NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 817/2010
ze dne 16. září 2010,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde o požadavky na poskytování vývozních náhrad v souvislosti s řádným zacházením se živým skotem během přepravy
(přepracování)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (1), a zejména na článek 170 ve spojení s článkem 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 639/2003 ze dne 9. dubna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999, pokud jde požadavky na poskytování vývozních náhrad v souvislosti s řádným zacházením se živým skotem během přepravy (2), bylo několikrát podstatně změněno (3). Vzhledem k novým změnám by uvedená směrnice měla být z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti přepracována.
(2)
Podle článku 168 nařízení (ES) č. 1234/2007 poskytování a výplata vývozní náhrady pro živý skot podléhají dodržení právních předpisů Unie týkajících dobrých životních podmínek zvířat, a zejména dodržení nařízení Rady (ES) č. 1/2005 ze dne 22. prosince 2004 o ochraně zvířat během přepravy a souvisejících činností (4).
(3)
Za účelem zaručení dodržování norem týkajících se dobrých životních podmínek zvířat by měl být zaveden systém monitorování, který by zahrnoval povinné kontroly v místě výjezdu z celního území Společenství a rovněž po opuštění celního území Společenství, jestliže se mění dopravní prostředky a rovněž v místě první vykládky ve třetí zemi konečného určení.
(4)
Pro usnadnění náležitých kontrol při výjezdu z celního území Společenství by měla být stanovena místa výjezdu.
(5)
Posouzení tělesného a zdravotního stavu zvířat vyžaduje zvláštní kvalifikaci a zkušenost. Kontroly by měl proto vykonávat veterinární lékař. Navíc by měla být vyjasněna oblast působnosti a vypracován vzor zprávy, aby byly tyto kontroly přesné a harmonizované.
(6)
Pro účely tohoto nařízení by měly být kontroly, jež se mají provádět ve třetích zemích, povinné a měly by je provádět orgány členských států nebo mezinárodní kontrolní a dozorčí společnosti (dále jen „kontrolní společnosti“), které jsou schváleny a kontrolovány členskými státy v souladu s nařízením Komise (ES) č. 612/2009 ze dne 7. července 2009, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (5). Aby kontrolní společnosti mohly provádět kontroly pro účely tohoto nařízení, měly by zejména splňovat požadavky na schvalování a kontrolu, jak jsou stanoveny v příloze VIII nařízení (ES) č. 612/2009.
(7)
Článek 168 nařízení (ES) č. 1234/2007 a toto nařízení stanoví, že soulad s právními předpisy Unie týkajícími se dobrých životních podmínek zvířat je podmínkou pro výplatu vývozních náhrad. Proto by mělo být jasně stanoveno, aniž jsou dotčeny případy vyšší moci uznané judikaturou Soudního dvora Evropské unie, že porušení těchto ustanovení týkajících se dobrých životních podmínek zvířat nezpůsobí snížení, nýbrž ztrátu vývozní náhrady, která souvisí s počtem zvířat, u kterých nebyly dodrženy požadavky na dobré životní podmínky. Z těchto ustanovení, jakož i z pravidel týkajících se dobrých životních podmínek zvířat, která jsou uvedena v článcích 3 až 9 nařízení (ES) č. 1/2005 a v nich uvedených přílohách, stejnou měrou vyplývá, že nezávisle na tělesném stavu zvířat se náhrada nevyplácí pro zvířata, u kterých nebyla dodržena pravidla týkající se dobrých životních podmínek.
(8)
Je-li zřejmé, že nařízení (ES) č. 1/2005 není dodržováno u velkého počtu zvířat, měly by se kromě toho, že se nevyplatí vývozní náhrady, použít i náležité sankce. Pokud navíc takové nedodržení vyplývá z naprostého zanedbávání požadavků na dobré životní podmínky zvířat, mělo by se rozhodnout o úplné ztrátě vývozní náhrady.
(9)
Vzhledem k rozdílům mezi různými jazykovými verzemi je nutné jasně stanovit, že náhrada má být odmítnuta pro všechna zvířata uvedená ve vývozním prohlášení, pokud počet zvířat, pro něž se žádná náhrada nevyplatí, představuje více než 5 % z počtu uvedeného v přijatém vývozním prohlášení, avšak nejméně tři zvířata nebo deset nebo více zvířat, avšak nejméně 2 % z počtu potvrzeného v přijatém vývozním prohlášení. Ustanovení čl. 6 odst. 2 písm. b) by tudíž mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(10)
Členské státy by měly Komisi poskytnout údaje nezbytné pro sledování provádění tohoto nařízení a pro vypracování příslušných zpráv.
