SMĚRNICE KOMISE 2010/43/EU
ze dne 1. července 2010,
kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES, pokud jde o organizační požadavky, střety zájmů, pravidla jednání, řízení rizik a obsah smlouvy mezi depozitářem a správcovskou společností
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (1), a zejména na čl. 12 odst. 3, čl. 14 odst. 2, čl. 23 odst. 6, čl. 33 odst. 6 a čl. 51 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Pravidla a terminologie týkající se organizačních požadavků, střetů zájmů a jednání by měla být v co největší míře sjednocena se standardy, které v oblasti finančních služeb zavedly směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS (2) a směrnice Komise 2006/73/ES ze dne 10. srpna 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES, pokud jde o organizační požadavky a provozní podmínky investičních podniků a o vymezení pojmů pro účely zmíněné směrnice (3). Sjednocení, při němž by současně byly náležitě zohledněny zvláštnosti kolektivní správy portfolií, by umožnilo dosáhnout rovnocenných standardů nejen mezi různými odvětvími finančních služeb, ale i v širším rámci správy majetku, kdy některé členské státy již rozšířily určité požadavky stanovené směrnicí 2006/73/ES na správcovské společnosti SKIPCP.
(2)
Tato pravidla je vhodné přijmout formou směrnice, aby bylo možné přizpůsobit prováděcí ustanovení zvláštním podmínkám konkrétního trhu a právního systému každého členského státu. Směrnice rovněž umožní nejvyšší míru souladu s režimem zavedeným směrnicí 2006/73/ES.
(3)
Přestože mají zásady stanovené touto směrnicí obecnou platnost pro všechny správcovské společnosti, jsou natolik pružné, že jejich provádění a dohled příslušných orgánů nad jejich prováděním jsou přiměřené a zohledňují povahu, rozsah a složitost předmětu podnikání správcovské společnosti, jakož i různorodost společností, na něž se vztahuje působnost směrnice 2009/65/ES, a rozmanitost SKIPCP, které může správcovská společnost spravovat.
(4)
Pokud to povoluje vnitrostátní právo, měly by mít správcovské společnosti možnost pověřovat prováděním některých svých činností třetí osoby. Tato prováděcí pravidla je třeba podle toho chápat. Správcovská společnost by především měla provést hloubkovou kontrolu, aby s ohledem na povahu úkolů, které má třetí osoba vykonávat, zjistila, zda lze subjekt provádějící dané činnosti považovat za kvalifikovaný a schopný dotyčné úkoly plnit. Třetí osoba by tedy měla v souvislosti s činností, kterou má provádět, splňovat veškeré požadavky týkající se organizace a střetů zájmů. Dále z toho plyne, že správcovská společnost by měla ověřit, zda třetí osoba přijala vhodná opatření ke splnění stanovených požadavků, a účelně sledovat, zda třetí osoba dané požadavky splňuje. Kde za uplatňování pravidel pro přenesené činnosti odpovídá pověřená osoba, měly by se na sledování plnění přenesených činností vztahovat rovnocenné požadavky týkající se organizace a střetů zájmů. Správcovská společnost by měla v procesu hloubkové kontroly zohlednit skutečnost, že na třetí osobu, na niž jsou činnosti přeneseny, se často vztahuje směrnice 2004/39/ES.
(5)
Aby se na správcovské společnosti a investiční společnosti, které nestanovily správcovskou společnost, nepoužívaly rozdílné standardy, měly by uvedené investiční společnosti podléhat stejným pravidlům jednání a ustanovením o střetech zájmů a řízení rizik jako správcovské společnosti. Proto by se pravidla této směrnice týkající se administrativních postupů a mechanismů vnitřní kontroly v rámci osvědčených postupů a při zohlednění zásady proporcionality měla vztahovat jak na správcovské společnosti, tak na investiční společnosti, které nestanovily správcovskou společnost.
(6)
Směrnice 2009/65/ES požaduje, aby správcovské společnosti uplatňovaly řádné administrativní postupy. Aby byl tento požadavek splněn, měly by správcovské společnosti vytvořit dostatečně zdokumentovanou organizační strukturu, která jasně rozděluje odpovědnost a zajišťuje spolehlivý tok informací mezi všemi zúčastněnými stranami. Správcovské společnosti by též měly vytvořit systémy na ochranu informací a zajištění nepřerušovaného chodu podniku, dostatečné k tomu, aby mohly splnit své povinnosti v případech, kdy jejich činnosti vykonává třetí osoba.
(7)
Dále by správcovské společnosti měly udržovat nezbytné zdroje, zejména zaměstnávat osoby s náležitými dovednostmi, znalostmi a zkušenostmi, aby byly schopné plnit své úkoly.
(8)
Pokud jde o bezpečné postupy zpracování dat a povinnost být schopen rekonstruovat všechny transakce, jichž se účastní SKIPCP, měla by správcovská společnost přijmout taková opatření, jež umožňují včasné a řádné zaznamenání každé transakce provedené jménem SKIPCP.
(9)
Jednou z klíčových administrativních činností v souvislosti se SKIPCP je vedení účetnictví. Je proto nanejvýš důležité dále v prováděcích předpisech upřesnit účetní postupy. Tato směrnice by proto měla potvrdit zásady, že veškerá aktiva a pasiva SKIPCP nebo jeho podfondů mají být přímo zjistitelná a že účty se vedou odděleně. Kde navíc existují různé druhy akcií například v závislosti na výši poplatků za správu, mělo by být možné zjistit přímo z účetnictví čistou hodnotu majetku u těchto různých druhů.
(10)
Jasné rozdělení odpovědnosti mezi vedoucími osobami a dozorčím orgánem má zásadní význam při uplatňování patřičných mechanismů vnitřní kontroly podle požadavků směrnice 2009/65/ES. Vedoucí osoby by tak měly být odpovědné za provádění obecné investiční politiky uvedené v nařízení Komise (EU) č. 583/2010 ze dne 1. července 2010, kterým se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES, pokud jde o klíčové informace pro investory a podmínky, které je třeba splnit při poskytování klíčových informací pro investory nebo prospektu na jiném trvalém nosiči, než je papír, nebo prostřednictvím internetových stránek (4). Vedoucí osoby by měly dále odpovídat za investiční strategie, jež jsou obecným ukazatelem strategického umísťování majetku SKIPCP, a investiční postupy, jež jsou nezbytné k náležitému a účinnému provádění investiční politiky. Jasné rozdělení odpovědnosti by též mělo zabezpečit existenci náležité kontroly, aby bylo zajištěno, že majetek SKIPCP je investován podle statutu fondu nebo zakládacích dokumentů a použitelných právních ustanovení a že jsou dodrženy meze pro rizika každého SKIPCP. Rozdělení odpovědnosti by mělo odpovídat úloze a odpovědnostem vedoucích osob a dozorčího orgánu podle použitelného vnitrostátního práva a zákonů o řízení společností. Vedoucími osobami mohou být někteří nebo všichni členové správní rady.
(11)
Správcovská společnost má mít náležitý mechanismus kontroly, k čemuž je nezbytná stálá funkce zajišťování shody s předpisy a funkce interního auditu. Funkce zajišťování shody s předpisy by měla být koncipována tak, aby bylo zabezpečeno, že odhalí riziko nesplnění povinností, které pro správcovskou společnost plynou ze směrnice 2009/65/ES. Cílem funkce auditu by mělo být ověřování a vyhodnocování různých postupů kontroly a administrativních opatření, které správcovská společnost přijala.
(12)
Je nezbytné poskytnout správcovským společnostem určitou pružnost při organizování činnosti řízení rizik. Kde není vhodné nebo přiměřené zřídit samostatný útvar řízení rizik, měla by správcovská společnost nicméně být schopna doložit existenci zvláštních ochranných opatření proti střetům zájmů, která jí umožní nezávisle řídit rizika.
(13)
Směrnice 2009/65/ES ukládá správcovským společnostem povinnost zavést pravidla pro osobní obchody. V souladu se směrnicí 2006/73/ES by správcovské společnosti měly předcházet tomu, aby jejich zaměstnanci, kteří jsou ve střetu zájmů nebo mají důvěrné interní informace ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) (5), uzavírali osobní obchody v důsledku zneužití informací, jež získali při výkonu pracovní činnosti.
(14)
Podle směrnice 2009/65/ES musí správcovské společnosti zajistit, aby každý portfoliový obchod, jehož se účastní SKIPCP, mohl být rekonstruován podle svého původu, zúčastněných stran, povahy a doby a místa uskutečnění. Je proto nutné stanovit požadavky na zaznamenávání portfoliových obchodů a pokynů k upsání a vyplacení.
(15)
Směrnice 2009/65/ES vyžaduje, aby správcovské společnosti SKIPCP používaly vhodné mechanismy zajišťující spravedlivé zacházení se SKIPCP v případech nevyhnutelných střetů zájmů. Správcovské společnosti by tudíž měly zajistit, aby v těchto případech byly neprodleně informovány vedoucí osoby nebo jiný příslušný vnitřní útvar správcovské společnosti, které přijmou nezbytná rozhodnutí k zajištění spravedlivého zacházení se SKIPCP a jeho podílníky.
(16)
Od správcovských společností by se mělo vyžadovat, aby přijaly, uplatňovaly a dodržovaly účinnou a náležitou strategii pro výkon hlasovacích práv spojených s finančními nástroji drženými SKIPCP, které spravují, a aby zajistily, že tato práva budou vykonávána výlučně ve prospěch SKIPCP. Informace ohledně strategie a jejího uplatňování by měly být volně přístupné investorům, mimo jiné prostřednictvím internetové stránky. Rozhodnutí, že za určité situace nebudou vykonána hlasovací práva, lze za některých okolností považovat za rozhodnutí výlučně ve prospěch SKIPCP, a to v závislosti na jeho investiční strategii. Možnost, aby investiční společnost hlasovala sama nebo udělila své správcovské společnosti zvláštní pokyny týkající se hlasování, by však neměla být vyloučena.
(17)
Povinnost informovat vedoucí osoby nebo jiný příslušný vnitřní útvar správcovské společnosti, aby mohly přijmout nezbytná rozhodnutí, by neměla omezit povinnost správcovské společnosti a SKIPCP oznamovat například v rámci svých pravidelných zpráv situace, kdy organizační nebo administrativní opatření proti střetům zájmů nebyla dostatečná k tomu, aby s přiměřenou jistotou odvrátila riziko škody. V rámci tohoto oznámení by mělo být vysvětleno a zdůvodněno rozhodnutí přijaté správcovskou společností (kterým může být i rozhodnutí nijak nejednat) s přihlédnutím k vnitřním politikám a postupům přijatým za účelem zjištění, prevence a řešení střetů zájmů.
(18)
Směrnice 2009/65/ES ukládá správcovským společnostem povinnost jednat v nejlepším zájmu SKIPCP, které spravují, a v zájmu integrity trhu. Určité chování, například praktiky „market timing“ a „late trading“, může poškozovat podílníky a podkopávat fungování trhu. Správcovské společnosti by proto měly používat vhodné postupy bránící nekalým praktikám. Dále by správcovské společnosti měly s ohledem na investiční cíle a politiku SKIPCP zavést vhodné postupy bránící nepřiměřeným poplatkům a nevhodným činnostem, jako je nadměrné obchodování („excessive trading“).
(19)
Správcovské společnosti by měly jednat v nejlepším zájmu SKIPCP také tehdy, když přímo provádějí pokyny k provedení obchodu jménem SKIPCP, které spravují, nebo když tyto pokyny předávají třetí osobě. Správcovské společnosti by měly přijmout veškerá přiměřená opatření k tomu, aby při provádění pokynů jménem SKIPCP dosahovaly trvale nejlepšího možného výsledku pro SKIPCP vzhledem k ceně, nákladům, rychlosti, pravděpodobnosti realizace a vypořádání, objemu a povaze pokynu nebo vzhledem k jinému aspektu souvisejícímu s provedením pokynu.
(20)
S cílem zajistit, aby správcovské společnosti jednaly s patřičnou dovedností, péčí a opatrností v nejlepším zájmu SKIPCP, které spravují, jak to vyžaduje směrnice 2009/65/ES, je nezbytné stanovit pravidla pro nakládání s pokyny.
(21)
Určité poplatky, provize či nepeněžní plnění, které by správcovská společnost přijala nebo poskytla, by neměly být povoleny, protože by mohly mít dopad na dodržování požadavků stanovených směrnicí 2009/65/ES, podle nichž by správcovská společnost měla jednat čestně, spravedlivě a profesionálně v nejlepším zájmu SKIPCP. Proto je nezbytné stanovit jasná pravidla konkretizující podmínky, za nichž se poskytnutí poplatků, provizí a nepeněžního plnění nepovažuje za porušení uvedených zásad.
(22)
Přeshraniční činnosti správcovské společnosti kladou nové nároky na vztah mezi správcovskou společností a depozitářem SKIPCP. Tato směrnice by v zájmu nezbytné právní jistoty měla stanovit hlavní prvky smlouvy mezi depozitářem SKIPCP a správcovskou společností v případech, kdy je správcovská společnost usazena v jiném členském státě, než je domovský členský stát SKIPCP. Jelikož je nutné zajistit, aby tato smlouva náležitě plnila svůj účel, je nezbytné stanovit kolizní normy odchylně od článků 3 a 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. června 2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím I) (6) tak, aby příslušným právem pro tuto smlouvu bylo právo domovského členského státu SKIPCP.
(23)
Směrnice 2009/65/ES obsahuje povinnost určit kritéria pro posuzování přiměřenosti procesu řízení rizik správcovské společnosti. Tato kritéria jsou zaměřena na koncipování náležité a zdokumentované politiky řízení rizik, kterou mají správcovské společnosti uplatňovat. Uvedená politika by měla správcovským společnostem umožnit posuzovat rizika přijatých pozic v rámci portfolií, která spravují, a podíl těchto jednotlivých rizik na celkovém rizikovém profilu portfolia. Zorganizování politiky řízení rizik by mělo být provedeno náležitě a přiměřeně s ohledem na povahu, rozsah a složitost činností správcovské společnosti a SKIPCP, které spravuje.
(24)
Kritériem pro posuzování přiměřenosti procesu řízení je též pravidelné hodnocení, sledování a přezkum politiky řízení rizik, které provádí správcovská společnost. Toto kritérium rovněž zahrnuje vyhodnocení účinnosti opatření přijatých k nápravě případných nedostatků v procesu řízení rizik.
(25)
Základním prvkem kritérií pro posuzování přiměřenosti procesů řízení rizik jsou přiměřené a účelné metody řízení rizik, které by správcovské společnosti měly přijmout, aby byly schopny kdykoli určit rizika, jimž jsou nebo by mohly být jimi řízené SKIPCP vystaveny. Tyto požadavky vycházejí z běžných postupů schválených příslušnými orgány členských států. Zahrnují jak kvantitativní ukazatele v případě měřitelných rizik, tak kvalitativní metody. Systémy a nástroje elektronického zpracování dat používané pro výpočet kvantitativních ukazatelů by měly být provázány vzájemně nebo s oddělením front-office a účetními aplikacemi. Metody měření rizik by měly umožňovat náležité měření rizik v dobách intenzivnějších turbulencí na trhu a měly by být revidovány, kdykoli je to nutné v zájmu podílníků. Měly by rovněž umožňovat náležité posouzení koncentrace a vzájemného působení příslušných rizik na úrovni portfolia.
(26)
Cílem fungujícího systému řízení rizik je zabezpečit, aby správcovská společnost dodržovala investiční limity stanovené směrnicí 2009/65/ES, například maximální celkovou expozici a expozici riziku selhání protistrany. Z toho důvodu je nutné stanovit kritéria pro to, jak by se celková expozice a riziko selhání protistrany měly počítat.
(27)
Při stanovení těchto kritérií je nezbytné, aby tato směrnice vyjasnila způsoby výpočtu celkové expozice, mezi něž patří závazkový přístup, metoda hodnoty v riziku a pokročilé metodiky měření rizik. Měla by také určit hlavní prvky metodiky, podle níž by správcovská společnost měla provádět výpočet rizika selhání protistrany. Při uplatňování uvedených pravidel by se mělo přihlížet k podmínkám, za nichž se dané metodiky používají, jakož i k zásadám vyvinutým příslušnými orgány spolupracujícími v rámci Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry, jimiž se mají řídit dohody o zajištění za účelem snížení expozice SKIPCP riziku selhání protistrany a využívání hedgingových a nettingových transakcí.
(28)
Podle směrnice 2009/65/ES jsou správcovské společnosti povinny uplatňovat postupy pro přesný a nezávislý odhad hodnoty mimoburzovních (OTC) derivátů. Tato směrnice proto stanoví podrobná pravidla pro dané postupy v souladu se směrnicí Komise 2007/16/ES ze dne 19. března 2007, kterou se provádí směrnice Rady 85/611/EHS o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP), pokud jde o vyjasnění některých definic (7). V rámci osvědčených postupů by správcovské společnosti měly tyto požadavky uplatňovat na nástroje, které vystavují SKIPCP rizikům nesprávného ocenění, jež jsou rovnocenná rizikům spojeným s OTC deriváty, např. rizikům spojeným s nelikvidností produktu a/nebo se složitostí struktury vyplácení. Na základě toho by správcovské společnosti měly přijmout opatření a postupy odpovídající požadavkům stanoveným v článku 44 pro oceňování méně likvidních nebo složitých převoditelných cenných papírů a nástrojů peněžního trhu, které vyžadují použití metod oceňování pomocí modelů.
(29)
Směrnice 2009/65/ES ukládá správcovské společnosti povinnost poskytovat příslušným orgánům informace o typech derivátových nástrojů, do nichž byl SKIPCP investován, o podkladových rizicích, která jsou s nimi spojena, použitelných kvantitativních omezeních a metodách, které byly zvoleny k odhadu rizik spojených s těmito obchody. Měl by být upřesněn obsah a postup správcovské společnosti při plnění této povinnosti.
(30)
O technické poradenství byl požádán Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry zřízený rozhodnutím Komise 2009/77/ES (8).
(31)
Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Evropského výboru pro cenné papíry,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví prováděcí pravidla ke směrnici 2009/65/ES:
1)
jež upřesňují postupy a opatření uvedené v čl. 12 odst. 1 druhém pododstavci písm. a) a požadavky na strukturu a organizaci, jejichž cílem je minimalizace střetů zájmů, uvedené v čl. 12 odst. 1 druhém pododstavci písm. b);
2)
jež stanoví kritéria pro čestné a spravedlivé jednání vyznačující se patřičnou dovedností, péčí a opatrností v nejlepším zájmu SKIPCP a kritéria pro určení typů střetů zájmů, jež upřesňují zásady nezbytné k zajištění efektivního využívání zdrojů a jež vymezují kroky, které mají být přijaty za účelem rozpoznání, prevence, řešení a zveřejnění střetů zájmů, jak je uvedeno v čl. 14 odst. 1 a 2;
3)
jež se týkají náležitostí smluv mezi depozitářem a správcovskou společností uzavřených podle čl. 23 odst. 5 a čl. 33 odst. 5 a
4)
jež se týkají procesu řízení rizik uvedeného v čl. 51 odst. 1, zejména kritérií pro posouzení přiměřenosti procesu řízení rizik uplatňovaného správcovskou společností, politiky a procesů řízení rizik a opatření, postupů a metod měření a řízení rizik v souvislosti s těmito kritérii.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na správcovské společnosti spravující subjekt kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) uvedené v čl. 6 odst. 2 směrnice 2009/65/ES.
Kapitola V této směrnice se vztahuje rovněž na depozitáře vykonávající úkoly podle ustanovení kapitoly IV a kapitoly V oddílu 3 směrnice 2009/65/ES.
2. Ustanovení této kapitoly, kapitoly II čl. 12 a kapitol III, IV a VI se vztahují obdobně na investiční společnosti, které nestanovily správcovskou společnost povolenou podle směrnice 2009/65/ES.
V těchto případech se „správcovskou společností“ rozumí „investiční společnost“.
Článek 3
Definice
Vedle definic uvedených ve směrnici 2009/65/ES se pro účely této směrnice rozumí:
1)
„klientem“ fyzická nebo právnická osoba nebo jiný subjekt včetně SKIPCP, jimž správcovská společnost poskytuje službu kolektivní správy portfolií nebo služby podle čl. 6 odst. 3 směrnice 2009/65/ES;
2)
„podílníkem“ fyzická nebo právnická osoba, která drží jednu nebo více podílových jednotek SKIPCP;
3)
„příslušnou osobou“ v souvislosti se správcovskou společností se rozumí:
a)
ředitel, společník či jemu rovnocenná osoba nebo člen vedení správcovské společnosti;
b)
zaměstnanec správcovské společnosti, jakož i jiná fyzická osoba, jejíž služby má správcovská společnost k dispozici a pod kontrolou a jež se účastní kolektivní správy portfolií prováděné správcovskou společností;
c)
fyzická osoba, která se přímo účastní poskytování služeb správcovské společnosti na základě pověřovacího opatření pro třetí osoby za účelem poskytování kolektivní správy portfolií správcovskou společností;
4)
„vedoucí osobou či osobami“ osoba nebo osoby, které skutečně řídí činnost správcovské společnosti, uvedené v čl. 7 odst. 1 písm. b) směrnice 2009/65/ES;
5)
„správní radou“ správní rada správcovské společnosti;
6)
„dozorčím orgánem“ příslušné osoby nebo orgán či orgány odpovědné za dozor nad vedoucí osobou či osobami a za posuzování a pravidelné přezkumy přiměřenosti a účelnosti procesu řízení rizik a politik, opatření a postupů přijatých za účelem splnění povinností plynoucích ze směrnice 2009/65/ES;
7)
„rizikem selhání protistrany“ riziko vzniku ztráty pro SKIPCP plynoucí z možnosti, že protistrana transakce nesplní své závazky před konečným vypořádáním peněžních toků v rámci transakce;
8)
„rizikem likvidity“ riziko, že pozici v portfoliu SKIPCP nebude možné prodat, likvidovat nebo uzavřít s omezenými náklady v přiměřeně krátké době, a že tím tudíž bude ohrožena schopnost SKIPCP kdykoli splnit ustanovení čl. 84 odst. 1 směrnice 2009/65/ES;
9)
„tržním rizikem“ riziko vzniku ztráty pro SKIPCP plynoucí z kolísání tržní hodnoty pozic v portfoliu SKIPCP, které je způsobeno změnami tržních proměnných, např. úrokových sazeb, měnových kurzů, cen akcií a komodit nebo úvěruschopnosti emitenta;
10)
„provozním rizikem“ riziko vzniku ztráty pro SKIPCP plynoucí z nedostatečnosti vnitřních procesů a ze selhání osob a systémů správcovské společnosti nebo z vnějších okolností, které zahrnuje právní a dokumentační riziko a riziko plynoucí z postupů obchodování, vypořádání a oceňování prováděných jménem SKIPCP.
