NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 389/2012
ze dne 2. května 2012
o správní spolupráci v oblasti spotřebních daní a o zrušení nařízení (ES) č. 2073/2004
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (ES) č. 2073/2004 ze dne 16. listopadu 2004 o správní spolupráci v oblasti spotřebních daní (3) stanoví společný systém, na jehož základě si členské státy vzájemně pomáhají a spolupracují s Komisí s cílem zajistit správné uplatňování právních předpisů o spotřebních daních a bojovat proti únikům spotřebních daní a výslednému narušení vnitřního trhu. Vzhledem k získaným zkušenostem a s ohledem na nejnovější vývoj je nutno provést řadu změn uvedeného nařízení. Vzhledem k počtu změn, které jsou takto zapotřebí, by uvedené nařízení mělo být z důvodu jasnosti nahrazeno.
(2)
K dotvoření vnitřního trhu je i nadále nezbytný systém správní spolupráce v oblasti spotřebních daní zahrnující všechny aspekty právních předpisů o uplatňování spotřebních daní na zboží uvedené v článku 1 směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní (4).
(3)
Z důvodu účinnosti, rychlosti a nákladů je nezbytné posílit úlohu elektronických prostředků při výměně informací. S ohledem na opakující se povahu určitých žádostí a jazykovou rozmanitost v Unii je důležité zajistit, aby se při výměně informací šíře používaly standardní formáty za účelem rychlejšího zpracování žádostí o informace. Tyto požadavky lze nejlépe splnit systematičtějším využíváním elektronického systému zřízeného rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1152/2003/ES ze dne 16. června 2003 o zavedení elektronického systému pro přepravu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (5). Uvedený systém nyní nabízí větší možnosti než v době vstupu nařízení (ES) č. 2073/2004 v platnost a bude se dále vyvíjet. Členské státy by jej proto měly využívat, kdykoli je to možné.
(4)
Výměna informací o záležitostech týkajících se spotřebních daní ve velmi širokém rozsahu je nezbytná k získání přesné představy o situaci některých osob z hlediska spotřebních daní, současně však členské státy nemohou zcela libovolně podnikat kroky za účelem shromáždění informací nebo požadovat informace, které pravděpodobně nejsou důležité pro situaci určité osoby nebo zjistitelné skupiny či kategorie osob z hlediska spotřebních daní.
(5)
Za účelem náležité koordinace informačních toků je nezbytné zachovat ustanovení nařízení (ES) č. 2073/2004 o jednotném kontaktním místě v každém členském státě. Z důvodu vyšší účinnosti by mohlo být třeba více přímých kontaktů mezi orgány a úředníky členských států, a proto by měla být zachována i ustanovení o pověření a určení příslušných úředníků.
(6)
Aby byly potřebné informace k dispozici včas, měla by být zachována ustanovení nařízení (ES) č. 2073/2004, která vyžadují, aby dožádaný orgán jednal co nejrychleji, nejpozději však ve stanovené lhůtě. Lhůta pro poskytnutí informací, které již má dožádaný členský stát k dispozici, by však měla být kratší než běžná lhůta.
(7)
V zájmu účinné kontroly postupů týkajících se spotřebních daní v případě přeshraniční přepravy je nezbytné zachovat možnost souběžných kontrol prováděných členskými státy a přítomnost úředníků jednoho členského státu na území jiného členského státu v rámci správní spolupráce.
(8)
Potíže spojené s přeshraničním doručováním správních rozhodnutí a opatření by měly být i nadále řešeny zachováním ustanovení nařízení (ES) č. 2073/2004 týkajících se této záležitosti.
(9)
V zájmu účinného boje proti podvodům je nezbytné zachovat ustanovení o výměně informací bez předchozí žádosti. Pro usnadnění takovéto výměny by měly být určeny kategorie informací, jež mají být vyměňovány povinně.
(10)
Členské státy by měly mít i nadále možnost vyměňovat si nepovinně informace, které jsou nezbytné pro správné uplatňování právních předpisů o spotřebních daních, pokud tyto informace nespadají do kategorií informací, které mají být vyměňovány automaticky.
(11)
Zpětná vazba je vhodným prostředkem k zajištění trvalého zvyšování kvality vyměňovaných informací. Je proto třeba stanovit rámec pro poskytování zpětné vazby.
(12)
Pro náležité fungování systému spotřebních daní a boj proti podvodům je nezbytné, aby členské státy pomocí elektronických prostředků uchovávaly určité stanovené údaje o povoleních udělených hospodářským subjektům a daňovým skladům. Elektronické prostředky umožňují rychlou výměnu těchto údajů mezi členskými státy a automatický přístup k informacím. Toho lze dosáhnout využíváním informací, které jsou již obsaženy ve vnitrostátních elektronických systémech pro spotřební daně, vypracováním analýzy rizik, která zlepší informace uchovávané na vnitrostátní úrovni o hospodářských subjektech povinných ke spotřební dani a o jejich přepravě zboží podléhajícího spotřební dani uvnitř Unie, a zahrnutím řady informací o osobách povinných k dani a jejich plněních. Jelikož postupy pro stanovení nebo vymáhání spotřebních daní, jakož i promlčecí doby a jiné lhůty se v jednotlivých členských státech liší, je v zájmu zajištění účinné vzájemné pomoci při uplatňování právních předpisů o spotřebních daních v přeshraničních situacích nezbytné stanovit minimální dobu, po kterou by členské státy měly tyto informace uchovávat.
(13)
Aby byly informace uchovávané v elektronických databázích spolehlivé, je nutno stanovit jejich pravidelnou aktualizaci.
(14)
Hospodářské subjekty by měly být schopny provést rychle ověření potřebná pro přepravu zboží podléhajícího spotřební dani. Měly by mít možnost nechat si elektronickými prostředky potvrdit platnost čísel pro účely spotřební daně prostřednictvím centrálního registru provozovaného Komisí, do nějž jsou dodávány informace obsažené ve vnitrostátních databázích.
(15)
Účinnosti mechanismů stanovených v tomto nařízení by mohla bránit vnitrostátní pravidla týkající se bankovního tajemství. Členské státy by proto neměly být oprávněny odmítnout poskytnutí informací pouze na základě těchto pravidel.
(16)
Tímto nařízením by neměla být dotčena jiná opatření přijatá na úrovni Unie, která přispívají k boji proti nesrovnalostem a podvodům v oblasti spotřebních daní, nýbrž by jím měla být spíše doplňována.
(17)
Z důvodu jasnosti je užitečné v tomto nařízení potvrdit, že v případech, kdy jsou informace nebo dokumenty získány na základě povolení nebo žádosti soudního orgánu, podléhá poskytnutí informací nebo dokumentů příslušnému orgánu jiného členského státu povolení justičního orgánu, vyžaduje-li se toto povolení podle práva poskytujícího členského státu.
(18)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (6) se vztahuje na zpracovávání osobních údajů, které provádějí členské státy v rámci tohoto nařízení. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (7) se vztahuje zpracovávání osobních údajů prováděné Komisí podle tohoto nařízení.
(19)
Výměna informací se třetími zeměmi se ukázala jako přínosná pro správné uplatňování právních předpisů o spotřebních daních, a měla by být proto zachována. Směrnice 95/46/ES stanoví zvláštní podmínky pro sdělování informací do třetích zemí, které jsou členské státy povinny dodržovat.
(20)
Pro účely účinného uplatňování tohoto nařízení by mohlo být nezbytné omezit rozsah některých práv a povinností stanovených směrnicí 95/46/ES, konkrétně práva stanovená v článku 10, čl. 11 odst. 1, a článcích 12 a 21 uvedené směrnice, a to v zájmu ochrany významných hospodářských a finančních zájmů členských států vzhledem k potenciálním výpadkům příjmů pro členské státy a k zásadnímu významu informací, na něž se vztahuje toto nařízení, pro účinný boj proti podvodům. Vzhledem k potřebě uchovávat důkazy v případech podezření na daňové nesrovnalosti či podvody a předcházet tomu, aby bylo mařeno správné posouzení dodržování právních předpisů o spotřebních daních, by mohlo být nezbytné omezit během výměny osobních údajů podle tohoto nařízení povinnosti správce údajů a práva subjektu údajů týkající se poskytování informací, přístupu k údajům a zveřejňování postupů zpracovávání. Členské státy by měly být povinny uplatňovat taková omezení v nezbytném a přiměřeném rozsahu.
(21)
K zajištění jednotných podmínek pro provádění některých článků tohoto nařízení a popisu hlavních kategorií údajů, které si členské státy mohou v souladu s tímto nařízením vyměňovat, by Komisi měly být svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (8).
(22)
Při přijímání těchto prováděcích aktů by se měl použít přezkumný postup, jelikož tyto akty jsou opatřeními s obecnou působností ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 182/2011.
(23)
Je nezbytné sledovat a vyhodnocovat fungování tohoto nařízení. Proto by měly být upraveny sběr statistických údajů a jiných informací členskými státy a vypracovávání pravidelných zpráv Komisí.
(24)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zjednodušení a posílení správní spolupráce mezi členskými státy, která vyžaduje harmonizovaný přístup, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni samotných členských států, a proto jej může být z důvodu potřebné jednotnosti a účinnosti lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřesahuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(25)
Toto nařízení dodržuje základní práva a ctí zásady uznávané Listinou základních práv Evropské unie, zejména právo na ochranu osobních údajů (článek 8). Vzhledem k omezením stanoveným tímto nařízením nepřesahuje zpracovávání těchto údajů na základě tohoto nařízení rámec toho, co je nezbytné a přiměřené pro účely ochrany legitimních daňových zájmů členských států.
(26)
Nařízení (ES) č. 2073/2004 by mělo být zrušeno.
(27)
Evropský inspektor ochrany údajů byl konzultován a vydal stanovisko (9),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví podmínky, za kterých orgány členských států příslušné pro uplatňování právních předpisů o spotřebních daních spolupracují mezi sebou navzájem a s Komisí k zajištění dodržování těchto předpisů. Za tímto účelem stanoví toto nařízení pravidla a postupy, jež příslušným orgánům členských států umožní spolupráci a výměnu informací nezbytných pro zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních uskutečňovanou elektronickými prostředky či jinak.
2. Tímto nařízením není v členských státech dotčeno uplatňování pravidel týkajících se vzájemné pomoci v trestních věcech.
3. Tímto nařízením není dotčeno plnění jakýchkoli závazků širší vzájemné pomoci, které vyplývají z jiných právních nástrojů, včetně dvoustranných či mnohostranných dohod.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„příslušným orgánem“ orgán určený v souladu s čl. 3 odst. 1;
2)
„dožadujícím orgánem“ ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně nebo kterýkoli kontaktní útvar nebo příslušný úředník členského státu, který podává žádost o pomoc jménem příslušného orgánu;
3)
„dožádaným orgánem“ ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně nebo kterýkoli kontaktní útvar nebo příslušný úředník členského státu, kterému je podána žádost o pomoc jménem příslušného orgánu;
4)
„orgánem pro spotřební daně“ jakýkoli úřad, u něhož lze splnit náležitosti stanovené předpisy o spotřebních daních;
5)
„automatickou výměnou vyvolanou událostmi“ systematické sdělování informací s předem stanovenou strukturou, které se týkají významné události, bez předchozí žádosti, pokud a jakmile jsou tyto informace k dispozici, jiné než výměna informací podle článku 21 směrnice 2008/118/ES;
6)
„pravidelnou automatickou výměnou“ systematické sdělování informací s předem stanovenou strukturou bez předchozí žádosti a v předem stanovených pravidelných odstupech;
7)
„spontánní výměnou“ sdělování informací jinému členskému státu bez předchozí žádosti, na něž se nevztahuje bod 5 ani 6 ani článek 21 směrnice 2008/118/ES;
8)
„elektronickým systémem“ elektronický systém pro přepravu a sledování zboží podléhajícího spotřební dani zřízený rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1152/2003/ES ze dne 16. června 2003 o zavedení elektronického systému pro přepravu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (10);
9)
„osobou“ fyzická osoba, právnická osoba, jakékoli sdružení osob, které není právnickou osobou, ale kterému právo Unie nebo vnitrostátní právo přiznává způsobilost k právním úkonům, nebo jakékoli jiné právní uspořádání jakékoli povahy a formy, s právní subjektivitou či bez ní;
10)
„hospodářským subjektem“ osoba, která se v rámci svého podnikání podílí na činnostech, na něž se vztahují právní předpisy o spotřebních daních, bez ohledu na to, zda je k tomu oprávněna či nikoli;
11)
„elektronickými prostředky“ použití elektronického zařízení, které je schopné zpracovávat, včetně přenosu a komprese, a uchovávat data; tyto prostředky zahrnují elektronický systém vymezený v bodě 8;
12)
„číslem pro účely spotřebních daní“ identifikační číslo přidělené členskými státy pro účely spotřebních daní na záznamy o hospodářských subjektech a obchodních prostorách uvedené v čl. 19 odst. 1 písm. a) a b);
13)
„přepravou zboží podléhajícího spotřební dani uvnitř Unie“ přeprava zboží podléhajícího spotřební dani mezi dvěma či více členskými státy v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně ve smyslu kapitoly IV směrnice 2008/118/ES nebo zboží podléhajícího spotřební dani po propuštění ke spotřebě ve smyslu kapitoly V oddílu 2 směrnice 2008/118/ES;
14)
„správním šetřením“ všechny kontroly, prověření a jiné úkony, které provádějí orgány příslušné pro uplatňování právních předpisů o spotřebních daních při plnění svých povinností, aby zajistily správné uplatňování uvedených předpisů;
15)
„sítí CCN/CSI“ společná platforma založená na společné komunikační síti (Common Communication Network - CCN) a společném systémovém rozhraní (Common System Interface - CSI), kterou vyvinula Unie k zajištění všech přenosů dat elektronickými prostředky mezi příslušnými orgány v oblasti cel a daní;
16)
„spotřebními daněmi“ daně uvedené v čl. 1 odst. 1 směrnice 2008/118/ES;
17)
„dokladem v rámci vzájemné správní pomoci“ doklad vyhotovený elektronickým systémem, který se používá při výměně informací podle článku 8, 15 nebo 16 a k následným krokům podle článku 8 nebo 16;
18)
„záložním dokladem v rámci vzájemné správní pomoci“ doklad v papírové podobě, který se používá při výměně informací podle článku 8 nebo 15, není-li dostupný elektronický systém;
19)
„souběžnou kontrolou“ koordinovaná kontrola situace hospodářského subjektu nebo osob, které jsou s ním propojeny, organizovaná dvěma či více zúčastněnými členskými státy, které mají společné či doplňující se zájmy, s ohledem na právní předpisy o spotřebních daních.
Článek 3
Příslušné orgány
1. Každý členský stát určí příslušný orgán, jehož jménem má být toto nařízení uplatňováno. O tomto určení a o jeho případných následných změnách neprodleně uvědomí Komisi.