(11)
Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro společnou organizaci zemědělských trhů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Podle článku 168 nařízení (ES) č. 1234/2007 se vývozní náhrada pro živý skot kódu KN 0102 (dále jen „zvířata“) vyplatí pouze tehdy, jsou-li během přepravy zvířat do prvního místa vykládky ve třetí zemi konečného určení dodrženy články 3 až 9 nařízení (ES) č. 1/2005 a v nich zmíněné přílohy a toto nařízení.
Pro účely tohoto nařízení se při silniční přepravě „prvním místem vykládky ve třetí zemi konečného určení“ rozumí místo, kde je ze silničního vozidla definitivně vyloženo první zvíře, a tedy nikoliv místo, kde je cesta přerušena za účelem odpočinku, krmení nebo napájení zvířat.
Článek 2
Kontroly uvnitř celního území Společenství
1. Zvířata mohou opustit celní území Společenství pouze přes tato místa výjezdu:
a)
stanoviště hraniční kontroly schválené rozhodnutím Komise pro veterinární kontroly živých kopytníků pocházejících ze třetích zemí,
nebo
b)
místo výjezdu určené členským státem.
2. U zvířat, pro něž bylo přijato vývozní prohlášení, úřední veterinární lékař v místě výjezdu v souladu se směrnicí Rady 96/93/ES (6) ověří, zda:
a)
byly požadavky stanovené v nařízení (ES) č. 1/2005 dodrženy od místa odeslání, jak je stanoveno v čl. 2 písm. r) uvedeného nařízení, až do místa výjezdu
a
b)
podmínky přepravy pro zbývající část cesty odpovídají nařízení (ES) č. 1/2005 a zda byla přijata nezbytná opatření k zajištění jeho dodržení až do první vykládky ve třetí zemi konečného určení.
Po provedení kontrol vyplní úřední veterinární lékař v souladu se vzorem uvedeným v příloze I tohoto nařízení zprávu, v níž potvrdí, zda jsou výsledky kontrol provedených v souladu s prvním pododstavcem uspokojivé či nikoliv.
Odpovědný veterinární orgán v místě výjezdu uchová uvedenou zprávu po dobu nejméně tří let. Kopie zprávy se zašle platební agentuře.
3. Je-li úřední veterinární lékař v místě výjezdu přesvědčen, že jsou požadavky odstavce 2 splněny, potvrdí toto zjištění jednou z poznámek uvedených v příloze II a na doklad, který potvrzuje, že zboží opustilo celní území Společenství, připojí razítko a podpis buď v kolonce J kontrolního výtisku T5, nebo na nejvhodnějším místě na vnitrostátním dokladu.
4. Úřední veterinární lékař v místě výjezdu potvrdí na dokladu uvedeném v odstavci 3 celkový počet zvířat, pro něž bylo vývozní prohlášení přijato, přičemž odečte zvířata, která během přepravy porodila nebo zmetala, která uhynula nebo u nichž nebyly požadavky nařízení (ES) č. 1/2005 dodrženy.
5. Členské státy mohou od vývozce vyžadovat, aby úředního veterinárního lékaře v místě výjezdu předem upozornil na příjezd zásilky do místa výjezdu.
6. Odchylně od odstavce 1, pokud se pro přepravu po železnici nebo ve velkých kontejnerech použije zjednodušený tranzitní režim Společenství uvedený v článku 11 nařízení (ES) č. 612/2009, úřední veterinární lékař provede kontroly u úřadu, v němž jsou zvířata do takového režimu zařazována.
Osvědčení a poznámky uvedené v odstavcích 3 a 4 tohoto článku se připojí na doklady používané pro účely vyplácení náhrady nebo, v případě popsaném v čl. 11 odst. 4 nařízení (ES) č. 612/2009, na kontrolní výtisk T5.
Článek 3
Kontroly ve třetích zemích
1. Vývozce zajistí, že jsou zvířata po opuštění celního území Společenství podrobena kontrole:
a)
všude, kde se mění dopravní prostředky, vyjma případů, kdy tato změna nebyla plánována a je důsledkem výjimečných a nepředvídaných okolností;
b)
v místě první vykládky ve třetí zemi konečného určení.
