhteisön suuntaviivojen (8), jäljempänä ’pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivat’, mukaan komissio kysyi ensinnäkin, olisiko enemmistöosakas Piltar voinut selvittää Leglerin vaikeudet, tai oliko kustannukset yhtymän sisällä jaettu sattumanvaraisesti.
(29)
Toiseksi komissio kyseenalaisti sen, että suunnitelmalla voitaisiin palauttaa pitkän aikavälin elinkelpoisuus. Omaisuuden ja tuotantolinjojen myyntisuunnitelmat vaikuttivat suhteellisen epämääräisiltä, ja tulevia toimintaolosuhteita koskevat olettamukset vaikuttivat monissa tapauksissa epärealistisilta, kun otettiin huomioon, että Leglerin tuotanto oli keskeytyksissä. Komissio esitti epäilyjä myös esitettyjen vastasuoritteiden todenperäisyydestä ja siitä, olivatko ne yrityksen elinkelpoisuuden palauttamisen kannalta ylimitoitettuja toimenpiteitä, samoin kuin oman maksuosuuden tason riittävyydestä sekä siitä, oliko tuen ainutkertaisuuden periaatetta noudatettu.
(30)
Lopuksi komissio pyysi Italian viranomaisia antamaan tietoja epäilyksenalaisista seikoista (SFIRS:n luoton alkuperästä sekä lisätietoja Piltarista, kustannusten jaosta yhtymän sisällä, vastasuoritteista, Leglerin uuden osakkeenomistajan löytymisen todennäköisyydestä sekä Leglerin uudelleenjärjestelyä varten tarvittavan yksityisen rahoituksen saatavuudesta).
III ASIANOMAISTEN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET
(31)
Eräs asianomainen on 14 päivänä joulukuuta 2007 päivätyllä kirjeellä esittänyt huomautuksia menettelyn aloittamisesta koskevasta päätöksestä. Kyseinen kolmas osapuoli huomautti, että mainitut toimenpiteet vääristäisivät kilpailua, ja totesi, että toimialalla oli huomattavaa ylikapasiteettia. Huomautuksissa oli mukana lukuja farkkukankaan tuotantokapasiteetista koko maailmassa vuonna 2006. Lukujen mukaan ylikapasiteetti oli maailmanlaajuisesti 27 prosenttia.
IV ITALIAN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET
(32)
Italian viranomaiset selvittivät ensin, miten SFIRS:stä oli tullut Leglerin enemmistöosakas. Maaliskuussa 2007 SFIRS osti Legler S.p.A:n ja Legler Siniscola S.p.A:n velan selvitystilassa olevalta Intex SpA -nimiseltä yritykseltä 450 000 eurolla. Toukokuun 31 päivänä 2007 SFIRS muutti osan kyseisestä, nimellisarvoltaan 14,5 miljoonan euron suuruisesta velasta Leglerin osakepääomaksi ja sai samalla Leglerin kantaosakkeista 49 prosenttia (51 prosenttia jäi Piltarille) sekä erikoisosakkeista (9) 100 prosenttia.
(33)
Toiseksi Italian viranomaiset selvittivät, että Piltar oli pelkkä väline, jota johtivat luonnolliset henkilöt. Piltar oli perustettu yksinomaan Leglerin omistusosuuden hankkimista varten, eikä sillä ollut muuta yritystoimintaa. Italian viranomaisten mukaan Piltar oli lisäksi tehnyt selväksi, ettei se aikonut tukea yritystä rahallisesti ja että sen tarkoituksena oli vähitellen myydä osuutensa yhtymästä. Vaikuttaakin siltä, että 49 prosentin omistusosuuden hankkiessaan SFIRS sai samalla oikeuden ostaa jäljellä olevat 51 prosenttia Leglerin kantaosakkeista.
(34)
Kolmanneksi Italian viranomaiset lupasivat antaa tietoa vastasuoritteista.