2. Komise zpřístupní seznam příslušných orgánů a zveřejní tyto informace v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Ústřední kontaktní orgány pro spotřební daně a kontaktní útvary
1. Příslušný orgán každého členského státu určí ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně, na nějž přenese hlavní odpovědnost za styk s ostatními členskými státy v oblasti správní spolupráce, pokud jde o právní předpisy o spotřebních daních. Uvědomí o tom Komisi a příslušné orgány ostatních členských států.
Ústřednímu kontaktnímu orgánu pro spotřební daně může být rovněž svěřena odpovědnost za styk s Komisí pro účely tohoto nařízení.
2. Příslušný orgán každého členského státu může za účelem přímé výměny informací podle tohoto nařízení určit kontaktní útvary jiné než ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně, s působností stanovenou v souladu s právními předpisy či politikou tohoto členského státu.
Ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně zajistí, aby byl seznam těchto útvarů aktualizován a zpřístupněn ústředním kontaktním orgánům pro spotřební daně ostatních dotčených členských států.
Článek 5
Příslušní úředníci
1. Příslušný orgán každého členského státu může za podmínek stanovených členským státem určit příslušné úředníky, kteří mohou uskutečňovat přímou výměnu informací na základě tohoto nařízení.
Příslušný orgán může rozsah takového určení omezit.
Ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně odpovídá za průběžnou aktualizaci seznamu příslušných úředníků a za jeho zpřístupnění ústředním kontaktním orgánům pro spotřební daně ostatních dotčených členských států.
2. Úředníci uskutečňující výměnu informací podle článku 12 a 13 se pro účely uvedených článků považují za příslušné úředníky v souladu s podmínkami, které stanoví příslušné orgány.
Článek 6
Povinnosti ústředního kontaktního orgánu pro spotřební daně, kontaktních útvarů a příslušných úředníků
1. Ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně nese hlavní odpovědnost za výměnu informací o přepravě zboží podléhajícího spotřební dani mezi členskými státy, a zejména nese hlavní odpovědnost za zajištění:
a)
výměny informací podle článku 8;
b)
doručování správních rozhodnutí a opatření, o něž požádají členské státy podle článku 14;
c)
povinné výměny informací podle článku 15;
d)
nepovinné spontánní výměny informací podle článku 16;
e)
poskytování zpětné vazby podle čl. 8 odst. 5 a čl. 16 odst. 2;
f)
výměny informací uchovávaných v elektronické databázi podle článku 19;
g)
poskytování statistických údajů a jiných informací podle článku 34.
2. Pokud kontaktní útvary nebo příslušní úředníci odešlou nebo obdrží žádosti o pomoc či odpovědi na takové žádosti o pomoc, uvědomí o tom ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně svého členského státu, a to za podmínek tímto orgánem stanovených.
3. Pokud kontaktní útvar nebo příslušný úředník obdrží žádost o pomoc, která vyžaduje zásah mimo jeho územní či věcnou působnost, předá ji neprodleně ústřednímu kontaktnímu orgánu pro spotřební daně svého členského státu a příslušnému úředníkovi pověřeného kontaktního útvaru a uvědomí o tom dožadující orgán. V takovém případě začínají lhůty stanovené v článku 11 běžet dnem následujícím po dni předání žádosti o pomoc ústřednímu kontaktnímu orgánu pro spotřební daně a příslušnému úředníkovi pověřeného kontaktního útvaru, nejpozději však jeden týden po obdržení žádosti uvedené v první větě tohoto odstavce.
Článek 7
Informace nebo dokumenty získané na základě povolení nebo žádosti justičního orgánu
1. Informace nebo dokumenty, které získal příslušný orgán na základě povolení nebo žádosti justičního orgánu, lze příslušnému orgánu jiného členského státu poskytnout pouze po předchozím povolení justičním orgánem, vyžaduje-li se takové povolení podle vnitrostátního práva.
2. Pokud v případě žádosti o informace justiční orgán odmítne toto povolení dožádanému orgánu vydat, dožádaný orgán o tom uvědomí dožadující orgán v souladu s čl. 25 odst. 5.
KAPITOLA II
SPOLUPRÁCE NA ZÁKLADĚ ŽÁDOSTI
Článek 8
Obecné povinnosti dožádaného orgánu
1. Na žádost dožadujícího orgánu sdělí dožádaný orgán informace potřebné k zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních, včetně informací týkajících se konkrétního případu či konkrétních případů, zejména informací o přepravě zboží podléhajícího spotřební dani uvnitř Unie.
2. Pro účely sdělení informací podle odstavce 1 zajistí dožádaný orgán provedení jakýchkoli správních šetření nezbytných pro získání těchto informací.
3. Žádost podle odstavce 1 může obsahovat odůvodněnou žádost o zvláštní správní šetření. Jestliže dožádaný orgán rozhodne, že žádné správní šetření není nutné, sdělí okamžitě dožadujícímu orgánu důvody svého rozhodnutí.
4. Za účelem získání požadovaných informací nebo provedení požadovaného správního šetření postupuje dožádaný orgán nebo správní orgán, na který se dožádaný orgán obrátí, jako kdyby jednal sám za sebe nebo na žádost jiného orgánu svého členského státu.
5. Dožádaný orgán může dožadující orgán požádat, aby mu poskytl zpětnou vazbu o krocích, které dožadující členský stát učinil na základě poskytnutých informací. Je-li taková žádost podána, zašle dožadující orgán dotyčnou zpětnou vazbu co nejdříve, pokud to pro něj nepředstavuje nepřiměřenou zátěž a aniž jsou dotčena pravidla týkající se služebního tajemství a ochrany údajů platná v jeho členském státě.
Článek 9
Forma žádosti a odpovědi
1. Žádosti o informace a o správní šetření podle článku 8 a odpovědi na ně se podávají pomocí dokladu v rámci vzájemné správní pomoci s výhradou odstavce 4 tohoto článku.
Je-li elektronický systém nedostupný, použije se místo dokladu v rámci vzájemné správní pomoci záložní doklad v rámci vzájemné správní pomoci.
2. Komise přijme prováděcí akty, jež stanoví:
a)
strukturu a obsah dokladů v rámci vzájemné správní pomoci;
b)
pravidla a postupy týkající se výměny dokladů v rámci vzájemné správní pomoci;
c)
vzorový formulář a obsah záložního dokladu v rámci vzájemné správní pomoci;
d)
pravidla a postupy týkající se používání záložního dokladu v rámci vzájemné správní pomoci.
Komise může rovněž přijmout prováděcí akty, jež stanoví strukturu a obsah zpětné vazby uvedené v čl. 8 odst. 5.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 35 odst. 2.
3. Každý členský stát určí situace, ve kterých lze elektronický systém považovat za nedostupný.
4. Není-li použití dokladu v rámci vzájemné správní pomoci praktické, lze výměnu zpráv výjimečně uskutečnit zcela nebo zčásti jinými prostředky. V těchto případech se ke zprávě připojí vysvětlení, proč nebylo použití dokladu v rámci vzájemné správní pomoci praktické.
Článek 10
Poskytování dokumentů
1. Dokumenty s jakýmkoli obsahem, jež mají být poskytnuty podle článku 8, se připojují k dokladu v rámci vzájemné správní pomoci uvedenému v čl. 9 odst. 1.
Není-li to však možné či praktické, poskytnou se tyto dokumenty elektronickými prostředky či jinak.
2. Dožádaný orgán je povinen poskytnout originály dokumentů pouze tehdy, je-li to nezbytné pro účely sledované dožadujícím orgánem a není-li jejich poskytnutí v rozporu s platnými právními předpisy členského státu dožádaného orgánu.
Článek 11
Lhůty
1. Dožádaný orgán poskytne informace podle článku 8 co nejrychleji, nejpozději však do tří měsíců ode dne obdržení žádosti.
Má-li již však dožádaný orgán příslušné informace k dispozici, činí tato lhůta jeden měsíc.
2. V určitých zvláštních kategoriích případů se dožádaný a dožadující orgán mohou dohodnout na lhůtách odlišných od lhůt stanovených v odstavci 1.
3. Pokud není dožádaný orgán schopen odpovědět na žádost ve lhůtě stanovené v odstavci 1, uvědomí pomocí dokladu v rámci vzájemné správní pomoci do jednoho měsíce dožadující orgán o důvodech, které brání včasné odpovědi, a o datu, kdy očekává, že bude moci odpovědět.
Článek 12
Účast úředníků z jiných členských států na správních šetřeních
1. Na základě dohody mezi dožadujícím orgánem a dožádaným orgánem a v souladu s podmínkami stanovenými dožádaným orgánem mohou být úředníci zmocnění dožadujícím orgánem přítomni, za účelem výměny informací potřebných k zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních, v prostorách správních orgánů dožádaného členského státu či na jakémkoli jiném místě, kde tyto orgány plní své úkoly.
Pokud jsou požadované informace obsaženy v dokumentech, k nimž mají úředníci dožádaného orgánu přístup, jsou úředníkům dožadujícího orgánu poskytnuty jejich kopie.
2. Na základě dohody mezi dožadujícím orgánem a dožádaným orgánem a v souladu s podmínkami stanovenými dožádaným orgánem mohou být úředníci určení dožadujícím orgánem přítomni, za účelem výměny informací potřebných k zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních, při správních šetřeních prováděných na území dožádaného členského státu.
Je-li dosaženo takovéto dohody, mohou mít úředníci dožadujícího orgánu prostřednictvím úředníků dožádaného orgánu a výhradně pro účely provádění správního šetření přístup do týchž prostor a k týmž dokumentům jako úředníci dožádaného orgánu. Úředníci dožadujícího orgánu provádějí šetření nebo kladou otázky pouze se souhlasem úředníků dožádaného orgánu a pod jejich dohledem. Nevykonávají kontrolní pravomoci svěřené úředníkům dožádaného orgánu.
3. Úředníci dožadujícího orgánu, kteří jsou přítomni v jiném členském státě v souladu s odstavci 1 a 2, musí být vždy schopni předložit písemné zmocnění, v němž je uvedena jejich totožnost a jejich úřední postavení.
Článek 13
Souběžné kontroly
1. Za účelem výměny informací potřebných k zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních se mohou dva či více členských států na základě analýzy rizik dohodnout, že na svých územích provedou souběžné kontroly situace jednoho či více hospodářských subjektů nebo jiných osob, o něž mají společný či doplňující se zájem, z hlediska spotřebních daní, kdykoli takové kontroly považují za účinnější než kontroly provedené pouze jedním členským státem.
2. K zahájení souběžné kontroly podle odstavce 1 předloží příslušný orgán jednoho členského státu návrh příslušným orgánům ostatních dotčených členských států.
Tento návrh musí:
a)
upřesňovat případ nebo případy navrhované pro souběžné kontroly;
b)
jednotlivě určovat totožnost každé osoby, s ohledem na niž má být kontrola provedena;
c)
uvádět důvody objasňující nezbytnost společné kontroly;
d)
stanovit dobu, během níž mají tyto kontroly provedeny.
3. Příslušné orgány, které obdrží návrh uvedený v odstavci 2, potvrdí svůj souhlas s účastí na souběžné kontrole nebo sdělí své odmítnutí spolu s odůvodněním příslušnému orgán, který návrh podal, co nejdříve, nejpozději však jeden měsíc od obdržení návrhu.
4. Každý příslušný orgán, který se účastní souběžné kontroly, jmenuje zástupce odpovědného za dohled nad souběžnou kontrolou a za její koordinaci.
5. Po provedení souběžné kontroly příslušné orgány neprodleně informují ústřední kontaktní orgány pro spotřební daně ostatních členských států o metodách či praktikách zjištěných v průběhu této souběžné kontroly, které se používají nebo u kterých je podezření, že byly použity k obcházení právních předpisů o spotřebních daních, pokud tyto informace mohou mít zvláštní význam pro ostatní členské státy.
Článek 14
Žádosti o doručení správních rozhodnutí a opatření
1. Na žádost dožadujícího orgánu doručí dožádaný orgán v souladu s pravidly doručování obdobných aktů platnými v jeho členském státě příjemci veškerá rozhodnutí a opatření přijatá správními orgány dožadujícího členského státu, které se týkají uplatňování právních předpisů o spotřebních daních.
2. V žádostech o doručení podle odstavce 1 musí být uveden předmět doručovaného rozhodnutí nebo opatření a jméno, adresa a veškeré další informace k identifikaci příjemce.
3. Dožádaný orgán neprodleně uvědomí dožadující orgán o úkonech učiněných k vyřízení žádosti o doručení podle odstavce 1 a sdělí mu datum předání rozhodnutí nebo opatření příjemci.
4. Nemůže-li dožádaný orgán jednat na základě žádosti o doručení podle odstavce 1, uvědomí o tom dožadující orgán písemně do jednoho měsíce od obdržení žádosti.
Dožádaný orgán nesmí odmítnout jednat na základě takovéto žádosti z důvodu obsahu rozhodnutí nebo opatření, které má být doručeno.
5. Dožadující orgán požádá o doručení podle tohoto článku pouze v případě, že nemůže provést doručení rozhodnutí nebo opatření příjemci v souladu s pravidly doručování dotyčných aktů v dožadujícím členském státě, nebo pokud by takové doručení představovalo nepřiměřené obtíže.
6. Tento článek se nevztahuje na dokumenty uvedené v článku 8 směrnice Rady 2010/24/EU ze dne 16. března 2010 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z daní, poplatků, cel a jiných opatření (11).
KAPITOLA III
VÝMĚNA INFORMACÍ BEZ PŘEDCHOZÍ ŽÁDOSTI
Článek 15
Povinná výměna informací
1. Příslušný orgán každého členského státu předá příslušným orgánům všech ostatních dotčených členských států bez předchozí žádosti a prostřednictvím pravidelné automatické výměny informací nebo automatické výměny informací vyvolané událostmi informace potřebné k zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních v těchto případech:
a)
pokud v jiném členském státě došlo k nesrovnalosti nebo porušení právních předpisů o spotřebních daních, nebo pokud existuje podezření, že k nim došlo;
b)
pokud nesrovnalost nebo porušení právních předpisů o spotřebních daních, ke kterým došlo nebo u nichž existuje podezření, že k nim došlo, na území jednoho členského státu může mít následky v jiném členském státě;
c)
pokud existuje nebezpečí podvodu nebo ztráty spotřební daně v jiném členském státě;
d)
pokud došlo k úplnému zničení nebo nenahraditelné ztrátě zboží podléhajícího spotřební dani v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně;
e)
pokud během přepravy zboží podléhajícího spotřební dani uvnitř Unie došlo k mimořádné události, která není upravena ve směrnici 2008/118/ES a která může mít vliv na výpočet spotřební daně, kterou má hospodářský subjekt odvést.