2. Prováděním kontrol stanovených v odstavci 1 je pověřena mezinárodní kontrolní a dozorčí společnost schválená a kontrolovaná za tímto účelem členským státem v souladu s články 18 až 23 nařízení (ES) č. 612/2009 nebo úřední agentura členského státu.
Kontroly stanovené v odstavci 1 provádí veterinární lékař s diplomem, osvědčením nebo jiným dokladem o dosažené kvalifikaci veterinárního lékaře podle článku 21 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES (7). Členské státy, které schválily mezinárodní kontrolní a dozorčí společnosti uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce, by však měly ověřit, že uvedené společnosti kontrolují, zda veterinární lékař s kvalifikací, na niž se nevztahuje uvedená směrnice, má znalosti vyžadované podle nařízení (ES) č. 1/2005. Uvedené kontroly jsou prováděny odpovídajícím, objektivním a nestranným způsobem prostřednictvím vhodných postupů.
Pro každou kontrolu provedenou podle odstavce 1 vyplní veterinární lékař, který kontrolu provedl, zprávu v souladu se vzory uvedenými v přílohách III a IV tohoto nařízení.
Článek 4
Postup pro výplatu vývozních náhrad
1. Vývozce poskytne příslušným orgánům členského státu, v němž je vývozní prohlášení přijato, nejpozději při podání vývozního prohlášení veškeré nezbytné údaje týkající se cesty.
Současně nebo ihned, jakmile se o tom dozví, informuje vývozce příslušný orgán o všech případných změnách dopravních prostředků.
2. Žádosti o platbu vývozních náhrad vypracované v souladu s článkem 46 nařízení (ES) č. 612/2009 by měly být ve lhůtě stanovené v uvedeném článku doplněny:
a)
řádně vyplněným dokladem uvedeným v čl. 2 odst. 3 tohoto nařízení
a
b)
zprávami stanovenými v čl. 3 odst. 2 třetím pododstavci tohoto nařízení.
3. Nemohou-li být kontroly uvedené v čl. 3 odst. 1 provedeny v důsledku okolností, které nelze přičíst vývozci, příslušný orgán může na základě odůvodněné žádosti vývozce přijmout jiné doklady, které k jeho spokojenosti potvrzují, že nařízení (ES) č. 1/2005 bylo dodrženo.
Článek 5
Nevyplacení vývozní náhrady
1. Celková částka vývozní náhrady na zvíře vypočtená podle druhého pododstavce se nevyplatí pro:
a)
zvířata, která během přepravy uhynula, vyjma za okolností stanovených v odstavci 2;
b)
zvířata, která během přepravy porodila nebo zmetala před první vykládkou ve třetí zemi konečného určení;
c)
zvířata, v jejichž případě se příslušný orgán na základě dokladů uvedených v čl. 4 odst. 2 a/nebo všech dalších dostupných údajů o dodržování tohoto nařízení domnívá, že články 3 až 9 nařízení (ES) č. 1/2005 a v nich uvedené přílohy nebyly dodrženy.
Hmotnost zvířete, pro které se náhrada nevyplatí, se stanoví paušálně tak, že se celková hmotnost v kilogramech uvedená ve vývozním prohlášení vydělí celkovým počtem zvířat, který je uveden v tomtéž prohlášení.
2. Uhynou-li zvířata během přepravy v důsledku vyšší moci poté, co opustila celní území Společenství:
a)
v případě nerozlišené náhrady se vyplatí celá částka náhrada,
b)
v případě rozlišené náhrady se vyplatí část náhrady vypočítané v souladu s čl. 25 odst. 2 nařízení (ES) č. 612/2009.
Článek 6
Sankce
1. Náhrada se dále sníží o částku, jež se rovná částce náhrady, která nebyla vyplacena v souladu čl. 5 odst. 1, pokud počet zvířat, pro něž se vývozní náhrada nevyplatí, představuje:
a)
více než 1 % z počtu uvedeného v přijatém vývozním prohlášení, avšak nejméně dvě zvířata,
nebo
b)
více než pět zvířat.
2. Náhrada se odmítne pro všechna zvířata uvedená ve vývozním prohlášení, pokud počet zvířat, pro něž se žádná náhrada podle čl. 5 odst. 1 nevyplatí, představuje:
a)
více než 5 % z počtu uvedeného v přijatém vývozním prohlášení, avšak nejméně tři zvířata,
nebo
b)
deset zvířat nebo více, avšak nejméně 2 % z počtu potvrzeného v přijatém vývozním prohlášení.
