NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 447/2012
ze dne 21. března 2012,
kterým se doplňuje nařízení (ES) č. 1060/2009 Evropského parlamentu a Rady o ratingových agenturách stanovením regulačních technických standardů pro posuzování souladu metodik pro vydávání ratingů
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 ze dne 16. září 2009 o ratingových agenturách (1), a zejména na čl. 21 odst. 4 písm. d) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ustanovení čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009 požaduje, aby ratingová agentura používala metodiky pro vydávání ratingů, které jsou přesné a důsledné, systematické, stabilní a které podléhají vyhodnocování založenému na zkušenostech z minulosti, včetně zpětného testování.
(2)
Toto nařízení je nezbytné, aby byla zajištěna transparentnost posuzování, které provádí Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (ESMA) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy), o změně rozhodnutí č. 716/2009/ES a o zrušení rozhodnutí Komise 2009/77/ES (2), a jednotná pravidla, pokud jde o požadavky stanovené v čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009.
(3)
Orgán ESMA musí posoudit plnění požadavků uvedených v ustanovení čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009 ze strany ratingových agentur, když prověřuje žádosti o registraci podle článku 15 uvedeného nařízení. Jako součást probíhajícího dohledu by měl orgán ESMA po provedení registrace posuzovat průběžné plnění požadavků uvedených v ustanovení čl. 8 odst. 3 ze strany ratingových agentur, kdykoliv takové posouzení považuje za nutné.
(4)
Nařízení (ES) č. 1060/2009, a zejména jeho článek 23, nedovoluje orgánu ESMA, Komisi ani jiným orgánům veřejné správy členského státu zasahovat do obsahu ratingů či metodik. Z tohoto důvodu by toto nařízení mělo stanovit pravidla, na základě kterých se uvedené metodiky budou posuzovat, ale uvedené orgány by neměly rozhodovat o přesnosti ratingu, který je výsledkem uvedených metodik.
(5)
Ustanovení čl. 6 odst. 2 ve spojení s bodem 9 oddílu A přílohy I nařízení (ES) č. 1060/2009 požaduje, aby ratingová agentura zřídila útvar, který bude odpovědný za pravidelný přezkum jejích metodik, modelů a klíčových předpokladů pro vydávání ratingů, jako jsou matematické a korelační předpoklady, a jejich významných změn nebo modifikací, jakož i vhodnosti těchto metodik, modelů a klíčových předpokladů pro vydávání ratingů v případě jejich skutečného nebo zamýšleného použití pro hodnocení nových finančních nástrojů.
(6)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem předložených Komisi ke schválení orgánem ESMA podle postupu stanoveného v článku 10 nařízení (EU) č. 1095/2010.
(7)
Orgán ESMA uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v oblasti cenných papírů a trhů zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1095/2010. Kromě toho v květnu 2011 orgán ESMA zveřejnil výzvu s cílem získat informace od účastníků trhu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví pravidla, která mají být použita pro posuzování toho, zda jsou metodiky pro vydávání ratingů v souladu s požadavky stanovenými v čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009.
Článek 2
Prokázání souladu
Ratingová agentura musí být vždy schopna orgánu ESMA prokázat plnění požadavků stanovených v čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009, které se týkají používání metodik pro vydávání ratingů.
Článek 3
Posuzování souladu orgánem ESMA
1. Kromě posouzení plnění požadavků uvedených v ustanovení čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009 v souvislosti s žádostí o registraci podle článku 15 uvedeného nařízení orgán ESMA průběžně posuzuje plnění požadavků stanovených v čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009 všemi ratingovými agenturami, tak jak považuje za vhodné.
2. Při posouzení plnění požadavků uvedených v ustanovení čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009 ze strany ratingových agentur použije orgán ESMA veškeré informace, které jsou relevantní pro proces vypracování, schválení, použití a přezkumu metodik pro vydávání ratingů.
3. Pro stanovení vhodné úrovně posouzení orgán ESMA zváží, zda metodiky pro vydávání ratingů byly v minulosti při předpovídání úvěruschopnosti prokazatelně soudržné a přesné a může přihlédnout k metodám vyhodnocování, jako jsou odpovídající studie selhání či přechodu navržené k testování uvedené konkrétní metodiky.
