SMĚRNICE KOMISE 2010/60/EU
ze dne 30. srpna 2010,
kterou se stanovují některé odchylky pro uvádění směsí osiv pícnin určených k uchování přirozeného životního prostředí na trh
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh (1), a zejména na čl. 13 odst. 1 čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Otázky biologické rozmanitosti a zachování genetických zdrojů rostlin získávají v průběhu posledních let stále více na významu, jak ukazuje vývoj na mezinárodní úrovni a na úrovni EU. Jako příklady lze uvést rozhodnutí Rady 93/626/EHS ze dne 25. října 1993 o uzavření Úmluvy o biologické rozmanitosti (2), rozhodnutí Rady 2004/869/ES ze dne 24. února 2004 o uzavření Mezinárodní smlouvy o genetických zdrojích rostlin pro výživu a zemědělství jménem Evropského společenství (3), nařízení Rady (ES) č. 870/2004 ze dne 26. dubna 2004, kterým se zřizuje program Společenství pro zachování, popis, sběr a využití genetických zdrojů v zemědělství a kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 1467/94 (4), a nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (5). V rámci právních předpisů EU, jimiž se řídí uvádění směsí osiv pícnin na trh, a to směrnice 66/401/EHS, by měly být stanoveny zvláštní podmínky, aby byly tyto otázky zohledněny.
(2)
Aby bylo umožněno uvádění směsí osiv pícnin určených k uchování přirozeného životního prostředí na trh v rámci uchování genetických zdrojů (dále jen „směsi určené k uchování“) i v případech, kdy tyto směsi nesplňují některé obecné požadavky pro uvádění na trh stanovené ve směrnici 66/401/EHS, je nezbytné stanovit některé odchylky.
(3)
Aby se zajistilo, že směsi uváděné na trh jako směsi určené k uchování budou splňovat požadavky těchto odchylek, je nezbytné stanovit, že při uvádění těchto směsí na trh je zapotřebí povolení. Toto povolení by se mělo udělovat na základě žádosti.
(4)
Touto směrnicí by však neměla být dotčena směrnice Komise 2008/62/ES ze dne 20. června 2008, kterou se stanovují některé odchylky pro povolování zemědělských krajových odrůd a odrůd, které jsou přirozeně adaptovány na místní a regionální podmínky a ohroženy genetickou erozí, a pro uvádění osiva a sadby brambor těchto odrůd na trh (6), pokud jde o směsi určené k uchování obsahující uchovávané odrůdy ve smyslu směrnice 2008/62/ES.
(5)
Zvláštní oblasti ochrany vyhlášené členskými státy v souladu se směrnicí Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (7) jsou oblasti s přirozenými a polopřirozenými stanovišti, která si zasluhují ochranu. Tyto oblasti by měly být považovány za zdrojové oblasti směsí určených k uchování. Členské státy by také měly mít možnost vyhlásit další oblasti přispívající k uchování genetických zdrojů rostlin v případě, že tyto oblasti podléhají srovnatelným pravidlům.
(6)
Mělo by být stanoveno, že složky směsi určené k uchování se budou v povolení a na návěsce uvádět jako druhy, případně poddruhy. Zároveň by zde měly být uvedeny konkrétní údaje o klíčivosti složek směsi, na něž se vztahuje směrnice 66/401/EHS a které nesplňují požadavky ohledně klíčivosti stanovené v příloze II uvedené směrnice. Pokud jde o tyto požadavky, u přímo sklízených směsí určených k uchování je nezbytné zohlednit použitou metodu sklizně.
(7)
Před vydáním povolení pro uvedení na trh je nezbytné stanovit odchylky pro zkoušku směsi určené k uchování prováděnou členskými státy. Způsob provádění zkoušek těchto směsí by měl také v určitých případech umožnit rozlišení mezi metodami sklizně směsí z jednotlivě pěstovaných plodin a přímo sklízených směsí určených k uchování.
(8)
Aby se zajistilo, že uvádění směsí určených k uchování na trh probíhá v souladu s cílem uchování genetických zdrojů, měla by být stanovena omezení, zejména pokud jde o oblast původu a zdrojovou oblast.
(9)
Mělo by být pevně stanoveno maximální množství směsí určených k uchování uváděných na trh. K zajištění toho, aby bylo toto maximální množství dodržováno, by měly členské státy od producentů vyžadovat, aby oznamovali množství směsí určených k uchování, u kterých chtějí žádat o povolení, a je-li to nutné, měly by příslušné množství producentům přidělovat.
(10)
Sledovatelnost směsí určených k uchování by měla být zajištěna prostřednictvím příslušných požadavků na uzavírání a označování.
(11)
K zajištění správného používání pravidel stanovených v této směrnici by mělo být prováděno úřední sledování.
(12)
Po uplynutí odpovídajícího období by Komise měla posoudit, zda jsou opatření stanovená touto směrnicí účinná.