3. Pro účely odstavců 1 a 2 se nezohlední zvířata, jež během přepravy uhynula, a zvířata, jež porodila nebo zmetala před první vykládkou ve třetí zemi konečného určení, u nichž vývozce ke spokojenosti příslušného orgánu prokáže, že úhyn nebo porod nebo zmetání nelze přičítat nedodržení nařízení (ES) č. 1/2005.
4. Sankce uvedená v článku 48 nařízení (ES) č. 612/2009 se nevztahuje na částku nevyplacenou a na částku snížení uvedenou v článku 5 tohoto nařízení a v odstavcích 1 a 2 tohoto článku.
Článek 7
Zpětné získání neoprávněně vyplacených částek
Pokud se po vyplacení náhrady zjistí, že nařízení (ES) č. 1/2005 nebylo dodrženo, musí být příslušná část náhrady, včetně případné sankce podle článku 6 tohoto nařízení, považována za neoprávněně vyplacenou a musí být vrácena v souladu s článkem 49 nařízení (ES) č. 612/2009.
Článek 8
Sdělování údajů
Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 31. března každého roku následující údaje o používání tohoto nařízení v předcházejícím kalendářním roce:
a)
počet vývozních prohlášení pro zvířata, pro která byla vyplacena náhrada a počet zvířat, pro která byla vyplacena náhrada;
b)
počet vývozních prohlášení, pro něž žádná náhrada vyplacena nebyla nebo byla vyplacena částečně, jakož i počet zvířat, pro něž náhrada vyplacena nebyla;
c)
počet vývozních prohlášení, pro která byla náhrada částečně nebo úplně vrácena, a počet zvířat, pro která byla náhrada vrácena, včetně zvířat, u nichž se vrácení náhrady vztahuje na vývozní operace provedené před příslušným obdobím;
d)
důvody pro nevyplacení a vrácení náhrady pro zvířata uvedená v písmenech b) a c), jakož i počet těchto zvířat zapsaných v kategoriích B, C a D uvedených v přílohách I, III a IV;
e)
počet sankcí za každou kategorii stanovenou v čl. 6 odst. 1 a 2 s uvedením odpovídajícího počtu zvířat a částek nevyplacené náhrady;
f)
částky náhrad v eurech, které nebyly vyplaceny, a částky, které byly vráceny, včetně vrácených částek vztahujících se na vývozní operace provedené před příslušným obdobím;
g)
počet vývozních prohlášení a částky, u nichž proces zpětného získávání probíhá;
h)
všechny ostatní údaje, které členské státy uznají za vhodné, pokud jde o provádění tohoto nařízení.
Článek 9
Zrušení
Nařízení (ES) č. 639/2003 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VI.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 16. září 2010.
KOMISSION ASETUS (EU) N:o 817/2010,
annettu 16 päivänä syyskuuta 2010,
yksityiskohtaisten sääntöjen säätämisestä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 nojalla elävien nautaeläinten hyvinvointia kuljetuksen aikana koskevien, vientitukia myönnettäessä noudatettavien vaatimusten osalta
(uudelleenlaadittu)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) 22 päivänä lokakuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (1) ja erityisesti sen 170 artiklan yhdessä 4 artiklan kanssa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Yksityiskohtaisten sääntöjen säätämisestä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1254/1999 nojalla elävien nautaeläinten hyvinvointia kuljetuksen aikana koskevien, vientitukia myönnettäessä noudatettavien vaatimusten osalta 9 päivänä huhtikuuta 2003 annettua komission asetusta (EY) N:o 639/2003 (2) on muutettu useita kertoja ja huomattavilta osilta (3). Koska uusia muutoksia tehdään mainittuun asetukseen, selkeyden vuoksi se olisi uudelleenlaadittava.
(2)
Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 168 artiklan nojalla elävistä nautaeläimistä myönnettävän ja maksettavan vientituen edellytyksenä on eläinten hyvinvointia koskevan unionin lainsäädännön ja erityisesti eläinten suojelusta kuljetuksen ja siihen liittyvien toimenpiteiden aikana 22 päivänä joulukuuta 2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2005 (4) noudattaminen.
(3)
Eläinten hyvinvointivaatimusten noudattamisen takaamiseksi olisi otettava käyttöön seurantajärjestelmä, jossa edellytetään tehtäviksi pakollisia tarkastuksia toimipaikassa, jonka kautta eläimet poistuvat yhteisön tullialueelta, ja yhteisön tullialueelta poistumisen jälkeen silloin, kun kuljetusväline on vaihtunut, sekä myös lopullisena määräpaikkana olevassa kolmannessa maassa sijaitsevassa ensimmäisessä purkauspaikassa.