2. Orgán, který předal informace jinému orgánu podle odstavce 1, může tento druhý orgán požádat, aby mu poskytl zpětnou vazbu o krocích, které na základě poskytnutých informací učinil. Je-li taková žádost podána, zašle druhý orgán dotyčnou zpětnou vazbu co nejdříve, pokud to pro něj nepředstavuje nepřiměřenou administrativní zátěž a aniž jsou dotčena pravidla týkající se služebního tajemství a ochrany údajů platná v jeho členském státě.
3. Pokud informace uvedené v odstavci 1 souvisejí s přepravou zboží podléhajícího spotřební dani uvnitř Unie, předávají se pomocí dokladu v rámci vzájemné správní pomoci, s výhradou odstavce 4.
Není-li však použití tohoto dokladu praktické, lze výměnu informací výjimečně uskutečnit zcela nebo zčásti jinými prostředky. V těchto případech se ke zprávě připojí vysvětlení, proč nebylo použití dokladu v rámci vzájemné správní pomoci praktické.
4. Je-li elektronický systém nedostupný, použije se místo dokladu uvedeného v odstavci 3 záložní doklad v rámci vzájemné správní pomoci.
5. Komise přijme prováděcí akty, jež stanoví:
a)
přesné kategorie informací, které jsou vyměňovány podle odstavce 1 a které v případě fyzických osob zahrnují údaje jako jejich jméno, příjmení, název ulice, číslo popisné, poštovní směrovací číslo, město, členský stát, daňové či jiné identifikační číslo, kód nebo popis produktu a další související osobní údaje, jsou-li k dispozici;
b)
četnost pravidelné výměny a lhůty v případě výměny vyvolané událostmi podle odstavce 1 pro každou kategorii informací;
c)
strukturu a obsah dokladů v rámci vzájemné správní pomoci;
d)
formu a obsah záložního dokladu v rámci vzájemné správní pomoci;
e)
pravidla a postupy týkající se výměny dokladů uvedených v písmenech c) a d).
Komise může rovněž přijmout prováděcí akty stanovící situace, kdy pro účely odstavce 4 tohoto článku mohou mít příslušné orgány za to, že elektronický systém je nedostupný.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 35 odst. 2.
Článek 16
Nepovinná výměna informací
1. Příslušné orgány členských států si mohou bez předchozí žádosti a prostřednictvím spontánní výměny předávat navzájem informace potřebné k zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních, které jsou jim známy a na něž se nevztahuje výměna podle článku 15.
K tomuto účelu mohou využít elektronický systém, je-li schopen takovéto informace zpracovávat.
2. Orgán, který předal informace jinému orgánu podle odstavce 1, může tento druhý orgán požádat, aby mu poskytl zpětnou vazbu o krocích, které na základě poskytnutých informací učinil. Je-li taková žádost podána, zašle druhý orgán dotyčnou zpětnou vazbu co nejdříve, pokud to pro něj nepředstavuje nepřiměřenou administrativní zátěž a aniž jsou dotčena pravidla týkající se služebního tajemství a ochrany údajů platná v jeho členském státě.
3. Komise přijme prováděcí akty, jež stanoví:
a)
strukturu a obsah dokladů v rámci vzájemné správní pomoci, které se vztahují na nejběžnější druhy informací uvedených v odstavci 1;
b)
pravidla a postupy týkající se výměny dokladů v rámci vzájemné správní pomoci.
Komise může rovněž přijmout prováděcí akty stanovící strukturu a obsah zpětné vazby uvedené v odstavci 2.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 35 odst. 2.
Článek 17
Povinnost členských států usnadňovat výměny informací bez předchozí žádosti
Členské státy přijmou nezbytná správní a organizační opatření, aby usnadnily výměnu uvedenou v této kapitole.
Článek 18
Omezení povinností
Členský stát není povinen ukládat osobám pro účely uplatňování této kapitoly žádné nové povinnosti týkající se shromažďování informací ani nést nepřiměřenou administrativní zátěž.
KAPITOLA IV
UCHOVÁVÁNÍ A VÝMĚNA ELEKTRONICKÝCH INFORMACÍ O HOSPODÁŘSKÝCH SUBJEKTECH
Článek 19
Uchovávání a výměna informací o povoleních udělených hospodářským subjektům a daňovým skladům
1. Každý členský stát provozuje elektronickou databázi s těmito registry:
a)
registr hospodářských subjektů, které patří do jedné z těchto kategorií:
i)
oprávnění skladovatelé ve smyslu čl. 4 bodu 1 směrnice 2008/118/ES,
ii)
registrovaní příjemci ve smyslu čl. 4 bodu 9 směrnice 2008/118/ES,
iii)
registrovaní odesílatelé ve smyslu čl. 4 bodu 10 směrnice 2008/118/ES;
b)
registr obchodních prostor schválených jako daňové sklady ve smyslu čl. 4 bodu 11 směrnice 2008/118/ES.
2. Registry podle odstavce 1 musí obsahovat tyto informace:
a)
jedinečné číslo pro účely spotřebních daní vydané příslušným orgánem ve vztahu k danému hospodářskému subjektu nebo obchodním prostorám;
b)
jméno nebo název a adresu hospodářského subjektu nebo obchodních prostor;
c)
kategorii výrobku podléhajícího spotřební dani (KAT) nebo kód výrobku podléhajícího spotřební dani (EPC) pro výrobky, na něž se vztahuje povolení, podle přílohy II seznamu kódů 11 v nařízení Komise (ES) č. 684/2009 ze dne 24. července 2009, kterým se provádí směrnice Rady 2008/118/ES, pokud jde o elektronické postupy pro přepravu zboží podléhajícího spotřební dani v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně (12);
d)
označení ústředního kontaktního orgánu pro spotřební daně nebo orgánu pro spotřební daně, od něhož lze získat další informace;
e)
den počátku, změny a případně pozbytí platnosti povolení;
f)
u oprávněných skladovatelů daňový sklad nebo seznam daňových skladů, na něž se vztahuje povolení, a pokud tak stanoví vnitrostátní právní předpisy, údaj o tom, že skladovatel je oprávněn nevyplnit údaje o příjemci v okamžiku odeslání, rozdělit přepravu v souladu s článkem 23 směrnice 2008/118/ES nebo nechat přepravit zboží podléhající spotřební dani na místo přímého dodání v souladu s čl. 17 odst. 2 uvedené směrnice;
g)
u registrovaných příjemců, pokud tak stanoví vnitrostátní právní předpisy, údaj o tom, že příjemce je oprávněn nechat přepravit zboží podléhající spotřební dani na místo přímého dodání v souladu s čl. 17 odst. 2 směrnice 2008/118/ES;
h)
u registrovaných příjemců uvedených v čl. 19 odst. 3 směrnice 2008/118/ES jiných než uvedených v písmeni i) tohoto odstavce obsah povolení s ohledem na množství zboží podléhajícího spotřební dani, totožnost odesílatele v členském státě odeslání a dobu, po kterou je povolení platné;
i)
u registrovaných příjemců uvedených v čl. 19 odst. 3 směrnice 2008/118/ES, kteří mají povolení přijímat víno od odesílatelů využívajících osvobození podle článku 40 směrnice 2008/118/ES, obsah povolení s ohledem na množství zboží podléhajícího spotřební dani a dobu, po kterou je povolení platné. Záznam musí obsahovat údaj o osvobození podle článku 40 směrnice 2008/118/ES;
j)
u daňových skladů oprávněného skladovatele nebo seznam oprávněných skladovatelů, kteří jsou oprávněni tento daňový sklad používat.
3. Ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně nebo kontaktní útvar každého členského státu zajistí, aby informace obsažené v národních registrech byly úplné, přesné a aktuální.
4. Informace obsažené v příslušných národních registrech podle odstavce 2, které se týkají hospodářských subjektů zabývajících se přepravou zboží podléhajícího spotřební dani mezi členskými státy v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně, jsou automaticky vyměňovány prostřednictvím centrálního registru.
Komise provozuje registr jako součást elektronického systému způsobem, jenž neustále zajišťuje správné aktuální zobrazení všech údajů z národních registrů, které poskytly všechny členské státy.
Ústřední kontaktní orgány pro spotřební daně nebo kontaktní útvary členských států sdělují Komisi včas obsah národního registru a rovněž jeho případné změny.
Článek 20
Přístup k informacím a jejich oprava
1. Komise zajistí, aby osoby, které se podílejí na přepravě zboží podléhajícího spotřební dani mezi členskými státy v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně, mohly elektronickými prostředky získat potvrzení o platnosti čísel pro účely spotřebních daní, která jsou uchovávána v centrálním registru uvedeném v čl. 19 odst. 4. Komise předá žádosti hospodářských subjektů o opravu těchto údajů ústřednímu kontaktnímu orgánu pro spotřební daně nebo kontaktnímu útvaru, který odpovídá za povolení vydané uvedenému hospodářskému subjektu.
2. Ústřední kontaktní orgány pro spotřební daně nebo kontaktní útvary členských států zajistí, aby hospodářské subjekty mohly získat potvrzení informací uchovávaných podle čl. 19 odst. 2, které se jich týkají, a opravu případné nepřesnosti.
3. Příslušný orgán členského státu může za podmínek tímto členským státem stanovených povolit, aby ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně nebo určené kontaktní útvary poskytovaly potvrzení informací uchovávaných podle čl. 19 odst. 2.
Článek 21
Uchovávání údajů
1. Každý členský stát uchovává informace týkající se přepravy zboží podléhajícího spotřební dani uvnitř Unie a záznamy obsažené v národních registrech uvedených v článku 19 po dobu nejméně pěti let od skončení kalendářního roku, ve kterém byla přeprava zahájena, aby mohly být použity pro postupy podle tohoto nařízení. Pokud jde o informace vložené do národních registrů před 1. červencem 2012, lze tuto dobu omezit na tři roky.
2. Informace shromážděné elektronickým systémem jsou v něm uchovávány způsobem, který je v něm umožňuje vyhledat a dále zpracovávat v reakci na žádost o informace podle článku 8.
Článek 22
Provádění
Komise přijme prováděcí akty, jež stanoví:
a)
technické údaje týkající se automatické aktualizace databází uvedených v čl. 19 odst. 1 a centrálního registru uvedeného v čl. 19 odst. 4;
b)
pravidla a postupy týkající se přístupu k informacím a jejich oprav podle čl. 20 odst. 1.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 35 odst. 2.
KAPITOLA V
SPOLEČNÉ PODMÍNKY POSKYTOVÁNÍ POMOCI
Článek 23
Jazykový režim
Žádosti o pomoc včetně žádostí o doručení a připojené dokumenty mohou být vyhotoveny v jakémkoli jazyce, na němž se dožádaný a dožadující orgán dohodnou. Doprovodný překlad do úředního jazyka nebo jednoho z úředních jazyků členského státu, v němž má dožádaný orgán sídlo, se vyžaduje pouze tehdy, když dožádaný orgán potřebu překladu odůvodní.
Článek 24
Kvalita služby
1. Komise a členské státy zajistí, aby části elektronického systému, které jsou nezbytné pro výměnu informací popsanou v tomto nařízení, byly provozuschopné, byly náležitě udržovány a dále se vyvíjely.
2. Komise a členské státy uzavřou dohodu o rozsahu služeb a dohodnou se na bezpečnostní politice pro elektronický systém. Dohoda o rozsahu služeb vymezí technickou kvalitu a množství služeb, jež mají Komise a členské státy poskytovat k zajištění bezpečného fungování všech částí elektronického systému a elektronické komunikace a rozdělení povinností týkajících se dalšího vývoje uvedeného systému.
Článek 25
Obecná omezení povinností dožádaného orgánu
1. Dožádaný orgán poskytne dožadujícímu orgánu informace požadované podle tohoto nařízení za předpokladu, že:
a)
dožadující orgán vyčerpal obvyklé zdroje informací, které mohl za daných okolností použít k získání požadovaných informací, aniž by se vystavoval nebezpečí nedosažení požadovaného cíle, a
b)
počet a povaha žádostí o informace, které během určitého období podal dožadující orgán, nepředstavují pro dožádaný orgán nepřiměřenou administrativní zátěž.
2. Toto nařízení neukládá příslušnému orgánu členského státu povinnost provést šetření nebo poskytnout informace, pokud právní předpisy či správní praxe tohoto členského státu tento orgán neopravňují k provedení takovéhoto šetření nebo shromažďování či používání takovýchto informací pro vlastní účely tohoto členského státu.
3. Příslušný orgán členského státu může odmítnout poskytnutí informace, pokud není dožadující členský stát z právních důvodů schopen obdobné informace sám poskytovat.
4. Poskytnutí informací může být odmítnuto, pokud by vedlo k prozrazení obchodního, průmyslového či profesního tajemství nebo obchodního postupu anebo pokud by odporovalo veřejnému pořádku.
5. Dožádaný orgán sdělí dožadujícímu orgánu důvody odmítnutí žádosti o pomoc. Příslušné orgány sdělují Komisi ročně pro statistické účely kategorie důvodů odmítnutí.
6. Odstavce 2, 3 nebo 4 nelze v žádném případě vykládat tak, že dožádanému orgánu umožňují odmítnout poskytnutí informací výhradně z toho důvodu, že tyto informace jsou v držení banky, jiné finanční instituce, určené osoby nebo osoby jednající v zastoupení nebo ve funkci zmocněnce, nebo z toho důvodu, že se týkají vlastnických podílů v právnické osobě.
Článek 26
Výdaje
Členské státy se vzájemně vzdávají všech nároků na náhradu výdajů vzniklých při uplatňování tohoto nařízení, s výjimkou nároků souvisejících s odměnami pro odborníky.
Článek 27
Minimální částka
1. Žádost o pomoc může podléhat určité minimální prahové hodnotě stanovené na základě potenciálně dlužné výše spotřební daně.
2. Komise může přijmout prováděcí akty, jež stanoví prahovou hodnotu podle odstavce 1 tohoto článku.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 35 odst. 2.
Článek 28
Služební tajemství, ochrana údajů a použití informací sdělených podle tohoto nařízení
1. Informace sdělené nebo shromážděné členskými státy podle tohoto nařízení nebo jakékoli informace, k nimž měl úředník či jiný zaměstnanec nebo smluvní dodavatel přístup při plnění svých povinností, podléhají služebnímu tajemství a požívají stejné ochrany jako obdobné informace podle práva členského státu, který tyto informace obdržel.
2. Informace podle odstavce 1 lze použít k těmto účelům:
a)
stanovení vyměřovacího základu pro spotřební daně;
b)
výběr nebo správní kontrola spotřebních daní;
c)
sledování přepravy zboží podléhajícího spotřební dani;
d)
analýza rizik v oblasti spotřebních daní;
e)
šetření v oblasti spotřebních daní;
f)
stanovení jiných daní, cel a poplatků, na něž se vztahuje článek 2 směrnice 2010/24/EU.
Příslušný orgán členského státu, který poskytuje informace, však povolí jejich použití pro jiné účely v členském státě dožadujícího orgánu, pokud právní předpisy členského státu dožádaného orgánu umožňují použití informací pro obdobné účely v tomto členském státě.