Pojem „správní rada“ uvedený v prvním pododstavci bodě 5 nezahrnuje dozorčí radu v případech, kdy má správcovská společnost duální strukturu, jejíž součástí je správní rada a dozorčí rada.
KAPITOLA II
ADMINISTRATIVNÍ POSTUPY A KONTROLNÍ MECHANISMUS
(Čl. 12 odst. 1 písm. a) a čl. 14 odst. 1 písm. c) směrnice 2009/65/ES)
ODDÍL 1
Obecné zásady
Článek 4
Obecné požadavky na postupy a organizaci
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby splnily tyto požadavky:
a)
vytvořit, zavést a udržovat rozhodovací postupy a organizační strukturu, která jasným a zdokumentovaným způsobem upřesňuje hierarchické vztahy subordinace a rozděluje úkoly a odpovědnost;
b)
zajistit, aby jejich příslušné osoby věděly, jaké postupy musí dodržet, pokud mají řádně plnit své povinnosti;
c)
vytvořit, zavést a udržovat náležité mechanismy vnitřní kontroly určené k zajištění plnění rozhodnutí a dodržování postupů na všech úrovních správcovské společnosti;
d)
vytvořit, zavést a udržovat účinný systém vnitřního hlášení a předávání informací na všech relevantních úrovních správcovské společnosti, jakož i účinnou výměnu informací se zúčastněnými třetími osobami;
e)
vést náležitou a systematickou evidenci o svém podnikání a vnitřní organizaci.
Členské státy zajistí, aby správcovské společnosti zohlednily povahu, rozsah a složitost svého předmětu podnikání, jakož i povahu a škálu služeb a činností poskytovaných a vykonávaných při tomto podnikání.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily, zavedly a udržovaly takové systémy a postupy, které dostatečně zajišťují bezpečnost, celistvost a důvěrnost informací vzhledem k povaze dotyčných informací.
3. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily, zavedly a udržovaly náležitou strategii nepřerušovaného chodu podniku, jejímž cílem je zajistit zachování nejdůležitějších dat a funkcí a pokračování služeb a činností v případě výpadku systémů a postupů, anebo (pokud to není možné) která umožní včasnou obnovu těchto dat a funkcí a včasné obnovení služeb a činností.
4. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily, zavedly a udržovaly takové účetní zásady a postupy, které jim umožní na žádost příslušného orgánu včas poskytnout účetní výkazy, jež podávají pravdivý a věrný obraz o jejich finanční situaci a jsou v souladu se všemi platnými účetními normami a předpisy.
5. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby průběžně sledovaly a vyhodnocovaly přiměřenost a účinnost svých systémů, mechanismů vnitřní kontroly a opatření zavedených podle odstavců 1 až 4 a přijaly vhodná opatření k nápravě případných nedostatků.
Článek 5
Zdroje
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zaměstnávaly osoby s takovými dovednostmi, vědomostmi a odbornými znalostmi, jaké jsou potřebné k plnění přidělených povinností.
2. Členské státy zajistí, aby správcovské společnosti udržovaly potřebné zdroje a odborné kapacity pro účinný dohled nad činnostmi vykonávanými třetími osobami na základě opatření sjednaného se správcovskou společností, především ve vztahu k řízení rizik spojených s těmito opatřeními.
3. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily, že výkon většího počtu úkolů příslušnými osobami nebrání a ani pravděpodobně nebude těmto osobám bránit v náležitém, čestném a profesionálním plnění kteréhokoli konkrétního úkolu.
4. Členské státy zajistí, aby správcovské společnosti pro účely odstavců 1, 2 a 3 zohlednily povahu, rozsah a složitost svého předmětu podnikání, jakož i povahu a škálu služeb a činností poskytovaných a vykonávaných při tomto podnikání.
ODDÍL 2
Administrativní a účetní postupy
Článek 6
Vyřizování stížností
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily, zavedly a udržovaly účinné a transparentní postupy pro přiměřené a rychlé vyřizování stížností investorů.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily, že každá stížnost a opatření přijatá k jejímu vyřízení jsou evidovány.
3. Investoři mohou podávat stížnosti zdarma. Informace o postupech podle odstavce 1 jsou investorům zdarma zpřístupněny.
Článek 7
Elektronické zpracování dat
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby patřičným způsobem zajistily vhodné elektronické systémy, které umožní včasné a řádné zaznamenání každého portfoliového obchodu nebo pokynu k upsání nebo vyplacení, aby byly schopny splnit ustanovení článků 14 a 15.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby patřičně zajistily vysokou úroveň bezpečnosti během elektronického zpracování dat, jakož i celistvost a důvěrnost zaznamenávaných informací.
Článek 8
Účetní postupy
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby v zájmu ochrany podílníků zajistily uplatňování účetních zásad a postupů podle čl. 4 odst. 4.
Účetní evidence SKIPCP je vedena způsobem, který umožňuje kdykoli přímo zjistit veškerá aktiva a pasiva SKIPCP.
Má-li SKIPCP různé podfondy, vede se pro tyto podfondy oddělená účetní evidence.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby v souladu s účetními pravidly domovského členského státu SKIPCP vytvořily, zavedly a udržovaly účetní zásady a postupy zajišťující, aby mohla být na základě účetní evidence přesně vypočtena čistá hodnota majetku každého SKIPCP a řádně provedeny pokyny k upsání nebo vyplacení za této čisté hodnoty majetku.
3. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily vhodné postupy zajišťující řádné a přesné oceňování aktiv a pasiv SKIPCP v souladu s použitelnými pravidly uvedenými v článku 85 směrnice 2009/65/ES.
ODDÍL 3
Mechanismy vnitřní kontroly
Článek 9
Kontrola prováděná vedoucí osobou či osobami a dozorčím orgánem
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vedoucí osoba či osoby (a případně dozorčí orgán) v rámci vnitřního rozdělení úkolů odpovídaly za zajištění plnění povinností, které pro správcovskou společnost vyplývají ze směrnice 2009/65/ES.
2. Správcovská společnost zajistí, aby její vedoucí osoba či osoby:
a)
odpovídaly za provádění obecné investiční politiky každého spravovaného SKIPCP stanovené případně v prospektu, statutu fondu nebo zakládacích dokumentech investiční společnosti;
b)
dohlížely na proces schvalování investičních strategií každého spravovaného SKIPCP;
c)
odpovídaly za zajištění toho, že správcovská společnost trvale a účinně zabezpečuje shodu s předpisy podle článku 10, a to i v případě, že tuto funkci vykonává třetí osoba;
d)
zajišťovaly a pravidelně ověřovaly, že u každého spravovaného SKIPCP je řádně a účinně prováděna a dodržována obecná investiční politika, investiční strategie a meze pro rizika, a to i v případě, že funkci řízení rizik vykonávají třetí osoby;
e)
schvalovaly a pravidelně vyhodnocovaly přiměřenost vnitřních postupů pro přijímání investičních rozhodnutí za každý spravovaný SKIPCP, tak aby tato rozhodnutí odpovídala schváleným investičním strategiím;
f)
schvalovaly a pravidelně vyhodnocovaly politiku řízení rizik a opatření, procesy a metody jejího provádění, jak uvádí článek 38, včetně systému mezí pro rizika u každého spravovaného SKIPCP.
3. Správcovská společnost rovněž zajistí, aby její vedoucí osoba či osoby a případně dozorčí orgán:
a)
posuzovaly a pravidelně vyhodnocovaly účinnost politik, opatření a postupů přijatých za účelem splnění povinností vyplývajících ze směrnice 2009/65/ES;
b)
přijímaly patřičná opatření k nápravě nedostatků.
4. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily, že jejich vedoucí osoba či osoby dostávají často, avšak nejméně jednou ročně, písemné zprávy o otázkách shody s předpisy, interního auditu a řízení rizik s uvedením zvláště toho, zda byla přijata patřičná nápravná opatření v případě eventuálních nedostatků.
5. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily, že jejich vedoucí osoba či osoby dostávají pravidelně zprávy o provádění investičních strategií a vnitřních postupech pro přijímání investičních rozhodnutí uvedených v odst. 2 písm. b) až e).
6. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily, že případný dozorčí orgán pravidelně dostává písemné zprávy o otázkách uvedených v odstavci 4.
Článek 10
Stálá funkce zajišťování shody s předpisy
1. Členské státy zajistí, aby správcovské společnosti vytvořily, zavedly a udržovaly náležité strategie a postupy k odhalování případného rizika, že správcovská společnost nesplní své povinnosti stanovené směrnicí 2009/65/ES, jakož i s tím spojených rizik, a aby přijaly náležitá opatření a postupy minimalizující takové riziko a umožňující příslušným orgánům účinný výkon jejich pravomocí podle zmíněné směrnice.
Členské státy zajistí, aby správcovské společnosti zohlednily povahu, rozsah a složitost svého předmětu podnikání, jakož i povahu a škálu služeb a činností poskytovaných a vykonávaných při tomto podnikání.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily a udržovaly stálou a účinně vykonávanou funkci zajišťování shody s předpisy, která bude vykonávána nezávisle a bude spočívat v plnění těchto úkolů:
a)
sledovat a pravidelně vyhodnocovat přiměřenost a účinnost opatření, strategií a postupů přijatých podle odstavce 1 a kroků učiněných za účelem řešení nedostatků v plnění povinností správcovské společnosti;
b)
radit a pomáhat příslušným osobám, které odpovídají za výkon služeb a činností, v plnění povinností správcovské společnosti vyplývajících ze směrnice 2009/65/ES.
3. Aby mohly osoby vykonávající funkci zajišťování shody s předpisy uvedenou v odstavci 2 řádně a nezávisle plnit své úkoly, zajistí správcovská společnost splnění těchto podmínek:
a)
osoba vykonávající funkci zajišťování shody s předpisy musí mít nezbytnou pravomoc, zdroje, odborné znalosti a přístup ke všem příslušným informacím;
b)
musí být jmenován „kontrolor shody“, který odpovídá za výkon funkce zajišťování shody s předpisy a pravidelné, nejméně však roční, podávání zpráv vedoucí osobě či osobám o otázkách shody s předpisy s uvedením zvláště toho, zda byla přijata patřičná nápravná opatření v případě eventuálních nedostatků;
c)
příslušné osoby podílející se na výkonu funkce zajišťování shody s předpisy se nesmí účastnit poskytování služeb či výkonu činností, jež sledují;
d)
způsob určování odměny příslušných osob podílejících se na výkonu funkce zajišťování shody s předpisy nesmí být, ani pravděpodobně, na újmu jejich objektivity.
Od správcovské společnosti se však nevyžaduje splnit požadavky uvedené v prvním pododstavci písm. c) nebo d), pokud je schopna prokázat, že vzhledem k povaze, rozsahu a složitosti jejího předmětu podnikání i vzhledem k povaze a škále jejích služeb a činností jsou dané požadavky neúměrné a že funkce zajišťování shody s předpisy je trvale účinně vykonávána.
Článek 11
Stálá funkce interního auditu
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, pokud to je vhodné a přiměřené s ohledem na povahu, rozsah a složitost jejich předmětu podnikání i s ohledem na povahu a škálu činností kolektivní správy portfolií prováděných při tomto podnikání, aby zřídily a udržovaly funkci interního auditu, která je oddělena od jiných funkcí a činností správcovské společnosti a je na nich nezávislá.
2. Funkce interního auditu podle odstavce 1 spočívá v plnění těchto úkolů:
a)
vytvořit, zavést a udržovat plán auditu zaměřený na posouzení a zhodnocení přiměřenosti a účinnosti systémů správcovské společnosti, jejích mechanismů vnitřní kontroly a opatření;
b)
vydávat doporučení na základě výsledků práce vykonané podle písmene a);
c)
ověřovat dodržování doporučení podle písmene b);
d)
podávat zprávy týkající se záležitostí interního auditu v souladu s čl. 9 odst. 4.
Článek 12
Stálá funkce řízení rizik
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zřídily a udržovaly stálou funkci řízení rizik.
2. Stálá funkce řízení rizik podle odstavce 1 je hierarchicky a funkčně nezávislá na provozních útvarech.
Členské státy však mohou správcovským společnostem povolit odchylku od této povinnosti, je-li to vhodné a přiměřené s ohledem na povahu, rozsah a složitost předmětu podnikání správcovské společnosti a SKIPCP, které spravuje.
Správcovská společnost je schopna prokázat, že přijala patřičná ochranná opatření proti střetům zájmů, která jí umožní nezávislé řízení rizik, a že proces řízení rizik splňuje požadavky článku 51 směrnice 2009/65/ES.
3. Náplní stálé funkce řízení rizik je:
a)
provádět politiku a postupy řízení rizik;
b)
zajišťovat dodržování systému omezení rizik pro SKIPCP včetně zákonných mezí pro celkovou expozici a riziko selhání protistrany v souladu s články 41, 42 a 43;
c)
poskytovat poradenství správní radě ohledně určení rizikového profilu každého spravovaného SKIPCP;
d)
poskytovat pravidelné zprávy správní radě, případně dozorčímu orgánu, týkající se:
i)
souladu mezi současnou úrovní rizik, která každý spravovaný SKIPCP podstupuje, s rizikovým profilem, který byl pro tento SKIPCP schválen,
ii)
dodržování příslušných systémů omezení rizik u každého spravovaného SKIPCP,
iii)
přiměřenosti a účinnosti procesu řízení rizik, s uvedením zejména toho, zda byla přijata patřičná nápravná opatření v případě eventuálních nedostatků;
e)
poskytovat pravidelné zprávy vedoucí osobě či osobám o současné úrovni rizik podstupovaných každým spravovaným SKIPCP a o případném skutečném nebo předpokládaném porušení jejich mezí s cílem zajistit, aby byla rychle přijata patřičná opatření;
f)
přezkoumávat a v případě potřeby prosazovat opatření a postupy oceňování OTC derivátů uvedené v článku 44.
4. Osoby vykonávající stálou funkci řízení rizik mají potřebné pravomoci a přístup ke všem příslušným informacím potřebným k plnění úkolů stanovených v odstavci 3.
Článek 13
Osobní obchody
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily, zavedly a udržovaly náležité mechanismy, jejichž cílem je zabránit každé příslušné osobě, která se podílí na činnostech, z nichž může plynout střet zájmů, nebo která se při výkonu činností jménem správcovské společnosti dostane do styku s důvěrnými informacemi ve smyslu čl. 1 odst. 1 směrnice 2003/6/ES nebo s jinými důvěrnými informacemi týkajícími se SKIPCP nebo transakcí se SKIPCP či pro SKIPCP, v těchto činnostech:
a)
uzavírat osobní obchody, které naplňují alespoň jedno z těchto kritérií:
i)
této osobě je zakázáno uzavírat osobní obchody ve smyslu směrnice 2003/6/ES,
ii)
tyto obchody mají za následek zneužití či neoprávněné zveřejnění důvěrných informací,
iii)
jsou v rozporu nebo pravděpodobně budou v rozporu s některou povinností správcovské společnosti podle směrnice 2009/65/ES nebo směrnice 2004/39/ES;
b)
poskytnout nad rámec běžného plnění pracovních povinností či smlouvy o poskytování služeb jiné osobě poradenství či nabádat jinou osobu k uzavření obchodu s finančními nástroji, na který, kdyby se jednalo o osobní obchod příslušné osoby, by se vztahovalo písmeno a) tohoto odstavce nebo čl. 25 odst. 2 písm. a) nebo b) směrnice 2006/73/ES nebo který by jinak vedl ke zneužití informací týkajících se nevyřízených pokynů klientů;
c)
aniž je dotčen čl. 3 písm. a) směrnice 2003/6/ES, prozrazovat nad rámec běžného plnění pracovních povinností či smlouvy o poskytování služeb jiné osobě jakékoli informace či názory, pokud příslušná osoba ví nebo by rozumně měla vědět, že následkem takového prozrazení jiná osoba učiní nebo by pravděpodobně učinila tyto kroky:
i)
uzavře obchod s finančními nástroji, na který, kdyby se jednalo o osobní obchod příslušné osoby, by se vztahovalo písmeno a) tohoto odstavce nebo čl. 25 odst. 2 písm. a) nebo b) směrnice 2006/73/ES nebo který by jinak vedl ke zneužití informací týkajících se nevyřízených pokynů klientů,
ii)
poskytne jiné osobě radu nebo ji bude nabádat, aby takový obchod uzavřela.
2. Smyslem opatření, která vyžaduje odstavec 1, je zajistit zejména, aby:
a)
každá příslušná osoba, na kterou se vztahuje odstavec 1, věděla o omezeních osobních obchodů a opatřeních, která v souvislosti s osobními obchody a prozrazováním informací správcovská společnost v souladu s odstavcem 1 přijala;
b)
správcovská společnost byla neprodleně informována o každém osobním obchodu, který příslušná osoba uzavřela, buď formou oznámení, či jiným postupem, který správcovské společnosti umožňuje takové obchody zjistit;
c)
o osobním obchodu, který byl správcovské společnosti oznámen nebo správcovskou společností zjištěn, byla vedena evidence včetně povolení či zákazu vydaného v souvislosti s takovým obchodem.
Jestliže určité činnosti vykonávají třetí osoby, zajistí správcovská společnost pro účely prvního pododstavce písm. b), aby subjekt vykonávající tyto činnosti vedl evidenci osobních obchodů uzavřených jakoukoli příslušnou osobou a aby tyto informace bezodkladně na požádání poskytl správcovské společnosti.
3. Odstavce 1 a 2 se nevztahují na tyto druhy osobních obchodů:
a)
osobní obchody provedené při správě portfolií na základě volné úvahy, pokud mezi správcem portfolia a příslušnou osobou či jinou osobou, na jejíž účet se daný obchod provádí, nedošlo k předchozí komunikaci o obchodu;
b)
osobní obchody se SKIPCP nebo podílovými jednotkami subjektů kolektivního investování, které podléhají dohledu podle právních předpisů členského státu, které vyžadují rovnoměrné rozložení rizika mezi majetek, pokud se příslušná osoba nebo jiná osoba, na jejíž účet se obchody provádějí, nepodílí na řízení dotyčného subjektu.
4. Pro účely tohoto článku odstavců 1, 2 a 3 má výraz „osobní obchod“ stejný význam jako v článku 11 směrnice 2006/73/ES.
Článek 14
Evidence portfoliových obchodů
1. Členské státy vyžadují, aby správcovské společnosti zajistily, aby u každého portfoliového obchodu týkajícího se SKIPCP byly neprodleně zaznamenány informace postačující k rekonstrukci podrobností o pokynu a provedeném obchodu.
2. Záznam podle odstavce 1 obsahuje:
a)
jméno či jiné označení SKIPCP a osoby jednající na účet SKIPCP;
b)
podrobnosti nezbytné k identifikaci dotyčného nástroje;
c)
množství;
d)
typ pokynu nebo obchodu;
e)
cenu;
f)
u pokynů datum a přesný čas předání pokynu a jméno nebo jiné označení osoby, které byl pokyn předán, u obchodů datum a přesný čas rozhodnutí o provedení obchodu a datum a přesný čas provedení obchodu;
g)
jméno osoby, která předala pokyn nebo provedla obchod;
h)
důvody případného odvolání pokynu;
i)
u provedených obchodů totožnost protistrany a převodního místa.
Pro účely prvního pododstavce písm. i) se „převodním místem“ rozumí regulovaný trh ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 směrnice 2004/39/ES, mnohostranný systém obchodování ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 15 uvedené směrnice, systematický internalizátor ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 7 uvedené směrnice nebo tvůrce trhu či jiný zajišťovatel likvidity nebo subjekt, který plní ve třetí zemi funkci podobnou těm, jaké plní kterýkoli z výše uvedených subjektů.
Článek 15
Evidence pokynů k upsání a vyplacení
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby přijaly všechny přiměřené kroky k zajištění, aby přijaté pokyny k upsání a vyplacení SKIPCP byly soustředěny a zaznamenány neprodleně po jejich přijetí.
2. Záznam obsahuje tyto informace:
a)
příslušný SKIPCP;
b)
osobu, která pokyn podala nebo předala;
c)
osobu, která pokyn přijala;
d)
datum a čas pokynu;
e)
podmínky platby a platební prostředek;
f)
typ pokynu;
g)
datum provedení pokynu;
h)
počet podílových jednotek, které byly upsány nebo vyplaceny;
i)
cenu, za niž byla každá podílová jednotka upsána nebo vyplacena;
j)
celkovou hodnotu upsaných nebo vyplacených podílových jednotek;
k)
hodnotu pokynu v hrubém vyjádření včetně poplatku za upsání nebo v čisté výši po odečtení poplatku za vyplacení.