(13)
Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Definice
Pro účely této směrnice:
a)
„zdrojovou oblastí“ se rozumí:
i)
oblast vyhlášená členským státem jako zvláštní oblast ochrany v souladu s čl. 4 odst. 4 směrnice 92/43/EHS,
ii)
oblast podílející se na uchování genetických zdrojů rostlin vyhlášená členským státem v souladu s vnitrostátním postupem založeném na kritériích srovnatelných s kritérii podle čl. 4 odst. 4 směrnice 92/43/EHS ve spojení s čl. 1 písm. k) a l) uvedené směrnice, která je spravována, chráněna a sledována způsobem odpovídajícím článkům 6 a 11 uvedené směrnice;
b)
„lokalitou sběru“ se rozumí část zdrojové oblasti, na níž byl proveden sběr osiva;
c)
„přímo sklízenou směsí“ se rozumí směs osiv uváděná na trh jako směs získaná v lokalitě sběru s čištěním nebo bez čištění;
d)
„směsí z jednotlivě pěstovaných plodin“ se rozumí směs osiv vyrobená podle následujícího procesu:
i)
v lokalitě sběru je získáno osivo jednotlivých druhů,
ii)
osivo uvedené v bodu i) se namnoží mimo lokalitu sběru jako jednodruhové osivo,
iii)
tato jednodruhová osiva se poté smíchají, a tak se vytvoří směs složená z rodů, druhů a případně poddruhů, které jsou typické pro typ stanoviště v lokalitě sběru.
Článek 2
Směsi určené k uchování
1. Odchylně od čl. 3 odst. 1 a 2 směrnice 66/401/EHS mohou členské státy povolit uvádění směsí různých rodů, druhů a případně poddruhů na trh, které jsou určeny k uchování přirozeného životního prostředí v kontextu uchování genetických zdrojů podle čl. 22a odst. 1 písm. b) uvedené směrnice.
Tyto směsi mohou obsahovat osivo pícnin, na něž se vztahuje směrnice 66/401/EHS, a dále osivo rostlin, které nejsou pícninami ve smyslu uvedené směrnice.
Tyto směsi se dále označují jako „směsi určené k uchování“.
2. V případech, kdy směs určená k uchování obsahuje uchovávanou odrůdu, použije se směrnice 2008/62/ES.
3. Pokud není v této směrnici uvedeno jinak, použije se směrnice 66/401/EHS.
Článek 3
Oblast původu
Když členský stát udělí povolení k uvedení směsi určené k uchování na trh, určí zároveň oblast, s níž je směs přirozeně spojena a která se dále označuje jako „oblast původu“. Zohlední přitom informace od orgánů odpovědných za genetické zdroje rostlin nebo od organizací, které jsou v členských státech pro tento účel uznávány. Pokud se oblast původu nachází ve více než jednom členském státě, bude určena všemi dotčenými členskými státy na základě vzájemné dohody.
Článek 4
Povolení
1. Členské státy mohou povolit uvádění směsí určených k uchování na trh v jejich oblasti původu za podmínky, že tyto směsi splňují požadavky uvedené v článku 5 v případě přímo sklízených směsí, nebo požadavky uvedené v článku 6 v případě směsí z jednotlivě pěstovaných plodin.
2. Povolení musí obsahovat tyto údaje:
a)
jméno a adresa producenta;
b)
metoda sklizně: přímá sklizeň nebo z jednotlivě pěstovaných plodin;
c)
procentní podíl hmotnosti složek představovaných jednotlivými druhy a případně poddruhy;
d)
v případě směsí z jednotlivě pěstovaných plodin konkrétní údaje o klíčivosti složek směsi, na něž se vztahuje směrnice 66/401/EHS a které nesplňují požadavky ohledně klíčivosti stanovené v příloze II uvedené směrnice;
e)
množství směsi, které se má povolení týkat;
f)
oblast původu;
g)
omezení uvádění na trh v oblasti původu;
h)
zdrojová oblast;
i)
lokalita sběru a v případě směsi určené k uchování z jednotlivě pěstovaných plodin také lokalita, kde se provádí množení;
j)
typ stanoviště v lokalitě sběru;
k)
rok sběru.
3. Pokud jde o odst. 2 písm. c), u přímo sklízených směsí určených k uchování je dostačující uvést ty složky představované druhy a případně poddruhy, které jsou typické pro typ stanoviště v lokalitě sběru a které mají jakožto složky směsi význam pro ochranu životního prostředí v kontextu zachování genetických zdrojů.
Článek 5
Požadavky pro získání povolení pro přímo sklízené směsi určené k uchování
1. Přímo sklízená směs určená k uchování musí být ve zdrojové oblasti získána z lokality sběru, která nebyla oseta po dobu 40 let před podáním žádosti producentem podle čl. 7 odst. 1. Zdrojová oblast musí spadat do oblasti původu.
2. Procentní podíl složek přímo sklízené směsi určené k uchování, které představují druhy a případně poddruhy typické pro typ stanoviště v lokalitě sběru a které mají jakožto složky směsi význam pro uchování přirozeného životního prostředí v rámci uchování genetických zdrojů, musí být vhodný pro potřeby obnovy typu stanoviště v lokalitě sběru.