Článek 4
Posouzení důslednosti metodiky pro vydávání ratingů
1. Ratingová agentura používá a uplatňuje metodiky pro vydávání ratingů, které:
a)
obsahují jasné a důkladné kontroly a postupy jejich vývoje a související schválení, které umožňují vhodné přezkoumání;
b)
zahrnují veškeré příčinné faktory, jež jsou považovány za relevantní pro určení úvěruschopnosti hodnoceného subjektu nebo finančního nástroje, které jsou podloženy statistickými důkazy nebo zkušenostmi a důkazy z minulosti;
c)
berou v úvahu modelové vztahy mezi hodnocenými subjekty nebo finančními nástroji s totožným rizikovým faktorem a rizikové faktory, vůči nimž jsou metodiky pro vydávání ratingů citlivé;
d)
zahrnují spolehlivé, relevantní a kvalitní související analytické modely, klíčové předpoklady pro vydání ratingu a kritéria, pokud jsou zavedeny.
2. Ratingová agentura vede seznam používaných metodik pro vydávání ratingů a podrobně vysvětluje tyto body, pokud jde o:
a)
všechny kvalitativní faktory, včetně rozsahu kvalitativního posouzení uvedených faktorů,
b)
všechny kvantitativní faktory, včetně klíčových proměnných, zdrojů údajů, klíčových předpokladů, modelování a kvantitativních metod.
3. Podrobné vysvětlení uvedené v odstavci 2 zahrnuje:
a)
prohlášení o významu všech kvalitativních nebo kvantitativních faktorů použitých v uvedené metodice pro vydávání ratingů včetně, pokud je to vhodné, popisu a odůvodnění souvisejících koeficientů přidělených uvedeným faktorům a jejich dopadu na ratingy;
b)
posouzení vztahu mezi klíčovými předpoklady použitými v uvedené metodice pro vydávání ratingů a kritickými rizikovými faktory odvozenými z makroekonomických nebo finančních údajů a
c)
posouzení vztahu mezi klíčovými předpoklady použitými v metodice pro vydávání ratingů a volatilitou ratingů, které jsou výsledkem uvedené metodiky v průběhu času.
4. Ratingová agentura používá metodiky pro vydávání ratingů a s nimi související analytické modely, klíčové předpoklady pro vydávání ratingů a kritéria, které neprodleně začleňují závěry nebo výsledky interního přezkumu nebo kontrolního přezkumu, který provedl jeden nebo více z těchto subjektů nebo osob:
a)
nezávislí členové správní nebo dozorčí rady ratingové agentury;
b)
útvar přezkumu ratingové agentury;
c)
všechny ostatní příslušné osoby nebo výbor podílející se na kontrole a přezkumu metodik pro vydávání ratingů.
Článek 5
Posouzení systematičnosti metodiky pro vydávání ratingů
1. Ratingová agentura používá metodiku pro vydávání ratingů a s ní spojené analytické modely, klíčové předpoklady pro vydávání ratingů a kritéria, které jsou systematicky uplatňovány při stanovení všech ratingů v dané kategorii aktiv nebo v daném tržním segmentu, pokud neexistuje objektivní důvod se od ní odchýlit.
2. Ratingová agentura musí používat metodiku pro vydávání ratingů, která je schopna rychle začlenit zjištění z jakéhokoliv přezkumu její přiměřenosti.
Článek 6
Posouzení stability metodiky pro vydávání ratingů
Ratingová agentura používá metodiky pro vydávání ratingů, které jsou navrženy a zavedeny způsobem, který jim umožňuje:
a)
používat metodiku soustavně, pokud neexistuje objektivní důvod pro její změnu nebo zrušení;
b)
rychle začlenit jakákoli zjištění plynoucí z průběžné kontroly nebo přezkumu, zejména pokud by změny strukturálních makroekonomických nebo finančních podmínek na trhu mohly ovlivnit ratingy stanovené pomocí této metodiky;
c)
porovnávat ratingy různých kategorií aktiv.
Článek 7
Posouzení, zda metodiky pro vydávání ratingů podléhají vyhodnocování založenému na zkušenostech z minulosti, včetně zpětného testování
1. Ratingová agentura používá metodiky pro vydávání ratingů, které se opírají o kvantitativní důkazy rozlišovací schopnosti metodiky pro vydávání ratingů.