Článek 16
Požadavky na vedení evidence
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily uchovávání záznamů podle článků 14 a 15 nejméně po dobu pěti let.
Příslušné orgány však mohou za mimořádných okolností od správcovských společností vyžadovat, aby uchovávaly všechny nebo některé tyto záznamy delší dobu v závislosti na povaze nástroje nebo portfoliového obchodu, jestliže je to nutné k tomu, aby příslušný orgán mohl vykonávat své úkoly dohledu v souladu se směrnicí 2009/65/ES.
2. Po skončení platnosti povolení správcovské společnosti mohou členské státy nebo příslušné orgány vyžadovat, aby správcovská společnost uchovala záznamy podle odstavce 1 do uplynutí zbytku stanovené pětileté lhůty.
Přenese-li správcovská společnost své povinnosti ve vztahu ke SKIPCP na jinou správcovskou společnost, mohou členské státy nebo příslušné orgány vyžadovat přijetí takových opatření, která této jiné správcovské společnosti zajistí přístup k záznamům za posledních pět let.
3. Záznamy se uchovávají na nosiči, který umožní takové uložení informací, aby k nim měl příslušný orgán do budoucna přístup, a v takové formě a takovým způsobem, aby byly splněny následující podmínky:
a)
příslušný orgán musí mít k záznamům snadný přístup a musí být schopen rekonstruovat z nich všechny klíčové fáze zpracování každého portfoliového obchodu;
b)
musí být možné snadno zjistit jakékoli opravy či jiné změny i původní obsah záznamů před opravami či změnami;
c)
nesmí být možné se záznamy jinak manipulovat nebo je pozměňovat.
KAPITOLA III
STŘET ZÁJMŮ
(Čl. 12 odst. 1 písm. b) a čl. 14 odst. 1 písm. d) a čl. 14 odst. 2 písm. c) směrnice 2009/65/ES)
Článek 17
Kritéria pro určení střetu zájmů
1. Členské státy zajistí, aby za účelem určení typů střetu zájmů, jež vznikají v průběhu poskytování služeb a činností a jejichž existence může být ke škodě zájmů SKIPCP, správcovské společnosti za pomoci minimálních kritérií zohlednily otázku, zda se správcovská společnost nebo příslušná osoba nebo osoba přímo či nepřímo spojená se správcovskou společností vztahem kontroly nachází v některé z těchto situací, ať už v důsledku poskytování činností kolektivní správy portfolií nebo jinak:
a)
správcovská společnost nebo taková osoba pravděpodobně získá finanční prospěch nebo se vyhne finanční ztrátě na úkor SKIPCP;
b)
správcovská společnost nebo taková osoba má zájem na výsledku služby nebo činnosti poskytované SKIPCP nebo jinému klientovi nebo na výsledku obchodu prováděného jménem SKIPCP nebo jiného klienta a tento zájem je odlišný od zájmu SKIPCP na daném výsledku;
c)
správcovská společnost nebo taková osoba má finanční či jinou motivaci upřednostnit zájem jiného klienta nebo skupiny klientů před zájmy SKIPCP;
d)
správcovská společnost nebo taková osoba vykonává tytéž činnosti pro SKIPCP a jiného klienta či klienty, kteří nejsou SKIPCP;
e)
správcovská společnost nebo taková osoba dostává nebo dostane v souvislosti s činnostmi kolektivní správy portfolií, které jsou poskytovány SKIPCP, od osoby, která není SKIPCP, materiální stimul v podobě peněz, zboží nebo služeb, který není běžnou provizí či poplatkem za poskytovanou službu.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby při určování typů střetu zájmů braly v úvahu:
a)
své zájmy včetně zájmů plynoucích z jejich členství ve skupině nebo z poskytování služeb a činností, zájmy klientů a svou povinnost správcovské společnosti vůči SKIPCP;
b)
zájmy dvou nebo více spravovaných SKIPCP.
Článek 18
Postupy k omezení možnosti střetu zájmů
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily, zavedly a udržovaly účinné postupy k omezení možnosti střetu zájmů. Tyto postupy jsou vypracovány písemně a jsou přiměřené s ohledem na velikost a organizaci správcovské společnosti i na povahu, rozsah a složitost jejího podnikání.
Pokud je správcovská společnost součástí skupiny, zohlední tyto postupy též okolnosti, jichž si společnost je nebo by měla být vědoma a jež mohou vyvolat střet zájmů v důsledku struktury a předmětu podnikání dalších členů skupiny.
2. Postupy k omezení možnosti střetu zájmů přijaté v souladu s odstavcem 1:
a)
určují, s odkazem na činnosti kolektivní správy portfolií prováděné správcovskou společností nebo jejím jménem, okolnosti, které vedou nebo mohou vést ke střetu zájmů, jenž s sebou nese značné riziko poškození zájmů SKIPCP nebo jednoho či více jiných klientů;
b)
uvádějí postupy, které je třeba dodržet, a opatření, která je nutno přijmout ke zvládání takových střetů zájmů.
Článek 19
Zachování nezávislosti při zvládání střetů zájmů
1. Členské státy zajistí, aby postupy a opatření stanovené v čl. 18 odst. 2 písm. b) byly vypracovány tak, aby zajistily, že příslušné osoby zapojené do různých obchodních činností, v nichž je přítomen střet zájmů, vykonávají tyto činnosti s takovou mírou nezávislosti, která je úměrná velikosti a činnostem správcovské společnosti a skupiny, jíž je součástí, i závažnosti rizika poškození zájmů klientů.
2. Postupy, jež mají být dodrženy, a opatření, jež mají být přijata v souladu s čl. 18 odst. 2 písm. b), zahrnují následující postupy a opatření, jsou-li potřebné a vhodné k tomu, aby správcovská společnost zajistila žádoucí míru nezávislosti:
a)
účinné postupy k zamezení či kontrole výměny informací mezi příslušnými osobami vykonávajícími činnosti kolektivní správy portfolií, které s sebou nesou riziko střetu zájmů, pokud by výměna informací mohla poškodit zájmy jednoho nebo více klientů;
b)
samostatný dohled nad příslušnými osobami, mezi jejichž hlavní úkoly patří vykonávání činností kolektivní správy portfolií jménem klientů nebo poskytování služeb klientům nebo investorům, jejichž zájmy mohou být ve střetu nebo kteří zastupují odlišné zájmy, jež mohou být ve střetu (včetně zájmů správcovské společnosti);
c)
odstranění jakékoli přímé vazby mezi odměňováním příslušných osob, které se zabývají především jednou činností, a odměňováním či příjmy různých příslušných osob, které se zabývají především jinou činností, pokud ze vztahu těchto činností může vznikat střet zájmů;
d)
opatření, která komukoli zabrání v možnosti vykonávat nepatřičný vliv na způsob, jakým příslušná osoba provádí činnosti kolektivní správy portfolií, nebo tuto možnost omezí;
e)
opatření k prevenci nebo kontrole souběžného či postupného zapojení příslušné osoby do samostatných činností kolektivní správy portfolií, pokud takové zapojení může být na újmu řádného zvládání střetů zájmů.
Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby v případě, že přijetí či uplatňování jednoho nebo více těchto opatření a postupů nezajistí žádoucí míru nezávislosti, přijaly jiná nebo další opatření a postupy, které jsou pro tyto účely potřebné a vhodné.
Článek 20
Administrace činností, z nichž vyplývá škodlivý střet zájmů
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vedly a pravidelně aktualizovaly evidenci druhů činností kolektivní správy portfolií prováděných správcovskou společností nebo jejím jménem, při nichž vznikl anebo v případě probíhající činnosti kolektivní správy portfolií může vzniknout střet zájmů, který s sebou nese značné riziko poškození zájmů jednoho nebo více SKIPCP nebo jiných klientů.
2. Členské státy vyžadují, aby v případě, že organizační nebo administrativní opatření přijatá správcovskou společností za účelem zvládání střetů zájmů nejsou dostatečná k tomu, aby s přiměřenou jistotou odvrátila riziko poškození zájmů SKIPCP nebo jeho podílníků, byly vedoucí osoba či osoby nebo jiné příslušné vnitřní orgány správcovské společnosti neprodleně informovány, a mohly tak přijmout nezbytná rozhodnutí, kterými zajistí, aby správcovská společnost za všech okolností jednala v nejlepším zájmu SKIPCP a jeho podílníků.
3. Správcovská společnost o situacích popsaných v odstavci 2 informuje investory prostřednictvím vhodného trvalého nosiče informací a zdůvodní své rozhodnutí.
Článek 21
Pravidla týkající se výkonu hlasovacích práv
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vypracovaly náležitá a účinná pravidla pro určení, kdy a jakým způsobem mají být vykonána hlasovací práva spojená s nástroji drženými ve spravovaných portfoliích, tak aby práva byla vykonávána výlučně ve prospěch dotčeného SKIPCP.
2. Pravidla podle odstavce 1 stanoví opatření a postupy:
a)
ke sledování relevantních podnikových událostí;
b)
k zajištění toho, aby hlasovací práva byla vykonávána v souladu s investičními cíli a politikou příslušného SKIPCP;
c)
k zabránění nebo zvládání střetů zájmů plynoucích z výkonu hlasovacích práv.
3. Souhrnný popis pravidel podle odstavce 1 je zpřístupněn investorům.
Podrobnosti o krocích podniknutých na základě daných pravidel jsou zdarma na požádání zpřístupněny podílníkům.
KAPITOLA IV
PRAVIDLA JEDNÁNÍ
(Čl. 14 odst. 1 písm. a) a b) a čl. 14 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 2009/65/ES)
ODDÍL 1
Obecné zásady
Článek 22
Povinnost jednat v nejlepším zájmu SKIPCP a jejich podílníků
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby s podílníky spravovaných SKIPCP zacházely spravedlivě.
Správcovské společnosti se vyvarují toho, aby zájmy jedné skupiny podílníků kladly nad zájmy jiné skupiny podílníků.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby uplatňovaly patřičné politiky a postupy k zabránění nevhodným praktikám, u kterých lze rozumně předpokládat, že ovlivní stabilitu a integritu trhu.
3. Aniž jsou dotčeny požadavky vnitrostátního práva, členské státy od správcovských společností vyžadují, aby za účelem splnění povinnosti jednat v nejlepším zájmu podílníků zajistily, aby pro jimi spravované SKIPCP byly používány spravedlivé, správné a transparentní cenové modely a systémy oceňování. Správcovské společnosti musí být schopny doložit, že portfolia SKIPCP byla správně oceněna.
4. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby jednaly způsobem, kterým nevznikají SKIPCP a jeho podílníkům nepřiměřené náklady.
Článek 23
Požadavky na náležitou opatrnost
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby v nejlepším zájmu SKIPCP a v zájmu integrity trhu zajistily vysokou úroveň opatrnosti při volbě investic a jejich průběžném sledování.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily odpovídající úroveň znalostí a vědomostí o majetku, do něhož SKIPCP investuje.
3. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby stanovily písemné politiky a postupy jednání s náležitou opatrností a zavedly účinná opatření zajišťující, aby investiční rozhodnutí jménem SKIPCP byla prováděna v souladu s cíli, investiční strategií a mezemi pro rizika dotyčného SKIPCP.
4. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby v rámci uplatňování politiky řízení rizik před uskutečněním investice a podle potřeby po zohlednění povahy zvažované investice formulovaly prognózy a provedly analýzy toho, jak investice ovlivní skladbu portfolia, likviditu a rizikově-výnosový profil SKIPCP. Analýzy musí být provedeny výlučně na základě spolehlivých a aktuálních kvantitativních i kvalitativních informací.
Při uzavírání, vedení nebo ukončení dohod se třetími osobami v souvislosti s prováděním řízení rizik jednají správcovské společnosti s náležitou dovedností, péčí a opatrností. Před uzavřením takovýchto dohod správcovské společnosti podniknou nezbytné kroky k ověření, zda je třetí osoba schopna vykonávat řízení rizik spolehlivě, profesionálně a účinně a má k tomu kapacity. Správcovská společnost stanoví metody pro průběžné posuzování úrovně výkonu třetí osoby.
ODDÍL 2
Nakládání s pokyny k upsání a vyplacení
Článek 24
Informační povinnosti v souvislosti s prováděním pokynů k upsání a vyplacení
1. Členské státy zajistí, aby správcovské společnosti po provedení pokynu podílníka k upsání nebo vyplacení podílníkovi prostřednictvím trvalého nosiče oznámily provedení pokynu co nejdříve, nejpozději však první pracovní den po jeho provedení, anebo pokud správcovská společnost dostává potvrzení od třetí strany, nejpozději první pracovní den po obdržení potvrzení od třetí strany.
První pododstavec se však nepoužije, pokud by oznámení obsahovalo tytéž údaje jako potvrzení, jež má podílníkovi bezodkladně zaslat jiná osoba.
2. Oznámení uvedené v odstavci 1 zahrnuje relevantní informace z tohoto seznamu:
a)
identifikační údaje správcovské společnosti;
b)
jméno či jiné označení podílníka;
c)
datum a čas přijetí pokynu a způsob platby;
d)
datum provedení pokynu;
e)
identifikační údaje SKIPCP;
f)
povaha pokynu (upsání nebo vyplacení);
g)
počet podílových jednotek, jichž se pokyn týká;
h)
jednotková hodnota, za kterou byly jednotky upsány nebo vyplaceny;
i)
referenční datum připsání;
j)
hodnota pokynu v hrubém vyjádření včetně poplatku za upsání nebo v čisté výši po odečtení poplatku za vyplacení;
k)
celková výše provizí a účtovaných výloh, případně rozepsaná na jednotlivé položky, pokud o to investor požádá.
3. V případě pokynů podílníka, které se provádějí pravidelně, správcovská společnost buď učiní kroky uvedené v odstavci 1, nebo podílníkovi poskytuje nejméně každých šest měsíců informace o daných obchodech uvedené v odstavci 2.
4. Správcovské společnosti poskytnou podílníkovi na požádání informace o stavu jeho pokynu.
ODDÍL 3
Provedení za nejlepších podmínek
Článek 25
Provádění rozhodnutí o obchodu jménem spravovaného SKIPCP
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby tehdy, když provádějí rozhodnutí o obchodu jménem spravovaného SKIPCP v rámci správy jeho portfolia, jednaly v nejlepším zájmu spravovaného SKIPCP.
2. Členské státy zajistí, aby pro účely odstavce 1 správcovské společnosti přijaly veškerá přiměřená opatření k tomu, aby dosáhly nejlepšího možného výsledku pro SKIPCP vzhledem k ceně, nákladům, rychlosti, pravděpodobnosti realizace a vypořádání, objemu, povaze nebo jinému aspektu souvisejícímu s provedením pokynu. Konkrétní význam těchto faktorů se stanoví podle následujících kritérií:
a)
konkrétní cíle, investiční politika a rizika SKIPCP podle údajů v prospektu, nebo případně ve statutu či zakládacích dokumentech SKIPCP;
b)
povaha pokynu;
c)
povaha finančních nástrojů, které jsou předmětem tohoto pokynu;
d)
charakteristika převodních míst, do nichž lze tento pokyn nasměrovat.
3. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby stanovily a zavedly účinná opatření ke splnění povinnosti podle odstavce 2. Správcovské společnosti zejména stanoví a zavedou politiku, která jim umožní dosáhnout nejlepšího možného výsledku pro SKIPCP v souladu s odstavcem 2.
Správcovská společnost pro svou politiku týkající se provádění pokynů získá předchozí souhlas investiční společnosti. Správcovská společnost podílníkům zpřístupní patřičné informace o politice stanovené podle tohoto článku a jejích případných podstatných změnách.
4. Správcovské společnosti pravidelně sledují účinnost opatření a politiky týkající se provádění pokynů za účelem zjištění a nápravy případných nedostatků.
Správcovské společnosti tuto politiku dále každoročně posuzují. Posouzení se provede také vždy, když dojde k podstatné změně ovlivňující schopnost správcovské společnosti nadále dosahovat pro spravované SKIPCP nejlepších možných výsledků.
5. Správcovské společnosti jsou schopny doložit, že provádějí pokyny jménem SKIPCP v souladu se svou politikou pro provádění pokynů.
Článek 26
Zadávání pokynů k obchodu jménem SKIPCP k provedení jiným subjektům
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby tehdy, když zadávají pokyny k obchodu jménem spravovaných SKIPCP v rámci správy jejich portfolií k provedení jiným subjektům, jednaly v nejlepším zájmu spravovaných SKIPCP.
2. Členské státy zajistí, aby správcovské společnosti přijaly veškerá přiměřená opatření k tomu, aby dosáhly nejlepšího možného výsledku pro SKIPCP vzhledem k ceně, nákladům, rychlosti, pravděpodobnosti realizace a vypořádání, objemu, povaze nebo jinému aspektu souvisejícímu s provedením pokynu. Konkrétní význam těchto faktorů se stanoví podle čl. 25 odst. 2.
Za tímto účelem správcovské společnosti stanoví a zavedou politiku, která jim umožní splnit povinnost uvedenou v prvním pododstavci. V rámci této politiky jsou pro jednotlivé druhy nástrojů určeny subjekty, jimž je možné zadávat pokyny k provedení. Správcovská společnost uzavírá dohody o provádění pokynů, pouze pokud jsou tyto dohody v souladu s povinnostmi stanovenými v tomto článku. Správcovská společnost zpřístupní podílníkům patřičné informace o politice stanovené podle tohoto odstavce a jejích případných podstatných změnách.
3. Správcovské společnosti pravidelně sledují účinnost politiky stanovené v souladu s odstavcem 2, a zejména kvalitu provádění pokynů ze strany subjektů uvedených v předmětné politice, a zjednají nápravu případných nedostatků.
Správcovské společnosti tuto politiku dále každoročně posuzují. Posouzení se provede také vždy, když dojde k podstatné změně ovlivňující schopnost správcovské společnosti nadále dosahovat pro spravované SKIPCP nejlepších možných výsledků.
4. Správcovské společnosti jsou schopny prokázat, že zadávají pokyny jménem SKIPCP v souladu s politikou stanovenou podle odstavce 2.
ODDÍL 4
Nakládání s pokyny
Článek 27
Obecné zásady
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily a zavedly postupy a opatření pro okamžité, spravedlivé a rychlé provádění portfoliových obchodů jménem SKIPCP.
Postupy a opatření zavedené správcovskými společnostmi splňují tyto podmínky:
a)
zajišťují, aby pokyny prováděné jménem SKIPCP byly neprodleně a přesně zaznamenány a alokovány;
b)
provádějí jinak srovnatelné pokyny SKIPCP v pořadí, v jakém byly podány, a neprodleně, ledaže by to znemožňovala povaha pokynu nebo aktuální podmínky na trhu nebo by to bylo v rozporu se zájmy SKIPCP.
Finanční nástroje nebo peněžní částky obdržené při vypořádání provedených pokynů jsou neprodleně a správně zaznamenány na účet příslušného SKIPCP.
2. Správcovská společnost nezneužije informace o nevyřízených pokynech SKIPCP a učiní veškeré přiměřené kroky k tomu, aby zabránila zneužití těchto informací ze strany svých příslušných osob.
Článek 28
Slučování a alokace pokynů k provedení obchodu
1. Členské státy nepřipustí, aby správcovské společnosti provedly pokyn SKIPCP společně s pokynem jiného SKIPCP nebo jiného klienta nebo s pokynem k obchodu na vlastní účet, pokud nejsou splněny tyto podmínky:
a)
musí být nepravděpodobné, že sloučení pokynů bude v souhrnu nevýhodné pro některý ze SKIPCP nebo některého z klientů, jejichž pokyny se mají sloučit;
b)
musí být vytvořena a zavedena pravidla alokace pokynů, která za dostatečně přesných podmínek zajistí spravedlivou alokaci sloučených pokynů, včetně stanovení toho, jak objem a cena pokynů určuje alokaci a zacházení s částečně provedenými pokyny.
2. Členské státy zajistí, aby správcovská společnost v případě, že sloučí pokyn SKIPCP s jedním nebo několika pokyny jiného SKIPCP nebo klienta a sloučený pokyn je proveden částečně, alokovala související obchody v souladu se svými pravidly pro alokaci.
3. Členské státy zajistí, aby správcovské společnosti, které sloučily obchody na vlastní účet s jedním nebo několika pokyny SKIPCP nebo jiných klientů, alokovaly související obchody způsobem, který nepoškozuje SKIPCP nebo jiného klienta.
4. Členské státy vyžadují, aby správcovská společnost v případě, že sloučí pokyn SKIPCP nebo jiného klienta s obchodem na vlastní účet a sloučený pokyn je proveden částečně, alokovala související obchody přednostně SKIPCP nebo jinému klientovi.
Jestliže však správcovská společnost může SKIPCP nebo svému jinému klientovi na základě rozumných důvodů prokázat, že by bez sloučení nebyla schopna pokyn provést za tak výhodných podmínek nebo vůbec, může alokovat obchod na vlastní účet proporcionálně v souladu se svými pravidly pro alokaci podle odst. 1 písm. b).