3. Klíčivost složek uvedených v odstavci 2 musí být dostačující pro potřeby obnovy typu stanoviště v lokalitě sběru.
4. Maximální obsah druhů a případně poddruhů, které nesplňují podmínky stanovené v odstavci 2, nesmí překročit 1 % hmotnostní. Přímo sklízená směs určená k uchování nesmí obsahovat druhy Avena fatua, Avena sterilis a Cuscuta spp. Maximální obsah Rumex spp. jiných než Rumex acetosella a Rumex maritimus nesmí překročit 0,05 % hmotnostních.
Článek 6
Požadavky pro získání povolení pro směsi určené k uchování z jednotlivě pěstovaných plodin
1. Pokud jde o směsi určené k uchování z jednotlivě pěstovaných plodin, osivo určené k výrobě směsi osiva z jednotlivě pěstovaných plodin musí být ve zdrojové oblasti získáno z lokality sběru, která nebyla oseta po dobu 40 let před podáním žádosti producentem podle čl. 7 odst. 1. Zdrojová oblast musí spadat do oblasti původu.
2. Osivo, z něhož se skládá směs určená k uchování z jednotlivě pěstovaných plodin musí tvořit druhy a případně poddruhy, které jsou typické pro typ stanoviště v lokalitě sběru a které mají jakožto složky směsi význam pro uchování přirozeného životního prostředí v rámci uchování genetických zdrojů.
3. Složky směsi určené k uchování z jednotlivě pěstovaných plodin, které jsou osivem pícnin ve smyslu směrnice 66/401/EHS, musí před smísením splňovat požadavky stanovené v části III přílohy II směrnice 66/401/EHS, pokud jde o technickou čistotu, jak je stanoveno ve sloupcích 4 až 11 tabulky v části I bodě 2 oddíle A uvedené přílohy, pokud jde o nejvyšší povolený výskyt jiných druhů rostlin ve vzorku o hmotnosti uvedené ve sloupci 4 přílohy III uvedené směrnice (celková hodnota pro daný sloupec), jak je stanoveno ve sloupcích 12, 13 a 14 tabulky v části I bodě 2 oddíle A přílohy II uvedené směrnice, a pokud jde o podmínky týkající se semen druhu Lupinus, jak je stanoveno ve sloupci 15 tabulky v části I bodě 2 oddíle A uvedené přílohy.
4. Množení může probíhat po pět generací.
Článek 7
Procesní požadavky
1. Povolení se uděluje na základě žádosti producenta.
K žádosti musejí být připojeny informace nutné k ověření souladu s články 4 a 5 v případě přímo sklízených směsí určených k uchování a s články 4 a 6 v případě směsí určených k uchování z jednotlivě pěstovaných plodin.
2. Pokud jde o přímo sklízené směsi určené k uchování, provede členský stát, ve kterém se nachází lokalita sběru, vizuální kontroly.
Tyto vizuální kontroly proběhnou v lokalitě sběru v průběhu období růstu v intervalech potřebných k zajištění toho, aby směs splňovala přinejmenším požadavky pro získání povolení uvedené v čl. 5 odst. 2 a 4.
Členský stát, který provedl vizuální kontrolu, zaznamená její výsledky.
3. Pokud jde o směsi určené k uchování z jednotlivě pěstovaných plodin, členský stát po přezkoumání žádosti provede zkoušky nebo pod vlastním oficiálním dohledem nechá provést zkoušky, kterými ověří, že směs určená k uchování splňuje přinejmenším požadavky pro získání povolení uvedené v čl. 6 odst. 2 a 3.
Tyto zkoušky se provádí v souladu se současnými mezinárodními metodami nebo, v případě, že takové metody neexistují, v souladu s jinými vhodnými metodami.
U těchto zkoušek dotčený členský stát zajistí, aby byly vzorky odebírány z homogenních partií. Zajistí také uplatňování pravidel pro hmotnost partie a hmotnost vzorku podle čl. 7 odst. 2 směrnice 66/401/EHS.
Článek 8
Množstevní omezení
Každý členský stát zajistí, aby celkové množství osiva ve směsích určených k uchování uváděných na trh ročně nepřesáhlo 5 % celkové hmotnosti všech směsí osiv pícnin, na něž se vztahuje směrnice 66/401/EHS a které se uvádí na trh v daném roce v dotčeném členském státě.
Článek 9
Uplatňování množstevních omezení
1. V případě přímo sklízených směsí určených k uchování zajistí členské státy, aby producenti před začátkem každého pěstitelského období informovali o množství osiva ve směsích určených k uchování, pro které chtějí žádat o povolení, a o velikosti a poloze plánované lokality nebo plánovaných lokalit sběru.
V případě směsí určených k uchování z jednotlivě pěstovaných plodin zajistí členské státy, aby producenti před začátkem každého pěstitelského období informovali o množství osiva ve směsích určených k uchování, pro které chtějí žádat o povolení, a o velikosti a poloze plánované lokality nebo plánovaných lokalit sběru a plánované lokality nebo plánovaných lokalit, kde bude probíhat množení.
2. Pokud z informací oznámených podle odstavce 1 vyplývá, že by mohlo dojít k překročení množství uvedeného v článku 8, přidělí členské státy každému z dotčených producentů množství, které bude moci v daném pěstitelském období uvést na trh.