Pokud to povoluje vnitrostátní právo a aniž je dotčen čl. 1 odst. 2, mohou být informace uvedené v odstavci 1 tohoto článku použity v souvislosti se soudními či správními řízeními, která mohou vést k uložení sankcí za porušení daňových právních předpisů, aniž jsou dotčena pravidla upravující práva obžalovaných a svědků v takových řízeních.
3. Pokud se dožadující orgán domnívá, že informace, které obdržel od dožádaného orgánu, mohou být užitečné pro příslušný orgán jiného členského státu, může je tomuto orgánu předat. Uvědomí o tom dožádaný orgán.
Dožádaný orgán může sdělení informací jinému členskému státu podmínit svým předchozím souhlasem.
4. Veškeré zpracovávání osobních údajů členskými státy podle tohoto nařízení podléhá vnitrostátním předpisům provádějícím směrnici 95/46/ES.
Za účelem správného uplatňování tohoto nařízení mohou členské státy omezit rozsah práv a povinností stanovených v článku 10, čl. 11 odst. 1 a článcích 12 a 21 směrnice 95/46/ES v míře nezbytné pro ochranu zájmů uvedených v čl. 13 odst. 1 písm. e) uvedené směrnice. Tato omezení musí být úměrná dotyčnému zájmu.
Článek 29
Přístup k informacím na základě povolení Komise
Osoby řádně zmocněné Komisí mohou mít přístup k informacím podle čl. 28 odst. 4 pouze v rozsahu nezbytném pro péči o síť CCN/CSI a její údržbu a rozvoj a pro provoz centrálního registru.
Tyto osoby jsou povinny zachovávat služební tajemství. Informace, k nimž je umožněn přístup, jsou chráněny jako osobní údaje podle nařízení (ES) č. 45/2001.
Článek 30
Důkazní hodnota získaných informací
Zprávy, výkazy a všechny ostatní dokumenty nebo jejich ověřené opisy či výpisy sdělené příslušným orgánem jednoho členského státu příslušnému orgánu jiného členského státu podle tohoto nařízení mohou příslušné orgány tohoto jiného členského státu použít jako důkazní prostředky stejným způsobem jako obdobné dokumenty, které poskytl jiný orgán tohoto jiného členského státu.
Článek 31
Povinnost spolupracovat
1. Pro účely uplatňování tohoto nařízení učiní členské státy všechna nezbytná opatření, aby:
a)
zajistily účinnou vnitřní koordinaci mezi orgány uvedenými v článcích 3, 4 a 5;
b)
navázaly přímou spolupráci mezi orgány zmocněnými pro účely koordinace podle písmene a) tohoto odstavce;
c)
zajistily plynulé fungování systému výměny informací stanoveného tímto nařízením.
2. Komise neprodleně sdělí příslušnému orgánu každého členského státu všechny informace potřebné k zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních, které sama obdrží a které je schopna poskytnout.
Článek 32
Vztahy se třetími zeměmi
1. Pokud příslušný orgán členského státu obdrží informace od třetí země, může je předat příslušným orgánům těch členských států, které by o ně mohly mít zájem, a zejména příslušným orgánům, které o ně požádají, pokud to ujednání o pomoci uzavřená s dotyčnou třetí zemí povolují. Takové informace mohou být předány rovněž Komisi, je-li to v zájmu Unie, a to pro účely tohoto nařízení.
2. Pokud se dotčená třetí země právně zavázala poskytnout pomoc nezbytnou ke shromáždění důkazů o protiprávní povaze operací, které se jeví být v rozporu s právními předpisy o spotřebních daních, může příslušný orgán členského státu informace získané podle tohoto nařízení této třetí zemi sdělit v souladu s vnitrostátním právem daného členského státu upravujícím předávání osobních údajů třetím zemím, pro účely správného uplatňování spotřebních daní nebo obdobných daní, poplatků a cel platných ve třetí zemi, se souhlasem příslušných orgánů, které tyto informace poskytly, v souladu s jejich vnitrostátním právem.
Článek 33
Poskytování pomoci hospodářským subjektům
1. Jestliže odesílatel zboží podléhajícího spotřební dani neobdrží oznámení o přijetí zboží podle čl. 24 odst. 4 směrnice 2008/118/ES, oznámení o vývozu zboží uvedené v čl. 25 odst. 3 zmíněné směrnice nebo, v situacích uvedených v čl. 33 odst. 1 uvedené směrnice, kopii průvodního dokladu podle jejího článku 34, mohou mu orgány členského státu, v němž je usazen, poskytnout pomoc.
Poskytnutím této pomoci nejsou dotčeny daňové povinnosti odesílatele, jemuž je pomoc poskytnuta.
2. Pokud členský stát poskytuje pomoc podle odstavce 1 tohoto článku a považuje za nezbytné získat informace od jiného členského státu, vyžádá si je v souladu s článkem 8. Tento jiný členský stát může odmítnout obstarat požadované informace, jestliže odesílatel nevyužil k získání důkazu o ukončení přepravy zboží podléhajícího spotřební dani uskutečňované mezi členskými státy všechny dostupné prostředky.
KAPITOLA VI
HODNOCENÍ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 34
Vyhodnocení opatření, sběr provozních statistik a podávání zpráv
1. Členské státy a Komise prověřují a vyhodnocují uplatňování tohoto nařízení. Za tímto účelem Komise pravidelně shrnuje zkušenosti členských států s cílem zlepšit fungování systému zřízeného tímto nařízením.
2. Členské státy sdělí Komisi veškeré dostupné informace:
a)
o svých zkušenostech s uplatňováním tohoto nařízení, včetně statistických údajů potřebných pro hodnocení;
b)
o metodách či praktikách, které jsou skutečně používány nebo u kterých je podezření, že jsou používány k obcházení právních předpisů o spotřebních daních, pokud tyto metody nebo praktiky odhalují nedostatky nebo mezery ve fungování postupů stanovených v tomto nařízení.
Pro vyhodnocení účinnosti tohoto systému správní spolupráce při vymáhání dodržování právních předpisů o spotřebních daních a v boji proti únikům a podvodům v souvislosti se spotřebními daněmi mohou členské státy Komisi sdělit jakékoli jiné dostupné informace než informace podle prvního pododstavce.
Komise předá informace sdělené členskými státy ostatním dotčeným členským státům.
Povinnost sdělovat informace a statistické údaje nesmí vést k neodůvodněnému zvýšení administrativní zátěže.
3. Komise může pro diagnostické a statistické účely získávat informace ze zpráv přímo vytvořených elektronickým systémem s výhradou článku 28.
4. Informace sdělené členskými státy nebo získané Komisí ze zpráv pro účely odstavců 1, 2 a 3 nesmějí obsahovat individuální ani osobní údaje.
5. Komise přijme prováděcí akty, jež stanoví pro účely tohoto článku příslušné statistické údaje sdělované členskými státy, informace, jež má Komise získávat ze zpráv, a statistické zprávy, jež mají vyhotovovat Komise a členské státy.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 35 odst. 2.
Článek 35
Výbor pro spotřební daně
1. Komisi je nápomocen Výbor pro spotřební daně zřízený čl. 43 odst. 1 směrnice 2008/118/ES. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 36
Zrušení nařízení (ES) č. 2073/2004
Nařízení (ES) č. 2073/2004 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze tohoto nařízení.
Článek 37
Podávání zpráv Evropskému parlamentu a Radě
Každých pět let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení, založenou zejména na informacích poskytnutých členskými státy.
Článek 38
Dvoustranná ujednání
Pokud příslušné orgány uzavřou ujednání o dvoustranných záležitostech spadajících do oblasti působnosti tohoto nařízení, s výjimkou ujednání týkajících se jednotlivých případů, uvědomí o tom neprodleně Komisi. Komise o tom následně uvědomí příslušné orgány ostatních členských států.
Článek 39
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. července 2012.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. května 2012.
NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 389/2012,
annettu 2 päivänä toukokuuta 2012,
hallinnollisesta yhteistyöstä valmisteverotuksen alalla ja asetuksen (EY) N:o 2073/2004 kumoamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 113 artiklan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
noudattaa erityistä lainsäätämisjärjestystä,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Hallinnollisesta yhteistyöstä valmisteverotuksen alalla 16 päivänä marraskuuta 2004 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2073/2004 (3) säädetään yhteisestä järjestelmästä, jossa jäsenvaltiot auttavat toisiaan ja tekevät yhteistyötä komission kanssa valmisteverolainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi sekä valmisteveron kiertämisen ja tästä johtuvien sisämarkkinoiden vääristymisten torjumiseksi. Mainittuun asetukseen on tehtävä useita muutoksia saadun kokemuksen ja viimeaikaisen kehityksen perusteella. Tarvittavien muutosten lukumäärän vuoksi asetus olisi selkeyssyistä korvattava uudella.
(2)
Valmisteverotuksen alalla toteutettava hallinnollisen yhteistyön järjestelmä, joka kattaa kaikki valmisteverotuksen soveltamista valmisteveroja koskevasta yhteisestä järjestelmästä 16 päivänä joulukuuta 2008 annetun neuvoston direktiivin 2008/118/EY (4) 1 artiklassa tarkoitettuihin tavaroihin koskevan lainsäädännön näkökohdat, on edelleen tarpeen sisämarkkinoiden toteuttamista varten.
(3)
Tehokkuuden ja joutuisuuden vuoksi ja kustannusten johdosta on erityisen tärkeää, että sähköisten keinojen asemaa tietojenvaihdossa parannetaan. Ottaen huomioon tiettyjen pyyntöjen toistuvuus ja unionin kielellinen monimuotoisuus on tärkeää varmistaa, että tietojenvaihdossa käytetään entistä laajemmin vakioformaatteja, jotta tietoja koskevat pyynnöt voidaan käsitellä nopeammin. Nämä vaatimukset voidaan täyttää parhaiten käyttämällä järjestelmällisemmin valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumisen ja valvonnan tietokoneistamisesta 16 päivänä kesäkuuta 2003 tehdyllä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 1152/2003/EY (5) perustettua tietokoneistettua järjestelmää. Tämä järjestelmä tarjoaa nykyisin laajempia mahdollisuuksia kuin asetuksen (EY) N:o 2073/2004 tullessa voimaan, ja sen kehittämistä jatketaan. Jäsenvaltioita olisi sen vuoksi vaadittava käyttämään sitä aina kun mahdollista.
(4)
Valmisteverotuksen alan tietojen vaihto on välttämätöntä suurelta osin sen vuoksi, että tiettyjen henkilöiden valmisteveron alaisista toimista voidaan saada oikea käsitys, mutta samalla estetään se, että jäsenvaltiot voisivat vapaasti ”onkia tietoja” tai pyytää tietoja, joilla ei todennäköisesti ole merkitystä tietyn henkilön tai todettavissa olevan henkilöryhmän tai -luokan valmisteveron alaisten toimien kannalta.
(5)
Tietovirtojen moitteettoman yhteensovittamisen vuoksi on tarpeen säilyttää asetuksessa (EY) N:o 2073/2004 olevat kunkin jäsenvaltion yhtä yhteyspistettä koskevat säännökset. Koska jäsenvaltioiden viranomaisten ja virkamiesten välillä voidaan tehokkuuden vuoksi tarvita suorempia yhteyksiä, myös toimivallan siirtoa sekä toimivaltaisten virkamiesten nimeämistä koskevat säännökset olisi säilytettävä.
(6)
Jotta tarvittavat tiedot olisivat saatavissa oikea-aikaisesti, asetuksen (EY) N:o 2073/2004 säännökset, joissa pyynnön vastaanottavaa viranomaista vaaditaan toimimaan mahdollisimman nopeasti ja viimeistään tietyssä määräajassa, olisi säilytettävä. Tietojen antamisen määräajan olisi kuitenkin oltava normaalia määräaikaa lyhyempi sellaisen tiedon osalta, joka jo on pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion hallussa.
(7)
Rajatylittäviä siirtoja koskevien valmisteveromenettelyjen tehokkaan valvonnan vuoksi on tarpeen säätää edelleen jäsenvaltioiden mahdollisuudesta tehdä samanaikaisia tarkastuksia ja siitä, että yhden jäsenvaltion virkamiehet voivat olla läsnä toisen jäsenvaltion alueella osana hallinnollista yhteistyötä.
(8)
Jotta hallinnollisten päätösten ja toimenpiteiden tiedoksi antamiseen rajojen yli liittyvät ongelmat voitaisiin edelleen ratkaista, tätä koskevat asetuksen (EY) N:o 2073/2004 säännökset olisi säilytettävä.
(9)
Jotta petoksia voitaisiin torjua tehokkaasti, ilman edeltävää pyyntöä tapahtuvaa tietojenvaihtoa koskevat säännökset olisi säilytettävä. Tällaisen vaihdon helpottamiseksi olisi pakollisesti vaihdettavien tietojen luokat eriteltävä.
(10)
Jäsenvaltioiden olisi edelleen voitava vaihtaa vapaaehtoisuuden pohjalta tietoja, jotka ovat tarpeen valmisteverolainsäädännön moitteettoman soveltamisen kannalta, jos nämä tiedot eivät kuulu niihin tietoluokkiin, joita on määrä vaihtaa automaattisesti.
(11)
Palaute on asianmukainen tapa varmistaa, että vaihdettavien tietojen laatu paranee jatkuvasti. Sen vuoksi olisi säädettävä puitteet palautteen antamiselle.
(12)
Jäsenvaltioiden suorittama talouden toimijoiden ja verottomien varastojen lupia koskevien tiettyjen erityistietojen sähköinen tallentaminen on välttämätöntä valmisteverojärjestelmän moitteettoman toiminnan ja petosten torjunnan kannalta. Sen ansiosta jäsenvaltioiden välinen näiden tietojen nopea vaihto ja tietojen automaattinen saatavuus ovat mahdollisia. Tämä voidaan saavuttaa hyödyntämällä kansallisissa tietokoneistetuissa valmisteverojärjestelmissä jo olevia tietoja, kehittämällä riskianalyysiä, jolla parannetaan niiden kansallisesti säilytettävien tietojen käyttökelpoisuutta, jotka koskevat valmisteveron alaisia talouden toimijoita ja niiden suorittamia valmisteveron alaisten tavaroiden siirtoja unionissa, ja sisällyttämällä analyysin piiriin verovelvollisia ja heidän liiketoimiaan koskevia monenlaisia tietoja. Koska valmisteverojen määräämis- ja perimismenettelyt sekä vanhentumisajat ja muut määräajat vaihtelevat jäsenvaltioittain, tehokkaan vastavuoroisen tuen varmistaminen valmisteverolainsäädännön soveltamisessa rajatylittävissä tilanteissa edellyttää sellaisen vähimmäisajan määrittelemistä, jonka kuluessa kunkin jäsenvaltion olisi tallennettava nämä tiedot.
(13)
Jotta sähköisiin tietokantoihin talletetut tiedot olisivat luotettavia, olisi säädettävä niiden säännöllisestä ajan tasalle saattamisesta.