ODDÍL 5
Materiální stimuly
Článek 29
Ochrana nejlepších zájmů SKIPCP
1. Členské státy zajistí, aby se jednání správcovských společností nepovažovalo za čestné, spravedlivé a profesionální v souladu s nejlepšími zájmy SKIPCP, jestliže v souvislosti se správou investic a výkonem administrativních činností pro SKIPCP zaplatí nebo přijmou jakýkoli poplatek či provizi nebo poskytnou či přijmou jakékoli nepeněžní plnění, které nepatří mezi následující:
a)
poplatek, provize či nepeněžní plnění placené či poskytnuté SKIPCP nebo osobě, která SKIPCP zastupuje, nebo placené či poskytnuté SKIPCP nebo osobou, která SKIPCP zastupuje;
b)
poplatek, provize či nepeněžní plnění placené či poskytnuté třetí straně nebo osobě jednající jménem třetí strany nebo placené či poskytnuté třetí stranou nebo osobou jednající jménem třetí strany, pokud jsou splněny tyto podmínky:
i)
o existenci, povaze a výši poplatku, provize nebo plnění, případně o způsobu výpočtu jeho/její výše v případě, že jeho/její výši není možno zjistit, musí být SKIPCP informován jasně, komplexně, přesně a srozumitelně ještě před poskytnutím příslušné služby,
ii)
úhrada poplatku nebo provize či poskytnutí nepeněžního plnění musí mít účel zvýšení kvality příslušné služby a nesmí ohrozit splnění povinnosti správcovské společnosti jednat v nejlepším zájmu SKIPCP;
c)
řádné poplatky, které umožní poskytnutí příslušné služby nebo jsou pro tento účel nutné, včetně poplatků za úschovu, za vypořádání a směnu měn, odvodů vymáhaných regulačními orgány nebo právních poplatků, a které svou povahou nemohou vést k rozporu s povinnostmi správcovské společnosti jednat čestně, spravedlivě a profesionálně v souladu s nejlepšími zájmy SKIPCP.
2. Členské státy povolí správcovské společnosti, aby pro účely odst. 1 písm. b) bodu i) zveřejnila hlavní podmínky ujednání o poplatcích, provizi nebo nepeněžním plnění v souhrnné podobě za podmínky, že se zaváže na žádost podílníka zveřejnit další podrobnosti a tento závazek dodrží.
KAPITOLA V
NÁLEŽITOSTI STANDARDNÍ SMLOUVY MEZI DEPOZITÁŘEM A SPRÁVCOVSKOU SPOLEČNOSTÍ
(Čl. 23 odst. 5 a čl. 33 odst. 5 směrnice 2009/65/ES)
Článek 30
Prvky týkající se postupů, které mají dodržet smluvní strany
Členské státy vyžadují, aby depozitář a správcovská společnost (dále v této kapitole jako „smluvní strany“) zahrnuly do písemné smlouvy podle čl. 23 odst. 5, resp. čl. 33 odst. 5 směrnice 2009/65/ES přinejmenším následující náležitosti týkající se služeb poskytovaných smluvními stranami a postupů, které mají smluvní strany dodržet:
a)
popis postupů včetně postupů týkajících se úschovy a správy, které mají být přijaty pro každý typ majetku SKIPCP svěřený depozitáři;
b)
popis postupů, které je třeba dodržet v případě, že správcovská společnost předpokládá změnu statutu fondu nebo prospektu SKIPCP, a stanovení, kdy by měl být informován depozitář nebo kdy je k provedení změn nutný jeho předchozí souhlas;
c)
popis prostředků a postupů, kterými bude depozitář předávat správcovské společnosti všechny příslušné informace, jež správcovská společnost potřebuje k výkonu svých povinností, včetně popisu prostředků a postupů souvisejících s výkonem práv spojených s finančními nástroji a používaných prostředků a postupů, které umožňují správcovské společnosti a SKIPCP včasný a řádný přístup k informacím týkajícím se účtů SKIPCP;
d)
popis prostředků a postupů, které umožňují depozitáři přístup ke všem příslušným informacím, jež potřebuje k výkonu svých povinností;
e)
popis postupů, které depozitáři umožňují prošetřovat jednání správcovské společnosti a hodnotit kvalitu předávaných informací, včetně šetření na místě;
f)
popis postupů, kterými může správcovská společnost posuzovat výkon depozitáře ve vztahu k jeho smluvním povinnostem.
Článek 31
Prvky týkající se výměny informací a povinností spojených se zachováním důvěrnosti a s praním peněz
1. Členské státy vyžadují, aby smluvní strany zahrnuly do smlouvy podle čl. 23 odst. 5, resp. čl. 33 odst. 5 směrnice 2009/65/ES přinejmenším následující prvky týkající se výměny informací a povinností spojených se zachováním důvěrnosti a s praním peněz:
a)
seznam veškerých informací, které si potřebují vyměňovat SKIPCP, jeho správcovská společnost a depozitář v souvislosti s upsáním, vyplacením, emisí, zrušením nebo odkoupením podílových jednotek SKIPCP;
b)
povinnosti související se zachováním důvěrnosti, které mají smluvní strany dodržovat;
c)
případně informace o úkolech a povinnostech smluvních stran v souvislosti s prevencí praní peněz a financování terorismu.
2. Povinnosti uvedené v odst. 1 písm. b) je třeba stanovit tak, aby neomezovaly možnost příslušných orgánů domovského členského státu správcovské společnosti ani příslušných orgánů domovského členského státu SKIPCP získat přístup k příslušným dokumentům a informacím.
Článek 32
Prvky týkající se jmenování třetích osob
Pro případ, že depozitář nebo správcovská společnost předpokládají svěření svých povinností třetím osobám, vyžadují členské státy, aby obě smluvní strany zahrnuly do smlouvy podle čl. 23 odst. 5, resp. čl. 33 odst. 5 směrnice 2009/65/ES přinejmenším následující prvky:
a)
závazek obou smluvních stran, že budou pravidelně poskytovat informace o třetích osobách, kterým depozitář nebo správcovská společnost svěří výkon svých povinností;
b)
závazek, že na žádost jedné smluvní strany druhá smluvní strana poskytne informace o kritériích použitých k výběru třetí osoby a o krocích přijatých ke sledování výkonu činnosti vybrané třetí osoby;
c)
prohlášení, že na odpovědnost depozitáře podle článku 24 nebo článku 34 směrnice 2009/65/ES nemá vliv skutečnost, že všechen nebo některý majetek svěřil k úschově a správě třetí osobě.
Článek 33
Prvky týkající se možných změn a ukončení smlouvy
Členské státy vyžadují, aby smluvní strany zahrnuly do smlouvy podle čl. 23 odst. 5, resp. čl. 33 odst. 5 směrnice 2009/65/ES přinejmenším následující náležitosti týkající se změn a ukončení smlouvy:
a)
dobu platnosti smlouvy;
b)
podmínky, za nichž může být smlouva pozměněna nebo ukončena;
c)
podmínky nezbytné k usnadnění přechodu k jinému depozitáři a postup, jakým v případě přechodu depozitář zašle všechny příslušné informace jinému depozitáři.
Článek 34
Rozhodné právo
Členské státy vyžadují, aby smluvní strany ve smlouvě podle čl. 23 odst. 5, resp. čl. 33 odst. 5 směrnice 2009/65/ES uvedly, že se smlouva řídí právem domovského členského státu SKIPCP.
Článek 35
Elektronické předávání informací
Pokud se smluvní strany smlouvy podle čl. 23 odst. 5, resp. čl. 33 odst. 5 směrnice 2009/65/ES dohodnou na elektronickém předávání některých nebo všech informací, které si vzájemně vyměňují, vyžadují členské státy, aby uvedená smlouva obsahovala ustanovení o vedení evidence o těchto informacích.
Článek 36
Oblast působnosti smlouvy
Členské státy mohou povolit, aby se smlouva podle čl. 23 odst. 5, resp. čl. 33 odst. 5 směrnice 2009/65/ES vztahovala na více než jeden SKIPCP, který správcovská společnost spravuje. V takovém případě je ve smlouvě uveden seznam SKIPCP, na něž se smlouva vztahuje.
Článek 37
Smlouva o poskytování služeb
Členské státy smluvním stranám umožní uvést podrobnosti o prostředcích a postupech uvedených v čl. 30 písm. c) a d) buď ve smlouvě podle čl. 23 odst. 5, resp. čl. 33 odst. 5 směrnice 2009/65/ES, nebo v samostatné písemné smlouvě.
KAPITOLA VI
ŘÍZENÍ RIZIK
(Čl. 51 odst. 1 směrnice 2009/65/ES)
ODDÍL 1
Politika řízení rizik a měření rizik
Článek 38
Politika řízení rizik
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby vytvořily, zavedly a udržovaly náležitou a zdokumentovanou politiku řízení rizik, v jejímž rámci jsou určena rizika, kterým jsou nebo by mohly být jimi řízené SKIPCP vystaveny.
Politika řízení rizik obsahuje potřebné postupy, které správcovské společnosti umožní posoudit u každého jí spravovaného SKIPCP expozici SKIPCP vůči tržnímu riziku, riziku likvidity a riziku selhání protistrany, jakož i vůči všem ostatním rizikům, která mohou být pro každý jí spravovaný SKIPCP závažná, včetně provozního rizika.
Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby se v rámci politiky řízení rizik zaměřily alespoň na tyto prvky:
a)
metody, nástroje a opatření, která jim umožní splnit povinnosti stanovené v článcích 40 a 41;
b)
rozdělení odpovědnosti v souvislosti s řízením rizik v rámci správcovské společnosti.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují zajištění toho, aby v politice řízení rizik podle odstavce 1 byly uvedeny podmínky, obsah a frekvence podávání zpráv o výkonu funkce řízení rizik podle článku 12 správní radě a vedoucí osobě či osobám, a případně též dozorčímu orgánu.
3. Členské státy zajistí, aby pro účely odstavců 1 a 2 správcovské společnosti zohlednily povahu, rozsah a složitost svého předmětu podnikání, jakož i SKIPCP, které spravují.
Článek 39
Posuzování, sledování a přezkum politiky řízení rizik
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby pravidelně posuzovaly, sledovaly a přezkoumávaly:
a)
přiměřenost a účinnost politiky řízení rizik a opatření, procesů a metod uvedených v článcích 40 a 41;
b)
míru, v jaké správcovská společnost dodržuje politiku řízení rizik a opatření, procesy a metody uvedené v článcích 40 a 41;
c)
přiměřenost a účinnost opatření přijatých k nápravě případných nedostatků v procesu řízení rizik.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby informovaly příslušné orgány svých domovských členských států o případných podstatných změnách v procesu řízení rizik.
3. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány domovského členského státu správcovské společnosti kontrolovaly splnění požadavků stanovených v odstavci 1 průběžně, jakož i při udělení povolení.
ODDÍL 2
Procesy řízení rizik, expozice vůči riziku selhání protistrany a koncentrace emitenta
Článek 40
Měření a řízení rizik
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby přijaly náležitá a účinná opatření, procesy a metody:
a)
umožňující kdykoliv změřit rizika, kterým jsou nebo by mohly být jimi spravované SKIPCP vystaveny, a tato rizika řídit;
b)
zajišťující dodržování mezí pro celkovou expozici a riziko selhání protistrany v souladu s články 41 a 43.
Tato opatření, procesy a metody by měly být přiměřené s ohledem na povahu, rozsah a složitost předmětu podnikání správcovských společností a SKIPCP, které spravují, jakož i v souladu s rizikovým profilem SKIPCP.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby pro účely odstavce 1 pro každý SKIPCP, který spravují, přijaly tato opatření:
a)
zavedly opatření, procesy a metody měření rizik nezbytné k zajištění, aby rizika přijatých pozic a jejich vliv na celkový rizikový profil byly přesně měřeny na základě důvěryhodných a spolehlivých údajů a aby opatření, procesy a metody měření rizik byly náležitým způsobem zdokumentovány;
b)
kde je to vhodné, prováděly pravidelné zpětné testování za účelem kontroly platnosti opatření pro měření rizik, mezi něž patří prognózy a odhady založené na modelech;
c)
kde je to vhodné, prováděly pravidelné zátěžové testy a analýzy scénářů za účelem podchycení rizik plynoucích z možných změn tržních podmínek, která by mohla mít nepříznivý dopad na SKIPCP;
d)
vytvořily, zavedly a udržovaly zdokumentovaný systém vnitřních omezení týkajících se opatření k řízení a kontrole příslušných rizik pro každý SKIPCP s přihlédnutím ke všem rizikům, která mohou mít pro SKIPCP zásadní význam, jak je uvedeno v článku 38, a při zajištění souladu s rizikovým profilem SKIPCP;
e)
zajistily, aby aktuální míra rizika byla v souladu se systémem mezí pro rizika každého SKIPCP uvedeným v písmenu d);
f)
vytvořily, zavedly a udržovaly náležité postupy, které v případě skutečného nebo předpokládaného porušení mezí pro rizika určitého SKIPCP zabezpečí včasné kroky k nápravě v nejlepším zájmu podílníků.
3. Členské státy zajistí, aby správcovské společnosti uplatňovaly vhodné postupy řízení rizika likvidity, aby mohly zajistit, že každý jimi spravovaný SKIPCP je schopen kdykoli splnit ustanovení čl. 84 odst. 1 směrnice 2009/65/ES.
Kde je to vhodné, provádějí správcovské společnosti zátěžové testy umožňující posouzení rizika likvidity SKIPCP za mimořádných okolností.
4. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily, že u každého jimi spravovaného SKIPCP je profil investic SKIPCP z hlediska likvidity přiměřený politice vyplácení stanovené ve statutu fondu, zakládacích dokumentech nebo prospektu.
Článek 41
Výpočet celkové expozice
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby prováděly výpočet celkové expozice spravovaného SKIPCP uvedené v čl. 51 odst. 3 směrnice 2009/65/ES pomocí jednoho z těchto ukazatelů:
a)
přírůstkové expozice a pákového efektu, které spravovanému SKIPCP plynou z použití finančních derivátových nástrojů včetně vložených derivátů podle čl. 51 odst. 3 čtvrtého pododstavce směrnice 2009/65/ES a které nesmí překročit celkovou čistou hodnotu majetku SKIPCP;
b)
tržního rizika portfolia SKIPCP.
2. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby výpočet celkové expozice SKIPCP prováděly alespoň jedenkrát denně.
3. Členské státy mohou správcovským společnostem povolit, aby celkovou expozici počítaly pomocí závazkového přístupu, metody hodnoty v riziku nebo jiných pokročilých metod měření rizik podle toho, co je vhodné. Pro účely tohoto ustanovení se „hodnotou v riziku“ rozumí míra nejvyšší očekávané ztráty při dané hladině spolehlivosti v konkrétním časovém období.
Členské státy od správcovských společností vyžadují zajištění toho, aby zvolená metoda výpočtu celkové expozice byla vhodná vzhledem k uplatňované investiční strategii SKIPCP, typům a složitosti použitých finančních derivátových nástrojů a podílu finančních derivátových nástrojů na portfoliu SKIPCP.
4. V případě, že SKIPCP v souladu s čl. 51 odst. 2 směrnice 2009/65/ES používá metody a nástroje zahrnující repo obchody nebo půjčky cenných papírů, jejichž účelem je zvýšit pákový efekt nebo expozici vůči tržnímu riziku, vyžadují členské státy od správcovských společností, aby tyto transakce zohlednily při výpočtu celkové expozice.
Článek 42
Závazkový přístup
1. Používá-li se pro výpočet celkové expozice závazkový přístup, vyžadují členské státy od správcovských společností, aby tento přístup používaly na všechny pozice plynoucí z finančních derivátových nástrojů včetně vložených derivátů podle čl. 51 odst. 3 čtvrtého pododstavce směrnice 2009/65/ES bez ohledu na to, zda jsou použity v rámci obecné investiční politiky SKIPCP, za účelem snížení rizika nebo za účelem účinné správy portfolia uvedené v čl. 51 odst. 2 zmíněné směrnice.
2. Používá-li se k výpočtu celkové expozice závazkový přístup, vyžadují členské státy od správcovských společností, aby každou pozici plynoucí z finančních derivátových nástrojů převedly na tržní hodnotu rovnocenné pozice plynoucí z podkladového aktiva daného derivátu (standardní závazkový přístup).
Členské státy mohou správcovským společnostem povolit používání jiných metod výpočtu, které jsou rovnocenné standardnímu závazkovému přístupu.
3. Členské státy mohou správcovským společnostem povolit, aby při výpočtu celkové expozice zohlednily hedgingové a nettingové transakce v případech, kde tyto transakce nepodceňují zřejmá a podstatná rizika a jednoznačně vedou ke snížení expozice vůči rizikům.
4. Pokud použití finančních derivátových nástrojů nevede k dodatečné expozici SKIPCP, není nutné podkladovou expozici zahrnovat do výpočtu závazků.
5. Používá-li se závazkový přístup, není nutné do výpočtu celkové expozice zahrnovat dohody o dočasných výpůjčkách uzavřené jménem SKIPCP podle článku 83 směrnice 2009/65/ES.
Článek 43
Riziko selhání protistrany a koncentrace emitenta
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily, že riziko selhání protistrany plynoucí z OTC finančního derivátového nástroje bude odpovídat mezím stanoveným v článku 52 směrnice 2009/65/ES.
2. Při výpočtu expozice SKIPCP vůči protistraně v souladu s mezemi uvedenými v čl. 52 odst. 1 směrnice 2009/65/ES používají správcovské společnosti kladné ocenění smlouvy o OTC derivátu s touto protistranou podle aktuální tržní hodnoty („mark-to-market value“).
Správcovské společnosti mohou provést netting derivátových pozic SKIPCP se stejnou protistranou za předpokladu, že jsou schopny jménem SKIPCP právní cestou vymáhat nettingové dohody s touto protistranou. Netting je přípustný pouze ve vztahu k OTC derivátovým nástrojům s toutéž protistranou, nikoli ve vztahu k jiným případným expozicím SKIPCP s toutéž protistranou.
3. Členské státy mohou správcovským společnostem povolit snížení expozice SKIPCP vůči protistraně obchodu s OTC deriváty prostřednictvím přijetí zajištění. Přijaté zajištění je natolik likvidní, aby mohlo být rychle prodáno za cenu blízkou svému ocenění před prodejem.
4. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby při výpočtu expozice vůči riziku selhání protistrany podle čl. 52 odst. 1 směrnice 2009/65/ES zohlednily zajištění v případech, kdy správcovská společnost jménem SKIPCP předává zajištění protistraně OTC obchodu. Předané zajištění je možno zohlednit v čisté výši pouze za předpokladu, že správcovská společnost je schopna jménem SKIPCP právní cestou vymáhat nettingové dohody s danou protistranou.
5. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby prováděly výpočet mezí pro koncentrace emitentů uvedených v článku 52 směrnice 2009/65/ES na základě podkladové expozice plynoucí z použití finančních derivátových nástrojů podle závazkového přístupu.
6. Pokud jde o expozici plynoucí z obchodů s OTC deriváty podle čl. 52 odst. 2 směrnice 2009/65/ES, členské státy od správcovských společností vyžadují, aby do výpočtu zahrnuly jakékoli expozice vůči riziku selhání protistrany obchodů s OTC deriváty.
ODDÍL 3
Postupy oceňování OTC derivátů
Článek 44
Postupy stanovení hodnoty OTC derivátů
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby ověřovaly, že expozice SKIPCP vůči OTC derivátům jsou oceňovány reálnou hodnotou, která nevychází pouze z tržních kotací protistran obchodů s OTC deriváty a která splňuje kritéria stanovená v čl. 8 odst. 4 směrnice 2007/16/ES.
2. Pro účely odstavce 1 správcovské společnosti vytvoří, zavedou a udržují opatření a postupy zajišťující patřičné, transparentní a reálné ocenění expozice SKIPCP vůči OTC derivátům.
Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby zajistily náležité, přesné a nezávislé stanovení reálné hodnoty OTC derivátů.
Opatření a postupy oceňování jsou vhodné a přiměřené povaze a složitosti dotyčných OTC derivátů.
Pokud se na opatřeních a postupech souvisejících s oceňováním OTC derivátů podílejí výkonem určitých činností třetí strany, splní správcovské společnosti požadavky stanovené v čl. 5 odst. 2 a v čl. 23 odst. 4 druhém pododstavci.
3. Funkce řízení rizik je pro účely odstavců 1 a 2 pověřena zvláštními povinnostmi.
4. Opatření a postupy oceňování uvedené v odstavci 2 jsou náležitě zdokumentovány.
ODDÍL 4
Předávání informací o derivátových nástrojích
Článek 45
Zprávy o derivátových nástrojích
1. Členské státy od správcovských společností vyžadují, aby příslušným orgánům svého domovského členského státu předávaly alespoň jednou ročně zprávu s informacemi, které podávají pravdivý a reálný obraz o typech derivátových nástrojů použitých u každého jimi spravovaného SKIPCP, podkladových rizicích, kvantitativních omezeních a metodách zvolených k odhadu rizik spojených s derivátovými obchody.
2. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány domovského členského státu správcovské společnosti kontrolovaly řádnost a úplnost informací uvedených v odstavci 1 a aby měly možnost v případě potřeby zasáhnout.
KAPITOLA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 46
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2011. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 47
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 48
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 1. července 2010.