Článek 10
Uzavírání obalů a nádob
1. Členské státy zajistí, aby byly směsi určené k uchování uváděny na trh pouze v uzavřených obalech a nádobách opatřených uzávěrem.
2. Aby se zajistila funkčnost uzávěru, musí být součástí uzavíracího systému alespoň návěska nebo připevněná plomba.
3. Obaly a nádoby uvedené v odstavci 1 musejí být uzavřeny tak, aby nemohly být otevřeny bez poškození uzavíracího systému nebo bez zanechání stop po manipulaci buď na návěsce producenta, nebo na obalu či nádobě.
Článek 11
Označování
1. Členské státy zajistí, aby byly obaly a nádoby směsí určených k uchování opatřeny návěskou producenta nebo vytištěným či orazítkovaným nápisem obsahujícím alespoň tyto informace:
a)
slova „pravidla a normy EU“;
b)
jméno a adresa osoby odpovědné za připevňování návěsek nebo její identifikační značka;
c)
metoda sklizně: přímá sklizeň nebo z jednotlivě pěstovaných plodin;
d)
rok uzavření vyjádřený slovy: „uzavřeno …“ (rok);
e)
oblast původu;
f)
zdrojová oblast;
g)
lokalita sběru;
h)
typ stanoviště v lokalitě sběru;
i)
slova „směs osiva pícniny určená k uchování, která má být použita v oblasti se stejným typem stanoviště jako lokalita sběru, bez ohledu na biotické podmínky“;
j)
číslo partie přidělené osobou odpovědnou za připevňování návěsek;
k)
procentní podíl hmotnosti složek představovaných jednotlivými druhy a případně poddruhy;
l)
deklarovaná čistá nebo hrubá hmotnost;
m)
v případě použití granulovaných pesticidů, granulovacích látek nebo jiných tuhých přídavných látek je nutné uvést druh přídavné látky a přibližný poměr mezi hmotností klubíček nebo čistých semen a celkovou hmotností a
n)
v případě směsí z jednotlivě pěstovaných plodin konkrétní údaje o klíčivosti složek směsi, na něž se vztahuje směrnice 66/401/EHS a které nesplňují požadavky ohledně klíčivosti stanovené v příloze II uvedené směrnice.
2. Pokud jde o odst. 1 písm. k), postačí uvést složky přímo sklízených směsí určených k uchování podle čl. 4 odst. 3.
3. Pokud jde o odst. 1 písm. n), postačí uvést průměr požadovaných hodnot klíčivosti v případě, že je počet požadovaných hodnot klíčivosti vyšší než pět.
Článek 12
Sledování
Členské státy zajistí dodržování této směrnice prostřednictvím úředního sledování.
Článek 13
Podávání zpráv
Členské státy zajistí, aby producenti působící na jejich území podali za každé pěstitelské období zprávu o množství směsí určených k uchování uvedených na trh.
Na požádání podají členské státy Komisi a ostatním členským státům zprávu o množství směsí určených k uchování uvedených na trh na jejich území.
Článek 14
Oznámení uznávaných organizací odpovědných za genetické zdroje rostlin
Členské státy na požádání uvědomí Komisi o orgánech odpovědných za genetické zdroje rostlin nebo organizacích, které jsou v členských státech pro tento účel uznávány.
Článek 15
Hodnocení
Komise zhodnotí provádění této směrnice do 31. prosince 2014.
Článek 16
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. listopadu 2011. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 17
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 18
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 30. srpna 2010.
KOMISSION DIREKTIIVI 2010/60/EU,
annettu 30 päivänä elokuuta 2010,
tietyistä poikkeuksista luonnollisen ympäristön säilyttämiseen tarkoitettujen rehukasvien siemenseosten pitämiseen kaupan
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon rehukasvien siementen pitämisestä kaupan 14 päivänä kesäkuuta 1966 annetun neuvoston direktiivin 66/401/ETY (1) ja erityisesti sen 13 artiklan 1 kohdan 4 alakohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Kansainvälisellä ja EU:n tasolla tapahtunut kehitys osoittaa, että biologiseen monimuotoisuuteen ja kasvigeenivarojen säilyttämiseen liittyvien asioiden merkitys on kasvanut viime vuosina. Esimerkkeinä kehityksestä ovat biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen tekemisestä 25 päivänä lokakuuta 1993 tehty neuvoston päätös 93/626/ETY (2), elintarvikkeiden ja maatalouden kasvigeenivaroja koskevan kansainvälisen sopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta 24 päivänä helmikuuta 2004 tehty neuvoston päätös 2004/869/EY (3), maatalouden geenivarojen säilyttämistä, kuvaamista, keräämistä ja käyttöä koskevasta yhteisön ohjelmasta ja asetuksen (EY) N:o 1467/94 kumoamisesta 26 päivänä huhtikuuta 2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 870/2004 (4) sekä Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen 20 päivänä syyskuuta 2005 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1698/2005 (5). Rehukasvien siemenseosten pitämistä kaupan koskevan EU:n lainsäädännön eli direktiivin 66/401/ETY nojalla olisi vahvistettava erityiset edellytykset näiden kysymysten huomioon ottamiseksi.