(35)
Neljänneksi Italia ilmoitti, että suhdanteet vaikuttivat suotuisilta johdanto-osan 25 kappaleessa mainituilla Leglerin elinkelpoisuuden palauttamiseksi tarkoitetun rakenneuudistussuunnitelman kohteena olevilla markkinalohkoilla. Italian viranomaiset mainitsivat myös, että yritys aikoi hankkia puiteluottoja yksityisistä lähteistä sekä uuden osakkeenomistajan, joka rahoittaisi suunnitelmasta osan. Näihin seikkoihin tähtääviin toimiin oli jo ryhdytty.
(36)
Seuraavaksi Italian viranomaiset vastasivat kolmannen osapuolen huomautuksiin toteamalla, että vuonna 2006 Leglerin markkinaosuus oli vain 0,27 prosenttia. Viranomaiset mainitsivat lisäksi, että vastasuoritteeksi suunnitelmassa esitettiin 22 prosentin vähennystä yrityksen kapasiteettiin vuoteen 2006 verrattuna ja 40 prosentin vähennystä vuoteen 2005 verrattuna. Tästä syystä viranomaiset katsoivat, ettei tuki vääristäisi kilpailua niin paljon, että se olisi katsottava yhteisen edun vastaiseksi.
(37)
Rakenneuudistussuunnitelman perumisen jälkeen lähettämissään vastauksissa Italian viranomaiset esittivät, ettei velkojen muuntaminen osakepääomaksi olisi SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 alakohdassa tarkoitettua valtiontukea, sillä SFIRS oli toiminut markkinataloussijoittajaperiaatteen mukaisesti. Italian viranomaisten mukaan yksityinen sijoittaja olisi toiminut samoin välttääkseen konkurssin ja saadakseen takaisin ainakin osan antamastaan luotosta mahdollisimman tehokkaasti eli muuntamalla sen osakepääomaksi ja toteuttamalla yrityksessä rakenneuudistuksen yhdessä uuden yksityissijoittajan kanssa uudella puiteluotolla.
V ARVIOINTI
(38)
Neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (10) 8 artiklan 1 kohdan nojalla asianomainen jäsenvaltio voi perua 2 artiklassa tarkoitetun ilmoituksen hyvissä ajoin ennen kuin komissio on tehnyt 4 tai 7 artiklan mukaisen päätöksen.
(39)
Tällaisessa tapauksessa, jossa komissio on aloittanut muodollisen tutkintamenettelyn, komissio myös päättää kyseisen menettelyn mainitun asetuksen 8 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(40)
Komissio panee merkille, että 13,2 miljoonan euron suoran tuen myöntäjä ei ole Italia, eikä Italia enää jatka kyseessä olevaa tukihanketta. Koska rakenneuudistussuunnitelma on peruttu, ei suunnitelmaan kohdistuneella muodollisella tutkintamenettelyllä ole enää merkitystä.
(41)
Italia oli sääntöjenvastaisesti ryhtynyt kahteen muuhun ilmoitettuun rakenneuudistustoimenpiteeseen, minkä vuoksi muodollisen tutkintamenettelyn loppuunsaattamiseksi komission on todettava, ovatko toimenpiteet olleet SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea ja ovatko ne siinä tapauksessa olleet sisämarkkinoille soveltuvia.
(42)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätään, että jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(43)
Jos SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tuki myönnetään tai on myönnetty vaikeuksissa olevalle yritykselle, on tuen soveltuvuus sisämarkkinoille arvioitava pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen perusteella. Tästä seuraa, että tuki voidaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella katsoa sisämarkkinoille soveltuvaksi vain, jos kaikki pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen mukaiset ehdot täyttyvät.
V.1 Tuen olemassaolo
(44)
Kolmentoista miljoonan euron suuruinen pelastamistuen takaus ei päättynyt komission hyväksymän kuuden kuukauden mittaisen ajanjakson lopussa, vaan se pysyi voimassa edelleen suunnitelmaa koskevan ilmoituksen peruuttamisen jälkeen (katso johdanto-osan 15 kappale).