KOMISSION DIREKTIIVI N:o 2010/43/EU,
annettu 1 päivänä heinäkuuta 2010,
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/65/EY täytäntöönpanosta organisaatiovaatimusten, eturistiriitojen, liiketoiminnan harjoittamisen, riskienhallinnan sekä säilytysyhteisön ja rahastoyhtiön välisen sopimuksen sisällön osalta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 13 päivänä heinäkuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/65/EY (1) ja erityisesti sen 12 artiklan 3 kohdan, 14 artiklan 2 kohdan, 23 artiklan 6 kohdan, 33 artiklan 6 kohdan ja 51 artiklan 4 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Organisaatiovaatimuksia, eturistiriitoja ja liiketoiminnan harjoittamista koskevat säännöt ja käsitteet olisi mahdollisimman pitkälle mukautettava standardeihin, jotka on otettu käyttöön rahoituspalvelujen alalla rahoitusvälineiden markkinoista sekä neuvoston direktiivien 85/611/ETY ja 93/6/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/12/EY muuttamisesta ja neuvoston direktiivin 93/22/ETY kumoamisesta 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2004/39/EY (2) sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/39/EY täytäntöönpanosta sijoituspalveluyritysten toiminnan järjestämistä koskevien vaatimusten, toiminnan harjoittamisen edellytysten ja kyseisessä direktiivissä määriteltyjen käsitteiden osalta 10 päivänä elokuuta 2006 annetulla komission direktiivillä 2006/73/EY (3). Tällainen mukauttaminen, jossa otetaan asianmukaisesti huomioon yhteisen salkunhoidon erityispiirteet, antaisi mahdollisuuden luoda yhtäläiset standardit paitsi erilaisten rahoituspalvelualojen välille myös laajemmin varainhoitoliiketoiminnassa, jossa eräät jäsenvaltiot ovat jo ulottaneet tietyt direktiivin 2006/73/EY vaatimukset koskemaan yhteissijoitusyritysten rahastoyhtiöitä.
(2)
Edellä tarkoitetut säännöt olisi annettava direktiivin muodossa, jotta täytäntöönpanosäännökset voitaisiin mukauttaa kunkin jäsenvaltion markkinoiden ja oikeusjärjestelmän erityispiirteisiin. Direktiivillä voidaan myös saavuttaa mahdollisimman suuri yhdenmukaisuus direktiivillä 2006/73/EY luodun järjestelmän kanssa.
(3)
Vaikka tässä direktiivissä vahvistetut periaatteet koskevat yleisesti kaikkia rahastoyhtiöitä, ne ovat kuitenkin riittävän joustavia sen varmistamiseen, että niiden soveltaminen ja toimivaltaisten viranomaisten harjoittama soveltamisen valvonta ovat oikeasuhteisia ja että molemmissa otetaan huomioon rahastoyhtiön liiketoiminnan luonne, laajuus ja monimutkaisuus ja direktiivin 2009/65/EY soveltamisalaan kuuluvien yhtiöiden moninaisuus sekä se, että rahastoyhtiön hoitamat yhteissijoitusyritykset voivat olla luonteeltaan hyvin erilaisia.
(4)
Rahastoyhtiöillä olisi oltava mahdollisuus toteuttaa järjestelyjä, joilla jotkin rahastoyhtiöiden toiminnot annetaan kolmansien osapuolten suoritettaviksi, jos tämä sallitaan kansallisessa lainsäädännössä. Täytäntöönpanosääntöjä olisi tulkittava sen mukaisesti. Rahastoyhtiön olisi erityisesti määritettävä asianmukaista huolellisuutta (due diligence) noudattaen ja ottaen huomioon niiden toimintojen luonteen, joita kolmannen osapuolen on tarkoitus suorittaa, voidaanko kyseistä yritystä pitää pätevänä ja kykenevänä kyseisten toimintojen suorittamiseen. Näin ollen kolmannen osapuolen olisi täytettävä kaikki suoritettavaan toimintaan liittyvät organisaatiovaatimukset ja eturistiriitoja koskevat vaatimukset. Lisäksi rahastoyhtiön olisi varmistettava, että kolmas osapuoli on toteuttanut asianmukaiset toimenpiteet kyseisten vaatimusten noudattamiseksi, ja rahastoyhtiön olisi valvottava tehokkaasti niiden noudattamista. Jos osapuoli, jolle toiminnot on siirretty, vastaa siirrettyjä toimintoja koskevien sääntöjen soveltamisesta, siirrettyjen toimintojen valvontaan olisi sovellettava vastaavia organisaatiovaatimuksia ja eturistiriitoja koskevia vaatimuksia. Rahastoyhtiön olisi noudattaessaan asianmukaista huolellisuutta edellä mainituissa määrityksissä voitava ottaa huomioon, että kolmanteen osapuoleen, jolle toiminnot on siirretty, sovelletaan usein direktiiviä 2004/39/EY.
(5)
Jotta rahastoyhtiöihin ja sijoitusyhtiöihin, jotka eivät ole nimenneet rahastoyhtiötä, ei sovellettaisi eri standardeja, jälkimmäisiin olisi sovellettava samoja käytännesääntöjä sekä eturistiriitoja ja riskienhallintaa koskevia säännöksiä kuin rahastoyhtiöihin. Sen vuoksi tämän direktiivin sääntöjä, jotka koskevat hallintomenettelyjä ja sisäistä valvontajärjestelmää, olisi suhteellisuusperiaate huomioon ottaen ja hyvää käytäntöä noudattaen sovellettava sekä rahastoyhtiöihin että sijoitusyhtiöihin, jotka eivät ole nimenneet rahastoyhtiötä.
(6)
Direktiivin 2009/65/EY mukaan rahastoyhtiöillä on oltava järkevät hallintomenettelyt. Tämän vaatimuksen noudattamiseksi rahastoyhtiöiden olisi luotava hyvin dokumentoitu organisaatiorakenne, jossa vastuualueet jaetaan selkeästi ja jolla varmistetaan hyvä tiedonkulku kaikkien osapuolten välillä. Lisäksi rahastoyhtiöiden olisi otettava käyttöön järjestelmiä, joilla suojataan tietoja ja varmistetaan toiminnan jatkuvuus ja jotka antavat niille mahdollisuuden täyttää velvollisuutensa sellaisissa tapauksissa, joissa kolmannet osapuolet suorittavat niiden toimintoja.
(7)
Rahastoyhtiöiden olisi myös pidettävä yllä tarvittavia voimavaroja ja erityisesti otettava palvelukseensa henkilökuntaa, jolla on oikeanlaiset taidot, tiedot ja kokemus tehtäviensä suorittamiseen.
(8)
Ottaen huomioon turvalliset tietojenkäsittelymenettelyt ja velvollisuus todentaa tietyt seikat kaikista liiketoimista, joissa yhteissijoitusyritys on ollut mukana, rahastoyhtiöllä olisi oltava käytössään järjestelyt, jotka antavat mahdollisuuden kirjata oikea-aikaisesti ja asianmukaisesti kaikki liiketoimet, jotka on suoritettu yhteissijoitusyrityksen puolesta.
(9)
Kirjanpito on yksi yhteissijoitusyrityksen hallinnoinnin keskeisistä aloista. Näin ollen on ensiarvoisen tärkeää, että kirjanpitomenettelyjä täsmennetään täytäntöönpanolainsäädännössä. Sen vuoksi tässä direktiivissä olisi noudatettava kirjanpidon eriyttämisen periaatetta sekä sitä periaatetta, että kaikki yhteissijoitusyrityksen tai sen alarahastojen varat ja vastuut ovat suoraan yksilöitävissä. Jos osakelajeja on erilaisia esimerkiksi hoitopalkkioiden suuruuden perusteella, kirjanpidosta olisi myös voitava hakea suoraan kunkin osakelajin varojen nettoarvo.
(10)
Ylemmän johdon ja valvovan toiminnon selkeällä vastuunjaolla on keskeinen merkitys asianmukaisten sisäisten valvontajärjestelmien toteutuksessa, jota direktiivissä 2009/65/EY edellytetään. Tämä merkitsee sitä, että ylemmän johdon tulisi olla vastuussa yleisen sijoituspolitiikan toteutuksesta, johon viitataan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/65/EY täytäntöönpanosta sijoittajalle annettavien avaintietojen osalta ja avaintietojen tai tarjousesitteen toimittamisessa muuta pysyvää välinettä kuin paperia käyttäen tai verkkosivuston välityksellä noudatettavien ehtojen osalta 1 päivänä heinäkuuta 2010 annetussa komission asetuksessa (EU) N:o 583/2010 (4). Ylemmän johdon tulisi myös säilyttää vastuu sijoitusstrategioista, jotka antavat yleisen käsityksen yhteissijoitusyritysten varojen strategisesta allokoinnista, sekä sijoitustekniikoista, joita tarvitaan sijoituspolitiikan asianmukaiseen ja tehokkaaseen toteuttamiseen. Selkeällä vastuunjaolla olisi huolehdittava myös siitä, että valvonta on riittävää sen varmistamiseksi, että yhteissijoitusyrityksen varat sijoitetaan rahastosääntöjen tai perustamisasiakirjojen sekä sovellettavan lainsäädännön mukaisesti ja että kunkin yhteissijoitusyrityksen riskirajoja noudatetaan. Vastuunjaon on oltava sopusoinnussa niiden tehtävien ja vastuualueiden kanssa, jotka kuuluvat ylemmälle johdolle ja valvovalle toiminnolle sovellettavan kansallisen lain ja yritysten hyvää hallintotapaa koskevien sääntöjen mukaisesti. Ylempään johtoon voi kuulua useita hallituksen jäseniä tai kaikki sen jäsenet.
(11)
Sen varmistamiseksi, että rahastoyhtiöllä on asianmukainen valvontajärjestelmä, tarvitaan pysyvä säännösten noudattamista valvova toiminto ja sisäisen tarkastuksen toiminto. Säännösten noudattamista valvova toiminto olisi suunniteltava siten, että se pystyy havaitsemaan kaikki riskit, jotka liittyvät siihen, että rahastoyhtiö ei noudata direktiivissä 2009/65/EY asetettuja velvoitteitaan. Tarkastustoiminnon olisi pyrittävä tarkastamaan ja arvioimaan erilaisia rahastoyhtiön käyttöön ottamia valvontamenettelyjä ja hallintojärjestelyjä.
(12)
Rahastoyhtiöille olisi sallittava jonkin verran joustavuutta niiden riskienhallinnan organisoinnissa. Jollei ole asianmukaista tai kohtuullista, että rahastoyhtiöllä on erillinen riskienhallintatoiminto, rahastoyhtiön olisi kuitenkin voitava osoittaa, että eturistiriitojen varalta on toteutettu erityiset suojatoimet, jotka mahdollistavat riskienhallintatoimien itsenäisen suorittamisen.
(13)
Direktiivissä 2009/65/EY rahastoyhtiöt velvoitetaan ottamaan käyttöön henkilökohtaisia liiketoimia koskevat säännöt. Rahastoyhtiöiden olisi direktiivin 2006/73/EY mukaisesti estettävä työntekijöitään, joihin liittyy sisäpiirikaupoista ja markkinoiden manipuloinnista (markkinoiden väärinkäyttö) 28 päivänä tammikuuta 2003 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2003/6/EY (5) tarkoitettuja eturistiriitoja tai joilla on mainitussa direktiivissä tarkoitettuja sisäpiiritietoja, ryhtymästä henkilökohtaisiin liiketoimiin, joissa he käyttävät väärin ammattitoimintansa yhteydessä hankkimiaan tietoja.
(14)
Direktiivin 2009/65/EY mukaan rahastoyhtiöiden on varmistettava, että jokaisesta salkkutapahtumasta, jossa yhteissijoitusyritys on osallisena, voidaan jälkikäteen todentaa sen alkuperä, osapuolet, luonne sekä toteuttamisajankohta ja -paikka. Sen vuoksi on tarpeen vahvistaa salkkutapahtumien sekä merkintä- ja lunastustoimeksiantojen kirjaamista koskevat vaatimukset.
(15)
Direktiivin 2009/65/EY mukaan yhteissijoitusyritysten rahastoyhtiöillä on oltava käytössään asianmukaiset menettelyt sen varmistamiseksi, että yhteissijoitusyrityksiä kohdellaan oikeudenmukaisesti sellaisissa tapauksissa, joissa eturistiriitoja ei voida välttää. Sen vuoksi rahastoyhtiöiden olisi varmistettava, että tällaisista tapauksista ilmoitetaan viipymättä rahastoyhtiön ylemmälle johdolle tai muulle toimivaltaiselle sisäiselle elimelle, jotta nämä voisivat tehdä tarvittavat päätökset yhteissijoitusyrityksen ja sen osuudenhaltijoiden oikeudenmukaisen kohtelun varmistamiseksi.
(16)
Rahastoyhtiöt olisi velvoitettava hyväksymään tehokas ja tarkoituksenmukainen strategia niiden hoitamien yhteissijoitusyritysten hallussa oleviin rahoitusvälineisiin liittyvien äänioikeuksien käyttöä varten, sekä soveltamaan kyseistä strategiaa ja pitämään sitä yllä sen varmistamiseksi, että näitä oikeuksia käytetään yksinomaan yhteissijoitusyritysten eduksi. Strategiaan ja sen soveltamiseen liittyvien tietojen tulisi olla vapaasti sijoittajien saatavilla muun muassa verkkosivuston välityksellä. Joissakin tilanteissa voitaisiin tapauksen mukaan katsoa yhteissijoitusyrityksen sijoitusstrategian perusteella, että päätös olla käyttämättä äänioikeuksia on yksinomaan kyseisen yhteissijoitusyrityksen eduksi. Ei tulisi kuitenkaan sulkea pois sitä mahdollisuutta, että sijoitusyhtiö äänestää itse tai antaa rahastoyhtiölleen erityisiä äänestysohjeita.
(17)
Velvollisuus antaa rahastoyhtiön ylemmälle johdolle tai muulle toimivaltaiselle sisäiselle elimelle tietoja, jotta nämä voisivat tehdä tarvittavat päätökset, ei saisi rajoittaa rahastoyhtiöiden ja yhteissijoitusyritysten velvollisuutta ilmoittaa esimerkiksi määräaikaiskatsauksissaan sellaisista tilanteista, joissa vahingon riskiä ei ole pystytty riittävällä tavalla välttämään niillä organisaatio- tai hallintojärjestelyillä, jotka on luotu eturistiriitojen hallitsemiseksi. Tällaisissa ilmoituksissa olisi selitettävä ja perusteltava rahastoyhtiön tekemää päätöstä myös silloin, kun on päätetty olla toimimatta, ja otettava huomioon sisäiset toimintalinjat ja menettelyt, jotka on hyväksytty eturistiriitojen havaitsemiseksi, ehkäisemiseksi ja hallitsemiseksi.
(18)
Direktiivissä 2009/65/EY rahastoyhtiöt velvoitetaan toimimaan hoitamiensa yhteissijoitusyritysten ja markkinoiden häiriöttömyyden hyväksi. Tietynlainen käyttäytyminen, kuten markkina-ajoitus ja myöhäinen kaupankäynti, voi vaikuttaa haitallisesti osuudenhaltijoihin ja heikentää markkinoiden toimintaa. Sen vuoksi rahastoyhtiöillä olisi oltava käytössään asianmukaiset menettelyt väärinkäytösten estämiseksi. Rahastoyhtiöiden olisi myös otettava käyttöön asianmukaiset menettelyt, joilla suojaudutaan kohtuuttomilta maksuilta ja toimilta, kuten liialliselta kaupankäynniltä, ja otettava samalla huomioon yhteissijoitusyritysten sijoitustavoitteet ja -politiikka.
(19)
Rahastoyhtiöiden olisi myös toimittava yhteissijoitusyritysten edun mukaisesti toteuttaessaan toimeksiantoja suoraan hoitamiensa yhteissijoitusyritysten puolesta tai välittäessään niitä kolmansille osapuolille. Toteuttaessaan toimeksiantoja yhteissijoitusyrityksen puolesta rahastoyhtiöiden olisi johdonmukaisesti toteutettava kaikki kohtuulliset toimet päästäkseen yhteissijoitusyrityksen kannalta parhaimpaan mahdolliseen tulokseen, jolloin sen olisi otettava huomioon hinta, kustannukset, nopeus, toimeksiannon toteuttamisen ja selvityksen todennäköisyys, toimeksiannon suuruus, luonne ja muut sen toteuttamisen kannalta olennaiset seikat.
(20)
On tarpeen vahvistaa toimeksiantojen käsittelyä koskevat säännöt, jotta voidaan varmistaa, että rahastoyhtiöt toimivat hoitamiensa yhteissijoitusyritysten etujen hyväksi asianmukaisen pätevästi, varovasti ja huolellisesti, kuten direktiivissä 2009/65/EY edellytetään.
(21)
Tiettyjä maksuja, palkkioita tai muita kuin rahallisia etuja, joita voidaan maksaa rahastoyhtiölle tai joita se voi itse maksaa, ei tulisi sallia, koska ne voivat vaikuttaa niiden direktiivissä 2009/65/EY asetettujen vaatimusten noudattamiseen, joiden mukaan rahastoyhtiön on toimittava rehellisesti, tasapuolisesti, ammattimaisesti ja yhteissijoitusyrityksen etujen mukaisesti. Sen vuoksi on tarpeen vahvistaa selkeät säännöt, joissa täsmennetään, missä tapauksissa maksujen, palkkioiden ja muiden kuin rahallisten etujen maksamista ei pidetä kyseisten periaatteiden rikkomisena.
(22)
Rahastoyhtiön rajatylittävät toimet luovat uusia haasteita rahastoyhtiön ja yhteissijoitusyrityksen säilytysyhteisön väliselle suhteelle. Tarpeellisen oikeusvarmuuden takaamiseksi tässä direktiivissä olisi määritettävä yhteissijoitusyrityksen säilytysyhteisön ja rahastoyhtiön välisen sopimuksen tärkeimmät osatekijät sellaisia tapauksia varten, joissa rahastoyhtiö on sijoittautunut toiseen jäsenvaltioon kuin yhteissijoitusyrityksen kotijäsenvaltioon. Sen varmistamiseksi, että kyseinen sopimus palvelee asianmukaisesti tarkoitustaan, on tarpeen vahvistaa lainvalintasäännöt, jotka poikkeavat sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista (Rooma I) 17 päivänä kesäkuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 593/2008 (6) 3 ja 4 artiklasta siten, että kyseiseen sopimukseen sovelletaan yhteissijoitusyrityksen kotijäsenvaltion lakia.
(23)
Direktiivin 2009/65/EY mukaan on vahvistettava perusteet rahastoyhtiön soveltamien riskienhallintamenettelyjen riittävyyden arvioimiseksi. Tällaisissa perusteissa on keskeistä asianmukaisten ja dokumentoitujen riskienhallintaperiaatteiden vahvistaminen rahastoyhtiöiden noudatettaviksi. Riskienhallintaperiaatteiden avulla rahastoyhtiöiden olisi voitava arvioida hoitamissaan sijoitussalkuissa ottamiinsa positioihin liittyvät riskit ja näiden yksittäisten riskien vaikutukset sijoitussalkun kokonaisriskiin. Riskienhallintaperiaatteisiin liittyvien järjestelyjen olisi oltava rahastoyhtiön toiminnan ja sen hoitamien yhteissijoitusyritysten luonteen, laadun ja monimutkaisuuden perusteella asianmukaisia ja oikeasuhteisia.
(24)
Yhtenä perusteena, jolla arvioidaan riskienhallintamenettelyjen riittävyyttä, on myös rahastoyhtiöiden määräajoin suorittama riskienhallintaperiaatteiden arviointi, niiden noudattamisen valvonta ja niiden uudelleentarkastelu. Tähän perusteeseen sisältyy myös niiden toimenpiteiden tehokkuuden tarkastelu, jotka on toteutettu riskienhallintamenettelyjen toiminnassa esiintyneiden puutteiden korjaamiseksi.
(25)
Keskeisenä tekijänä riskienhallintamenettelyjen riittävyyden arviointiperusteissa ovat oikeasuhteiset ja tehokkaat riskienmittaustekniikat, jotka rahastoyhtiöiden olisi otettava käyttöön voidakseen milloin tahansa mitata hoitamiinsa yhteissijoitusyrityksiin mahdollisesti tai tosiasiallisesti kohdistuvat riskit. Nämä vaatimukset perustuvat jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten sopimiin yhteisiin käytäntöihin. Niihin sisältyy sekä kvantitatiivisia määrityksiä, jotka liittyvät kvantifioitavissa oleviin riskeihin, että kvalitatiivisia menetelmiä. Automaattiset tietojenkäsittelyjärjestelmät ja -välineet, joita käytetään kvantitatiivisten määritysten laskennassa, olisi integroitava toistensa tai front-office- ja kirjanpitosovellusten kanssa. Riskienmittaustekniikkojen avulla riskejä olisi voitava arvioida asianmukaisesti markkinoiden ollessa käymistilassa, ja niitä olisi tarkasteltava uudelleen aina silloin, kun se on osuudenhaltijoiden edun mukaista. Lisäksi niiden avulla olisi voitava arvioida asianmukaisesti riskien keskittymistä ja niiden välistä vuorovaikutusta salkkutasolla.
(26)
Toimivalla riskienhallintajärjestelmällä pyritään siihen, että rahastoyhtiöt noudattavat direktiivissä 2009/65/EY asetettuja sijoitusrajoja, kuten kokonaisriskille ja vastapuoliriskille asetettuja rajoja. Sen vuoksi olisi vahvistettava kokonaisriskin ja vastapuoliriskin laskentaperusteet.
(27)
Edellä mainittujen perusteiden vahvistamiseksi tässä direktiivissä olisi selvennettävä, miten kokonaisriski voidaan laskea ja että se voidaan laskea muun muassa käyttämällä sijoitusasteen mittausta, value-at-risk-lähestymistapaa tai kehittyneitä riskienmittausmenetelmiä. Lisäksi direktiivissä olisi vahvistettava rahastoyhtiön vastapuoliriskin laskemisessa käyttämän menetelmän tärkeimmät osatekijät. Kyseisiä sääntöjä sovellettaessa olisi otettava huomioon Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komiteassa työskentelevien toimivaltaisten viranomaisten laatimat ehdot, joilla kyseisiä menetelmiä käytetään, mukaan luettuina periaatteet, joita sovelletaan vakuusjärjestelyihin yhteissijoitusyritykseen kohdistuvan vastapuoliriskin pienentämiseksi, sekä suojaus- ja nettoutusjärjestelyjen käyttö.