(14)
Talouden toimijoiden olisi voitava toteuttaa nopeasti valmisteveron alaisten tavaroiden siirtoja varten tarvittavat varmennukset. Toimijoille olisi annettava mahdollisuus saada vahvistus valmisteveronumeroiden voimassaolosta sähköisesti komission ylläpitämän keskusrekisterin kautta, johon on syötetty kansallisissa tietokannoissa olevat tiedot.
(15)
Pankkisalaisuutta koskevat kansalliset säännöt voivat heikentää tässä asetuksessa säädettyjen mekanismien tehokkuutta. Sen vuoksi jäsenvaltioille ei olisi annettava mahdollisuutta kieltäytyä tietojen antamisesta pelkästään näihin sääntöihin vetoamalla.
(16)
Tällä asetuksella ei saisi olla vaikutusta muihin unionin tasolla hyväksyttyihin toimenpiteisiin, joilla torjutaan valmisteverolainsäädäntöä koskevia sääntöjenvastaisuuksia ja petoksia, vaan sillä olisi ennemminkin täydennettävä niitä.
(17)
Selkeyden vuoksi tässä asetuksessa on syytä vahvistaa, että jos tiedot tai asiakirjat saadaan oikeusviranomaisen luvalla tai sen pyynnöstä, tietojen tai asiakirjojen toimittaminen toisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle edellyttää oikeusviranomaisen lupaa, jos tällainen lupa vaaditaan tiedot tai asiakirjat toimittavan jäsenvaltion lainsäädännössä.
(18)
Jäsenvaltioiden tämän asetuksen mukaisesti suorittamaa henkilötietojen käsittelyä säännellään yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 95/46/EY (6). Komission tämän asetuksen nojalla suorittamaa henkilötietojen käsittelyä säännellään yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 45/2001 (7).
(19)
Kolmansien maiden kanssa suoritettava tietojen vaihto on osoitettu olevan hyödyllistä valmisteverolainsäädännön moitteetonta soveltamista varten, ja se olisi pidettävä edelleen voimassa. Direktiivissä 95/46/EY asetetaan erityisiä ehtoja tietojen toimittamiselle kolmansille maille, ja jäsenvaltioiden on noudatettava niitä.
(20)
Tämän asetuksen tehokkaan soveltamisen vuoksi voi olla tarpeen rajoittaa tiettyjen direktiivissä 95/46/EY säädettyjen oikeuksien ja velvoitteiden ja erityisesti sen 10 artiklassa, 11 artiklan 1 kohdassa sekä 12 ja 21 artiklassa määriteltyjen oikeuksien soveltamisalaa, jotta jäsenvaltioiden taloudelliset ja rahoitukselliset edut voitaisiin suojata, samalla kun otetaan huomioon jäsenvaltioille mahdollisesti aiheutuva tulojen menetys ja tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tietojen ratkaiseva merkitys petosten torjunnan tehokkuudelle. Koska on tarpeen säilyttää todisteet tapauksissa, joissa epäillään verotusta koskevia sääntöjenvastaisuuksia tai veropetoksia, ja estää valmisteverolainsäädännön noudattamisen asianmukaiseen valvontaan kohdistuvat häiriöt, tässä asetuksessa tarkoitetun henkilötietojen vaihdon aikana voi olla tarpeen rajoittaa niitä rekisterinpitäjän velvoitteita ja tietojen keruun kohteen oikeuksia, jotka koskevat tietojen toimittamista, pääsyä tietoihin ja käsittelyjen julkistamista. Jäsenvaltiot olisi velvoitettava soveltamaan tällaisia rajoituksia siinä määrin, kuin ne ovat tarpeellisia ja oikeasuhteisia.
(21)
Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen tiettyjen artiklojen täytäntöönpanon yhdenmukaiset edellytykset ja kuvata niiden tietojen pääluokat, joita jäsenvaltiot voivat vaihtaa tämän asetuksen nojalla, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Tätä valtaa olisi käytettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (8) mukaisesti.
(22)
Näiden täytäntöönpanosäädösten hyväksymiseen olisi sovellettava tarkastelumenettelyä, koska nämä säädökset ovat asetuksen (EU) N:o 182/2011 2 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja yleisluonteisia toimenpiteitä.
(23)
Tämän asetuksen toimivuutta on tarpeen seurata ja arvioida. Sen vuoksi olisi säädettävä jäsenvaltioiden suorittamasta tilastojen ja muiden tietojen keräämisestä ja komission säännöllisesti antamien kertomusten valmistelusta.
(24)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitetta, joka on yhdenmukaista lähestymistapaa edellyttävä jäsenvaltioiden välisen hallinnollisen yhteistyön yksinkertaistaminen ja lujittaminen, vaan se voidaan tarvittavan yhtenäisyyden ja tehokkuuden vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.
(25)
Tässä asetuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja periaatteita, erityisesti oikeutta henkilötietojen suojaan (8 artikla). Tässä asetuksessa säädettyjen rajoitusten vuoksi tämän asetuksen mukaisesti suoritettava henkilötietojen käsittely ei ylitä sitä, mikä on tarpeen ja oikeasuhteista jäsenvaltioiden oikeutettujen verotukseen liittyvien etujen suojaamiseksi.
(26)
Asetus (EY) N:o 2073/2004 olisi kumottava.
(27)
Euroopan tietosuojavaltuutettua on kuultu, ja hän on antanut lausunnon (9),
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
1. Tässä asetuksessa säädetään edellytykset, joilla jäsenvaltioiden valmisteverolainsäädännön soveltamisen osalta toimivaltaisten viranomaisten on määrä tehdä yhteistyötä keskenään ja komission kanssa mainitun lainsäädännön noudattamisen varmistamiseksi. Tätä varten siinä säädetään säännöt ja menettelyt, joita noudattaen jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat tehdä yhteistyötä ja vaihtaa valmisteverolainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi tarvittavia tietoja joko sähköisin keinoin tai muulla tavoin.
2. Tällä asetuksella ei ole vaikutusta keskinäistä apua rikosasioissa koskevien sääntöjen soveltamiseen jäsenvaltioissa.
3. Tällä asetuksella ei ole vaikutusta muista oikeudellisista välineistä, mukaan lukien kahden- tai monenväliset sopimukset, johtuvien sitä laajempien keskinäistä apua koskevien velvoitteiden noudattamiseen.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
1)
’toimivaltaisella viranomaisella’ 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti nimettyä viranomaista;
2)
’pyynnön esittävällä viranomaisella’ toimivaltaisen viranomaisen puolesta avunpyynnön esittävää jäsenvaltion valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimistoa, yhteysviranomaista tai toimivaltaista virkamiestä;
3)
’pyynnön vastaanottavalla viranomaisella’ toimivaltaisen viranomaisen puolesta avunpyynnön vastaanottavaa jäsenvaltion valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimistoa, yhteysviranomaista tai toimivaltaista virkamiestä;
4)
’valmisteverotoimistolla’ toimistoa, jossa voidaan täyttää valmisteverosäännöksissä määrättyjä muodollisuuksia;
5)
’automaattisella tapahtumaohjatulla tietojenvaihdolla’ johonkin asiaan liittyvää tapahtumaa koskevien ennalta määritellyssä muodossa olevien tietojen järjestelmällistä toimittamista ilman edeltävää pyyntöä heti, kun nämä tiedot ovat saatavissa, lukuun ottamatta direktiivin 2008/118/EY 21 artiklassa säädettyä tietojen vaihtoa;
6)
’säännöllisellä automaattisella tietojenvaihdolla’ ennalta määritellyssä muodossa olevien tietojen järjestelmällistä toimittamista ilman edeltävää pyyntöä toiselle jäsenvaltiolle ennalta vahvistetuin säännöllisin väliajoin;
7)
’oma-aloitteisella tietojenvaihdolla’ muuta kuin 5 tai 6 kohdassa tai direktiivin 2008/118/EY 21 artiklassa säädettyä tietojen toimittamista ilman edeltävää pyyntöä toiselle jäsenvaltiolle;
8)
’tietokoneistetulla järjestelmällä’ valmisteveron alaisten tavaroiden siirtoa ja valvontaa koskevaa tietokoneistettua järjestelmää, joka on perustettu valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumisen ja valvonnan tietokoneistamisesta 16 päivänä kesäkuuta 2003 tehdyllä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 1152/2003/EY (10);
9)
’henkilöllä’ luonnollista henkilöä, oikeushenkilöä, henkilöiden yhteenliittymää, joka ei ole oikeushenkilö mutta joka tunnustetaan unionin lainsäädännössä tai kansallisessa lainsäädännössä oikeustoimikelpoiseksi, ja muuta minkä tahansa luonteista ja muotoista oikeudellista järjestelyä riippumatta siitä, onko sillä oikeushenkilön asema vai ei;
10)
’talouden toimijalla’ henkilöä, joka liiketoimintaa harjoittaessaan osallistuu valmisteverolainsäädännön piiriin kuuluviin toimiin riippumatta siitä, onko sillä valtuutusta siihen;
11)
’sähköisillä keinoilla’ kaikenlaisten sellaisten sähköisten laitteiden käyttöä, joilla pystytään käsittelemään, mukaan lukien siirto ja pakkaaminen, ja tallentamaan tietoja, 8 kohdassa määritelty tietokoneistettu järjestelmä mukaan luettuna;
12)
’valmisteveronumerolla’ tunnusnumeroa, jonka jäsenvaltiot antavat valmisteverotarkoituksia varten 19 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetuille talouden toimijoille ja toimitiloille;
13)
’valmisteveron alaisten tavaroiden siirrolla unionissa’ valmisteveron alaisten tavaroiden siirtoa kahden tai useamman jäsenvaltion välillä väliaikaisesti valmisteverottomina direktiivin 2008/118/EY IV luvun mukaisesti tai valmisteveron alaisten tavaroiden siirtoa sen jälkeen, kun ne on luovutettu kulutukseen direktiivin 2008/118/EY V luvun 2 jaksossa tarkoitetuin tavoin;
14)
’hallinnollisella tutkimuksella’ mitä hyvänsä tarkastuksia, tarkistuksia ja muita toimia, joita valmisteverolainsäädännön soveltamisen osalta toimivaltaiset viranomaiset toteuttavat hoitaessaan tehtäviään tuon lainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi;
15)
’CCN/CSI-verkolla’ yhteiseen tietoliikenneverkkoon (common communication network, CCN) ja yhteiseen järjestelmien rajapintaan (common system interface, CSI) perustuvaa yhteistä alustaa, jonka unioni on kehittänyt kaiken toimivaltaisten tulli- ja veroviranomaisten välisen sähköisillä välineillä tapahtuvan tiedonsiirron varmistamiseksi;
16)
’valmisteveroilla’ direktiivin 2008/118/EY 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja veroja;
17)
’keskinäistä virka-apua koskevalla asiakirjalla’ asiakirjaa, joka on laadittu tietokoneistetulla järjestelmällä ja jota käytetään 8, 15 tai 16 artiklan mukaiseen tietojen vaihtoon sekä 8 tai 16 artiklan mukaiseen seurantaan;
18)
’keskinäistä virka-apua koskevalla vara-asiakirjalla’ paperista asiakirjaa, jota käytetään 8 tai 15 artiklan mukaiseen tietojenvaihtoon, jos tietokoneistettu järjestelmä ei ole käytettävissä;
19)
’samanaikaisella tarkastuksella’ talouden toimijan tai toimijaan sidoksissa olevien henkilöiden tilanteeseen kohdistettavia, valmisteverolainsäädäntöä koskevia yhteensovitettuja tarkastuksia, jotka tekee vähintään kaksi yhteisen tai toisiaan täydentävän edun omaavaa niihin osallistuvaa jäsenvaltiota.
3 artikla
Toimivaltaiset viranomaiset
1. Kunkin jäsenvaltion on nimettävä toimivaltainen viranomainen, jonka nimissä tätä asetusta on määrä soveltaa. Jäsenvaltion on viipymättä ilmoitettava komissiolle tästä nimeämisestä ja siihen mahdollisesti myöhemmin tehtävistä muutoksista.
2. Komissio asettaa toimivaltaisia viranomaisia koskevan luettelon saataville ja julkaisee nämä tiedot Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
4 artikla
Valmisteverotuksen alan keskusyhteistoimistot ja yhteysviranomaiset
1. Kunkin jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on nimettävä valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimisto, jolle siirretään pääasiallinen vastuu yhteydenpidosta muihin jäsenvaltioihin valmisteverolainsäädäntöä koskevan hallinnollisen yhteistyön alalla. Jäsenvaltion on ilmoitettava tästä komissiolle ja muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille.
Valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimisto voidaan myös nimetä vastaamaan tämän asetuksen soveltamiseksi tarvittavasta yhteydenpidosta komissioon.
2. Kunkin jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimiston lisäksi nimetä yhteysviranomaisia, joilla on jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön tai käytännön mukaisesti annettu toimivalta vaihtaa tietoja suoraan tämän asetuksen nojalla.
Valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimiston on varmistettava, että näitä viranomaisia koskeva luettelo pidetään ajan tasalla ja asetetaan muiden asianomaisten jäsenvaltioiden valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimistojen saataville.
5 artikla
Toimivaltaiset virkamiehet
1. Kunkin jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi jäsenvaltion määrittelemien edellytysten mukaisesti nimetä toimivaltaisia virkamiehiä, jotka voivat vaihtaa tietoja suoraan tämän asetuksen nojalla.
Toimivaltainen viranomainen voi rajoittaa tällaisen nimeämisen soveltamisalaa.
Valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimisto vastaa toimivaltaisia virkamiehiä koskevan luettelon pitämisestä ajan tasalla ja sen asettamisesta muiden asianomaisten jäsenvaltioiden valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimistojen saataville.
2. Virkamiehiä, jotka vaihtavat tietoja 12 ja 13 artiklan nojalla, on toimivaltaisten viranomaisten vahvistamien edellytysten mukaisesti pidettävä mainituissa artikloissa tarkoitettuina toimivaltaisina virkamiehinä.
6 artikla
Valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimiston, yhteysviranomaisten ja toimivaltaisten virkamiesten velvoitteet
1. Valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimistolla on pääasiallinen vastuu valmisteveron alaisten tavaroiden siirtoja jäsenvaltioiden välillä koskevien tietojen vaihdosta, ja sillä on erityisesti pääasiallinen vastuu varmistaa
a)
8 artiklan mukainen tietojen vaihto;
b)
jäsenvaltioiden 14 artiklan nojalla pyytämien hallinnollisia päätöksiä ja toimenpiteitä koskevien tiedoksiantojen välittäminen;
c)
15 artiklan mukainen pakollinen tietojen vaihto;
d)
16 artiklan mukainen vapaaehtoinen oma-aloitteinen tietojen vaihto;
e)
8 artiklan 5 kohdan ja 16 artiklan 2 kohdan mukainen seurantatoimia koskevan palautteen antaminen;
f)
19 artiklassa säädettyyn sähköiseen rekisteriin talletettujen tietojen vaihto;
g)
34 artiklan mukainen tilastotietojen ja muiden tietojen antaminen.