(2)
On tarpeellista säätää tietyistä poikkeuksista, jotta voitaisiin pitää kaupan sellaisiakin luonnollisen ympäristön säilyttämiseen osana geenivarojen säilyttämistä tarkoitettuja rehukasvien siemenseoksia, jäljempänä ’monimuotoisuutta säilyttävät siemenseokset’, joiden koostumus ei ole joidenkin direktiivissä 66/401/ETY säädettyjen kaupan pitämistä koskevien yleisten vaatimusten mukainen.
(3)
Jotta varmistetaan, että monimuotoisuutta säilyttävinä siemenseoksina kaupan pidettävät siemenseokset täyttävät näiden poikkeusten edellytykset, on näiden seosten pitäminen kaupan tarpeellista säätää luvanvaraiseksi. Lupa olisi myönnettävä hakemuksesta.
(4)
Mitä tässä direktiivissä säädetään monimuotoisuutta säilyttävistä siemenseoksista, joissa on tietyistä poikkeuksista sellaisten viljelykasvien maatiaiskantojen ja -lajikkeiden hyväksymiseksi, jotka ovat luonnostaan sopeutuneet paikallisiin ja alueellisiin olosuhteisiin ja joita uhkaa geneettinen köyhtyminen, sekä kyseisten maatiaiskantojen ja -lajikkeiden siementen ja siemenperunoiden pitämiseksi kaupan 20 päivänä kesäkuuta 2008 annetun komission direktiivin 2008/62/EY (6) mukaisia suojeltavia lajikkeita, ei kuitenkaan rajoittaisi direktiivin 2008/62/EY soveltamista.
(5)
Erityisten suojelutoimien alueilla, jotka jäsenvaltiot ovat nimenneet luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päivänä toukokuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (7) mukaisesti, on suojelemisen arvoisia luonnonympäristöjä ja perinneympäristöjä. Näitä alueita olisi pidettävä monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten lähdealueina. Jäsenvaltioilla olisi myös oltava mahdollisuus nimetä muita alueita, jotka edistävät kasvigeenivarojen suojelua, jos ne ovat vastaavanlaisten sääntöjen mukaisia.
(6)
Olisi säädettävä, että monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten koostumus on merkittävä lupaan ja etikettiin lajeittain ja tarvittaessa alalajeittain. Direktiivin 66/401/ETY soveltamisalaan kuuluvien siemenseoksen sisältämien eri lajien itävyydestä olisi myös säädettävä, jos näiden lajien itävyys ei vastaa kyseisen direktiivin liitteessä II vahvistettuja vaatimuksia. Suoraan luonnosta korjattujen monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten itävyyttä koskevien vaatimusten kohdalla on tarpeen ottaa huomioon korjuumenetelmä.
(7)
On tarpeen säätää jäsenvaltioiden ennen myyntiluvan myöntämistä tekemien monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten tarkastusten poikkeuksista. Seosten tarkastustavan olisi tietyissä tapauksissa sallittava eroja viljelijän lisäämien ja suoraan luonnosta korjattujen monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten korjuutapojen välillä.
(8)
Sen varmistamiseksi, että monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten pitäminen kaupan tapahtuu osana geenivarojen säilyttämistä, olisi säädettävä erityisesti alkuperäseutuun ja lähdealueeseen liittyvistä rajoituksista.
(9)
Monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten kaupan pitämiselle olisi vahvistettava enimmäismäärä. Jotta enimmäismäärää noudatettaisiin, jäsenvaltioiden olisi edellytettävä, että tuottajat ilmoittavat ne monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten määrät, joille he aikovat hakea lupaa, ja jäsenvaltioiden olisi tarvittaessa kohdennettava määrät tuottajille.
(10)
Monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten jäljitettävyys olisi varmistettava asianmukaisilla sinetöinti- ja merkintävaatimuksilla.
(11)
Virallista valvontaa olisi toteutettava sen varmistamiseksi, että tässä direktiivissä säädettyjä sääntöjä sovelletaan oikein.
(12)
Asianmukaisen määräajan jälkeen komission olisi arvioitava, ovatko tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet tehokkaita.
(13)
Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat maataloudessa, puutarhaviljelyssä ja metsätaloudessa käytettäviä siemeniä ja lisäysaineistoa käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a)
’lähdealueella’
i)
aluetta, jonka jäsenvaltio on osoittanut erityisten suojelutoimien alueeksi direktiivin 92/43/ETY 4 artiklan 4 kohdan mukaisesti, tai
ii)
aluetta, joka edistää kasvien geenivarojen suojelua ja jonka jäsenvaltio on nimennyt direktiivin 92/43/ETY 4 artiklan 4 kohdassa ja 1 artiklan k ja l alakohdassa säädettyihin vaatimuksiin verrattavien kansallisten menettelyjen mukaisesti, ja jota hoidetaan, suojellaan ja valvotaan direktiivin 6 ja 11 artiklassa säädettyyn tapaan verrattavalla tavalla,
b)
’keruupaikalla’ sitä osaa lähdealueesta, mistä siemenet on kerätty,
c)
’suoraan luonnosta korjatulla siemenseoksella’ siemenseosta, jota pidetään kaupan keruupaikalta kerättynä puhdistettuna tai puhdistamattomana siemenenä,
d)
’viljelijän lisäämällä siemenseoksella’ siemenseosta, joka on tuotettu seuraavan menetelmän mukaisesti:
i)
yksittäisen lajin siemeniä kerätään keruupaikalta;
ii)
edellä i alakohdassa tarkoitettuja siemeniä lisätään keruupaikan ulkopuolella yhtenä lajina;
iii)
tällaisten lajien siemenet sekoitetaan siemenseokseksi, jotka koostuvat keruupaikan luontotyypille ominaisista suvuista, lajeista ja tarvittaessa alalajeista.