2. Ratingová agentura používá metodiky pro vydávání ratingů, jež popisují:
a)
spolehlivost v minulosti a schopnost předpovědi pro ratingy vydané s použitím relevantní metodiky v příslušných časových horizontech a v různých kategoriích aktiv;
b)
míru, do jaké se předpoklady použité v modelovém ratingu odchylují od skutečných selhání a ztrátovosti.
3. Vyhodnocování metodiky pro vydávání ratingu je strukturováno tak, aby:
a)
posuzovalo citlivost metodiky pro vydávání ratingů na změny veškerých jejích základních předpokladů, včetně kvalitativních nebo kvantitativních faktorů;
b)
provádělo přiměřené a vhodné posouzení ratingů vypracovaných v minulosti pomocí uvedené metodiky pro vydávání ratingů;
c)
používalo spolehlivé vstupní údaje, včetně vhodné velikosti vzorků údajů;
d)
náležitě přihlíželo k hlavním geografickým oblastem hodnocených subjektů nebo finančních nástrojů u všech hodnocených ratingových kategorií, jako jsou strukturované financování, stát, podniky, finanční instituce, pojišťovny, veřejné finance.
4. Ratingová agentura zavádí postupy, kterými zajistí, že systémové ratingové nesrovnalosti, na něž upozornilo zpětné testování, jsou identifikovány a náležitě řešeny.
5. Do postupu přezkumu metodik pro vydávání ratingů ratingová agentura zahrne:
a)
pravidelné přezkumy ratingu a výkonnosti hodnocených subjektů a finančních nástrojů;
b)
testování modelu a testování mimo model;
c)
informace o vyhodnocování či zpětném testování v minulosti.
Článek 8
Osvobození
V případech, kdy existují omezené kvantitativní důkazy, o které by se mohla schopnost předpovědi metodiky pro vydávání ratingů opřít, je ratingová agentura osvobozena od plnění článku 7 tohoto nařízení, pokud:
a)
zajistí, aby metodiky pro vydávání ratingů citlivě předpovídaly úvěruschopnost;
b)
používá interní postupy soustavně v čase i v různých segmentech trhu;
c)
má zavedené postupy, pomocí kterých zajistí, že systémové nesrovnalosti ratingů, jež odhalilo zpětné testování, jsou identifikovány a náležitě řešeny.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. března 2012.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 447/2012,
annettu 21 päivänä maaliskuuta 2012,
luottoluokituslaitoksista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1060/2009 täydentämisestä vahvistamalla tekniset sääntelystandardit luottoluokitusmenetelmien vaatimustenmukaisuuden arviointia varten
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon luottoluokituslaitoksista 16 päivänä syyskuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1060/2009 (1) ja erityisesti sen 21 artiklan 4 kohdan d alakohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksen (EY) N:o 1060/2009 8 artiklan 3 kohdan mukaan luottoluokituslaitoksen on käytettävä luottoluokitusmenetelmiä, jotka ovat tiukkoja, järjestelmällisiä ja jatkuvia ja jotka voidaan validoida aiemman kokemuksen perusteella, myös toteutumatesteillä.
(2)
Tämä asetus on tarpeen, jotta varmistetaan Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen) perustamisesta sekä päätöksen N:o 716/2009/EY muuttamisesta ja komission päätöksen 2009/77/EY kumoamisesta 24 päivänä marraskuuta 2010 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1095/2010 (2) perustetun Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaisen (EAMV) suorittaman arvioinnin avoimuus sekä yhdenmukaiset säännöt, jotka koskevat asetuksen (EY) N:o 1060/2009 8 artiklan 3 kohdassa vahvistettuja vaatimuksia.
(3)
EAMV:n on arvioitava, noudattavatko luottoluokituslaitokset asetuksen (EY) N:o 1060/2009 8 artiklan 3 kohtaa, kun se tutkii mainitun asetuksen 15 artiklan mukaisia rekisteröintihakemuksia. Rekisteröinnin jälkeen EAMV:n olisi osana suorittamaansa jatkuvaa valvontaa arvioitava, noudattavatko luottoluokituslaitokset jatkuvasti 8 artiklan 3 kohtaa, kun se katsoo tällaisen arvioinnin tarpeelliseksi.