(28)
Direktiivin 2009/65/EY mukaan rahastoyhtiöiden on sovellettava menettelyjä, joilla vakioimattomien johdannaissopimusten arvo voidaan arvioida tarkasti ja riippumattomasti. Sen vuoksi tässä direktiivissä vahvistetaan tällaisia menettelyjä koskevat yksityiskohtaiset säännöt arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun neuvoston direktiivin 85/611/ETY täytäntöönpanosta tiettyjen määritelmien selventämiseksi 19 päivänä maaliskuuta 2007 annetun komission direktiivin 2007/16/EY (7) mukaisesti. Rahastoyhtiöiden olisi hyvän käytännön mukaisesti sovellettava kyseisiä vaatimuksia rahoitusvälineisiin, joista aiheutuu yhteissijoitusyritykselle samankaltaisia arvostusriskejä kuin vakioimattomista johdannaisista, kuten tuotteen epälikvidiyteen ja/tai tuottorakenteen monimutkaisuuteen liittyvät riskit. Tätä varten rahastoyhtiöiden olisi hyväksyttävä järjestelyt ja menettelyt, jotka ovat niiden 44 artiklassa asetettujen vaatimusten mukaisia, jotka koskevat sellaisten likviditeetiltään heikompien tai monimutkaisten siirtokelpoisten arvopapereiden tai rahamarkkinavälineiden arvonmääritystä, jotka edellyttävät mallipohjaisten arvonmääritysmenetelmien käyttöä.
(29)
Direktiivin 2009/65/EC mukaan rahastoyhtiö on velvollinen ilmoittamaan asianomaisille toimivaltaisille viranomaisille, minkä tyyppisiin johdannaissopimuksiin yhteissijoitusyritys on sijoittanut, sekä kyseisiin johdannaissopimuksiin liittyvät riskit, sovellettavat määrälliset rajat ja tällaisten liiketoimien riskien arviointiin käytettävät menetelmät. Olisi yksilöitävä tällaisten ilmoitusten sisältö sekä menettely, jota rahastoyhtiön on noudatettava täyttäessään tätä velvollisuuttaan.
(30)
Komission päätöksellä 2009/77/EY (8) perustettua Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komiteaa on kuultu teknisistä kysymyksistä.
(31)
Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat Euroopan arvopaperikomitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I LUKU
KOHDE, SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT
1 artikla
Kohde
Tässä direktiivissä vahvistetaan direktiivin 2009/65/EY täytäntöönpanosäännöt,
1.
joissa määritetään 12 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a alakohdassa tarkoitetut menettelyt ja järjestelyt sekä 12 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan b alakohdassa tarkoitetut rakenteet ja organisaatiovaatimukset, joilla eturistiriidat rajoitetaan mahdollisimman vähiin;
2.
joissa 14 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti vahvistetaan perusteet sille, miten toimitaan rehdisti ja oikeudenmukaisesti sekä asianmukaisen pätevästi, varovasti ja huolellisesti yhteissijoitusyrityksen etujen hyväksi, vahvistetaan erityyppisten eturistiriitojen määritysperusteet, määritetään periaatteet, joilla varmistetaan voimavarojen tehokas käyttö, ja määritetään toimenpiteet, jotka olisi toteutettava eturistiriitojen tunnistamiseksi, ehkäisemiseksi, hallitsemiseksi tai niistä ilmoittamiseksi;
3.
jotka koskevat tietoja, jotka on sisällytettävä säilytysyhteisön ja rahastoyhtiön välisiin sopimuksiin 23 artiklan 5 kohdan ja 33 artiklan 5 kohdan mukaisesti; ja
4.
jotka koskevat 51 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja riskienhallintamenettelyjä ja erityisesti niitä perusteita, joilla arvioidaan rahastoyhtiön soveltamien riskienhallintamenettelyjen riittävyyttä, riskienhallintaperiaatteita ja -menettelyjä sekä riskienmittaukseen ja -hallintaan tarvittavia järjestelyjä, menettelyjä ja tekniikoita, jotka liittyvät tällaisiin perusteisiin.
2 artikla
Soveltamisala
1. Tätä direktiiviä sovelletaan rahastoyhtiöihin, joiden toimintana on siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten (yhteissijoitusyritysten) hoitaminen direktiivin 2009/65/EY 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
Tämän direktiivin V lukua sovelletaan myös säilytysyhteisöihin, jotka hoitavat tehtäviään direktiivin 2009/65/EY IV luvun ja V luvun 3 jakson säännösten mukaisesti.
2. Tämän luvun, II luvun 12 artiklan sekä III, IV ja VI luvun säännöksiä sovelletaan soveltuvin osin sijoitusyhtiöihin, jotka eivät ole nimenneet direktiivin 2009/65/EY nojalla toimiluvan saanutta rahastoyhtiötä.
Kyseisissä tapauksissa ”rahastoyhtiön” katsotaan tarkoittavan ”sijoitusyhtiötä”.
3 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä sovelletaan direktiivissä 2009/65/EY vahvistettujen määritelmien lisäksi seuraavia määritelmiä:
1.
”asiakkaalla” tarkoitetaan luonnollista henkilöä, oikeushenkilöä tai muuta yritystä, yhteissijoitusyritys mukaan luettuna, jolle rahastoyhtiö tarjoaa yhteistä salkunhoitoa tai direktiivin 2009/65/EY 6 artiklan 3 kohdan mukaisia palveluja;
2.
”osuudenhaltijalla” luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jolla on yksi tai useampi osuus yhteissijoitusyrityksessä;
3.
”relevantilla henkilöllä” suhteessa rahoitusyhtiöön jotakuta seuraavista:
a)
rahastoyhtiön hallituksen jäsentä, yhtiökumppania tai vastaavaa tai rahastoyhtiön johtajaa;
b)
rahastoyhtiön työntekijää ja muuta luonnollista henkilöä, jonka tarjoamat palvelut ovat rahastoyhtiön käytettävissä ja valvonnassa ja joka osallistuu rahastoyhtiön harjoittamaan yhteiseen salkunhoitoon;
c)
luonnollista henkilöä, joka osallistuu suoraan palvelujen tarjoamiseen rahastoyhtiölle sellaisen järjestelyn nojalla, jolla tehtäviä siirretään kolmansille osapuolille, jotta rahastoyhtiö voi harjoittaa yhteistä salkunhoitoa;
4.
”ylemmällä johdolla” yhtä tai useampaa henkilöä, jotka tosiasiallisesti johtavat rahastoyhtiön liiketoimintaa direktiivin 2009/65/EY 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti;
5.
”hallituksella” rahastoyhtiön hallitusta;
6.
”valvovalla toiminnolla” rahastoyhtiön relevantteja henkilöitä, elintä tai elimiä, joiden tehtävänä on valvoa sen ylempää johtoa sekä arvioida ja tarkastella määräajoin, ovatko riskienhallintamenettelyt, toimintaperiaatteet, järjestelyt ja muut menettelyt, jotka on otettu käyttöön direktiivin 2009/65/EY mukaisten velvoitteiden täyttämiseksi, riittäviä ja tehokkaita;
7.
”vastapuoliriskillä” yhteissijoitusyritykseen kohdistuvaa tappioriskiä, joka johtuu siitä, että liiketoimen vastapuoli saattaa laiminlyödä velvoitteensa ennen liiketoimeen liittyvän kassavirran lopullista selvittämistä;
8.
”likviditeettiriskillä” sitä riskiä, että yhteissijoitusyrityksen sijoitussalkussa olevaa positiota ei voida myydä, muuttaa rahaksi tai sulkea vähäisin kustannuksin riittävän lyhyessä ajassa ja että tämä vaarantaa yhteissijoitusyrityksen kyvyn noudattaa milloin tahansa direktiivin 2009/65/EY 84 artiklan 1 kohtaa;
9.
”markkinariskillä” yhteissijoitusyritykseen kohdistuvaa tappioriskiä, joka johtuu yhteissijoitusyrityksen sijoitussalkussa olevien positioiden markkina-arvon vaihtelusta, joka aiheutuu markkinamuuttujien, kuten korkojen, valuuttakurssien, osakkeiden ja hyödykkeiden hintojen tai liikkeeseenlaskijan luottokelpoisuuden muutoksista;
10.
”toimintariskillä” yhteissijoitusyritykseen kohdistuvaa tappioriskiä, joka johtuu rahastoyhtiön riittämättömistä sisäisistä menettelyistä ja henkilöihin ja järjestelmiin liittyvistä puutteista tai ulkoisista tapahtumista ja johon sisältyy oikeudellinen ja sopimusriski sekä yhteissijoitusyrityksen puolesta käytetyistä kaupankäynti-, selvitys- ja arvonmääritysmenettelyistä johtuva riski.
Jos rahastoyhtiöillä on hallituksen ja hallintoneuvoston muodostama kaksijakoinen rakenne, hallintoneuvosto ei kuulu ensimmäisen kohdan 5 alakohdassa esitetyn ”hallituksen” määritelmän piiriin.
II LUKU
HALLINTOMENETTELYT JA VALVONTAJÄRJESTELMÄ
(Direktiivin 2009/65/EY 12 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 14 artiklan 1 kohdan c alakohta)
1 JAKSO
Yleiset periaatteet
4 artikla
Menettelyjä ja organisaatiota koskevat yleiset vaatimukset
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä noudattamaan seuraavia vaatimuksia:
a)
rahastoyhtiöiden on otettava käyttöön päätöksentekomenettelyt ja organisaatiorakenne, joista käy selvästi ja dokumentoidusti ilmi raportointisuhteet sekä tehtävienjako ja vastuualueet, sekä sovellettava ja ylläpidettävä niitä;
b)
rahastoyhtiöiden on varmistettava, että niiden relevantit henkilöt ovat tietoisia menettelyistä, joiden noudattamista kyseisten henkilöiden vastuualueiden asianmukainen hoitaminen edellyttää;
c)
rahastoyhtiöiden on otettava käyttöön riittävät sisäiset valvontajärjestelmät, joiden tavoitteena on varmistaa päätösten ja menettelyjen noudattaminen kaikilla rahastoyhtiön toiminnan tasoilla, sekä sovellettava ja ylläpidettävä niitä;
d)
rahastoyhtiöiden on otettava käyttöön tehokkaat sisäiset raportointi- ja tiedonvälitysjärjestelyt sekä sovellettava ja ylläpidettävä niitä kaikilla asiaan kuuluvilla rahastoyhtiön toiminnan tasoilla ja otettava käyttöön tehokkaat tiedonkulkujärjestelyt kaikkien kolmansien osapuolten kanssa sekä sovellettava ja ylläpidettävä niitä;
e)
rahastoyhtiöiden on säilytettävä riittävän yksityiskohtaiset ja järjestelmälliset tiedot liiketoiminnastaan ja sisäisestä organisaatiostaan.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rahastoyhtiöt ottavat huomioon liiketoimintansa luonteen, laajuuden ja monimutkaisuuden sekä kyseisen liiketoiminnan osana toteutettujen palvelujen ja toiminnan luonteen ja laajuuden.
2. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat tietojen luonteen huomioiden käyttöön järjestelmät ja menettelyt, jotka riittävät varmistamaan tietoturvan sekä tietojen koskemattomuuden ja luottamuksellisuuden, sekä soveltavat ja ylläpitävät näitä järjestelmiä ja menettelyjä.
3. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat käyttöön liiketoiminnan jatkuvuutta koskevat asianmukaiset toimintaperiaatteet, joiden tavoitteena on varmistaa, että keskeiset tiedot ja toiminnot säilyvät ja palveluja ja toimintaa jatketaan järjestelmiin ja menettelyihin liittyvien toimintahäiriöiden yhteydessä tai, jos tämä ei ole mahdollista, joilla varmistetaan tällaisten tietojen ja toimintojen nopea palautuminen ja palvelujen ja toiminnan nopea jatkaminen, ja että rahastoyhtiöt soveltavat ja ylläpitävät näitä toimintaperiaatteita.
4. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat käyttöön kirjanpitoperiaatteet ja -menettelyt, joiden avulla ne voivat toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä toimittaa sille nopeasti taloudelliseen raportointiin liittyvät asiakirjat, jotka antavat oikean ja riittävän kuvan rahastoyhtiöiden taloudellisesta asemasta ja jotka ovat kaikkien sovellettavien tilinpäätösstandardien ja -sääntöjen mukaiset, ja että rahastoyhtiöt soveltavat ja ylläpitävät näitä periaatteita ja menettelyjä.
5. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt valvovat ja säännöllisesti arvioivat 1-4 kohdan mukaisesti käyttöön ottamiensa järjestelmien, sisäisten valvontajärjestelmien ja järjestelyjen riittävyyttä ja tehokkuutta ja toteuttavat asianmukaiset toimenpiteet mahdollisten puutteiden korjaamiseksi.
5 artikla
Voimavarat
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat palvelukseensa henkilökuntaa, jolla on sille osoitettujen vastuualueiden hoitamiseen tarvittavat taidot, tiedot ja asiantuntemus.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rahastoyhtiöillä on tarvittavat voimavarat ja asiantuntemus valvoa tehokkaasti toimia, joita kolmannet osapuolet suorittavat rahastoyhtiön kanssa tekemänsä sopimuksen perusteella, erityisesti kyseisiin järjestelyihin liittyvän riskin hallinnan osalta.
3. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että relevanttien henkilöjen hoitaessa useampia tehtäviä tämä ei estä eikä ole omiaan estämään kyseisiä henkilöitä hoitamasta tiettyä yksittäistä tehtävää moitteettomasti, rehellisesti ja ammattitaitoisesti.
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 1, 2 ja 3 kohtaa sovellettaessa rahastoyhtiöt ottavat huomioon liiketoimintansa luonteen, laajuuden ja monimutkaisuuden sekä kyseisen liiketoiminnan osana toteutettujen palvelujen ja toiminnan luonteen ja laajuuden.
2 JAKSO
Hallinto- ja tilinpitomenettelyt
6 artikla
Valitusten käsittely
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat käyttöön tehokkaat ja läpinäkyvät menettelyt, joilla sijoittajien tekemät valitukset käsitellään asianmukaisesti ja nopeasti, sekä soveltavat ja ylläpitävät näitä menettelyjä.
2. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että ne säilyttävät tiedot kaikista valituksista ja niiden ratkaisemiseksi toteutetuista toimenpiteistä.
3. Sijoittajilla on oltava mahdollisuus tehdä valituksia veloituksetta. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja menettelyjä koskevat tiedot on annettava veloituksetta sijoittajien saataville.
7 artikla
Automaattinen tietojenkäsittely
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt tekevät asianmukaiset järjestelyt tarkoituksenmukaisia sähköisiä järjestelmiä varten, jotta jokainen salkkutapahtuma tai merkintä- tai lunastustoimeksianto voidaan kirjata oikea-aikaisesti ja tarkoituksenmukaisesti 14 ja 15 artiklan noudattamiseksi.
2. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt varmistavat korkean turvatason automaattisen tietojenkäsittelyn aikana sekä kirjattujen tietojen koskemattomuuden ja luottamuksellisuuden siltä osin kuin se on tarpeen.
8 artikla
Tilinpitomenettelyt
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt varmistavat 4 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen kirjanpitoperiaatteiden ja -menettelyjen käytön osuudenhaltijoiden suojan turvaamiseksi.
Yhteissijoitusyrityksen kirjanpito on toteutettava niin, että kaikki yhteissijoitusyrityksen varat ja vastuut ovat aina suoraan yksilöitävissä.
Jos yhteissijoitusyrityksellä on eri alarahastoja, niistä on jokaisesta pidettävä erillistä kirjanpitoa.
2. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat käyttöön kirjanpitoperiaatteet ja -menettelyt ja soveltavat ja ylläpitävät niitä yhteissijoitusyrityksen kotijäsenvaltion kirjanpitosääntöjen mukaisesti, jotta varmistetaan, että kunkin yhteissijoitusyrityksen varojen nettoarvo lasketaan tarkasti kirjanpidon perusteella ja että merkintä- ja lunastustoimeksiannot voidaan suorittaa asianmukaisesti kyseisen varojen nettoarvon perusteella.
3. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat käyttöön asianmukaiset menettelyt sen varmistamiseksi, että yhteissijoitusyrityksen varojen arvo määritetään asianmukaisesti ja tarkasti noudattamalla direktiivin 2009/65/EY 85 artiklassa tarkoitettuja sovellettavia sääntöjä.
3 JAKSO
Sisäiset valvontajärjestelmät
9 artikla
Ylemmän johdon ja valvovan toiminnon harjoittama valvonta
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt varmistavat sisäisessä tehtävänjaossaan, että niiden ylempi johto ja tarvittaessa valvova toiminto vastaavat siitä, että rahastoyhtiö noudattaa direktiivin 2009/65/EY mukaisia velvoitteitaan.
2. Rahastoyhtiön on varmistettava, että sen ylempi johto
a)
vastaa kunkin hoidettavan yhteissijoitusyrityksen osalta yleisen sijoituspolitiikan toteutuksesta, sellaisena kuin kyseinen sijoituspolitiikka on tapauksen mukaan määritelty tarjousesitteessä, rahaston säännöissä tai sijoitusyhtiön perustamisasiakirjoissa;
b)
valvoo kunkin hoidettavan yhteissijoitusyrityksen osalta sijoitusstrategioiden hyväksymistä;
c)
vastaa siitä, että rahastoyhtiöllä on 10 artiklan mukainen pysyvä ja tehokas säännösten noudattamista valvova toiminto, vaikka tätä toimintoa hoitaisikin kolmas osapuoli;
d)
varmistaa ja todentaa määräajoin, että kunkin hoidettavan yhteissijoitusyrityksen yleistä sijoituspolitiikkaa, sijoitusstrategioita ja riskirajoja sovelletaan ja noudatetaan asianmukaisesti ja tehokkaasti, vaikka riskienhallintatoimintoa hoitaisivatkin kolmannet osapuolet;
e)
hyväksyy ja tarkistaa määräajoin niiden sisäisten menettelyjen asianmukaisuuden, joilla tehdään kutakin hoidettavaa yhteissijoitusyritystä koskevat sijoituspäätökset, jotta voidaan varmistaa tällaisten päätösten olevan hyväksyttyjen sijoitusstrategioiden mukaisia;
f)
hyväksyy ja tarkistaa määräajoin 38 artiklassa tarkoitetut riskienhallintaperiaatteet ja niiden soveltamiseen liittyvät järjestelyt, menettelyt ja tekniikat, mukaan luettuna kutakin hoidettavaa yhteissijoitusyritystä koskeva riskienrajoitusjärjestelmä.
3. Lisäksi rahastoyhtiön on varmistettava, että sen ylempi johto ja tarvittaessa valvova toiminto
a)
arvioivat ja määräajoin tarkistavat niiden periaatteiden, järjestelyjen ja menettelyjen tehokkuuden, jotka on otettu käyttöön direktiivissä 2009/65/EY asetettujen velvoitteiden noudattamiseksi;
b)
toteuttavat asianmukaiset toimenpiteet mahdollisten puutteiden korjaamiseksi.
4. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että niiden ylempi johto saa säännöllisesti ja vähintään kerran vuodessa säännösten noudattamiseen, sisäiseen tarkastukseen ja riskienhallintaan kuuluvia asioita koskevat kirjalliset raportit, joissa mainitaan erityisesti, onko asianmukaiset toimenpiteet toteutettu mahdollisten puutteiden korjaamiseksi.
5. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että niiden ylempi johto saa säännöllisesti raportteja 2 kohdan b-e alakohdassa tarkoitettujen sijoitusstrategioiden sekä kyseisissä alakohdissa tarkoitettujen, sijoituspäätösten teossa noudatettavien sisäisten menettelyjen soveltamisesta.
6. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että valvova toiminto saa säännöllisesti kirjallisia raportteja 4 kohdassa mainituista asioista, jos niillä on tällainen toiminto.
10 artikla
Pysyvä säännösten noudattamista valvova toiminto
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rahastoyhtiöt ottavat käyttöön asianmukaiset toimintaperiaatteet ja menettelyt, joilla tunnistetaan riskit, jotka liittyvät siihen, että rahastoyhtiö ei pysty noudattamaan direktiivin 2009/65/EY mukaisia velvoitteitaan, sekä muut tähän mahdollisuuteen liittyvät riskit, ja että rahastoyhtiöt soveltavat ja ylläpitävät näitä toimintaperiaatteita ja menettelyjä sekä ottavat käyttöön asianmukaiset toimenpiteet ja menettelyt, joilla minimoidaan tällaiset riskit ja joiden avulla toimivaltaisilla viranomaisilla on mahdollisuus käyttää tehokkaasti mainitun direktiivin mukaista toimivaltaansa.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rahastoyhtiöt ottavat huomioon liiketoimintansa luonteen, laajuuden ja monimutkaisuuden sekä kyseisen liiketoiminnan osana toteutettujen palvelujen ja toiminnan luonteen ja laajuuden.
2. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat käyttöön pysyvän, tehokkaan ja itsenäisesti toimivan säännösten noudattamista valvovan toiminnon, jota ne pitävät yllä ja joka hoitaa seuraavia tehtäviä:
a)
valvoo ja säännöllisesti arvioi 1 kohdan nojalla käyttöön otettujen toimenpiteiden, toimintaperiaatteiden ja menettelyjen sekä rahastoyhtiön velvollisuuksien noudattamisessa esiintyneiden puutteiden korjaamiseksi toteutettujen toimien riittävyyttä ja tehokkuutta;
b)
neuvoo ja avustaa palvelujen tarjoamisesta ja toiminnan harjoittamisesta vastaavia relevantteja henkilöitä rahastoyhtiöiden direktiivin 2009/65/EY mukaisten velvoitteiden noudattamisessa.