2. Jos yhteysviranomaiset tai toimivaltaiset virkamiehet lähettävät tai vastaanottavat avunpyyntöjä tai vastauksia tällaisiin pyyntöihin, niiden on ilmoitettava tästä jäsenvaltionsa valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimistolle tämän jäsenvaltion määrittelemien edellytysten mukaisesti.
3. Jos yhteysviranomainen tai toimivaltainen virkamies vastaanottaa avunpyynnön, joka edellyttää toimia sen tai hänen maantieteellisen tai toiminnallisen alueensa ulkopuolella, sen tai hänen on välitettävä se viipymättä jäsenvaltionsa valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimistolle ja asiasta vastaavan yhteysviranomaisen toimivaltaiselle virkamiehelle ja ilmoitettava tästä pyynnön esittävälle viranomaiselle. Tällöin 11 artiklassa säädetyt määräajat alkavat sitä päivää seuraavana päivänä, jona avunpyyntö välitettiin valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimistolle ja asiasta vastaavan yhteysviranomaisen toimivaltaiselle virkamiehelle, mutta viimeistään viikon kuluttua tämän kohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitetun pyynnön vastaanottamisesta.
7 artikla
Oikeusviranomaisen luvalla tai sen pyynnöstä saatavat tiedot tai asiakirjat
1. Oikeusviranomaisen luvalla tai sen pyynnöstä saatavien tietojen tai asiakirjojen toimittamiseksi toisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle vaaditaan oikeusviranomaisen ennakkolupa, jos tällainen lupa vaaditaan kansallisessa lainsäädännössä.
2. Jos oikeusviranomainen epää pyydettyjen tietojen toimittamista koskevan luvan pyynnön vastaanottavalta viranomaiselta, tämän on ilmoitettava siitä pyynnön esittäneelle viranomaiselle 25 artiklan 5 kohdan mukaisesti.
II LUKU
PYYNNÖSTÄ TEHTÄVÄ YHTEISTYÖ
8 artikla
Pyynnön vastaanottavan viranomaisen yleiset tehtävät
1. Pyynnön vastaanottavan viranomaisen on toimitettava pyynnön esittävän viranomaisen pyynnöstä valmisteverolainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi tarvittavat tiedot, mukaan lukien mitkä hyvänsä yhteen tai useampaan yksittäiseen tapaukseen liittyvät tiedot, erityisesti ne, jotka koskevat valmisteveron alaisten tavaroiden siirtoja unionissa.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen toimittamiseksi on pyynnön vastaanottavan viranomaisen huolehdittava siitä, että mahdolliset tietojen saamiseksi tarvittavat hallinnolliset tutkimukset tehdään.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu pyyntö voi sisältää tiettyä hallinnollista tutkimusta koskevan perustellun pyynnön. Jos pyynnön vastaanottava viranomainen päättää, että hallinnollista tutkimusta ei tarvita, sen on ilmoitettava viipymättä pyynnön esittävälle viranomaiselle päätöksensä perusteet.
4. Pyydettyjen tietojen saamiseksi tai pyydettyjen hallinnollisten tutkimusten tekemiseksi pyynnön vastaanottavan viranomaisen tai jonkin hallintoviranomaisen, jonka apuun se on turvautunut, on toimittava samalla tavoin, kuin jos se toimisi omaan lukuunsa tai oman jäsenvaltionsa jonkin toisen viranomaisen pyynnöstä.
5. Pyynnön vastaanottava viranomainen voi pyytää pyynnön esittävää viranomaista antamaan palautetta seurantatoimista, jotka pyynnön esittävä jäsenvaltio on toteuttanut annettujen tietojen perusteella. Jos tällainen pyyntö esitetään, pyynnön esittävän viranomaisen on toimitettava tällainen palaute mahdollisimman pian, edellyttäen ettei tästä aiheudu sille kohtuutonta rasitetta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kyseisen viranomaisen jäsenvaltiossa sovellettavien salassapitovelvollisuutta ja tietosuojaa koskevien sääntöjen soveltamista.
9 artikla
Pyynnön ja vastauksen muoto
1. Edellä olevan 8 artiklan mukaiset tietoja ja hallinnollisia tutkimuksia koskevat pyynnöt sekä tällaisiin pyyntöihin annettavat vastaukset on vaihdettava keskinäistä virka-apua koskevaa asiakirjaa käyttäen, jollei tämän artiklan 4 kohdasta muuta johdu.
Jos tietokoneistettu järjestelmä ei ole käytettävissä, on käytettävä keskinäistä virka-apua koskevaa vara-asiakirjaa keskinäistä virka-apua koskevan asiakirjan sijasta.
2. Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä määrittääkseen
a)
keskinäistä virka-apua koskevien asiakirjojen rakenteen ja sisällön;
b)
keskinäistä virka-apua koskevien asiakirjojen vaihtoon liittyvät säännöt ja menettelyt;
c)
keskinäistä virka-apua koskevan vara-asiakirjan mallin, muodon ja sisällön;
d)
keskinäistä virka-apua koskevan vara-asiakirjan käyttöön liittyvät säännöt ja menettelyt.
Komissio voi myös antaa täytäntöönpanosäädöksiä määrittääkseen 8 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun palautteen rakenteen ja sisällön.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 35 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
3. Kunkin jäsenvaltion on määritettävä tilanteet, joissa voidaan katsoa, ettei tietokoneistettu järjestelmä ole käytettävissä.
4. Jos keskinäistä virka-apua koskevan asiakirjan käyttö on mahdotonta, sanomat voidaan vaihtaa poikkeuksellisesti kokonaan tai osittain muilla keinoin. Tällöin sanomien mukana on oltava selvitys siitä, miksi keskinäistä virka-apua koskevan asiakirjan käyttö oli mahdotonta.
10 artikla
Asiakirjojen antaminen
1. Edellä olevan 8 artiklan mukaisesti toimitettavat asiakirjat on niiden sisällöstä riippumatta liitettävä 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun keskinäistä virka-apua koskevaan asiakirjaan.
Jos tämä on kuitenkin mahdotonta tai käytännössä toteuttamiskelvotonta, asiakirjat on annettava sähköisin keinoin tai muulla tavalla.
2. Pyynnön vastaanottavalla viranomaisella on velvollisuus antaa alkuperäiset asiakirjat ainoastaan, jos tällaiset asiakirjat ovat tarpeen pyynnön esittävän viranomaisen tavoitteleman tavoitteen kannalta ja jos niiden antaminen ei ole vastoin pyynnön vastaanottavan viranomaisen kotijäsenvaltiossa voimassa olevia määräyksiä.
11 artikla
Määräajat
1. Pyynnön vastaanottavan viranomaisen on toimitettava 8 artiklassa tarkoitetut tiedot mahdollisimman nopeasti ja viimeistään kolmen kuukauden kuluttua pyynnön vastaanottamispäivästä.
Jos kyseiset tiedot ovat jo pyynnön vastaanottavan viranomaisen hallussa, määräaika on kuitenkin yksi kuukausi.
2. Pyynnön vastaanottavat viranomaiset ja pyynnön esittävät viranomaiset voivat sopia 1 kohdasta poikkeavista määräajoista tiettyjä erityistapausten luokkia varten.
3. Jos pyynnön vastaanottava viranomainen ei kykene vastaamaan pyyntöön 1 kohdassa säädetyssä määräajassa, sen on keskinäistä virka-apua koskevaa asiakirjaa käyttäen ilmoitettava pyynnön esittävälle viranomaiselle kuukauden kuluessa syyt siihen, miksi se ei voi vastata, ja milloin se odottaa kykenevänsä vastaamaan.
12 artikla
Muiden jäsenvaltioiden virkamiesten osallistuminen hallinnollisiin tutkimuksiin
1. Pyynnön esittävän viranomaisen valtuuttamat virkamiehet voivat kyseisen viranomaisen sekä pyynnön vastaanottavan viranomaisen sopimuksesta ja jälkimmäisen viranomaisen vahvistamien järjestelyjen mukaisesti olla valmisteverolainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseen tarvittavien tietojen vaihtamiseksi läsnä pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion hallintoviranomaisten toimistotiloissa tai muussa paikassa, jossa nämä viranomaiset suorittavat tehtäviään.
Jos pyydettävät tiedot sisältyvät asiakirja-aineistoon, joka on pyynnön vastaanottavan viranomaisen virkamiesten saatavilla, pyynnön esittävän viranomaisen virkamiehille on annettava niistä jäljennökset.
2. Pyynnön esittävän viranomaisen nimeämät toimivaltaiset virkamiehet voivat kyseisen viranomaisen sekä pyynnön vastaanottavan viranomaisen sopimuksesta ja jälkimmäisen viranomaisen vahvistamien järjestelyjen mukaisesti olla valmisteverolainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseen tarvittavien tietojen vaihtamiseksi läsnä pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion alueella tehtävissä hallinnollisissa tutkimuksissa.
Jos tällaiseen sopimukseen päästään, pyynnön esittävän viranomaisen virkamiehillä voi olla pääsy samoihin tiloihin ja asiakirjoihin kuin pyynnön vastaanottavan viranomaisen virkamiehillä, jälkimmäisten virkamiesten välityksellä ja ainoastaan hallinnollisten tutkimusten tekemiseksi. Pyynnön esittävän viranomaisen virkamiehet saavat suorittaa tutkimuksia tai esittää kysymyksiä ainoastaan pyynnön vastaanottavan viranomaisen virkamiesten suostumuksella ja valvonnassa. He eivät saa käyttää pyynnön vastaanottavan viranomaisen virkamiehille myönnettyjä tarkastusvaltuuksia.
3. Pyynnön esittävän viranomaisen virkamiesten, jotka 1 ja 2 kohdan mukaisesti ovat läsnä toisessa jäsenvaltiossa, on milloin tahansa voitava esittää kirjallinen valtuutus, josta ilmenee heidän henkilöllisyytensä ja virka-asemansa.
13 artikla
Samanaikaiset tarkastukset
1. Vaihtaakseen valmisteverolainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi tarvittavia tietoja kaksi tai useampi jäsenvaltio voi riskianalyysin perusteella sopia, että ne tekevät omilla alueillaan yhden tai useamman talouden toimijan tai muun henkilön valmisteverotusta koskevan tilanteen samanaikaiset tarkastukset, jos niillä on asiassa yhteinen tai toisiaan täydentävä etu, aina kun ne katsovat tällaisten tarkastusten olevan tehokkaampia kuin vain yhden jäsenvaltion tekemät tarkastukset.
2. Jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on 1 kohdassa tarkoitetun tarkastuksen aikaan saamiseksi tehtävä ehdotus asianomaisen toisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
Ehdotuksessa on
a)
eriteltävä yksi tai useampi tapaus, josta samanaikaiset tarkastukset ehdotetaan tehtäviksi;
b)
yksilöitävä kukin henkilö, josta tällainen tarkastus on aikomus tehdä;
c)
ilmoitettava syyt, joilla perustellaan yhteisen tarkastuksen tarpeellisuutta;
d)
eriteltävä ajanjakso, jona tällaiset tarkastukset on aikomus tehdä.
3. Toimivaltaiset viranomaisten, jotka ovat vastaanottaneet 2 kohdassa tarkoitetun ehdotuksen, on vahvistettava suostumuksensa osallistua samanaikaiseen tarkastukseen tai niiden on ilmoitettava perusteltu kieltäytymisensä ehdotuksen tehneelle toimivaltaiselle viranomaiselle mahdollisimman pian, mutta viimeistään kuukauden kuluttua ehdotuksen vastaanottamisesta.
4. Kunkin samanaikaiseen tarkastukseen osallistuvan toimivaltaisen viranomaisen on nimettävä edustaja, joka vastaa samanaikaisen tarkastustoimen valvonnasta ja yhteensovittamisesta.
5. Kun toimivaltaiset viranomaiset ovat tehneet samanaikaisen tarkastuksen, niiden on viipymättä ilmoitettava muiden jäsenvaltioiden valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimistoille samanaikaisten tarkastusten kuluessa mahdollisesti havaituista menetelmistä tai käytänteistä, joita on käytetty tai joita epäillään käytetyn valmisteverolainsäädännön kiertämisessä, jos näillä tiedoilla voi olla muille jäsenvaltioille erityistä merkitystä.
14 artikla
Hallinnollisten päätösten ja toimenpiteiden tiedoksiantoa koskeva pyyntö
1. Pyynnön esittävän viranomaisen pyynnöstä pyynnön vastaanottavan viranomaisen on jäsenvaltiossaan sovellettavien samanlaisia tiedoksiantoja koskevien sääntöjen mukaisesti annettava vastaanottajalle tiedoksi kaikki valmisteverolainsäädännön soveltamista koskevat päätökset ja toimenpiteet, jotka pyynnön esittävän jäsenvaltion hallintoviranomaiset ovat toteuttaneet.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa tiedoksiantoa koskevissa pyynnöissä on mainittava tiedoksi annettavan päätöksen tai toimenpiteen aihe sekä vastaanottajan nimi, osoite ja kaikki muut vastaanottajan yksilöimiseksi tarvittavat asiaankuuluvat tiedot.
3. Pyynnön vastaanottavan viranomaisen on ilmoitettava viipymättä pyynnön esittävälle viranomaiselle 1 kohdassa tarkoitetun tiedoksiantoa koskevan pyynnön perusteella toteuttamistaan toimista ja annettava sille tiedoksi päivä, jona päätös tai toimenpide on toimitettu vastaanottajalle.
4. Jos pyynnön vastaanottava viranomainen ei kykene toteuttamaan toimia 1 kohdassa tarkoitetun tiedoksiantoa koskevan pyynnön perusteella, sen on ilmoitettava siitä pyynnön esittävälle viranomaiselle kirjallisesti kuukauden kuluessa pyynnön vastaanottamisesta.
Pyynnön esittävä viranomainen ei saa kieltäytyä toteuttamasta toimia tällaisen pyynnön perusteella vetoamalla tiedoksi annettavan päätöksen tai toimenpiteen sisältöön.
5. Pyynnön esittävä viranomainen saa tehdä tiedoksiantoa koskevan pyynnön tämän artiklan nojalla vain silloin, kun se ei niiden sääntöjen mukaan, jotka pyynnön esittävässä jäsenvaltiossa koskevat kyseisten asiakirjojen tiedoksi antamista, voi antaa niitä vastaanottajalle tiedoksi tai jos tällainen tiedoksi antaminen aiheuttaisi kohtuuttomia vaikeuksia.
6. Tätä artiklaa ei sovelleta keskinäisestä avunannosta veroihin, maksuihin ja muihin toimenpiteisiin liittyvien saatavien perinnässä 16 päivänä maaliskuuta 2010 annetun neuvoston direktiivin 2010/24/EU (11) 8 artiklassa tarkoitettuihin asiakirjoihin.