(45)
Pelastamistuen takauksen keston jatkamisesta ilmoitettiin valtion talousarviosta rahoitettuna, toimivaltaisen ministeriön varoista myönnettynä toimenpiteenä. Tuki myönnettiin siis valtion varoista, ja se on seurausta valtion toiminnasta. Takaus on valikoivaa etua, sillä sen avulla Legler sai käyttöönsä rahavaroja, joita se ei senhetkisessä taloudellisessa tilanteessaan olisi muuten voinut saada. Näin Legler välttyi kuluilta, joita sille muutoin olisi koitunut. Lisäksi Legler oli toteuttamassa tuotannon jatkamiseen tähtäävää rakenneuudistusmenettelyä, minkä vuoksi tuki saattoi vääristää kilpailua sisämarkkinoilla ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Eräs kolmas osapuoli painotti toimenpiteen vääristävää vaikutusta ja toi myös esiin, että ala kärsii ylikapasiteetista.
(46)
Tästä syystä komissio katsoo, että rakenneuudistustoimenpiteeksi tarkoitetun pelastamistuen takauksen jatkaminen on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
(47)
Tuen suuruutta määritettäessä komissio palauttaa mieleen takauksista annetun tiedonannon (11) 4.1 kohdan a alakohdan, jonka mukaan ”vaikeuksissa olevien yritysten kohdalla markkinatalouden ehdoin toimiva takaaja, jos sellainen löytyisi, veloittaisi takauksen myöntämishetkellä suuren maksun maksukyvyttömyysoletuksen takia. Jos todennäköisyys sille, että lainanottaja ei voi maksaa lainaa takaisin, nousee erityisen korkeaksi, tällaista markkinahintaa ei ehkä ole, ja poikkeuksellisissa olosuhteissa takauksen tukiosuus voi osoittautua yhtä korkeaksi kuin summa, joka tosiasiallisesti takauksella katetaan.”
(48)
Kun otetaan huomioon Leglerin vakavat taloudelliset vaikeudet takauksen myöntämishetkellä (johdanto-osan 19-21 ja 52 kappaleessa kuvatut kasvavat tappiot, supistuva liikevaihto ja negatiivinen oma pääoma), komissio pitää erittäin epätodennäköisenä sitä, että yritys olisi saanut pankkilainan markkinoilta ilman valtion väliintuloa. Tämän vuoksi komissio toteaa, että tukisumma vastaa lainasummaa kokonaisuudessaan (12).
(49)
Komissio toteaa, että muuntamisesta vastasi SFIRS, julkinen toimija, jonka pääosakkaalla Sardinian alueella on määräysvalta SFIRS:n päätöksiin nähden (13). Tätä Italia ei ole missään vaiheessa kieltänyt. Tästä syystä komissio toteaa, että nyt kyseessä oleva toimenpide on seurausta valtion toiminnasta, ja varat myönnettiin valtion varoista. Toimenpide on myös valikoiva, koska se suosii yhtä ainoaa yritystä eli Legleriä. Lisäksi Legler oli toteuttamassa tuotannon jatkamiseen tähtäävää rakenneuudistusmenettelyä, minkä vuoksi tuki saattoi vääristää kilpailua sisämarkkinoilla ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Toimenpiteen mahdollinen vääristävä vaikutus tuotiin esiin myös kolmannen osapuolen esittämissä huomautuksissa. Kolmas osapuoli mainitsi myös, että ala kärsii ylikapasiteetista.
(50)
Vastauksessaan Italia esitti, että kyseessä olevasta toimenpiteestä ei koitunut etua Leglerille, sillä sen näkemyksen mukaan toimenpide oli markkinataloussijoittajaperiaatteen mukainen.