(4)
Yhteisön tullialueelta poistuttaessa tehtävien asianmukaisten tarkastusten helpottamiseksi on tarpeen nimetä poistumispaikat.
(5)
Eläinten fyysisen tilan ja terveyden arviointi edellyttää asiantuntemusta ja kokemusta. Tämän vuoksi tarkastuksen tekijän olisi oltava eläinlääkäri. Lisäksi näiden tarkastusten laajuus olisi selkeytettävä ja laadittava mallikertomus niiden tarkkuuden ja yhdenmukaisuuden varmistamiseksi.
(6)
Tämän asetuksen mukaisesti kolmansissa maissa tehtävien tarkastusten olisi oltava pakollisia ja vastuu niiden suorittamisesta olisi oltava jäsenvaltioiden laitoksilla taikka kansainvälisillä tarkastus- ja valvontalaitoksilla, jotka jäsenvaltiot hyväksyvät ja joita ne valvovat maataloustuotteiden vientitukijärjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 7 päivänä heinäkuuta 2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 612/2009 (5) mukaisesti. Tämän asetuksen mukaisten tarkastusten tekemiseksi kansainvälisten tarkastus- ja valvontalaitosten olisi ennen kaikkea täytettävä asetuksen (EY) N:o 612/2009 liitteessä VIII vahvistetut hyväksyntä- ja tarkastusvaatimukset.
(7)
Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 168 artiklassa ja tässä asetuksessa säädetään, että vientitukien maksaminen edellyttää eläinten hyvinvointia koskevan unionin lainsäädännön noudattamista. Sen vuoksi olisi vahvistettava selkeästi, että kyseisten eläinten hyvinvointia koskevien säännösten rikkominen ei johda vientituen alentamiseen vaan sen menettämiseen sellaisista eläimistä, joiden osalta hyvinvointia koskevia vaatimuksia ei noudatettu, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä tunnustetun ylivoimaisen esteen huomioon ottamista. Kyseisistä säännöksistä ja asetuksen (EY) N:o 1/2005 3-9 artiklassa ja mainituissa artikloissa tarkoitetuissa liitteissä vahvistetuista eläinten hyvinvointia koskevista säännöistä johtuu myös se, että tuki menetetään sellaisista eläimistä, joiden osalta näitä hyvinvointia koskevia sääntöjä ei noudatettu, asianomaisten eläinten tosiasiallisesta fyysisestä tilasta riippumatta.
(8)
Silloin kun asetusta (EY) N:o 1/2005 ei todistettavasti noudateta useiden eläinten osalta, soveltuvia seuraamuksia olisi langetettava sen lisäksi, että vientitukea ei makseta. Lisäksi silloin, kun tällainen noudattamatta jättäminen johtuu täydellisestä piittaamattomuudesta eläinten hyvinvointivaatimuksia kohtaan, tuki olisi evättävä kokonaan.
(9)
Eri kielitoisintojen erojen vuoksi on tarpeen selventää, että kaikkien vienti-ilmoitukseen merkittyjen eläinten tuki evätään, jos sellaisten eläinten lukumäärä, joista tukea ei makseta on yli 5 prosenttia hyväksyttyyn vienti-ilmoitukseen merkitystä lukumäärästä, mutta vähintään kolme eläintä; tai kymmenen eläintä tai enemmän, mutta vähintään 2 prosenttia hyväksyttyyn vienti-ilmoitukseen merkitystä lukumäärästä. Sen vuoksi olisi muutettava 6 artiklan 2 kohdan b alakohtaa.
(10)
Jäsenvaltioiden olisi annettava komissiolle tarvittavat tiedot, jotta tämä voi seurata asetuksen soveltamista ja antaa siitä kertomuksen.
(11)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn hallintokomitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Soveltamisala
CN-koodiin 0102 kuuluvien elävien nautaeläinten, jäljempänä ’eläimet’, vientitukien maksaminen asetuksen (EY) N:o 1234/2007 168 artiklan nojalla edellyttää, että kun eläimiä kuljetetaan lopullisena määräpaikkana olevan kolmannen maan ensimmäiseen purkamispaikkaan, noudatetaan asetuksen (EY) N:o 1/2005 3-9 artiklaa, mainituissa artikloissa tarkoitettuja liitteitä ja tätä asetusta.