III LUKU
ILMAN EDELTÄVÄÄ PYYNTÖÄ TAPAHTUVA TIETOJEN VAIHTO
15 artikla
Pakollinen tietojen vaihto
1. Kunkin jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on välitettävä kaikkien muiden asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille ilman edeltävää pyyntöä ja joko säännöllisellä automaattisella tietojenvaihdolla tai automaattisella tapahtumaohjatulla tietojenvaihdolla valmisteverolainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi tarvittavat tiedot seuraavissa tapauksissa:
a)
toisessa jäsenvaltiossa on tapahtunut tai epäillään tapahtuneen valmisteverolainsäädäntöä koskeva sääntöjenvastaisuus tai siihen kohdistuva rikkominen;
b)
jonkin jäsenvaltion alueella on tapahtunut tai epäillään tapahtuneen valmisteverolainsäädäntöä koskeva sääntöjenvastaisuus tai siihen kohdistuva rikkominen, jolla voi olla vaikutuksia toisessa jäsenvaltiossa;
c)
toisessa jäsenvaltiossa on petoksen tai valmisteveron menetyksen vaara;
d)
väliaikaisen verottomuuden järjestelmässä olevat valmisteveron alaiset tavarat ovat tuhoutuneet täydellisesti tai ne on menetetty lopullisesti;
e)
valmisteveron alaisten tavaroiden siirrossa unionissa on syntynyt poikkeuksellinen tilanne, josta ei ole säädetty direktiivissä 2008/118/EY ja joka voi vaikuttaa talouden toimijan valmisteverovelvollisuuden laskemiseen.
2. Toiselle viranomaiselle 1 kohdan nojalla tiedot välittänyt viranomainen voi pyytää kyseistä toista viranomaista antamaan palautetta seurantatoimista, jotka se on toteuttanut annettujen tietojen perusteella. Jos tällainen pyyntö esitetään, tämän toisen viranomaisen on lähetettävä tällainen palaute mahdollisimman pian, jollei tästä aiheudu sille kohtuutonta hallinnollista rasitusta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tuon viranomaisen jäsenvaltiossa sovellettavien salassapitovelvollisuutta ja tietosuojaa koskevien sääntöjen soveltamista.
3. Jos 1 kohdassa tarkoitetut tiedot liittyvät valmisteveron alaisten tavaroiden siirtoon unionissa, tiedot on välitettävä keskinäistä virka-apua koskevaa asiakirjaa käyttäen, jollei 4 kohdasta muuta johdu.
Jos tuon asiakirjan käyttö on mahdotonta, tiedot voidaan kuitenkin poikkeuksellisesti vaihtaa kokonaan tai osittain muilla keinoin. Tällöin viestin mukana on oltava selvitys siitä, miksi keskinäistä virka-apua koskevan asiakirjan käyttö oli mahdotonta.
4. Jos tietokoneistettu järjestelmä ei ole käytettävissä, on 3 kohdassa tarkoitetun asiakirjan sijasta käytettävä keskinäistä hallinnollista avunantoa koskevaa vara-asiakirjaa.
5. Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä määrittääkseen
a)
1 kohdan nojalla vaihdettavien tietojen täsmälliset luokat, joihin luonnollisten henkilöiden osalta sisältyvät etu- ja sukunimi, kadunnimi, talon numero, postinumero, postitoimipaikka, jäsenvaltio, vero- tai muu tunnistenumero, tuotteen koodi tai kuvaus sekä muut asiaan liittyvät henkilötiedot, jos sellaisia on saatavissa;
b)
säännöllisen tietojenvaihdon tiheyden ja 1 kohdan mukaisen tapahtumaohjatun tietojenvaihdon määräajat kunkin tietoluokan osalta;
c)
keskinäistä virka-apua koskevien asiakirjojen rakenteen ja sisällön;
d)
keskinäistä virka-apua koskevan vara-asiakirjan mallin ja sisällön;
e)
c ja d alakohdassa tarkoitettujen asiakirjojen vaihtoa koskevat säännöt ja menettelyt.
Komissio voi myös antaa täytäntöönpanosäädöksiä määrittääkseen tilanteet, joissa toimivaltaiset viranomaiset voivat katsoa, ettei tietokoneistettu järjestelmä ole käytettävissä tämän artiklan 4 kohdan soveltamiseksi.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 35 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
16 artikla
Vapaaehtoinen tietojen vaihto
1. Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat oma-aloitteisella tietojen vaihdolla ilman edeltävää pyyntöä välittää toisilleen mitä hyvänsä tiedossaan olevia tietoja, joita tarvitaan valmisteverolainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi ja joiden vaihto ei kuulu 15 artiklan soveltamisalaan.
Tätä varten ne voivat käyttää tietokoneistettua järjestelmää, jos järjestelmällä pystytään käsittelemään tällaisia tietoja.
2. Toiselle viranomaiselle 1 kohdan mukaisesti tiedot välittänyt viranomainen voi pyytää tuota toista viranomaista antamaan palautetta seurantatoimista, jotka se on toteuttanut annettujen tietojen perusteella. Jos tällainen pyyntö esitetään, tämän toisen viranomaisen on lähetettävä tällainen palaute mahdollisimman pian, jollei tästä aiheudu sille kohtuutonta hallinnollista rasitusta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tuon viranomaisen jäsenvaltiossa sovellettavien salassapitovelvollisuutta ja tietosuojaa koskevien sääntöjen soveltamista.
3. Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä määrittääkseen:
a)
keskinäistä virka-apua koskevien asiakirjojen rakenteen ja sisällön, jota niihin voidaan sisällyttää yleisimmät 1 kohdassa tarkoitetut tietotyypit;
b)
keskinäistä virka-apua koskevan asiakirjan vaihtoon liittyvät säännöt ja menettelyt.
Komissio voi myös antaa täytäntöönpanosäädöksiä määrittääkseen 2 kohdassa tarkoitetun palautteen rakenteen ja sisällön.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 35 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
17 artikla
Jäsenvaltioiden velvoite helpottaa ilman edeltävää pyyntöä tapahtuvaa tietojen vaihtoa
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat hallinnolliset ja organisatoriset toimenpiteet tässä luvussa säädetyn tietojen vaihdon helpottamiseksi.
18 artikla
Velvoitteiden rajaaminen
Jäsenvaltioilla ei ole velvollisuutta asettaa tämän luvun täytäntöönpanemiseksi mitään tietojen keräämistä koskevia uusia velvoitteita henkilöille eikä kantaa suhteetonta hallinnollista rasitusta.
IV LUKU
TALOUDEN TOIMIJOITA KOSKEVIEN SÄHKÖISTEN TIETOJEN TALLENNUS JA VAIHTO
19 artikla
Talouden toimijoiden ja verottomien varastojen lupia koskevien tietojen tallennus ja vaihto
1. Kunkin jäsenvaltion on pidettävä sähköistä tietokantaa, jossa on seuraavat rekisterit:
a)
rekisteri talouden toimijoista, jotka kuuluvat johonkin seuraavista luokista:
i)
direktiivin 2008/118/EY 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut valtuutetut varastonpitäjät;
ii)
direktiivin 2008/118/EY 4 artiklan 9 kohdassa tarkoitetut rekisteröidyt vastaanottajat;
iii)
direktiivin 2008/118/EY 4 artiklan 10 kohdassa tarkoitetut rekisteröidyt lähettäjät;
b)
rekisteri tiloista, jotka ovat saaneet luvan toimia direktiivin 2008/118/EY 4 artiklan 11 kohdassa tarkoitettuina verottomina varastoina.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen rekisterien on sisällettävä seuraavat tiedot:
a)
toimivaltaisen viranomaisen talouden toimijalle tai tiloille antama ainutkertainen valmisteveronumero;
b)
talouden toimijan tai tilojen nimi ja osoite;
c)
neuvoston direktiivin 2008/118/EY täytäntöön panemisesta valmisteveron alaisten tavaroiden väliaikaisesti verottomia siirtoja koskevien tietokoneistettujen menettelyjen osalta 24 päivänä heinäkuuta 2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 684/2009 (12) liitteessä II olevassa koodiluettelossa 11 tarkoitetun luvan piiriin kuuluvia tuotteita koskeva valmisteveron alaisten tuotteiden luokka (CAT) ja/tai kyseisessä koodiluettelossa tarkoitettu valmisteveron alaisten tuotteiden koodi (EPC);
d)
sen valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimiston tai valmisteverotoimiston tunnistetiedot, josta voi saada lisätietoja;
e)
päivämäärä, jona luvan voimassaolo alkaa, jona lupaa muutetaan ja jona lupa mahdollisesti lakkaa olevasta voimassa;
f)
valtuutettujen varastonpitäjien osalta veroton varasto tai luettelo verottomista varastoista, joita varastonpitäjän saama lupa koskee, ja, jos tästä säädetään kansallisessa lainsäädännössä, maininta siitä, että varastonpitäjällä on lupa jättää pois vastaanottajaa koskevat tiedot lähetyshetkellä, jakaa siirron direktiivin 2008/118/EY 23 artiklan mukaisesti tai siirtää valmisteveron alaiset tavarat suoran luovutuksen paikkaan mainitun direktiivin 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti;
g)
rekisteröityjen vastaanottajien osalta, jos tästä säädetään kansallisessa lainsäädännössä, maininta siitä, että vastaanottaja on valtuutettu siirrättämään valmisteveron alaiset tavarat suoran luovutuksen paikkaan direktiivin 2008/118/EY 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti;
h)
muiden direktiivin 2008/118/EY 19 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen rekisteröityjen vastaanottajien, joita ei tarkoiteta tämän kohdan i alakohdassa, osalta valmisteveron alaisten tavaroiden määrää koskeva luvan sisältö, lähettäjän henkilöllisyys lähetysjäsenvaltiossa ja luvan voimassaoloaika;
i)
sellaisten direktiivin 2008/118/EY 19 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen rekisteröityjen vastaanottajien osalta, jotka on valtuutettu vastaanottamaan viiniä direktiivin 2008/118/EY 40 artiklassa säädetyn poikkeuksen saaneilta lähettäjiltä, valmisteveron alaisten tuotteiden määrää koskeva luvan sisältö ja luvan voimassaoloaika. Maininta direktiivin 2008/118/EY 40 artiklan mukaisesta poikkeuksesta on merkittävä rekisteriin;
j)
verottomien varastojen osalta valtuutettu varastonpitäjä tai luettelo valtuutetuista varastonpitäjistä, joiden käyttöön veroton varasto on saanut luvan.
3. Kunkin jäsenvaltion valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimiston tai yhteysviranomaisen on varmistettava, että kansallisissa rekistereissä olevat tiedot ovat täydelliset, tarkat ja ajantasaiset.
4. Edellä 2 kohdassa tarkoitetuissa kansallisissa rekistereissä olevat tiedot, jotka koskevat valmisteveron alaisia tavaroita jäsenvaltioiden välisessä väliaikaisen verottomuuden järjestelmässä siirtäviä talouden toimijoita, on vaihdettava automaattisesti keskusrekisterin kautta.
Komissio käyttää rekisteriä osana tietokoneistettua järjestelmää tavalla, jolla varmistetaan, että kaikkina aikoina saadaan oikea ja ajantasainen käsitys kaikista kunkin jäsenvaltion antamista kansallisen rekisterin tiedoista.
Jäsenvaltioiden valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimistojen tai yhteysviranomaisten on toimitettava kansallisen rekisterin sisältö ja niihin mahdollisesti tehdyt muutokset komissiolle kohtuullisessa ajassa.
20 artikla
Tietojen saatavuus ja niiden korjaaminen
1. Komissio varmistaa, että valmisteveron alaisten tavaroiden siirtoon jäsenvaltioiden välisessä väliaikaisen verottomuuden järjestelmässä osallistuvat henkilöt voivat saada sähköisillä välineillä vahvistuksen 19 artiklan 4 kohdassa tarkoitetussa keskusrekisterissä pidettävien valmisteveronumeroiden voimassaolosta. Komissio välittää talouden toimijalta saatavat näiden tietojen korjaamista koskevat pyynnöt valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimistolle tai yhteysviranomaiselle, joka vastaa kyseisen talouden toimijan valtuutuksesta.
2. Jäsenvaltioiden valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimistojen tai yhteysviranomaisten on varmistettava, että talouden toimijat voivat saada vahvistuksen niitä koskevista 19 artiklan 2 kohdan mukaisesti pidetyistä tiedoista ja saada niissä olevat epätarkkuudet korjatuiksi.
3. Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi kyseisen jäsenvaltion vahvistamien edellytysten mukaisesti sallia, että valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimisto tai nimetyt yhteysviranomaiset antavat vahvistuksen 19 artiklan 2 kohdan mukaisesti pidetyistä tiedoista.
21 artikla
Tietojen säilyttäminen
1. Kunkin jäsenvaltion on pidettävä valmisteveron alaisten tavaroiden siirtoja unionissa koskevat tiedot ja 19 artiklassa tarkoitetuissa kansallisissa rekistereissä olevat tiedot vähintään viiden vuoden ajan sen kalenterivuoden päättymisestä, jona siirto alkoi, jotta tällaisia tietoja voidaan käyttää tässä asetuksessa säädetyissä menettelyissä. Tätä määräaikaa voidaan lyhentää kolmeen vuoteen kansallisiin rekistereihin ennen 1 päivää heinäkuuta 2012 vietyjen tietojen osalta.
2. Tietokoneistetulla järjestelmällä kerätyt tiedot on pidettävä tuossa järjestelmässä tavalla, joka mahdollistaa niiden poimimisen ja jatkokäsittelyn järjestelmässä 8 artiklassa tarkoitettuun tietoja koskevaan pyyntöön vastaamiseksi.
22 artikla
Täytäntöönpano
Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä
a)
eritelläkseen 19 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tietokantojen ja 19 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun keskusrekisterin automaattista ajan tasalle saattamista koskevat tekniset yksityiskohdat;
b)
eritelläkseen 20 artiklan 1 kohdan mukaisen tietojen saatavuutta ja niiden korjaamista koskevat säännöt ja menettelyt.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 35 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
V LUKU
APUA KOSKEVAT YHTEISET EDELLYTYKSET
23 artikla
Kielijärjestely
Avunpyynnöt, mukaan lukien tiedoksiantopyynnöt, ja niihin liitetyt asiakirjat voidaan laatia millä tahansa pyynnön vastaanottavan ja pyynnön esittävän viranomaisen kesken sovitulla kielellä. Pyyntöihin on liitettävä käännös pyynnön vastaanottavan viranomaisen kotijäsenvaltion viralliselle kielelle tai jollekin sen viralliselle kielelle ainoastaan, jos pyynnön vastaanottava viranomainen perustelee käännöksen tarpeellisuuden.
24 artikla
Palvelun laatu
1. Komissio ja jäsenvaltio varmistavat, että tässä asetuksessa kuvattuun tietojenvaihtoon tarvittavan tietokoneistetun järjestelmän osat ovat toimivia ja että niitä ylläpidetään asianmukaisella tavalla ja kehitetään edelleen.