(51)
Vakiintuneen oikeuskäytännön (14) mukaan Leglerin valtion varoista saaman edun toteamiseksi on syytä tarkastella, olisiko samoissa olosuhteissa ominaisuuksiltaan SFIRS:ää vastaava yksityinen sijoittaja ollut halukas muuntamaan velat samalla tavalla pääomaksi, kun otetaan huomioon käytettävissä olleet tiedot ja toimenpiteen toteuttamisajankohtana odotettavissa olleet tapahtumat.
(52)
Leglerin tilinpäätösten perusteella komissio panee ensinnäkin merkille, että vuonna 2007 yrityksen pääoma oli 1,8 miljoonaa euroa ja oma pääoma oli negatiivinen eli - 16,2 miljoonaa euroa; kaudella 2003-2007 tappiot olivat yhteensä 94,9 miljoonaa euroa, ja kasvavat tappiot ja supistuva liikevaihto heikensivät yrityksen tilaa selvästi.
(53)
Komissio panee merkille myös, että edellä kuvatusta kriittisestä taloudellisesta tilanteesta huolimatta SFIRS ei tehnyt velkojen muuntamisesta kattavaa kustannus-hyötyanalyysia tai riskinarviointia. Komission useista asiaa koskevista pyynnöistä huolimatta Italian viranomaiset eivät ole toimittaneet perusteltua vaihtoehtoista skenaariota, josta kävisi ilmi, että SFIRS:n valinta oli parempi kuin Leglerin mahdollinen likvidaatio.
(54)
Italian keskuspankki huomauttikin samasta asiasta SFIRS:n toimintaa koskevan tutkinnan jälkeen julkaisemassaan selvityksessä (15). Selvityksessä SFIRS:n toimintaa arvosteltiin velkojen osakepääomaksi muuntamista koskevan etukäteisanalyysin puutteesta sekä siitä, että oli lähtökohtaisesti ristiriitaista tehdä ”sijoitus”, joka ei konkreettisesti lisännyt selviytymisen mahdollisuuksia.
(55)
Arviosta riippumattakin yrityksen taloudellinen tilanne oli sellainen, ettei yksikään markkinataloudessa järkevästi toimiva yksityinen sijoittaja olisi ryhtynyt samanlaiseen toimenpiteeseen.
(56)
Samalla komissio panee merkille myös, ettei yrityksen ilmoittamaa rakenneuudistussuunnitelmaa voida pitää realistisena perustana yrityksen myöhemmän tuloksen ennakoinnille. Pelkästään se, että suunnitelma kattoi koko rakenneuudistusajan sijasta vain osan siitä eikä sisältänyt mitään tietoja siitä, miten rakenneuudistuksen oli jatkossa tarkoitus edetä (katso johdanto-osan 23 kappale), osoittaa selkeästi, että yksityinen sijoittaja olisi tietojen puutteellisuuden vuoksi luopunut kyseessä olevaan toimenpiteeseen ryhtymisestä.
(57)
Toiseksi, tarkasteltaessa SFIRS:n mahdollisuutta saada todellisuudessa takaisin rahat, jotka Legler oli sille velkaa, on todettava, että SFIRS oli muuntaessaan velat osakepääomaksi tosiasiassa heikentänyt omaa asemaansa, kun siitä oli tullut osakkeenomistaja aikaisemman etuoikeutetun velkojan sijasta.
(58)
SFIRS:n osakepääomaan tekemän sijoituksen arvo ja kehitysnäkymät velkojen osakepääomaksi muuntamisen ajankohtana vaikuttivat liian heikoilta, jotta ne olisivat tasapainottaneet edellä mainittuja riskejä erityisesti silloin, kun otetaan huomioon yrityksen kriittinen taloudellinen tilanne. Tämä kävi selvästi ilmi yrityksen arvon riippumattomasta arvioinnista, jossa arvoksi määritettiin symbolisesti yksi euro.