2 artikla
Monimuotoisuutta säilyttävät siemenseokset
1. Poiketen siitä, mitä direktiivin 66/401/ETY 3 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat myöntää luvan pitää kaupan monien eri sukujen, lajien ja tarvittaessa alalajien siemenistä koostuvia seoksia, jotka on tarkoitettu luonnollisen ympäristön säilyttämiseen osana kyseisen direktiivin 22 a artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua geenivarojen säilyttämistä.
Tällaisissa seoksissa saa olla direktiivin 66/401/ETY soveltamisalaan kuuluvia rehukasvien siemeniä ja lisäksi sellaisten kasvien siemeniä, jotka eivät ole kyseisessä direktiivissä tarkoitettuja rehukasveja.
Tällaisia seoksia kutsutaan jäljempänä ’monimuotoisuutta säilyttäviksi siemenseoksiksi’.
2. Jos monimuotoisuutta säilyttävä siemenseos sisältää suojeltavan lajikkeen siemeniä, sovelletaan direktiiviä 2008/62/EY.
3. Jollei tässä direktiivissä toisin säädetä, sovelletaan direktiiviä 66/401/ETY.
3 artikla
Alkuperäalue
Kun jäsenvaltio myöntää luvan monimuotoisuutta säilyttävän siemenseoksen pitämiselle kaupan, sen on määriteltävä seoksen luontainen alue, jäljempänä ’alkuperäalue’. Sen on otettava huomioon kasvigeenivaroista vastaavilta viranomaisilta tai muilta jäsenvaltioiden tätä tarkoitusta varten hyväksymiltä laitoksilta saadut tiedot. Jos alkuperäalue sijaitsee useamman kuin yhden jäsenvaltion alueella, kaikkien asianomaisten jäsenvaltioiden on määriteltävä se yhteisellä sopimuksella.
4 artikla
Lupien myöntäminen
1. Jäsenvaltiot voivat myöntää luvan monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten pitämiselle kaupan alkuperäalueella, jos seokset täyttävät 5 artiklassa vahvistetut vaatimukset suoraan luonnosta korjattujen monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten osalta ja 6 artiklassa vahvistetut vaatimukset viljelijän lisäämien monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten osalta.
2. Luvassa on täsmennettävä erityisesti:
a)
tuottajan nimi ja osoite;
b)
korjuumenetelmä: suoraan luonnosta korjattu tai viljelijän lisäämä;
c)
koostumus lajien ja tarvittaessa alalajien prosenttiosuutena painosta;
d)
viljelijän lisäämien monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten osalta direktiivin 66/401/ETY sovellusalaan kuuluvien siemenseoksessa olevien kasvilajien siementen itävyys, jos se ei vastaa kyseisen direktiivin liitteessä II vahvistettuja vaatimuksia;
e)
seoksen määrä, johon lupaa sovelletaan;
f)
alkuperäalue;
g)
rajoite pitää kaupan alkuperäalueella;
h)
lähdealue;
i)
keruupaikka ja viljelijän lisäämän monimuotoisuutta säilyttävän siemenseoksen kohdalla lisäksi siementen lisäyspaikka;
j)
keruupaikan luontotyyppi, ja
k)
korjuuvuosi.
3. Edellä olevaa 2 kohdan c alakohtaa sovellettaessa suoraan luonnosta korjattujen monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten kohdalla riittää, että koostumuksesta ilmoitetaan lajit ja tarvittaessa alalajit, jotka ovat ominaisia keruupaikan luontotyypille ja jotka ovat seoksen osina tärkeitä luonnollisen ympäristön säilyttämiselle osana geenivarojen säilyttämistä.
5 artikla
Vaatimukset luvan myöntämiselle suoraan luonnosta korjatuille monimuotoisuutta säilyttäville siemenseoksille
1. Suoraan luonnosta korjattu monimuotoisuutta säilyttävä siemenseos on kerättävä lähdealueensa keruupaikalta, joka on ollut kylvämättä 40 vuotta ennen sitä päivää, jona tuottaja on tehnyt 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun hakemuksen. Lähdealueen on oltava alkuperäalueella.