2. Komissio ja jäsenvaltiot tekevät palvelutasoa koskevan sopimuksen ja sopivat tietokoneistetun järjestelmän tietoturvasta. Palvelutasoa koskevassa sopimuksessa on määriteltävä komission ja jäsenvaltioiden tarjoamien palvelujen tekninen laatu ja määrä, jotta varmistetaan tietokoneistetun järjestelmän kaikkien osien ja sähköisen viestinnän turvattu toiminta ja järjestelmän edelleen kehittämiseksi tarvittava vastuunjako.
25 artikla
Pyynnön vastaanottavan viranomaisen velvoitteita koskevat yleiset rajoitukset
1. Pyynnön vastaanottavan viranomaisen on toimitettava pyynnön esittävälle viranomaiselle tämän asetuksen mukaisesti vaadittavat tiedot edellyttäen, että
a)
pyynnön esittävä viranomainen on käyttänyt kaikki kyseisissä olosuhteissa sen käytettävissä olleet tavanomaiset tietolähteet pyydettyjen tietojen saamiseksi vaarantamatta halutun tavoitteen saavuttamista; ja
b)
pyynnön esittävän viranomaisen tietoja koskevien pyyntöjen määrä ja luonne tiettynä ajanjaksona eivät aiheuta pyynnön vastaanottavalle viranomaiselle kohtuutonta hallinnollista rasitusta.
2. Tällä asetuksella ei aseteta jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle velvoitetta tehdä tutkimuksia tai antaa tietoja, jos kyseisen jäsenvaltion viranomaiset eivät sen lainsäädännön tai hallinnollisten käytänteiden mukaan saa tehdä tällaisia tutkimuksia taikka kerätä tai käyttää tällaisia tietoja tuon jäsenvaltion omiin tarkoituksiin.
3. Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi kieltäytyä antamasta tietoja, jos pyynnön esittävä jäsenvaltio ei voi oikeudellisista syistä antaa samanlaisia tietoja.
4. Tietojen antamisesta voidaan kieltäytyä, jos se johtaisi liike-, elinkeino- tai ammattisalaisuuden tai kaupallisen menettelyn paljastamiseen tai jos tietojen paljastaminen olisi yleisen järjestyksen vastaista.
5. Pyynnön vastaanottavan viranomaisen on ilmoitettava pyynnön esittävälle viranomaiselle syyt, joiden vuoksi avunpyynnön täyttämisestä kieltäydytään. Toimivaltaisten viranomaisten on myös vuosittain ilmoitettava komissiolle kieltäytymisten perusteiden luokat tilastointia varten.
6. Edellä olevia 2, 3 ja 4 kohtaa ei missään tapauksessa saa tulkita siten, että tämä antaisi pyynnön vastaanottavalle viranomaiselle mahdollisuuden kieltäytyä toimittamasta tietoja ainoastaan sillä perusteella, että nämä tiedot ovat pankin, muun rahoituslaitoksen, nimetyn henkilön taikka asiamiehenä tai uskottuna miehenä toimivan henkilön hallussa, tai siksi, että ne liittyvät jonkin henkilön omistusoikeuteen.
26 artikla
Kulut
Jäsenvaltioiden on luovuttava vastavuoroisesti kaikista tämän asetuksen soveltamisesta johtuvia kuluja koskevista korvausvaatimuksista, lukuun ottamatta niitä, jotka koskevat asiantuntijoille maksettuja palkkioita.
27 artikla
Vähimmäismäärä
1. Avunpyyntöön voidaan soveltaa mahdollisesti kannettavaan valmisteveroon perustuvaa vähimmäismäärää.
2. Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä määritelläkseen tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetun vähimmäismäärän.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 35 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
28 artikla
Tämän asetuksen mukaisesti toimitettujen tietoja koskeva salassapitovelvollisuus, tietosuoja ja käyttö
1. Jäsenvaltioiden tämän asetuksen nojalla toimittamia tai keräämiä tietoja tai muita tietoja, jotka ovat olleet virkamiehen tai muun työntekijän tai toimeksisaajan saatavilla tämän tehtävien hoitamisen kuluessa, koskee salassapitovelvollisuus, ja ne nauttivat samaa suojaa kuin tiedot vastaanottavan jäsenvaltion lainsäädännössä samanlaisille tiedoille myönnettävä suoja.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja tietoja voidaan käyttää seuraaviin tarkoituksiin:
a)
valmisteverojen määräytymisperusteen vahvistaminen;
b)
valmisteverojen kerääminen tai hallinnollinen tarkastus;
c)
valmisteveron alaisten tavaroiden siirtojen seuranta;
d)
valmisteverojen alalla tehtävä riskianalyysi;
e)
valmisteverojen alalla tehtävät tutkimukset;
f)
direktiivin 2010/24/EU 2 artiklan soveltamisalaan kuuluvien muiden verojen ja maksujen vahvistaminen.
Tiedot antavan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on kuitenkin sallittava näiden tietojen käyttö muihin tarkoituksiin pyynnön esittävän viranomaisen jäsenvaltiossa, jos pyynnön vastaanottavan viranomaisen jäsenvaltion lainsäädännössä sallitaan tietojen käyttö vastaaviin tarkoituksiin kyseisessä jäsenvaltiossa.
Siinä määrin kuin tämä sallitaan kansallisessa lainsäädännössä ja rajoittamatta 1 artiklan 2 kohdan soveltamista, tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja tietoja voidaan käyttää verolainsäädännön rikkomisen vuoksi vireille pannuissa oikeudellisissa tai hallinnollisissa menettelyissä, jotka voivat johtaa seuraamuksiin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta vastaajien ja todistajien oikeuksia tällaisissa menettelyissä koskevien sääntöjen soveltamista.
3. Jos pyynnön esittävä viranomainen katsoo pyynnön vastaanottavalta viranomaiselta saamiensa tietojen voivan olla hyödyksi muun jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, se voi välittää ne tuolle viranomaiselle. Sen on ilmoitettava tästä pyynnön vastaanottavalle viranomaiselle.
Pyynnön vastaanottava viranomainen voi vaatia, että tietojen toimittamiseen toiselle jäsenvaltiolle tarvitaan sen edeltä käsin antama suostumus.
4. Jäsenvaltioiden suorittamaan tässä asetuksessa tarkoitettuun henkilötietojen käsittelyyn on sovellettava kansallisia määräyksiä, joilla direktiivi 95/46/EY pannaan täytäntöön.
Jäsenvaltioiden on tämän asetuksen moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi rajoitettava direktiivin 95/46/EY 10 artiklassa, 11 artiklan 1 kohdassa sekä 12 ja 21 artiklassa tarkoitettujen velvollisuuksien ja oikeuksien soveltamisalaa siinä määrin, kuin se on tarpeen mainitun direktiivin 13 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettujen etujen turvaamiseksi. Tällaisten rajoitusten on oltava oikeasuhteisia kyseessä olevaan etuun nähden.
29 artikla
Komission luvalla annettavat tiedot
Edellä 28 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut tiedot voidaan antaa komission asianmukaisesti valtuuttamien henkilöiden saataville ainoastaan siinä määrin, kuin tämä on tarpeen CCN/CSI-verkon huoltamiseksi, ylläpitämiseksi ja kehittämiseksi ja keskusrekisterin käyttämiseksi.
Tällaisia henkilöitä koskee salassapitovelvollisuus. Saataville annetut tiedot suojataan henkilötietoina asetuksen (EY) N:o 45/2001 mukaisesti.
30 artikla
Saatujen tietojen todistusarvo
Jäsenvaltion toimivaltaiset yksiköt voivat käyttää todisteena kaikkia toisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisten tämän asetuksen mukaisesti toimittamia kertomuksia, lausuntoja ja kaikkia muita asiakirjoja tai niiden oikeaksi todistettuja jäljennöksiä tai otteita samoin perustein kuin vastaavia saman jäsenvaltion muun viranomaisen toimittamia asiakirjoja.
31 artikla
Yhteistyövelvoite
1. Jäsenvaltioiden on tämän asetuksen soveltamiseksi toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet
a)
varmistaakseen tehokkaan sisäisen yhteensovittamisen 3-5 artiklassa tarkoitettujen viranomaisten välillä;
b)
saadakseen aikaan suoran yhteistyön tämän kohdan a alakohdassa tarkoitettuun yhteensovittamiseen valtuutettujen viranomaisten välillä;
c)
varmistaakseen tässä asetuksessa säädetyn tietojenvaihtojärjestelmän sujuvan toiminnan.
2. Komissio toimittaa viipymättä kunkin jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle kaikki valmisteverolainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi tarvittavat tiedot, jotka se on vastaanottanut ja jotka se voi antaa.
32 artikla
Suhteet kolmansiin maihin
1. Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen, joka vastaanottaa tietoja joltakin kolmannelta maalta, voi toimittaa nämä tiedot edelleen minkä hyvänsä sellaisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jota nämä tiedot saattavat kiinnostaa, ja erityisesti tätä pyytäville toimivaltaisille viranomaisille, sikäli kuin tämä on sallittu kyseisen kolmannen maan kanssa tehdyissä avunantoa koskevissa järjestelyissä. Tällaiset tiedot voidaan toimittaa myös komissiolle, jos tämä on unionin edun mukaista tässä asetuksessa säädettyjä tarkoituksia varten.
2. Jos asianomainen kolmas maa on antanut oikeudellisen sitoumuksen antaa apua, joka on tarpeen todisteiden keräämiseksi sellaisten liiketoimien sääntöjenvastaisesta luonteesta, jotka näyttävät rikkovan valmisteverolainsäädäntöä, jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi toimittaa tuolle kolmannelle maalle tämän asetuksen nojalla saatuja tietoja, henkilötietojen luovuttamista kolmansille maille koskevaa kyseisen jäsenvaltion lainsäädäntöä noudattaen, kolmannessa maassa sovellettavien valmisteverojen tai samankaltaisten verojen, tullien ja maksujen moitteetonta soveltamista varten sekä tiedot toimittaneiden toimivaltaisten viranomaisten lainsäädäntönsä mukaisesti antamalla suostumuksella.
33 artikla
Talouden toimijoille annettava apu
1. Sen jäsenvaltion viranomaiset, johon valmisteveron alaisten tavaroiden lähettäjä on sijoittautunut, toimivaltaiset viranomaiset voivat antaa apua kyseiselle lähettäjälle, jos tämä ei ole saanut direktiivin 2008/118/EY 24 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua vastaanottoraporttia, mainitun direktiivin 25 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua vientiraporttia tai, mainitun direktiivin 33 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa tilanteissa, sen 34 artiklassa tarkoitettua asiakirjaa.
Tällaisen avun antaminen ei vaikuta apua saavan lähettäjän verovelvollisuuksiin.
2. Jos jäsenvaltio antaa apua tämän artiklan 1 kohdan nojalla ja katsoo tarpeelliseksi saada tietoja toisesta jäsenvaltiosta, sen on pyydettävä näitä tietoja 8 artiklan mukaisesti. Kyseessä oleva toinen jäsenvaltio voi kieltäytyä hankkimasta pyydettyjä tietoja, jos lähettäjä ei ole käyttänyt kaikkia käytettävissään olevia keinoja saadakseen todisteet siitä, että valmisteveron alaisten tavaroiden siirto jäsenvaltioiden välillä on päättynyt.
VI LUKU
ARVIOINTI JA LOPPUSÄÄNNÖKSET
34 artikla
Järjestelyjen arviointi, toimintatilastojen kerääminen ja kertomuksen antaminen
1. Jäsenvaltiot ja komissio tutkivat ja arvioivat tämän asetuksen soveltamista. Tätä varten komissio laatii säännöllisesti yhteenvedon jäsenvaltioiden kokemuksista parantaakseen tässä asetuksessa perustetun järjestelmän toimintaa.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle:
a)
kaikki saatavissa olevat tiedot, joilla on merkitystä niiden tämän asetuksen soveltamisessa saaman kokemuksen kannalta, mukaan lukien mahdolliset asetuksen arvioimiseksi tarvittavat tilastotiedot;
b)
kaikki saatavissa olevat tiedot valmisteverolainsäädännön rikkomisessa käytetyistä todellisista tai epäillyistä menetelmistä tai käytänteistä, jos nämä menetelmät tai käytänteet paljastavat puutteita tai aukkoja tässä asetuksessa määriteltyjen menettelyjen toiminnassa.
Sen arvioimiseksi, miten tehokkaasti tällä hallinnollisen yhteistyön järjestelmällä tehostetaan valmisteverolainsäädännön täytäntöönpanoa ja torjutaan valmisteverojen kiertämistä ja niitä koskevia petoksia, jäsenvaltiot voivat toimittaa komissiolle kaikki saatavissa olevat muut kuin ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tiedot.
Komissio välittää jäsenvaltioiden toimittamat tiedot muille asianomaisille jäsenvaltioille.
Velvoite toimittaa tietoja ja tilastotietoja ei saa millään tavalla perusteettomasti lisätä hallinnollista rasitusta.
3. Komissio voi poimia tietoja suoraan tietokoneistetun järjestelmän luomista viesteistä diagnoosi- ja tilastotarkoituksia varten, jollei 28 artiklasta muuta johdu.
4. Jäsenvaltioiden 1, 2 ja 3 kohdan soveltamiseksi toimittamissa tai komission tätä varten poimimissa tiedoissa ei saa olla yksittäisiä henkilöitä koskevia tietoja eikä henkilötietoja.
5. Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä määrittääkseen jäsenvaltioiden tämän artiklan täytäntöönpanoa varten toimittamat asiaankuuluvat tilastotiedot, komission poimimat tiedot sekä komission ja jäsenvaltioiden valmistelemat tilastokertomukset.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 35 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
35 artikla
Valmisteverokomitea
1. Komissiota avustaa direktiivin 2008/118/EY 43 artiklan 1 kohdalla perustettu valmisteverokomitea. Komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2. Kun tähän kohtaan viitataan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
36 artikla
Asetuksen (EY) N:o 2073/2004 kumoaminen
Kumotaan asetus (EY) N:o 2073/2004.
Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen tämän asetuksen liitteessä olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
37 artikla
Kertomuksen antaminen Euroopan parlamentille ja neuvostolle
Joka viides vuosi tämän asetuksen voimaantulosta komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle tämän asetuksen soveltamista koskevan kertomuksen, joka perustuu erityisesti jäsenvaltioiden antamiin tietoihin.
38 artikla
Kahdenväliset järjestelyt
Jos toimivaltaiset viranomaiset sopivat tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia kahdenvälisiä kysymyksiä koskevista järjestelyistä muiden kuin yksittäistapausten käsittelemiseksi, niiden on ilmoitettava siitä komissiolle viipymättä. Komissio puolestaan ilmoittaa tästä muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille.
39 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä heinäkuuta 2012.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 2 päivänä toukokuuta 2012.