(59)
Johtopäätöksenä edellä mainitusta voidaan todeta, että velat osakepääomaksi muuntaessaan SFIRS ei toiminut normaaleissa markkinaolosuhteissa toimivan yksityisen sijoittajan tapaan. Yksityinen sijoittaja ei olisi ryhtynyt kyseessä olevaan toimenpiteeseen ilman uskottavaa ja realistista etukäteisarviota, joka olisi osoittanut velkojen osakepääomaksi muuntamisen paremman kustannustehokkuuden yrityksen etuoikeutettuna velkojana pysymiseen verrattuna.
(60)
Velan osakepääomaksi muuntaessaan SFIRS siis antoi etua Leglerille.
(61)
Edellä esitetystä seuraa, että velan muuntaminen osakepääomaksi on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea.
(62)
Tuen määrää laskettaessa on syytä huomata, että valtiontuen käsite on rajattu koskemaan julkisista varoista myönnettyä tukea. Tuen määrä on laskettava SFIRS:n Leglerin osakepääomaksi muuntaman velan markkina-arvon perusteella. Jos Leglerin velka SFIRS:lle oli siis nimellisarvoltaan yhteensä 17 miljoonaa euroa, mutta muuntamista edeltävänä päivänä velan markkina-arvo oli 450 000 euroa, oli toimenpiteen (jossa SFIRS muunsi osakepääomaksi 85,3 prosenttia luoton kokonaisarvosta eli nimellisarvoltaan 14,5 miljoonaa euroa) markkina-arvo 383 850 euroa eli 85,3 prosenttia 450 000 eurosta. Valtion varoista myönnetyn edun suuruus oli siis 383 850 euroa. Muunnetun luoton nimellisarvoa ei sen sijaan voi pitää etuna muuten kuin kirjanpidollisesti.
V.2 Tuen soveltuvuus sisämarkkinoille
(63)
Ilmoitettujen toimenpiteiden (julkinen takaus ja velan muuntaminen osakepääomaksi) on todettu olevan sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, minkä vuoksi komission on arvioitava, soveltuuko tuki sisämarkkinoille.
(64)
Valtiontukitoimien soveltuvuutta sisämarkkinoille on arvioitava pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen perusteella.
(65)
Julkisen tuen soveltuvuuden arvioimista varten on erotettava toisistaan yhtäältä pelastamistuen jatkaminen ja toisaalta valtionavun myöntäminen keskipitkän takauksen muodossa, missä on rakenneuudistusajan keston osalta kyse myös rakenneuudistustoimenpiteestä.
(66)
Pelastamistuen jatkamisesta suuntaviivojen 26 kohdassa vahvistetaan, että jos jäsenvaltio on toimittanut rakenneuudistussuunnitelman kuuden kuukauden kuluessa tuen hyväksymispäivästä tai, jos kyseessä on ilmoittamaton tuki, kyseisen toimenpiteen täytäntöönpanosta, lainan takaisinmaksun tai takauksen voimassaolon päättymisen määräaikaa pidennetään, kunnes komissio tekee suunnitelmasta päätöksen, ellei komissio päätä, että määräajan pidentäminen ei ole perusteltua.
(67)
Rakenneuudistussuunnitelmasta ilmoittamisen vuoksi pelastamistukea voitiin jatkaa yli kuusi kuukautta. Italia kuitenkin perui ilmoituksensa myöhemmin. Suuntaviivojen 26 kohdasta seuraa siis, että rakenneuudistussuunnitelmasta ilmoittaminen on ehdoton edellytys pelastamistuen jatkamiselle. Jos siis ilmoitettu rakenneuudistussuunnitelma myöhemmin perutaan, on pelastamistuelle myönnetyn lisäajan päätyttävä.
(68)
Komission päätöksentekokäytännöstä (asiat Ernault (16) ja Huta Cynku (17)) seuraa, että jos komissiolle ei ole ilmoitettu rakenneuudistussuunnitelmaa eikä likvidaatiosuunnitelmaa tai, kuten nyt käsiteltävässä tapauksessa, jos rakenneuudistussuunnitelma on peruttu, ei kyseessä olevan rakenneuudistustuen kestoa voida jatkaa yli sen päivän, jolloin jäsenvaltio perui rakenneuudistussuunnitelmaa koskevan ilmoituksensa.