Tässä asetuksessa tarkoitetaan maantiekuljetusten yhteydessä ilmaisulla ’paikka, jossa eläimet puretaan ensimmäisen kerran lopullisena määräpaikkana olevassa kolmannessa maassa’ paikkaa, jossa ensimmäinen eläin puretaan lopullisesti maantieajoneuvosta, jolloin ei tarkoiteta paikkaa, jossa matka keskeytyy eläinten levon, ruokinnan tai juottamisen vuoksi.
2 artikla
Tarkastukset yhteisön tullialueella
1. Eläimet voidaan viedä yhteisön tullialueelta ainoastaan seuraavien poistumispaikkojen kautta:
a)
kolmansista maista tuotavien elävien sorkka- ja kavioeläinten eläinlääkäritarkastuksista tehdyllä komission päätöksellä hyväksytty rajatarkastusasema;
tai
b)
jäsenvaltion nimeämä poistumispaikka.
2. Poistumispaikan virkaeläinlääkärin on neuvoston direktiivin 96/93/EY (6) mukaisesti todennettava niiden eläinten osalta, joita koskeva vienti-ilmoitus on hyväksytty, että:
a)
asetuksessa (EY) N:o 1/2005 säädettyjä vaatimuksia on noudatettu mainitun asetuksen 2 artiklan r alakohdassa määritellystä lähtöpaikasta poistumispaikkaan asti;
ja
b)
loppumatkan kuljetusolosuhteet ovat asetuksen (EY) N:o 1/2005 mukaiset ja tarvittavat järjestelyt on toteutettu mainitun asetuksen noudattamisen varmistamiseksi siihen saakka, kun eläimet puretaan ensimmäisen kerran lopullisena määräpaikkana olevassa kolmannessa maassa.
Tarkastukset tehneen virkaeläinlääkärin on laadittava tämän asetuksen liitteessä I annetun mallin mukainen kertomus, jossa vahvistetaan, ovatko ensimmäisen alakohdan mukaisesti tehtyjen tarkastusten tulokset hyväksyttävät vai ei-hyväksyttävät.
Poistumispaikan vastaavan eläinlääkintäviranomaisen on säilytettävä kyseinen kertomus vähintään kolmen vuoden ajan. Maksajavirastolle on lähetettävä jäljennös kertomuksesta.
3. Jos poistumispaikan virkaeläinlääkäri katsoo 2 kohdassa tarkoitettujen vaatimusten täyttyvän, hän varmentaa tämän lisäämällä jonkin liitteessä II luetellun maininnan ja leimaamalla ja allekirjoittamalla asiakirjan, jolla todistetaan eläinten poistuneen yhteisön tullialueelta, joko T 5 -valvontakappaleen J kohtaan tai sopivaan kohtaan kansallisessa asiakirjassa.
4. Poistumispaikan virkaeläinlääkärin on merkittävä 3 kohdassa tarkoitettuun asiakirjaan sellaisten eläinten kokonaismäärä, joille vienti-ilmoitus oli hyväksytty, vähennettynä sellaisten eläinten lukumäärällä, jotka poikivat tai saivat keskenmenon kuljetuksen aikana, kuolivat tai joiden osalta asetuksen (EY) N:o 1/2005 vaatimuksia ei noudatettu.
5. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että viejän on toimitettava etukäteen poistumispaikan virkaeläinlääkärille tieto lähetyksen saapumisesta sinne.
6. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, silloin kun sovelletaan asetuksen (EY) N:o 612/2009 11 artiklassa tarkoitettua rautateitse tai suurissa konteissa tapahtuvaa yksinkertaistettua yhteisön passitusmenettelyä, virkaeläinlääkärin on tehtävä tarkastukset toimipaikassa, johon eläimet sijoitetaan tällaisessa menettelyssä.
Tämän artiklan 3 ja 4 kohdassa tarkoitetut varmennus- ja hyväksymismerkinnät tehdään tuen maksamista varten käytettävään asiakirjaan tai asetuksen (EY) N:o 612/2009 11 artiklan 4 kohdassa säädetyssä tapauksessa T 5 -valvontakappaleeseen.
3 artikla
Tarkastukset kolmansissa maissa
1. Sen jälkeen kun eläimet ovat poistuneet yhteisön tullialueelta, viejän on varmistettava, että eläimet tarkastetaan:
a)
paikassa, jossa kuljetusvälinettä vaihdetaan, paitsi silloin kun kuljetusvälineen vaihtoa ei ollut suunniteltu vaan se johtuu poikkeuksellisista ja odottamattomista olosuhteista;
b)
paikassa, jossa eläimet puretaan ensimmäisen kerran lopullisena määräpaikkana olevassa kolmannessa maassa.