2. Suoraan luonnosta korjatun monimuotoisuutta säilyttävän siemenseoksen sisältämien lajien ja mahdollisten alalajien, jotka ovat tyypillisiä keruupaikan luontotyypille ja jotka ovat seoksen osina tärkeitä luonnollisen ympäristön säilyttämiselle osana geenivarojen säilyttämistä, prosenttiosuuksien on oltava riittävät keruupaikan luontotyypin tuottamiseksi.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettujen siemenseoksen eri lajien itävyyden on oltava riittävä keruupaikan luontotyypin tuottamiseksi.
4. Lajin tai mahdollisen alalajin, joka ei ole 2 kohdan edellytysten mukainen, enimmäismäärä ei saa ylittää yhtä prosenttia painosta. Suoraan luonnosta korjatussa monimuotoisuutta säilyttävässä siemenseoksessa ei saa olla lajeja Avena fatua, Avena sterilis tai Cuscuta spp. Muiden Rumex spp. -lajien kuin lajien Rumex acetosella ja Rumex maritimus enimmäismäärä ei saa ylittää 0,05:tä prosenttia painosta.
6 artikla
Vaatimukset luvan myöntämiselle viljelijän lisäämille monimuotoisuutta säilyttäville siemenseoksille
1. Viljelijän lisäämien monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten osalta siemenet, josta viljelijän lisäämä siemenseos tuotetaan, on kerättävä lähdealueensa keruupaikalta, joka on ollut kylvämättä 40 vuotta ennen sitä päivää, jona tuottaja on tehnyt 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun hakemuksen. Lähdealueen on oltava alkuperäalueella.
2. Viljelijän lisäämän monimuotoisuutta säilyttävän siemenseoksen siementen on oltava sellaista lajia ja tarvittaessa alalajia, jotka ovat tyypillisiä keruupaikan luontotyypille ja jotka ovat seoksen osina tärkeitä luonnollisen ympäristön säilyttämiselle osana geenivarojen säilyttämistä.
3. Viljelijän lisäämän monimuotoisuutta säilyttävän siemenseoksen eri lajien siementen, jotka ovat direktiivissä 66/401/ETY tarkoitettuja rehukasvien siemeniä, on täytettävä ennen sekoittamistaan direktiivin 66/401/ETY liitteessä II olevassa III osassa säädetyt kauppasiemeniä koskevat vaatimukset analyyttisen puhtauden osalta kuten saman liitteen I osan 2 kohdan A alakohdassa olevan taulukon 4-11 sarakkeessa säädetään, liitteessä III olevassa 4 sarakkeessa määritellyn painoisessa näytteessä olevien muiden kasvilajien siementen enimmäislukumäärän (yhteensä sarakkeittain) osalta kuten liitteessä II olevan I osan 2 kohdan A alakohdassa olevan taulukon 12, 13 ja 14 sarakkeessa säädetään, ja lupiinilajien siemeniä koskevien edellytysten osalta kuten saman liitteen I osan 2 kohdan A alakohdassa olevan taulukon 15 sarakkeessa säädetään.
4. Siemeniä voidaan lisätä viiden sukupolven ajan.
7 artikla
Menettelyä koskevat vaatimukset
1. Lupa myönnetään tuottajan hakemuksesta.
Hakemukseen on liitettävä tarvittavat tiedot, jotta voidaan varmistaa 4 ja 5 artiklan noudattaminen suoraan luonnosta korjattujen monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten kohdalla tai 4 ja 6 artiklan noudattaminen viljelijän lisäämien monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten kohdalla.
2. Suoraan luonnosta korjattujen monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten kohdalla jäsenvaltion, jossa keruupaikka sijaitsee, on suoritettava silmämääräiset tarkastukset.
Silmämääräiset tarkastukset on suoritettava keruupaikalla kasvukauden aikana sellaisin väliajoin, että pystytään varmistamaan, että siemenseos täyttää vähintään 5 artiklan 2 ja 4 kohdassa säädetyt edellytykset luvan myöntämiselle.
Silmämääräiset tarkistukset suorittaneen jäsenvaltion on kirjattava niiden tulokset.
3. Viljelijän lisäämien monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten kohdalla jäsenvaltion on hakemusta tutkiessaan suoritettava testejä tai järjestettävä virallinen valvonta niiden suorittamiselle varmistaakseen, että monimuotoisuutta säilyttävät siemenseokset täyttävät vähintään 6 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädetyt edellytykset luvan myöntämiselle.
Kyseiset testit on suoritettava käytössä olevien kansainvälisten menetelmien mukaisesti, tai jos tällaisia menetelmiä ei ole olemassa, muiden asianmukaisten menetelmien mukaisesti.
Näiden testien osalta asianomaisen jäsenvaltion on varmistettava, että näytteet otetaan homogeenisistä eristä. Sen on varmistettava, että direktiivin 66/401/ETY 7 artiklan 2 kohdassa säädettyjä erän ja näytteen painoa koskevia sääntöjä noudatetaan.
8 artikla
Määrällinen rajoitus
Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että vuosittain kaupan pidettävä monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten siementen kokonaismäärä ei ylitä 5:tä prosenttia niiden direktiivin 66/401/ETY mukaisten rehukasvien siemenseosten kokonaispainosta, joita pidetään kaupan samana vuonna asianomaisessa jäsenvaltiossa.