(69)
Koska rakenneuudistussuunnitelman keston ajalle annettu keskipitkä takaus, joka oli tarkoitettu ilmoitetuksi rakenneuudistustueksi, oli pelastamistuen takauksen jatkamista, se soveltui sisämarkkinoille siihen saakka, kunnes Italia perui ilmoituksensa.
(70)
Jatketun valtiontuen takauksen soveltumista sisämarkkinoille olisi siis arvioitava Italian antaman ilmoituksen perumista seuraavasta päivästä lähtien eli 24 päivästä heinäkuuta 2008 lähtien.
(71)
Vaikeuksissa olevalle yritykselle myönnetty valtiontuki voidaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella katsoa sisämarkkinoille soveltuvaksi vain, jos kaikki pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen mukaiset ehdot täyttyvät.
(72)
Suuntaviivojen 12 kohdan a alakohdan sekä 14 kohdan mukaan vain vaikeuksissa oleville yrityksille voidaan myöntää rakenneuudistustukea.
(73)
Suuntaviivojen 9 kohdan mukaan yrityksen katsotaan sen koosta riippumatta olevan vaikeuksissa oleva yritys, jos se ei pysty omilla taikka osakkailta tai markkinoilta saaduilla varoilla pysäyttämään tappiollista kehitystä, joka johtaa lähes varmasti yrityksen toiminnan loppumiseen, jos viranomaiset eivät puutu tilanteeseen.
(74)
Suuntaviivojen 10 kohdan mukaan yritys katsotaan vaikeuksissa olevaksi yritykseksi seuraavissa olosuhteissa:
a)
jos kyse on yrityksestä, jonka osakkaiden vastuu on rajattu ja joka on menettänyt yli puolet merkitystä pääomastaan ja yli neljännes pääomasta on menetetty viimeksi kuluneiden 12 kuukauden aikana; tai
b)
jos kyse on yrityksestä, jossa ainakaan joidenkin osakkaiden vastuuta ei ole rajattu ja joka on menettänyt yli puolet kirjanpidon mukaisista omista varoistaan ja yli neljännes varoista on menetetty viimeksi kuluneiden 12 kuukauden aikana; tai
c)
jos se yhtiömuodosta riippumatta täyttää kansallisessa lainsäädännössä vahvistetut edellytykset yrityksen asettamiselle yleistäytäntöönpanomenettelyyn maksukyvyttömyyden vuoksi.
(75)
Pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 10 kohdan a alakohdasta seuraa, että ilman ulkopuolisen väliintuloa huomattavassa määrin merkittyä pääomaansa menettäneen yrityksen toiminta väistämättä loppuu lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä. Aiemmassa päätöksessään (18) komissio totesi, että yritys, jonka oma pääoma on negatiivinen, on sitä suuremmalla syyllä katsottava vaikeuksissa olevaksi. Asiassa Biria antamassaan tuomiossa (19) unionin yleinen tuomioistuin vahvisti myös, että pääoman huomattava supistuminen on merkki vaikeuksissa olemisesta, ja komissio on ollut oikeassa katsoessaan, että yritys, jonka oma pääoma on negatiivinen, on vaikeuksissa oleva yritys.
(76)
Legler täytti pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 10 kohdan a alakohdan ehdon, sillä sen oma pääoma vuonna 2006 oli negatiivinen (katso johdanto-osan 19 kappale).
(77)
Komissio panee myös merkille, että Leglerin katsottiin olevan pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 10 kohdan a alakohdassa tarkoitettu vaikeuksissa oleva yritys jo 22 päivänä toukokuuta 2007, kun pelastamistuki myönnettiin.