2. Jäsenvaltion asetuksen (EY) N:o 612/2009 18-23 artiklan mukaisesti tätä tarkoitusta varten hyväksymä ja valvoma kansainvälinen tarkastus- ja valvontavirasto tai jäsenvaltion virallinen laitos vastaa 1 kohdassa säädettyjen tarkastusten tekemisestä.
Edellä 1 kohdassa säädetyt tarkastukset tekee eläinlääkäri, jolla on Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/36/EY (7) 21 artiklassa tarkoitettu tutkintotodistus, todistus tai muu muodollista kelpoisuutta osoittava asiakirja eläinlääketieteen alalla. Jäsenvaltioiden, jotka ovat hyväksyneet tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut kansainväliset tarkastus- ja valvontavirastot, on kuitenkin varmistettava kyseisten virastojen tarkastavan, että eläinlääkäreillä, joilla oleva pätevyys ei kuulu mainitun direktiivin soveltamisalaan, on tiedot asetuksen (EY) N:o 1/2005 mukaisista vaatimuksista. Kyseiset tarkastukset on tehtävä kohtuullisella ja puolueettomalla tavalla soveltuvia menettelyjä noudattaen.
Tarkastukset tehneen eläinlääkärin on laadittava kaikista 1 kohdan nojalla tehdyistä tarkastuksista kertomus tämän asetuksen liitteissä III ja IV olevien mallien mukaisesti.
4 artikla
Vientitukien maksumenetelmä
1. Viejän on ilmoitettava kaikki tarvittavat kuljetusta koskevat tiedot viimeistään vienti-ilmoitusta jättäessään sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, jossa vienti-ilmoitus hyväksytään.
Viejän on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle mahdollisesta kuljetusvälineen vaihtumisesta joko samanaikaisesti tai viimeistään saadessaan tästä tiedon.
2. Asetuksen (EY) N:o 612/2009 46 artiklan mukaisesti laadittuun vientituen maksuhakemukseen on liitettävä mainitussa artiklassa säädetyssä määräajassa:
a)
tämän asetuksen 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu asianmukaisesti täytetty asiakirja;
ja
b)
tämän asetuksen 3 artiklan 2 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetut kertomukset.
3. Jos viejästä riippumattomista syistä 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja tarkastuksia ei voitu tehdä, toimivaltainen viranomainen voi viejän perustellusta pyynnöstä hyväksyä muut asiakirjat, joiden perusteella toimivaltainen viranomainen katsoo, että asetusta (EY) N:o 1/2005 on noudatettu.
5 artikla
Vientitukien maksamatta jättäminen
1. Toisen alakohdan mukaisesti lasketun vientituen eläinkohtaista kokonaismäärää ei makseta:
a)
eläimistä, jotka ovat kuolleet kuljetuksen aikana, ellei 2 kohdasta muuta johdu;
b)
eläimistä, jotka ovat poikineet tai saaneet keskenmenon kuljetuksen aikana ennen kuin eläimet puretaan ensimmäisen kerran lopullisena määräpaikkana olevassa kolmannessa maassa;
c)
eläimistä, joiden osalta toimivaltainen viranomainen toteaa 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen asiakirjojen ja/tai kaikkien muiden hallussaan olevien tämän asetuksen noudattamista koskevien todisteiden perusteella, että asetuksen (EY) N:o 1/2005 3-9 artiklaa ja mainituissa artikloissa tarkoitettuja liitteiden säännöksiä ei ole noudatettu.
Sellaisen eläimen paino, josta ei makseta vientitukea, määritetään kiinteämääräisenä jakamalla vienti-ilmoitukseen merkitty kilomääräinen kokonaispaino samassa ilmoituksessa olevalla eläinten kokonaismäärällä.
2. Jos eläimet ovat kuolleet kuljetuksen aikana ylivoimaisen esteen vuoksi sen jälkeen, kun ne ovat poistuneet yhteisön tullialueelta:
a)
maksetaan tuki kokonaisuudessaan silloin, kun on kyse eriyttämättömästä tuesta;
b)
maksetaan asetuksen (EY) N:o 612/2009 25 artiklan 2 kohdan mukaisesti laskettu tukiosuus, silloin kun on kyse eriytetystä tuesta.