(4)
Asetuksen (EY) N:o 1060/2009 ja erityisesti sen 23 artiklan mukaan EAMV, komissio tai jäsenvaltion viranomaiset eivät saa puuttua luottoluokitusten eivätkä luottoluokitusmenetelmien sisältöön. Näin ollen tässä asetuksessa olisi vahvistettava säännöt, joilla kyseisiä menetelmiä olisi arvioitava, mutta siinä ei tulisi säätää, että viranomaiset voivat päättää, ovatko kyseisillä menetelmillä tuotetut luottoluokitukset asianmukaisia.
(5)
Asetuksen (EY) N:o 1060/2009 6 artiklan 2 kohdassa luettuna yhdessä liitteessä I olevan A jakson 9 kohdan kanssa edellytetään, että luottoluokituslaitos perustaa arviointitoiminnon, jonka tehtävänä on tarkastella säännöllisin väliajoin menetelmiä, malleja ja keskeisiä luokitusoletuksia, kuten matemaattisia oletuksia tai korrelaatio-oletuksia, ja kaikkia niihin tehtyjä olennaisia muutoksia sekä sitä, ovatko kyseiset menetelmät, mallit ja keskeiset luokitusoletukset asianmukaisia, jos niitä käytetään tai aiotaan käyttää uusien rahoitusvälineiden arviointiin.
(6)
Tämä asetus perustuu teknisten sääntelystandardien luonnoksiin, jotka EAMV on toimittanut komissiolle sen hyväksyttäviksi asetuksen (EU) N:o 1095/2010 10 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
(7)
EAMV on järjestänyt avoimen julkisen kuulemisen teknisten sääntelystandardien luonnoksista, joihin tämä asetus perustuu, analysoinut mahdollisia asiaan liittyviä kustannuksia ja hyötyjä sekä pyytänyt lausunnon asetuksen (EU) N:o 1095/2010 37 artiklan mukaisesti perustetulta arvopaperimarkkina-alan osallisryhmältä. Lisäksi EAMV esitti toukokuussa 2011 kannanottopyynnön saadakseen tietoja markkinatoimijoilta,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde
Tässä asetuksessa vahvistetaan säännöt sen arvioimiseksi, ovatko luottoluokitusmenetelmät asetuksen (EY) N:o 1060/2009 8 artiklan 3 kohdassa säädettyjen vaatimusten mukaiset.
2 artikla
Vaatimustenmukaisuuden osoittaminen
Luottoluokituslaitoksen on aina pystyttävä osoittamaan EAMV:lle, että se noudattaa asetuksen (EY) N:o 1060/2009 8 artiklan 3 kohdassa säädettyjä, luottoluokitusmenetelmien käyttöä koskevia vaatimuksia.
3 artikla
EAMV:n arvio vaatimustenmukaisuudesta
1. EAMV tutkii, noudattavatko luottoluokituslaitokset asetuksen (EY) N:o 1060/2009 8 artiklan 3 kohtaa, kun kyseessä on mainitun asetuksen 15 artiklan mukainen rekisteröintihakemus, minkä lisäksi se tutkii tarpeelliseksi katsomallaan tavalla, noudattavatko luottoluokituslaitokset asetuksen (EY) N:o 1060/2009 8 artiklan 3 kohtaa jatkuvasti.
2. Tutkiessaan, noudattavatko luottoluokituslaitokset asetuksen (EY) N:o 1060/2009 8 artiklan 3 kohtaa, EAMV käyttää kaikkia tietoja, joilla on merkitystä arvioitaessa luottoluokitusmenetelmien kehittämis-, hyväksymis-, hyödyntämis- ja uudelleentarkasteluprosessia.
3. Arvioinnin tarkoituksenmukaista tasoa määrittäessään EAMV ottaa huomioon, onko luottoluokitusmenetelmillä todistettavasti pystytty ennustamaan luottokelpoisuus johdonmukaisesti ja tarkasti, ja se voi ottaa huomioon senkaltaiset kyseisten erityisten menetelmien testaamiseen suunnitellut validointimenetelmät kuten tarkoituksenmukaiset maksukyvyttömyyttä tai luottoluokituksen muuttumista koskevat tutkimukset.