(78)
Tämän jälkeen Leglerin taloudellinen tilanne ei kohentunut, ja toimivaltainen tuomioistuin totesikin sen maksukyvyttömäksi vuonna 2008 (katso johdanto-osan 16 kappale).
(79)
Komissio toteaa myös, ettei Legler ole pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 12 kohdassa tarkoitettu vastaperustettu yritys.
(80)
Pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 13 kohdan mukaan yhtymään kuuluva tai yhtymän haltuun joutuva yritys voi saada pelastamis- tai rakenneuudistustukea vain silloin, kun voidaan osoittaa, että vaikeudet kohdistuvat ainoastaan tähän yritykseen eikä niiden aiheuttajana ole sattumanvarainen kustannustenjako yhtymän sisällä ja että nämä vaikeudet ovat niin vakavia, ettei yhtymä pysty selviytymään niistä itse.
(81)
Komissio toteaa, että Piltar oli pelkkä kaupallinen väline, jolla ei ollut Leglerin osakkeiden omistamisen lisäksi muuta yritystoimintaa. Komission tiedossa ei ole mitään sellaista, jonka perusteella olisi syytä olettaa, että yrityksen vaikeudet johtuivat sattumanvaraisesta kustannustenjaosta yhtymän sisällä. Koska Piltar oli lisäksi kokonaan yksityishenkilöiden omistama, eikä sillä ollut Legleriin tehdyn osakepääomasijoituksen lisäksi muuta yritystoimintaa, ei Piltarilla ollut mahdollisuutta osallistua Leglerin rakenneuudistukseen.
(82)
Edellä mainitun perusteella voidaan todeta, että pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 9 kohdassa säädetyt ehdot täyttyvät.
(83)
Koska Legler voi saada rakenneuudistustukea, on seuraavaksi arvioitava, täyttyvätkö pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 32-51 kohdassa säädetyt rakenneuudistustuen sisämarkkinoille soveltuvuutta koskevat edellytykset.
(84)
Italia kuitenkin perui Leglerin rakenneuudistussuunnitelman, minkä vuoksi se ei ole enää sitoutunut mihinkään pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 35 kohdan mukaiseen rakenneuudistussuunnitelmaan. Tämän vuoksi komissio ei voi arvioida sääntöjenvastaista tukea pelastamis- ja rakenneuudistussuuntaviivojen 32-51 kohdassa vahvistettujen edellytysten nojalla.
(85)
Lisäksi komissio katsoo, että julkista takausta ja velan muuntamista osakepääomaksi ei voida pitää sisämarkkinoille soveltuvana minkään muun oikeusperustan nojalla.
VI PÄÄTELMÄT
(86)
SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan nojalla käynnistetty muodollinen tutkintamenettely, joka koskee 13,2 miljoonan euron suoraa tukea, on päätettävä, koska Italia on perunut ilmoituksensa eikä aio jatkaa tukihanketta.
(87)
Komissio toteaa, että julkinen takaus ja velan muuntaminen osakepääomaksi kuuluvat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.
(88)
Italia on toteuttanut nämä kaksi toimenpidettä SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan vastaisesti.
(89)
SEUT-sopimuksen ja unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti komissiolla on toimivalta päättää, että jäsenvaltion on muutettava tai kumottava sisämarkkinoille soveltumaton valtiontuki (20). Tuomioistuin on niin ikään johdonmukaisesti katsonut, että valtion velvollisuudella kumota komission sisämarkkinoille soveltumattomaksi katsoma tuki on tarkoitus palauttaa aikaisempi tilanne (21). Tässä yhteydessä tuomioistuin on vahvistanut, että tavoite on saavutettu, kun tuensaaja on palauttanut sääntöjenvastaisella tuella saamansa määrät, jolloin se menettää markkinoilla kilpailijoihinsa verrattuna saamansa edun ja tuen suorittamista edeltänyt tilanne palautuu (22).