9 artikla
Määrällisten rajoitusten soveltaminen
1. Suoraan luonnosta korjattujen monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten osalta jäsenvaltioiden on varmistettava, että tuottajat ilmoittavat ennen kunkin tuotantokauden alkua sen monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten siemenmäärän, jolle he aikovat hakea lupaa, ja aiotun keruupaikan tai aiottujen keruupaikkojen koon ja sijainnin.
Viljelijän lisäämien monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten osalta jäsenvaltioiden on varmistettava, että tuottajat ilmoittavat ennen kunkin tuotantokauden alkua sen monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten siemenmäärän, jolle he aikovat hakea lupaa, ja aiotun keruupaikan tai aiottujen keruupaikkojen koon ja sijainnin tai aiotun lisäyspaikan tai aiottujen lisäyspaikkojen koon ja sijainnin.
2. Jos 1 kohdassa tarkoitettujen ilmoitusten perusteella on todennäköistä, että 8 artiklassa vahvistetut määrät ylittyvät, jäsenvaltioiden on kohdennettava kullekin asianomaiselle tuottajalle määrät, joita niiden on sallittua pitää kaupan kyseisellä tuotantokaudella.
10 artikla
Pakkausten ja säiliöiden sinetöinti
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että monimuotoisuutta säilyttäviä siemenseoksia pidetään kaupan vain suljetuissa pakkauksissa tai säiliöissä, joissa on suljinjärjestelmä.
2. Sulkemisen varmistamiseksi suljinjärjestelmän on koostuttava vähintään etiketistä tai kiinnitettävästä sulkimesta.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut siemenpakkaukset tai -säiliöt on sinetöitävä siten, että pakkausta avattaessa sinetöintijärjestelmä vahingoittuu tai että pakkauksen avaamisesta jää selvät jäljet joko tuottajan etikettiin tai pakkaukseen tai säiliöön.
11 artikla
Merkinnät
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten pakkauksissa on tuottajan etiketti tai painettu tai leimattu ilmoitus, joka sisältää vähintään seuraavat tiedot:
a)
ilmaisu ’EU-säännöt ja -vaatimukset’;
b)
merkintöjen kiinnittämisestä vastuussa olevan henkilön nimi ja osoite tai tunnistenumero;
c)
korjuumenetelmä: suoraan luonnosta korjattu tai viljelijän lisäämä;
d)
sinetöintivuosi ilmaistuna seuraavasti: ’sinetöity …’ (vuosi);
e)
alkuperäalue;
f)
lähdealue;
g)
keruupaikka;
h)
keruupaikan luontotyyppi;
i)
ilmaisu ’monimuotoisuutta säilyttävä rehukasvisiemenseos, joka on tarkoitettu käytettäväksi alueella, jolla on keruupaikkaa vastaava luontotyyppi bioottisia tekijöitä huomioon ottamatta’;
j)
erän viitenumero, jonka antaa merkintöjen kiinnittämisestä vastuussa oleva henkilö;
k)
koostumus painoprosenttina lajeittain ja tarvittaessa alalajeittain;
l)
ilmoitettu netto- tai bruttopaino;
m)
jos rakeisia torjunta-aineita, pilleröintiaineita tai muita kiinteitä lisäaineita käytetään, on ilmoitettava lisäaineen laatu sekä arvioitu sykeröiden tai puhtaiden siementen painon suhde kokonaispainoon, sekä
n)
viljelijän lisäämien monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten osalta direktiivin 66/401/ETY soveltamisalaan kuuluvien siemenseoksessa olevien kasvilajien siementen itävyys, jos niiden itävyys ei vastaa kyseisen direktiivin liitteessä II vahvistettuja vaatimuksia.
2. Edellä olevan 1 kohdan k alakohdan osalta riittää, että suoraan luonnosta korjattujen monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten koostumus ilmoitetaan 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
3. Edellä olevan 1 kohdan n alakohdan osalta riittää, että ilmoitettavista lajikohtaisista itävyyksistä ilmoitetaan keskiarvo, jos lajeja, joiden itävyys olisi ilmoitettava, on enemmän kuin viisi.
12 artikla
Seuranta
Jäsenvaltioiden on varmistettava virallisilla valvontatoimilla, että tätä direktiiviä noudatetaan.
13 artikla
Raportointi
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden alueella toimivat tuottajat ilmoittavat kunakin tuotantokautena markkinoille saatettujen monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten määrän.
Jäsenvaltioiden on pyydettäessä ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille alueellaan markkinoille saatettujen monimuotoisuutta säilyttävien siemenseosten määrä.
14 artikla
Kasvigeenivaroista vastaavista hyväksytyistä laitoksista ilmoittaminen
Jäsenvaltioiden on pyydettäessä ilmoitettava komissiolle jäsenvaltion tätä tarkoitusta varten hyväksymät kasvigeenivaroista vastaavat viranomaiset tai järjestöt.
15 artikla
Arviointi
Komissio arvioi tämän direktiivin täytäntöönpanoa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2014.
16 artikla
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 30 päivänä marraskuuta 2011. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
17 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
18 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 30 päivänä elokuuta 2010.