3. Jotta 2 kohdassa tarkoitettu säännösten noudattamista valvova toiminto voisi hoitaa tehtävänsä asianmukaisesti ja riippumattomasti, rahastoyhtiöiden on varmistettava seuraavien edellytysten täyttyminen:
a)
säännösten noudattamista valvovalla toiminnolla on oltava tarvittavat valtuudet, voimavarat, asiantuntemus ja kaikkien olennaisten tietojen käyttöoikeudet;
b)
on nimettävä säännösten noudattamista valvova virkailija, joka vastaa säännösten noudattamista valvovasta toiminnosta ja kaikista raporteista, joita annetaan ylemmälle johdolle säännösten noudattamiseen liittyvistä asioista säännöllisesti ja vähintään kerran vuodessa ja joissa mainitaan erityisesti, onko mahdollisten puutteiden korjaamiseksi toteutettu asianmukaisia toimenpiteitä;
c)
säännösten noudattamista valvovaan toimintoon osallistuvat relevantit henkilöt eivät saa osallistua valvonnan kohteena olevien palvelujen tarjoamiseen tai valvonnan kohteena olevan toiminnan harjoittamiseen;
d)
säännösten noudattamista valvovaan toimintoon osallistuville relevanteille henkilöille maksettavan korvauksen määritysmenetelmä ei saa vaarantaa eikä olla omiaan vaarantamaan kyseisten henkilöjen objektiivisuutta.
Rahastoyhtiötä ei kuitenkaan vaadita noudattamaan ensimmäisen alakohdan c tai d alakohdan säännöksiä, jos se pystyy osoittamaan, että kyseinen vaatimus ei ole oikeassa suhteessa sen liiketoiminnan luonteeseen, laajuuteen ja monimutkaisuuteen eikä sen palvelujen ja toiminnan luonteeseen ja laajuuteen ja että sen säännösten noudattamista valvova toiminto säilyy tehokkaana.
11 artikla
Pysyvä sisäisen tarkastuksen toiminto
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat käyttöön muista toiminnoistaan ja toiminnastaan erillisen ja riippumattoman sisäisen tarkastuksen toiminnon ja ylläpitävät sitä, jos se on rahastoyhtiöiden liiketoiminnan luonteen, laajuuden ja monimutkaisuuden sekä kyseisen liiketoiminnan osana harjoitetun yhteisen salkunhoidon luonteen ja laajuuden perusteella asianmukaista ja oikeasuhteista.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetulla sisäisen tarkastuksen toiminnolla on oltava seuraavat tehtävät
a)
sen on otettava käyttöön tarkastussuunnitelma, jolla tutkitaan ja arvioidaan rahastoyhtiön sisäisten valvontajärjestelmien ja muiden järjestelmien ja järjestelyjen asianmukaisuutta ja tehokkuutta, sekä sovellettava ja ylläpidettävä tätä suunnitelmaa;
b)
sen on annettava suosituksia a alakohdan mukaisesti suoritetun työn tulosten perusteella;
c)
sen on varmistettava, että b alakohdassa tarkoitettuja suosituksia noudatetaan;
d)
sen on raportoitava sisäistä tarkastusta koskevista asioista 9 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
12 artikla
Pysyvä riskienhallintatoiminto
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt perustavat pysyvän riskienhallintatoiminnon ja ylläpitävät sitä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun pysyvän riskienhallintatoiminnon on oltava hierarkkisesti ja toiminnallisesti riippumaton operatiivisista yksiköistä.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin antaa rahastoyhtiöille luvan poiketa tästä velvollisuudesta, jos kyseinen poikkeus on rahastoyhtiön liiketoiminnan luonteen, laajuuden ja monimutkaisuuden ja sen hoitaminen yhteissijoitusyritysten perusteella asianmukaista ja oikeasuhteista.
Rahastoyhtiön on voitava osoittaa, että eturistiriitojen varalta on toteutettu erityiset suojatoimet, jotka mahdollistavat riskienhallintatoimien itsenäisen suorittamisen, ja että sen riskienhallintamenettelyt täyttävät direktiivin 2009/65/EY 51 artiklassa asetetut vaatimukset.
3. Pysyvän riskienhallintatoiminnon on
a)
pantava riskienhallintaperiaatteet ja -menettelyt täytäntöön;
b)
varmistettava, että yhteissijoitusyritysten riskienrajoitusjärjestelmää, mukaan luettuina 41, 42 ja 43 artiklan mukaisia kokonaisriskille ja vastapuoliriskille asetettuja lakisääteisiä rajoja, noudatetaan;
c)
annettava hallitukselle kunkin hoidettavan yhteissijoitusyrityksen riskiprofiilin tunnistamista koskevia neuvoja;
d)
annettava hallitukselle ja valvovalle toiminnolle, jos sellainen on olemassa, säännöllisiä raportteja seuraavista asioista:
i)
kunkin hoidettavan yhteissijoitusyrityksen nykyisten riskitasojen ja kyseiselle yhteissijoitusyritykselle hyväksytyn riskiprofiilin vastaavuus;
ii)
riskienrajoitusjärjestelmien noudattaminen kussakin hoidettavassa yhteissijoitusyrityksessä;
iii)
riskienhallintamenettelyjen riittävyys ja tehokkuus, joiden yhteydessä on mainittava erityisesti, onko mahdollisten puutteiden korjaamiseksi toteutettu asianmukaisia toimenpiteitä;
e)
annettava ylemmälle johdolle säännöllisiä raportteja, joissa arvioidaan kunkin hoidettavan yhteissijoitusyrityksen nykyistä riskitasoa sekä asetettujen rajojen todellisia tai ennakoitavissa olevia rikkomisia sen varmistamiseksi, että asianmukaisia toimia voidaan toteuttaa nopeasti;
f)
tarvittaessa tarkistettava ja tuettava 44 artiklassa tarkoitettuja vakioimattomien johdannaisten arvonmääritykseen liittyviä järjestelyjä ja menettelyjä.
4. Pysyvällä riskienhallintatoiminnolla on oltava valtuudet ja kaikkien olennaisten tietojen käyttöoikeudet, joita se tarvitsee 3 kohdassa mainittujen tehtävien suorittamiseen.
13 artikla
Henkilökohtaiset liiketoimet
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat käyttöön asianmukaiset järjestelyt ja soveltavat ja ylläpitävät niitä estääkseen jokaista relevanttia henkilöä, joka osallistuu eturistiriidan mahdollisesti aiheuttaviin toimiin tai jolla on rahastoyhtiön lukuun suorittamansa toimen vuoksi käytettävissään direktiivin 2003/6/EY 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja sisäpiiritietoja tai yhteissijoitusyrityksiä tai yhteissijoitusyritysten kanssa tai niiden lukuun toteutettuja liiketoimia koskevia muita luottamuksellisia tietoja, toteuttamasta seuraavia toimia:
a)
toteuttamasta henkilökohtaista liiketoimea, joka täyttää ainakin yhden seuraavista perusteista:
i)
kyseinen henkilö ei saa direktiivin 2003/6/EY mukaan toteuttaa kyseistä henkilökohtaista liiketoimea;
ii)
liiketoimeen liittyy luottamuksellisen tiedon väärinkäyttö tai asiaton julkistaminen;
iii)
liiketoimi on tosiasiallisesti tai todennäköisesti ristiriidassa jonkin direktiivistä 2009/65/EY tai direktiivistä 2004/39/EY johtuvan rahastoyhtiön velvoitteen kanssa;
b)
neuvomasta tai ohjaamasta, muutoin kuin työtehtäviensä tai palvelusopimuksensa asianmukaisissa puitteissa, jotakin toista henkilöä toteuttamaan rahoitusvälineillä liiketoimen, joka kuuluisi relevantin henkilön toteuttamana henkilökohtaisena liiketoimena tämän kohdan a alakohdan tai direktiivin 2006/73/EY 25 artiklan 2 kohdan a tai b alakohdan soveltamisalaan tai joka muutoin merkitsisi vireillä oleviin toimeksiantoihin liittyvien tietojen väärinkäyttöä;
c)
antamasta, muutoin kuin työtehtäviensä tai palvelusopimuksensa normaaleissa puitteissa, tietoja tai mielipidettä kenellekään toiselle henkilölle, jos relevantti henkilö tietää tai on kohtuullista odottaa hänen tietävän, että tämä toinen henkilö toteuttaa tai todennäköisesti toteuttaa tämän tiedon tai mielipiteen perusteella toisen seuraavista toimenpiteistä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 2003/6/EY 3 artiklan a alakohdan soveltamista:
i)
toteuttaa rahoitusvälineillä liiketoimen, joka kuuluisi relevantin henkilön toteuttamana henkilökohtaisena liiketoimena tämän kohdan a alakohdan tai direktiivin 2006/73/EY 25 artiklan 2 kohdan a tai b alakohdan soveltamisalaan tai joka muutoin merkitsisi vireillä oleviin toimeksiantoihin liittyvien tietojen väärinkäyttöä;
ii)
neuvoo tai ohjaa toisen henkilön toteuttamaan tällaisen liiketoimen.
2. Edellä 1 kohdassa edellytetyt järjestelyt on suunniteltava varmistamaan erityisesti se, että
a)
jokainen 1 kohdan soveltamisalaan kuuluva relevantti henkilö on tietoinen henkilökohtaisia liiketoimia koskevista rajoituksista ja rahastoyhtiön 1 kohdan mukaisesti käyttöön ottamista toimenpiteistä, jotka liittyvät henkilökohtaisiin liiketoimiin ja tietojen ilmaisemiseen;
b)
rahastoyhtiön tiedoksi annetaan nopeasti kaikki relevantin henkilön toteuttamat henkilökohtaiset liiketoimet joko ilmoittamalla tällaisesta liiketoimesta tai muilla menettelyillä, joiden avulla rahastoyhtiö voi havaita tällaiset liiketoimet;
c)
rahastoyhtiölle ilmoitettua tai sen havaitsemaa henkilökohtaista liiketoimea koskevat tiedot säilytetään, mukaan luettuna tiedot tällaisen liiketoimen hyväksymisestä tai kieltämisestä.
Jos ensimmäisen alakohdan b alakohtaa sovellettaessa kolmannet osapuolet suorittavat tiettyjä toimintoja, rahastoyhtiön on varmistettava, että kyseistä toimintaa suorittava yhteisö säilyttää tietoja relevanttien henkilöjen toteuttamista henkilökohtaisista liiketoimista ja antaa tiedot pyynnöstä viipymättä rahastoyhtiölle.
3. Edellä olevaa 1 ja 2 kohtaa ei sovelleta seuraaviin henkilökohtaisiin liiketoimiin:
a)
henkilökohtaisiin liiketoimiin, jotka toteutetaan osana harkinnanvaraista salkunhoitoa, jossa salkunhoitajan ja relevantin henkilön tai sellaisen toisen henkilön välillä, jonka lukuun liiketoimi toteutetaan, ei vaihdeta ennakolta liiketoimeen liittyviä viestejä;
b)
henkilökohtaisiin liiketoimiin, jotka liittyvät yhteissijoitusyrityksiin tai sellaisten yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten osuuksiin, jotka ovat sellaisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisen valvonnan kohteena, joka edellyttää varojen osalta vastaavantasoista riskien hajauttamista, kun relevantti henkilö tai muu henkilö, jonka lukuun liiketoimi toteutetaan, ei osallistu kyseisen yrityksen johtamiseen.
4. Tämän artiklan 1, 2 ja 3 kohtaa sovellettaessa ”henkilökohtaisella liiketoimella” tarkoitetaan samaa kuin direktiivin 2006/73/EY 11 artiklassa.
14 artikla
Salkkutapahtumien kirjaaminen
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että jokaisesta yhteissijoitusyritykseen liittyvästä salkkutapahtumasta kirjataan viipymättä riittävät tiedot, joiden perusteella voidaan jälkikäteen todentaa kyseisen toimeksiannon ja toteutetun liiketoimen yksityiskohdat.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin tietoihin on sisällyttävä
a)
yhteissijoitusyrityksen ja sen lukuun toimivan henkilön nimi tai muut yksilöintitiedot;
b)
kyseisen rahoitusvälineen tunnistamiseen tarvittavat tiedot;
c)
määrä;
d)
toimeksiannon tai liiketoimen tyyppi;
e)
hinta;
f)
toimeksiannoista päivämäärä ja tarkka kellonaika, jolloin toimeksianto on välitetty, sekä sen henkilön nimi tai muut yksilöintitiedot, jolle toimeksianto on välitetty, tai liiketoimista päivämäärä ja tarkka kellonaika, jolloin kaupankäyntiä koskeva päätös on tehty ja jolloin liiketoimi on toteutettu;
g)
sen henkilön nimi, joka välittää toimeksiannon tai toteuttaa liiketoimen;
h)
tarvittaessa syyt toimeksiannon peruuttamiseen;
i)
toteutetuista liiketoimista vastapuolen ja toteuttamispaikan tunnistetiedot.
Edellä ensimmäisen alakohdan i alakohdassa ”toteuttamispaikalla” tarkoitetaan direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 14 alakohdassa tarkoitettua säänneltyä markkinaa, mainitun direktiivin 4 artiklan 1 kohdan 15 alakohdassa tarkoitettua monenkeskistä kaupankäyntijärjestelmää, mainitun direktiivin 4 artiklan 1 kohdan 7 alakohdassa tarkoitettua kauppojen sisäistä toteuttajaa tai markkinatakaajaa tai muuta likviditeetin tarjoajaa tai yhteisöä, joka vastaa kolmannessa maassa jostakin edellä mainittujen kaltaisesta toiminnasta.
15 artikla
Merkintä- ja lunastustoimeksiantojen kirjaaminen
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä toteuttamaan kaikki kohtuulliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että vastaanotetut yhteissijoitusyritysten osuuksien merkintä- ja lunastustoimeksiannot keskitetään ja kirjataan välittömästi toimeksiannon vastaanottamisen jälkeen.
2. Kyseisiin tietoihin on sisällyttävä seuraavat tiedot:
a)
kyseinen yhteissijoitusyritys;
b)
henkilö, joka on antanut tai välittänyt toimeksiannon;
c)
henkilö, joka on vastaanottanut toimeksiannon;
d)
toimeksiannon päivämäärä ja kellonaika;
e)
maksuehdot ja -tavat;
f)
toimeksiannon tyyppi;
g)
toimeksiannon toteuttamisen päivämäärä;
h)
merkittyjen tai lunastettujen osuuksien lukumäärä;
i)
kunkin osuuden merkintä- tai lunastushinta;
j)
osuuksien koko merkintä- tai lunastusarvo;
k)
toimeksiannon bruttoarvo, merkintäpalkkiot mukaan luettuina, tai nettomäärä lunastuspalkkioiden vähentämisen jälkeen.
16 artikla
Tietojen kirjaamista koskevat vaatimukset
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että 14 ja 15 artiklassa tarkoitettuja tietoja säilytetään vähintään viiden vuoden ajan.
Toimivaltaiset viranomaiset voivat kuitenkin poikkeustapauksissa edellyttää, että rahastoyhtiöt säilyttävät jotkin tai kaikki edellä mainituista tiedoista pidemmän ajan, jonka pituuden määrää rahoitusvälineen tai salkkutapahtuman luonne, kun tämä on tarpeen sen mahdollistamiseksi, että kyseinen viranomainen voi hoitaa valvontatehtäviään direktiivin 2009/65/EY mukaisesti.
2. Jäsenvaltiot tai toimivaltaiset viranomaiset voivat rahastoyhtiön toimiluvan voimassaolon päättymisen jälkeen edellyttää, että rahastoyhtiö säilyttää 1 kohdassa tarkoitettuja tietoja viiden vuoden jaksosta vielä jäljellä olevan ajan.
Jos rahastoyhtiö siirtää yhteissijoitusyritykseen liittyvät velvollisuutensa toiselle rahastoyhtiölle, jäsenvaltiot tai toimivaltaiset viranomaiset voivat vaatia järjestelyjä, joilla huolehditaan siitä, että viimeksi kuluneiden viiden vuoden tiedot ovat jälkimmäisen rahastoyhtiön saatavilla.
3. Tiedot on säilytettävä välineellä, joka mahdollistaa tietojen säilyttämisen siten, että toimivaltainen viranomainen saa ne käyttöönsä myös vastaisuudessa, ja ne on säilytettävä sellaisessa muodossa ja sellaisella tavalla, että seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
toimivaltaisen viranomaisen on voitava päästä käyttämään tietoja nopeasti ja todentaa kunkin salkkutapahtuman käsittelyn kaikki keskeiset vaiheet;
b)
oikaisut tai muut muutokset sekä säilytettyjen tietojen sisältö ennen tällaisia oikaisuja tai muita muutoksia on voitava selvittää helposti;
c)
tietoja ei ole mahdollista muutoin manipuloida eikä muuttaa.
III LUKU
ETURISTIRIIDAT
(Direktiivin 2009/65/EY 12 artiklan 1 kohdan b alakohta sekä 14 artiklan 1 kohdan d alakohta ja 2 kohdan c alakohta)
17 artikla
Eturistiriitojen määrittämistä koskevat vaatimukset
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että palvelujen tarjoamiseen ja toiminnan harjoittamiseen liittyvien, yhteissijoitusyrityksen etuja mahdollisesti vahingoittavien eturistiriitojen määrittämiseksi rahastoyhtiöt ottavat vähimmäisvaatimuksia soveltamalla huomioon sen, onko rahastoyhtiö, relevantti henkilö tai määräysvallan kautta suoraan tai välillisesti rahastoyhtiöön sidoksissa oleva henkilö jossakin seuraavista tilanteista yhteisen salkunhoidon harjoittamisen tai muun syyn vuoksi:
a)
rahastoyhtiö tai edellä tarkoitettu henkilö saa todennäköisesti taloudellista etua tai välttää taloudellisen tappion yhteissijoitusyrityksen kustannuksella;
b)
rahastoyhtiöllä tai edellä tarkoitetulla henkilöllä on yhteissijoitusyritykselle tai muulle asiakkaalle tarjotun palvelun tai suoritetun toiminnan taikka yhteissijoitusyrityksen tai muun asiakkaan lukuun toteutetun liiketoimen tulokseen liittyvä, yhteissijoitusyrityksen edusta poikkeava etu;
c)
rahastoyhtiöllä tai edellä tarkoitetulla henkilöllä on taloudellinen tai muunlainen kannustin suosia yhteissijoitusyrityksen etujen sijasta toisen asiakkaan tai asiakasryhmän etuja;
d)
rahastoyhtiö tai edellä tarkoitettu henkilö suorittaa samoja toimintoja yhteissijoitusyritystä varten kuin muuta asiakasta tai muita asiakkaita varten, jotka eivät ole yhteissijoitusyrityksiä;
e)
rahastoyhtiö tai edellä tarkoitettu henkilö saa tai tulee saamaan toiselta henkilöltä kuin yhteissijoitusyritykseltä sellaisen kannustimen rahana, tavarana tai palveluna, joka liittyy yhteissijoitusyritykselle tarjottavaan yhteiseen salkunhoitoon ja poikkeaa kyseisestä palvelusta tavallisesti perittävästä palkkiosta tai maksusta.
2. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat huomioon seuraavat seikat määrittäessään eturistiriitoja:
a)
rahastoyhtiön edut, mukaan luettuina edut, jotka johtuvat rahastoyhtiön kuulumisesta ryhmään tai palvelujen ja toimien suorittamisesta, sekä asiakkaiden edut ja rahastoyhtiön velvollisuus yhteissijoitusyritystä kohtaan;
b)
yhden tai useamman hoidettavan yhteissijoitusyrityksen edut.
18 artikla
Eturistiriitoja koskevat toimintaperiaatteet
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat käyttöön eturistiriitoja koskevat tehokkaat toimintaperiaatteet ja soveltavat ja ylläpitävät niitä. Toimintaperiaatteiden on oltava kirjalliset, ja niiden on oltava asianmukaiset rahastoyhtiön kokoon ja organisaatioon sekä sen liiketoiminnan luonteeseen, laajuuteen ja monimutkaisuuteen nähden.
Jos rahastoyhtiö kuuluu ryhmään, toimintaperiaatteissa on otettava huomioon myös kaikki sellaiset olosuhteet, joista rahastoyhtiö on tai sen pitäisi olla tietoinen ja jotka voivat ryhmän muiden jäsenten rakenteen ja liiketoiminnan johdosta aiheuttaa eturistiriitoja.
2. Edellä 1 kohdan mukaisesti käyttöön otetuissa eturistiriitoja koskevissa toimintaperiaatteissa on
a)
eriteltävä rahastoyhtiön harjoittamaan tai sen lukuun harjoitettuun yhteiseen salkunhoitoon viitaten olosuhteet, jotka aiheuttavat tai voivat aiheuttaa eturistiriidan, johon liittyy yhteissijoitusyrityksen tai yhden tai useamman asiakkaan etuihin kohdistuva merkittävä riski;
b)
esitettävä tällaisten eturistiriitojen hallitsemiseksi noudatettavat menettelyt ja toteutettavat toimenpiteet.
19 artikla
Riippumattomuus eturistiriitojen hallinnassa
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 18 kohdan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen menettelyjen ja toimenpiteiden tarkoituksena on taata, että relevantit henkilöt, joiden harjoittamiin erilaisiin liiketoimintoihin liittyy eturistiriita, harjoittavat kyseisiä toimintoja niin riippumattomina kuin on asianmukaista ottaen huomioon rahastoyhtiön ja sen ryhmän koko ja toiminta, johon rahastoyhtiö kuuluu, sekä asiakkaan etuihin kohdistuvan vahinkoriskin merkittävyys.