(90)
Oikeuskäytännön mukaisesti neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/99 (23) 14 artiklassa säädetään, että ”sääntöjenvastaista tukea koskevissa kielteisissä päätöksissä komissio päättää, että asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet tuen perimiseksi takaisin tuensaajalta”.
(91)
Koska nyt kyseessä olevat toimenpiteet on siis katsottava sisämarkkinoille soveltumattomaksi sääntöjenvastaiseksi tueksi, on toimenpiteiden yhteydessä myönnetyt tukisummat eli 13 miljoonaa euroa ja 383 850 euroa perittävä takaisin, jotta markkinoilla tuen myöntämistä edeltänyt tilanne palautuu.
(92)
Julkisen takauksen osalta takaisinperintä käynnistyy siis Italian rakenneuudistustukea koskevan ilmoituksen perumista seuraavasta päivästä eli 24 päivästä heinäkuuta 2008, ja summasta peritään takaisinperintäkorkoa siihen saakka, kunnes se on peritty kokonaisuudessaan takaisin.
(93)
Osakepääomaksi muunnettujen velkojen osalta takaisinperittävistä summista peritään korkoa siitä päivästä lukien, jolloin tuki oli tuensaajan käytettävissä eli 31 päivästä toukokuuta 2007 alkaen siihen saakka, kunnes se on peritty kokonaisuudessaan takaisin,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Päätetään SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukaisesti aloitettu muodollinen tutkintamenettely, joka koskee Legler SpA -nimiselle yritykselle annettua 13,2 miljoonan euron suoraa tukea.
2 artikla
Italian Legler S.p.A:lle SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan vastaisesti myöntämä julkinen takaus, arvoltaan 13 miljoonaa euroa, ja velkojen muuntaminen osakepääomaksi, arvoltaan 383 850 euroa, ovat sisämarkkinoille soveltumatonta valtiontukea.
3 artikla
1. Italian on perittävä 2 artiklassa tarkoitettu tuki takaisin edunsaajalta.
2. Takaisinperittävistä summista kertyy korkoa niiden tosiasialliseen takaisinperintään saakka.
Julkisen takauksen osalta korko lasketaan Italian rakenneuudistustukea koskevan ilmoituksen perumista seuraavasta päivästä lukien.
Osakepääomaksi muunnettujen velkojen osalta korko lasketaan siitä päivästä lukien, jolloin tuki asetettiin tuensaajan käyttöön.
3. Korolle on laskettava korkoa komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 V luvun sekä asetuksen (EY) 794/2004 (24) muuttamisesta annetun komission asetuksen (EY) N:o 271/2008 (25) mukaisesti.
4. Italian on peruttava kaikki 2 artiklassa tarkoitetun tuen jäljellä olevat maksuerät tämän päätöksen hyväksymispäivästä lukien.
4 artikla
1. Edellä 2 artiklassa tarkoitettu tuki on perittävä takaisin välittömästi ja tosiasiallisesti.
2. Italian on varmistettava, että tämä päätös pannaan täytäntöön neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta.
5 artikla
1. Kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta Italian on toimitettava komissiolle seuraavat tiedot:
a)
tuensaajalta takaisin perittävä kokonaismäärä (tuki ja siitä perittävä korko);
b)
yksityiskohtainen kuvaus toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi;
c)
asiakirjat, jotka osoittavat, että tuensaaja on määrätty maksamaan tuki takaisin.
2. Italian on ilmoitettava komissiolle tämän päätöksen täytäntöön panemiseksi toteutettavien kansallisten toimenpiteiden edistymisestä siihen saakka, kunnes 2 artiklassa tarkoitetun tuen takaisinperintä on saatettu loppuun. Sen on annettava välittömästi komission pyynnöstä tiedot toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi. Sen on annettava myös tarkat tiedot tuensaajalta jo perityistä tukimääristä ja koroista.
6 artikla
Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle.
Tehty Brysselissä 23 päivänä maaliskuuta 2011.