6 artikla
Seuraamukset
1. Tuesta vähennetään määrä, joka vastaa 5 artiklan 1 kohdan nojalla maksamatta jätettyä tuen määrää, jos sellaisten eläinten lukumäärä, joista vientitukea ei makseta, on:
a)
yli 1 prosentti hyväksyttyyn vienti-ilmoitukseen merkitystä lukumäärästä, mutta vähintään kaksi eläintä;
tai
b)
enemmän kuin viisi eläintä.
2. Kaikkien vienti-ilmoitukseen merkittyjen eläinten tuki evätään, jos sellaisten eläinten lukumäärä, joista tukea ei makseta 5 artiklan 1 kohdan nojalla, on:
a)
yli 5 prosenttia hyväksyttyyn vienti-ilmoitukseen merkitystä lukumäärästä, mutta vähintään kolme eläintä;
tai
b)
kymmenen eläintä tai enemmän, mutta vähintään 2 prosenttia hyväksyttyyn vienti-ilmoitukseen merkitystä lukumäärästä.
3. Edellä 1 ja 2 kohtaa sovellettaessa ei oteta huomioon eläimiä, jotka kuolevat kuljetuksen aikana tai jotka poikivat tai saavat keskenmenon ennen kuin ne puretaan ensimmäisen kerran lopullisena määräpaikkana olevassa kolmannessa maassa ja joiden osalta viejä todistaa toimivaltaista viranomaista tyydyttävällä tavalla, ettei niiden kuolema, poikiminen tai keskenmeno johtunut asetuksen (EY) N:o 1/2005 noudattamatta jättämisestä.
4. Asetuksen (EY) N:o 612/2009 48 artiklassa tarkoitettua seuraamusta ei sovelleta tämän asetuksen 5 artiklan nojalla maksamatta jätettävään määrään eikä tämän artiklan 1 ja 2 kohdan nojalla tehtävän vähennyksen määrään.
7 artikla
Liikaa maksettujen määrien periminen
Jos tuen maksamisen jälkeen todetaan, että asetusta (EY) N:o 1/2005 ei ole noudatettu, tuen asianomaista osuutta, johon sisältyy tarvittaessa tämän asetuksen 6 artiklan nojalla sovellettu seuraamus, pidetään perusteettomasti maksettuna, ja se peritään takaisin asetuksen (EY) N:o 612/2009 49 artiklan mukaisesti.
8 artikla
Tietojen toimittaminen
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä maaliskuuta seuraavat tiedot tämän asetuksen soveltamisesta edellisen kalenterivuoden aikana:
a)
sellaisia eläimiä koskevien vienti-ilmoitusten lukumäärä, joista tuki maksettiin, ja sellaisten eläinten lukumäärä, joista tuki maksettiin;
b)
sellaisten vienti-ilmoitusten lukumäärä, joiden osalta tuki jätettiin maksamatta kokonaan tai osittain, sekä sellaisten eläinten lukumäärä, joista tukea ei maksettu;
c)
sellaisten vienti-ilmoitusten lukumäärä, joiden osalta tuki perittiin takaisin kokonaan tai osittain, sekä sellaisten eläinten lukumäärä, joista tuki perittiin takaisin, mukaan lukien eläimet, joiden osalta takaisin perittävät tuet liittyvät ennen kyseessä olevaa ajanjaksoa tapahtuneeseen vientiin;
d)
syyt siihen, että tukea ei maksettu tai tuki perittiin takaisin b ja c alakohdassa tarkoitettujen eläinten osalta, sekä kyseisten eläinten liitteessä I, III ja IV tarkoitettuihin B-, C- ja D-luokkiin merkitty lukumäärä;
e)
kullekin 6 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetylle luokalle langetettujen seuraamusten lukumäärä sekä vastaavat eläinten lukumäärät ja maksamatta jätetyn vientituen määrät;
f)
euroina ilmaistavat tukimäärät, joita ei maksettu, sekä määrät, jotka perittiin takaisin, mukaan lukien takaisin perittävät määrät, jotka liittyvät ennen kyseessä olevaa ajanjaksoa tapahtuneeseen vientiin;
g)
sellaisten vienti-ilmoitusten ja tukimäärien lukumäärä, joiden osalta perimismenettely on yhä kesken;
h)
kaikki muut jäsenvaltioiden tarpeellisina pitämät tiedot tämän asetuksen toiminnasta.
9 artikla
Kumoaminen
Kumotaan asetus (EY) N:o 639/2003.
Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä VI olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
10 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 16 päivänä syyskuuta 2010.