PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 20. června 2011,
kterým se v souladu s článkem 19 směrnice 2003/96/ES Švédsku povoluje uplatňovat sníženou sazbu daně na elektřinu dodávanou přímo plavidlům v kotvištích přístavů („pobřežní elektřina“)
(2011/384/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (1), a zejména na článek 19 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Dopisem ze dne 4. března 2010 požádalo Švédsko podle článku 19 směrnice 2003/96/ES o povolení uplatňovat sníženou sazbu daně na elektřinu dodávanou přímo plavidlům v kotvištích přístavů (dále jen „pobřežní elektřina“).
(2)
Cílem snížené daně, kterou Švédsko zamýšlí uplatňovat, je podporovat větší využívání pobřežní elektřiny jako způsobu uspokojování energetických potřeb lodí v kotvištích přístavů, který je v porovnání se spalováním lodních paliv na palubě plavidel méně škodlivý pro životní prostředí.
(3)
Jelikož používání pobřežní elektřiny zamezuje emisím látek znečišťujících ovzduší spojených se spalováním lodních paliv na palubě plavidel v kotvištích, přispívá k zlepšení kvality místního ovzduší v přístavních městech. Na základě zvláštních podmínek struktury výroby elektřiny v dotyčném regionu, tj. na severském trhu s elektřinou zahrnujícím Švédsko, Dánsko, Finsko a Norsko, se mimoto očekává, že používání elektřiny z pobřežní rozvodné sítě místo elektřiny vyráběné spalováním lodních paliv na palubě zamezí emisím CO2. Předpokládá se proto, že opatření přispěje k cílům politik Unie v oblasti ochrany životního prostředí, zdraví a klimatu.
(4)
Udělení povolení Švédsku, aby na pobřežní elektřinu uplatňovalo sníženou sazbu daně, nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné k dosažení výše uvedeného cíle, jelikož výroba elektřiny na palubě bude ve většině případů i nadále konkurenceschopnější alternativou. Z téhož důvodu a vzhledem k stávající poměrně nízké míře proniknutí této technologie na trh opatření během své doby platnosti pravděpodobně nepovede k významnému narušení hospodářské soutěže, a nebude mít tudíž nepříznivý dopad na řádné fungování vnitřního trhu.
(5)
Z ustanovení čl. 19 odst. 2 směrnice 2003/96/ES vyplývá, že každé povolení udělené na základě uvedeného ustanovení má být přesně časově omezené. Vzhledem k tomu, že tato doba musí být dostatečně dlouhá, aby provozovatele přístavů neodrazovala od uskutečnění potřebných investic, avšak nesmí narušit budoucí vývoj stávajícího právního rámce, je vhodné udělit požadované povolení na dobu tří let, avšak s výhradou vstupu obecných ustanovení v této záležitosti v platnost k dřívějšímu okamžiku, než je předpokládané skončení platnosti tohoto povolení,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Švédsku se povoluje uplatňovat sníženou sazbu daně na elektřinu dodávanou přímo plavidlům zakotveným v přístavech kromě soukromých rekreačních plavidel (dále jen „pobřežní elektřina“) za předpokladu, že jsou zachovány minimální úrovně zdanění podle článku 10 směrnice 2003/96/ES.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem oznámení.
Pozbývá platnosti dnem 25. června 2014.
Pokud by však Rada na základě článku 113 Smlouvy stanovila obecná pravidla pro daňové zvýhodnění pobřežní elektřiny, pozbývá toto rozhodnutí platnosti dnem, k němuž tato obecná pravidla vstoupí v platnost.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Švédskému království.
V Lucemburku dne 20. června 2011.
NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS,
annettu 20 päivänä kesäkuuta 2011,
Ruotsille annettavasta luvasta soveltaa satamassa laiturissa oleville aluksille suoraan toimitettavaan sähköön (”maasähkö”) alennettua sähköverokantaa direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaisesti
(2011/384/EU)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27 päivänä lokakuuta 2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY (1) ja erityisesti sen 19 artiklan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Ruotsi haki 4 päivänä maaliskuuta 2010 päivätyllä kirjeellä lupaa soveltaa direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan nojalla satamassa laiturissa oleville aluksille suoraan toimitettavaan sähköön (”maasähkö”) alennettua sähköverokantaa.
(2)
Ruotsi pyrkii tällä veronalennuksella edistämään maasähkön laajempaa käyttöä, jotta satamassa laiturissa olevien laivojen sähköntarve voidaan tyydyttää ympäristöä vähemmän rasittavalla tavalla kuin polttamalla aluksilla bunkkeriöljyä.
(3)
Sikäli kun maasähkön käytöstä ei synny satamassa laiturissa olevien laivojen bunkkeriöljyn polttamisen aiheuttamia ilmansaastepäästöjä, sillä edistetään satamakaupunkien paikallisen ilmanlaadun paranemista. Kun noudatetaan asianomaisella alueella, eli Ruotsin, Tanskan, Suomen ja Norjan muodostamilla Pohjoismaiden sähkömarkkinoilla, sovellettavia sähköntuotannon erityisedellytyksiä, hiilidioksiidipäästöjä voidaan odottaa vähennettävän siten, että käytetään onshore-verkosta saatavaa sähköä satamassa laiturissa olevien laivojen bunkkeriöljyn polttamisen asemesta. Sen vuoksi toimenpiteen odotetaan edistävän unionin ympäristö-, terveys- ja ilmastopolitiikan tavoitteita.
(4)
Luvan antaminen Ruotsille soveltaa alennettua sähköveroa maasähköön ei ylitä sitä, mikä on tarpeen edellä mainitun tavoitteen saavuttamiseksi, koska aluksilla tapahtuva sähköntuotanto on useimmissa tapauksissa edelleen kilpailukykyisempi vaihtoehto. Samasta syystä ja teknologian melko pienen markkinaosuuden vuoksi toimenpide ei todennäköisesti johda merkittävään kilpailun vääristymiseen sen voimassaoloaikana eikä siten vaikuta kielteisesti sisämarkkinoiden moitteettomaan toimintaan.
(5)
Direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan 2 kohdasta seuraa, että kunkin tuon säännöksen nojalla myönnetyn luvan on määrä olla ajallisesti tarkkaan rajoitettu. Koska voimassaoloajan on oltava tarpeeksi pitkä, jotta satamaoperaattoreiden halukkuutta tehdä tarvittavia investointeja ei lannistettaisi ja myös siksi, ettei voimassa olevan lainsäädäntökehyksen kehittymistä estettäisi, on aiheellista myöntää haettu lupa kolmeksi vuodeksi, jollei asiaa koskevia yleisiä säännöksiä tule sovellettaviksi ennen tässä säädetyn määräajan päättymistä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Ruotsille annetaan lupa soveltaa alennettua sähköverokantaa sähköön, joka toimitetaan suoraan satamassa laiturissa oleville aluksille, ei kuitenkaan yksityisille huvialuksille (”maasähkön”), edellyttäen, että direktiivin 2003/96/EY 10 artiklassa säädettyjä verotuksen vähimmäistasoja noudatetaan.
2 artikla
Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se annetaan tiedoksi.
Sen voimassaolo päättyy 25 päivänä kesäkuuta 2014.
Jos neuvosto antaa perussopimuksen 113 artiklan nojalla maasähkön veroetuja koskevia yleisiä sääntöjä, tämän päätöksen voimassaolo lakkaa kuitenkin päivänä, jona nämä yleiset säännöt tulevat sovellettaviksi.
3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Ruotsin kuningaskunnalle.
Tehty Luxemburgissa 20 päivänä kesäkuuta 2011.