4 artikla
Sen arvioiminen, ovatko luottoluokitusmenetelmät tiukkoja
1. Luottoluokituslaitoksen on käytettävä ja sovellettava luottoluokitusmenetelmiä, jotka/joissa
a)
sisältävät selkeät ja toimivat kontrollit ja prosessit luottoluokitusmenetelmien kehittämiseksi sekä asiaan liittyvät hyväksynnät, jotka mahdollistavat sopivan kyseenalaistamisen;
b)
sisältävät kaikki keskeiset tekijät, joilla katsotaan olevan merkitystä määritettäessä luottoluokiteltavan yhteisön tai rahoitusvälineen luottokelpoisuutta ja joita on tuettava tilastollisin ja aiemmin saaduin kokemuksin tai todistein;
c)
otetaan huomioon mallistettu suhde sellaisten luottoluokiteltavien yhteisöjen tai rahoitusvälineiden välillä, joilla on sama riskitekijä, ja sellaisten välillä, joiden riskitekijöille luottoluokitusmenetelmät ovat herkkiä;
d)
sisältävät luotettavat, relevantit ja laatuun liittyvät analyyttiset mallit sekä keskeiset luokitusoletukset ja -perusteet sikäli kuin nämä ovat käytössä.
2. Luottoluokituslaitoksen on käyttämiensä luottoluokitusmenetelmien osalta lueteltava ja yksityiskohtaisesti selitettävä seuraavat seikat:
a)
kaikki laadulliset tekijät, myös laajuus, jossa kyseistä tekijää koskeva laadullinen arvio on tehty;
b)
kaikki määrälliset tekijät, myös keskeiset muuttujat, tietolähteet, keskeiset oletukset, mallinnustekniikat ja kvantitatiiviset tekniikat.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettuun yksityiskohtaiseen selitykseen on sisällyttävä seuraavat:
a)
ilmoitus kunkin kyseisissä luottoluokitusmenetelmissä käytetyn laadullisen tai määrällisen tekijän tärkeydestä, tarpeen mukaan myös kuvaus näille tekijöille annetusta suhteellisesta painoarvosta ja niiden vaikutuksesta luottoluokituksiin sekä asianomaiset perustelut;
b)
arvio suhteesta, joka valitsee kyseisissä luottoluokitusmenetelmissä käytettyjen keskeisten oletusten sekä makrotaloudellisista tai rahoitustiedoista johdettujen kriittisten riskitekijöiden välillä; ja
c)
arvio suhteesta, joka vallitsee luottoluokitusmenetelmissä käytettyjen keskeisten oletusten ja kyseisillä menetelmillä tuotettujen luottoluokitusten volatiliteetin välillä ajan mittaan.
4. Luottoluokituslaitoksen käyttämiin luottoluokitusmenetelmiin ja niihin liittyviin analyyttisiin malleihin sekä keskeisiin luokitusoletuksiin ja -perusteisiin on ripeästi sisällytettävä havainnot tai tulokset, jotka perustuvat yhden tai useamman seuraavista toteuttamaan sisäiseen arviointiin tai seurantakatsaukseen:
a)
luottoluokituslaitoksen hallinto- tai valvontaelimen riippumattomat jäsenet;
b)
luottoluokituslaitoksen arviointitoiminto;
c)
kuka tahansa muu henkilö tai mikä tahansa muu komitea, joka on mukana luottoluokitusmenetelmien seurannassa ja arvioinnissa.
5 artikla
Sen arvioiminen, ovatko luottoluokitusmenetelmät järjestelmällisiä
1. Luottoluokituslaitoksen on käytettävä luottoluokitusmenetelmiä ja niihin liittyviä analyyttisia malleja sekä keskeisiä luokitusoletuksia ja -perusteita järjestelmällisesti kaikkien tietyssä omaisuusluokassa tai markkinasegmentissä annettavien luottoluokitusten muotoilussa, jollei ole objektiivista syytä poiketa tästä.
2. Luottoluokituslaitoksen on käytettävä luottoluokitusmenetelmiä, joihin pystytään ripeästi sisällyttämään kyseisten menetelmien tarkoituksenmukaisuuden mahdolliseen arviointiin perustuvat havainnot.
6 artikla
Sen arvioiminen, ovatko luottoluokitusmenetelmät jatkuvia
Luottoluokituslaitoksen on käytettävä luottoluokitusmenetelmiä, jotka on suunniteltu ja toteutettu siten, että
a)
niiden käyttöä voidaan jatkaa, jollei luottoluokitusmenetelmien muuttamiseen tai niiden käytöstä luopumiseen ole objektiivista syytä;
b)
niihin pystytään ripeästi sisällyttämään jatkuvaan seurantaan tai arviointiin perustuvat mahdolliset havainnot, erityisesti jos muutokset rakenteellisissa makrotaloudellisissa tai rahoitusmarkkinoiden olosuhteissa voisivat vaikuttaa kyseisillä menetelmillä tuotettuihin luottoluokituksiin;
c)
eri omaisuusluokissa annettuja luottoluokituksia voidaan verrata.
7 artikla
Sen arvioiminen, validoidaanko luottoluokitusmenetelmät aiemman kokemuksen perusteella, myös toteutumatesteillä
1. Luottoluokituslaitoksen on käytettävä luottoluokitusmenetelmiä, joita tuetaan kvantitatiivisin todistein luottoluokitusmenetelmien erottelukyvystä.
2. Luottoluokituslaitoksen on käytettävä luottoluokitusmenetelmiä, joissa kuvataan seuraavia:
a)
asianomaisia menetelmiä käyttäen annettujen luottoluokitusten aiempi vankkuus ja ennustuskyky tarkoituksenmukaisilla aikahorisonteilla ja eri omaisuusluokissa;
b)
missä määrin luokitusmallissa käytetyt oletukset poikkeavat tosiasiallisista maksukyvyttömyys- ja tappioasteista.
3. Luottoluokitusmenetelmien validointi on suunniteltava seuraavissa tarkoituksissa:
a)
tarkastellaan luottoluokitusmenetelmien herkkyyttä muutoksille menetelmien perustana olevissa oletuksissa, mukaan lukien laadulliset tai määrälliset tekijät;
b)
arvioidaan kyseisillä luottoluokitusmenetelmillä aiemmin tuotettuja luottoluokituksia riittävällä ja tarkoituksenmukaisella tavalla;
c)
käytetään luotettavia syöttöjä, mukaan lukien tarkoituksenmukainen dataotosten koko;
d)
otetaan kunkin luokitellun luokitusluokan (kuten strukturoitu rahoitus, julkisyhteisöt, yritykset, rahoituslaitokset, vakuutukset, julkinen talous) osalta tarkoituksenmukaisella tavalla huomioon luottoluokiteltujen yhteisöjen tai rahoitusvälineiden pääasialliset maantieteelliset alueet.
4. Luottoluokituslaitoksella on oltava käytössä prosessit sen varmistamiseksi, että toteutumatestien esille tuomat systeemiset luottoluokituspoikkeamat havaitaan ja korjataan tarkoituksenmukaisella tavalla.
5. Luottoluokituslaitoksen on sisällytettävä luottoluokitusmenetelmiensä arviointiprosessiin seuraavat:
a)
luottoluokiteltujen yhteisöjen ja rahoitusvälineiden säännölliset luottoluokitus- ja tulosarvioinnit;
b)
otoksen sisäinen (in-sample) ja otoksen ulkopuolinen (out-of-sample) testaus;
c)
validointia tai toteutumatestejä koskevat aiemmat tiedot.
8 artikla
Poikkeus
Jos luottoluokitusmenetelmien ennustuskyvylle on vain vähän kvantitatiivisia todisteita, luottoluokituslaitos vapautetaan tämän asetuksen 7 artiklan noudattamisesta, jos se/sillä
a)
varmistaa, että luottoluokitusmenetelmät ovat herkkiä ennustamaan luottokelpoisuutta;
b)
soveltaa sisäisiä menettelyjä johdonmukaisella tavalla sekä ajan mittaan että eri markkinasegmenteissä;
c)
on käytössä prosessit sen varmistamiseksi, että toteutumatestien esille tuomat systeemiset luottoluokituspoikkeamat havaitaan ja korjataan tarkoituksenmukaisella tavalla.
9 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 21 päivänä maaliskuuta 2012.