2. Edellä 18 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti noudatettaviin menettelyihin ja toteutettaviin toimenpiteisiin on kuuluttava seuraavat seikat, jos se on tarpeen ja asianmukaista, jotta rahastoyhtiö voisi varmistaa riittävän riippumattomuuden tason:
a)
tehokkaat menettelyt, joilla estetään tietojenvaihto tai valvotaan sitä sellaista yhteistä salkunhoitoa harjoittavien relevanttien henkilöjen välillä, johon liittyy eturistiriidan riski, kun kyseisten tietojen vaihtaminen voi vahingoittaa yhden tai useamman asiakkaan etua;
b)
sellaisten relevanttien henkilöiden erillinen valvonta, joiden päätehtäviin kuuluu yhteisen salkunhoidon harjoittaminen sellaisten asiakkaiden tai sijoittajien lukuun tai palvelujen tarjoaminen sellaisille asiakkaille tai sijoittajille, joiden edut saattavat joutua ristiriitaan tai jotka muutoin edustavat eri etuja, jotka saattavat joutua ristiriitaan, rahastoyhtiön edut mukaan luettuina;
c)
suoran yhteyden poistaminen jostakin toiminnasta pääasiassa vastaaville relevanteille henkilöille maksettavan korvauksen ja jostakin toisesta toiminnasta pääasiassa vastaaville muille relevanteille henkilöille maksettavan korvauksen tai näiden tuottamien tulojen väliltä, jos kyseisten toimintojen osalta voi syntyä eturistiriita;
d)
toimenpiteet, joilla estetään henkilöä käyttämästä asiatonta vaikutusvaltaa tapaan, jolla relevantti henkilö harjoittaa yhteistä salkunhoitoa, tai joilla rajoitetaan kyseisen vaikutusvallan käyttöä;
e)
toimenpiteet, joilla estetään tai valvotaan relevantin henkilön samanaikaista tai peräkkäistä osallistumista erillisiin yhteisiin salkunhoitoihin, jos kyseinen osallistuminen voi heikentää eturistiriitojen asianmukaista hallintaa.
Jos yhden tai useamman edellä mainitun toimenpiteen tai menettelyn käyttöönotolla tai soveltamisella ei voida varmistaa riittävää riippumattomuutta, jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä ottamaan käyttöön sellaisia vaihtoehtoisia toimenpiteitä ja menettelyjä tai sellaisia lisätoimenpiteitä ja -menettelyjä kuin on tarpeen ja asianmukaista.
20 artikla
Haitalliseen eturistiriitaan johtavan toiminnan hallinta
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt kirjaavat ja saattavat säännöllisesti ajan tasalle tiedot sellaisesta harjoittamastaan tai niiden lukuun harjoitettavasta yhteisestä salkunhoidosta, joka on aiheuttanut sellaisen eturistiriidan, johon liittyy yhden tai useamman yhteissijoitusyrityksen tai muun asiakkaan etuihin kohdistuva merkittävä vahinkoriski, tai kun on kyse jatkuvasta yhteisestä salkunhoidosta, joka voi aiheuttaa tällaisen eturistiriidan.
2. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että jos rahastoyhtiön soveltamilla organisaatio- ja hallintojärjestelyillä, joiden tavoitteena on eturistiriitojen ehkäiseminen, ei pystytä riittävällä tavalla varmistamaan, että yhteissijoitusyrityksen tai sen osuudenhaltijoiden etuihin kohdistuvilta riskeiltä vältytään, asiasta ilmoitetaan viipymättä rahastoyhtiön ylemmälle johdolle tai muulle toimivaltaiselle sisäiselle elimelle, jotta ne voivat tehdä tarvittavat päätökset sen varmistamiseksi, että rahastoyhtiö toimii joka tapauksessa yhteissijoitusyrityksen ja sen osuudenhaltijoiden etujen mukaisesti.
3. Rahastoyhtiön on ilmoitettava 2 kohdassa tarkoitetuista tapauksista sijoittajille asianmukaista pysyvää välinettä käyttäen sekä esitettävä tekemänsä päätöksen perusteet.
21 artikla
Äänioikeuksien käyttöstrategiat
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt kehittävät yksinomaan kyseisten yhteissijoitusyritysten eduksi asianmukaiset ja tehokkaat strategiat sen määrittämiseksi, milloin ja miten hoidettaviin sijoitussalkkuihin sisältyviin rahoitusvälineisiin liittyviä äänioikeuksia käytetään.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa strategioissa on määritettävä toimenpiteet ja menettelyt, joiden avulla
a)
valvotaan yrityksissä tapahtuvia merkityksellisiä muutoksia;
b)
varmistetaan, että äänioikeuksia käytetään yhteissijoitusyrityksen sijoitustavoitteiden ja -politiikan mukaisesti;
c)
estetään äänioikeuksien käytöstä syntyvät eturistiriidat tai hallitaan niitä.
3. Yhteenveto 1 kohdassa tarkoitetuista strategioista on annettava sijoittajien saataville.
Tiedot näiden strategioiden pohjalta toteutetuista toimista on annettava osuudenhaltijoiden saataville veloituksetta näiden pyynnöstä.
IV LUKU
KÄYTÄNNESÄÄNNÖT
(Direktiivin 2009/65/EY 14 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta ja 2 kohdan a ja b alakohta)
1 JAKSO
Yleiset periaatteet
22 artikla
Velvollisuus toimia yhteissijoitusyritysten ja niiden osuudenhaltijoiden etujen mukaisesti
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että niiden hoitamien yhteissijoitusyritysten osuudenhaltijoita kohdellaan oikeudenmukaisesti.
Rahastoyhtiöiden on pidätyttävä asettamasta minkään osuudenhaltijaryhmän etuja minkään muun osuudenhaltijaryhmän etujen edelle.
2. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt soveltavat asianmukaisia toimintaperiaatteita ja menettelyjä sellaisten väärinkäytösten estämiseksi, joiden voidaan kohtuullisesti olettaa vaikuttavan markkinoiden vakauteen ja eheyteen.
3. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että niiden hoitamiin yhteissijoitusyrityksiin sovelletaan tasapuolisia, asianmukaisia ja läpinäkyviä hinnoittelumalleja ja arvonmääritysjärjestelmiä, jotta voidaan noudattaa velvollisuutta toimia osuudenhaltijoiden etujen mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansallisen lainsäädännön mukaisten vaatimusten soveltamista. Rahastoyhtiöiden on voitava osoittaa, että yhteissijoitusyritysten sijoitussalkkujen arvo on määritetty tarkasti.
4. Jäsenvaltioiden on edellytettävä rahastoyhtiöiden toimivan siten, että estetään tarpeettomien kustannusten koituminen yhteissijoitusyritykselle ja sen osuudenhaltijoille.
23 artikla
Asianmukaista huolellisuutta (due diligence) koskevat vaatimukset
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että sijoitusten valinnassa ja jatkuvassa seurannassa noudatetaan suurta huolellisuutta yhteissijoitusyrityksen etujen ja markkinoiden häiriöttömyyden hyväksi.
2. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöillä on riittävät tiedot varoista, joihin yhteissijoitusyritys sijoittaa, sekä niiden riittävä tuntemus.
3. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt laativat asianmukaista huolellisuutta koskevat kirjalliset toimintaperiaatteet ja menettelyt ja toteuttavat tehokkaita järjestelyjä sen varmistamiseksi, että yhteissijoitusyrityksen puolesta tehtävät sijoituspäätökset pannaan täytäntöön yhteissijoitusyrityksen tavoitteiden, sijoitusstrategian ja riskirajojen mukaisesti.
4. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt riskienhallintaperiaatteitaan soveltaessaan laativat ennusteita ja tekevät analyysejä suunnitellun sijoituksen vaikutuksesta yhteissijoitusyrityksen sijoitussalkun koostumukseen, likviditeettiin ja riski-hyötyprofiiliin ennen sijoituksen tekemistä, jos se on suunnitellun sijoituksen luonteen perusteella asianmukaista. Kyseiset analyysit on tehtävä ainoastaan sellaisten tietojen pohjalta, jotka ovat sekä määrällisesti että laadullisesti luotettavia ja ajantasaisia.
Rahastoyhtiöiden on toimittava asianmukaisen pätevästi, varovasti ja huolellisesti aloittaessaan, hoitaessaan ja päättäessään riskienhallintatoimiin liittyvät järjestelyt kolmansien osapuolten kanssa. Ennen järjestelyjen aloittamista rahastoyhtiöiden on toteutettava tarvittavat toimet sen todentamiseksi, että kolmannella osapuolella on kykyä ja kapasiteettia suorittaa riskienhallintatoimet luotettavasti, ammattimaisesti ja tehokkaasti. Rahastoyhtiöiden on otettava käyttöön menettelyt, joilla arvioidaan jatkuvasti kolmannen osapuolen suoriutumistasoa.
2 JAKSO
Merkintä- ja lunastustoimeksiantojen käsittely
24 artikla
Merkintä- ja lunastustoimeksiantojen toteuttamiseen liittyvät raportointivelvollisuudet
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kun rahastoyhtiö on toteuttanut osuudenhaltijalta saamansa merkintä- tai lunastustoimeksiannon, sen on lähetettävä kyseiselle osuudenhaltijalle pysyvällä välineellä ilmoitus, jossa vahvistetaan toimeksiannon toteuttaminen ja joka on lähetettävä mahdollisimman pian ja viimeistään toimeksiannon toteutuspäivää seuraavana ensimmäisenä arkipäivänä tai, jos rahastoyhtiö saa vahvistuksen kolmannelta osapuolelta, viimeistään kyseisen vahvistuksen vastaanottamista seuraavana ensimmäisenä arkipäivänä.
Ensimmäistä alakohtaa ei sovelleta kuitenkaan, jos kyseinen ilmoitus sisältäisi samat tiedot kuin vahvistus, joka jonkun toisen henkilön on viipymättä lähetettävä osuudenhaltijalle.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun ilmoitukseen on soveltuvin osin sisällytettävä seuraavat tiedot:
a)
rahastoyhtiön tunnistetiedot;
b)
osuudenhaltijan nimi tai muut yksilöintitiedot;
c)
päivä ja kellonaika, jolloin toimeksianto on vastaanotettu, sekä maksutapa;
d)
toimeksiannon toteutuspäivä;
e)
yhteissijoitusyrityksen tunnistetiedot;
f)
toimeksiannon luonne (merkintä tai lunastus);
g)
osuuksien lukumäärä;
h)
yksikköhinta, jolla osuudet on merkitty tai lunastettu;
i)
viitearvon päivämäärä;
j)
toimeksiannon bruttoarvo, merkintäpalkkiot mukaan luettuina, tai nettomäärä lunastuspalkkioiden vähentämisen jälkeen;
k)
veloitettujen palkkioiden ja kustannusten kokonaismäärä sekä palkkio- ja kustannuskohtainen erittely, jos sijoittaja sitä pyytää.
3. Kun on kyse osuudenhaltijoiden toimeksiannoista, jotka toteutetaan määräajoin, rahastoyhtiöiden on toimittava 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla tai annettava kyseisistä liiketoimista osuudenhaltijalle 2 kohdassa luetellut tiedot vähintään kuuden kuukauden väliajoin.
4. Rahastoyhtiöiden on osuudenhaltijan pyynnöstä annettava tälle tiedot siitä, missä vaiheessa kyseisen osuudenhaltijan toimeksiannon toteuttaminen on.
3 JAKSO
Paras toteutus
25 artikla
Rahastoyhtiöiden hoitamien yhteissijoitusyritysten lukuun käytävää kauppaa koskevien päätösten täytäntöönpano
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt toimivat hoitamiensa yhteissijoitusyritysten etujen mukaisesti pannessaan niiden sijoitussalkkujen hoidon yhteydessä täytäntöön päätöksiä, jotka koskevat kyseisten yhteissijoitusyritysten lukuun käytävää kauppaa.
2. Edellä 1 kohtaa sovellettaessa jäsenvaltioiden on varmistettava, että rahastoyhtiöt toteuttavat kaikki kohtuulliset toimet päästäkseen yhteissijoitusyrityksen kannalta parhaimpaan mahdolliseen tulokseen ottaen huomioon hinnan, kustannukset, nopeuden, liiketoimen toteuttamisen ja selvityksen todennäköisyyden, toimeksiannon suuruuden ja luonteen sekä muut toimeksiannon toteuttamisen kannalta olennaiset tekijät. Näiden tekijöiden suhteellinen merkitys on määritettävä seuraavin perustein:
a)
yhteissijoitusyrityksen tavoitteet, sijoituspolitiikka ja erityiset riskit sellaisina kuin ne on esitetty tarjousesitteessä tai tapauksen mukaan yhteissijoitusyrityksen rahastosäännöissä tai yhtiöjärjestyksessä;
b)
toimeksiannon erityispiirteet;
c)
toimeksiannon kohteena olevien rahoitusvälineiden erityispiirteet;
d)
niiden toteuttamispaikkojen erityispiirteet, joihin toimeksianto voidaan ohjata.
3. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat käyttöön toimivat järjestelyt ja soveltavat niitä 2 kohdassa tarkoitetun velvollisuuden täyttämiseksi. Rahastoyhtiöiden on erityisesti otettava käyttöön sellaiset toimintaperiaatteet ja sovellettava niitä, joiden avulla ne pääsevät 2 kohdan mukaisesti yhteissijoitusyrityksen toimeksiantojen kannalta parhaimpaan mahdolliseen tulokseen.
Rahastoyhtiöiden on saatava sijoitusyhtiöltä ennakkohyväksyntä toimeksiantojen toteuttamisperiaatteilleen. Rahastoyhtiön on annettava osuudenhaltijoiden saataville asianmukaista tietoa tämän artiklan mukaisesti vahvistetuista toimintaperiaatteista ja niiden olennaisista muutoksista.
4. Rahastoyhtiöiden on seurattava säännöllisesti toimeksiantojen toteuttamista koskevien järjestelyjen ja periaatteiden toimivuutta todetakseen ja tarvittaessa korjatakseen mahdolliset puutteet.
Rahastoyhtiöiden on lisäksi tarkistettava toimeksiantojen toteuttamisperiaatteita vuosittain. Tarkistus on suoritettava myös silloin, kun tapahtuu olennainen muutos, joka vaikuttaa rahastoyhtiön kykyyn päästä yhteissijoitusyrityksen kannalta parhaimpaan mahdolliseen tulokseen.
5. Rahastoyhtiöiden on voitava osoittaa, että ne ovat toteuttaneet toimeksiannot yhteissijoitusyrityksen puolesta toimeksiantojen toteuttamisperiaatteidensa mukaisesti.
26 artikla
Yhteissijoitusyrityksen lukuun toteutettavien toimeksiantojen antaminen muiden yhteisöjen toteutettavaksi
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt toimivat hoitamiensa yhteissijoitusyritysten etujen mukaisesti antaessaan yhteissijoitusyritysten sijoitussalkkujen hoidon yhteydessä toimeksiantoja muiden yhteisöjen toteutettavaksi yhteissijoitusyritysten lukuun käytävää kauppaa varten.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rahastoyhtiöt toteuttavat kaikki kohtuulliset toimet päästäkseen yhteissijoitusyrityksen kannalta parhaimpaan mahdolliseen tulokseen ottaen huomioon hinnan, kustannukset, nopeuden, liiketoimen toteuttamisen ja selvityksen todennäköisyyden, toimeksiannon suuruuden ja luonteen sekä muut toimeksiannon toteuttamisen kannalta olennaiset tekijät. Näiden tekijöiden suhteellinen merkitys on määritettävä 25 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
Näitä tarkoituksia varten rahastoyhtiöiden on otettava käyttöön sellaiset toimintaperiaatteet ja sovellettava niitä, joiden avulla ne voivat noudattaa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua velvollisuutta. Toimintaperiaatteissa on yksilöitävä kunkin rahoitusvälinetyypin osalta yhteisöt, joille toimeksiannot voidaan antaa. Rahastoyhtiö saa panna toimeksiannon vireille ainoastaan, jos kyseiset järjestelyt ovat tässä artiklassa asetettujen vaatimusten mukaiset. Rahastoyhtiöiden on annettava osuudenhaltijoiden saataville asianmukaista tietoa tämän artiklan mukaisesti vahvistetuista toimintaperiaatteista ja niiden olennaisista muutoksista.
3. Rahastoyhtiöiden on seurattava säännöllisesti 2 kohdan mukaisesti käyttöön otettujen toimintaperiaatteidensa tehokkuutta ja erityisesti toimintaperiaatteissa mainittujen yhteisöjen toteuttamien toimeksiantojen laatua sekä tarvittaessa korjattava mahdolliset puutteet.
Rahastoyhtiöiden on lisäksi tarkistettava kyseisiä periaatteita vuosittain. Tarkistus on suoritettava myös silloin, kun tapahtuu olennainen muutos, joka vaikuttaa rahastoyhtiön kykyyn päästä sen hoitaman yhteissijoitusyrityksen kannalta parhaimpaan mahdolliseen tulokseen.
4. Rahastoyhtiöiden on voitava osoittaa, että ne ovat antaneet toimeksiannot yhteissijoitusyrityksen puolesta 2 kohdan mukaisesti vahvistettuja toimintaperiaatteita noudattaen.
4 JAKSO
Toimeksiantojen käsittely
27 artikla
Yleiset periaatteet
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat käyttöön ja soveltavat menettelyjä ja järjestelyjä, joiden avulla yhteissijoitusyrityksen puolesta toteutettavat salkkutapahtumat voidaan toteuttaa täsmällisesti, tasapuolisesti ja nopeasti.
Rahastoyhtiöiden soveltamien menettelyjen ja järjestelyjen on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
niillä on varmistettava, että yhteissijoitusyritysten lukuun toteutetut toimeksiannot kirjataan ja kohdennetaan viipymättä ja oikein;
b)
niillä on toteutettava toisiaan vastaavat yhteissijoitusyritysten toimeksiannot järjestyksessä ja viipymättä, jollei tämä ole toimeksiannon erityispiirteiden tai vallitsevien markkinaolosuhteiden kannalta epätarkoituksenmukaista tai jollei yhteissijoitusyrityksen etu muuta vaadi.
Toteutettujen toimeksiantojen selvityksessä saadut rahoitusvälineet tai rahasummat on siirrettävä viipymättä ja oikein asianomaisen yhteissijoitusyrityksen tilille.
2. Rahastoyhtiö ei saa käyttää väärin tietoja, jotka liittyvät vireille pantuihin yhteissijoitusyrityksen toimeksiantoihin, ja sen on toteutettava kaikki kohtuulliset toimenpiteet estääkseen relevantteja henkilöitään käyttämästä väärin tällaisia tietoja.
28 artikla
Kaupankäyntitoimeksiantojen yhdistäminen ja kohdentaminen
1. Jäsenvaltiot eivät saa antaa rahastoyhtiöiden toteuttaa yhteissijoitusyrityksen toimeksiantoja yhdessä toisen yhteissijoitusyrityksen tai toisen asiakkaan toimeksiannon tai rahastoyhtiön omaan lukuun toteutettavan toimeksiannon kanssa, jolleivät seuraavat edellytykset täyty:
a)
on oltava epätodennäköistä, että toimeksiantojen yhdistäminen on kokonaistuloksen kannalta epäedullista jollekin niistä yhteissijoitusyrityksistä tai asiakkaista, joiden toimeksiannot on tarkoitus yhdistää;
b)
käytössä on oltava toimeksiantojen kohdentamisperiaatteet, joita on sovellettava, ja kyseisillä periaatteilla on säänneltävä riittävän tarkkaan sitä, miten yhdessä toteutetut toimeksiannot kohdennetaan tasapuolisesti, mukaan luettuna se, miten toimeksiantojen määrä ja hinta vaikuttavat kohdentamiseen ja miten osittaista toteuttamista käsitellään.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että silloin kun rahastoyhtiö yhdistää jonkin yhteissijoitusyrityksen toimeksiannon toisten yhteissijoitusyritysten tai asiakkaiden yhden tai useamman muun toimeksiannon kanssa ja yhdistetty toimeksianto toteutetaan osittain, se kohdentaa asianomaiset kaupat toimeksiantojen kohdentamisperiaatteidensa mukaisesti.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rahastoyhtiöt, jotka ovat yhdistäneet omaan lukuun toteutettavia liiketoimia yhteissijoitusyritysten tai muiden asiakkaiden yhden tai useamman toimeksiannon kanssa, eivät kohdenna asianomaisia kauppoja yhteissijoitusyrityksen tai muun asiakkaan kannalta vahingollisella tavalla.
4. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että kun rahastoyhtiö yhdistää yhteissijoitusyrityksen tai muun asiakkaan toimeksiannon omaan lukuunsa toteutettavan liiketoimen kanssa ja yhdistetty toimeksianto toteutetaan osittain, se antaa asianomaisia kauppoja kohdentaessaan etusijan yhteissijoitusyritykselle tai muulle asiakkaalle omaan lukuunsa toteutettuun liiketoimeen nähden.
Jos rahastoyhtiö pystyy kuitenkin perustellusti osoittamaan kyseiselle yhteissijoitusyritykselle tai toiselle asiakkaalleen, ettei se olisi ilman yhdistämistä voinut toteuttaa kyseistä toimeksiantoa yhtä edullisin ehdoin tai lainkaan, se saa kohdentaa omaan lukuunsa toteutetun liiketoimen suhteellisesti noudattaen 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja toimeksiantojen kohdentamisperiaatteita.
5 JAKSO
Kannustimet
29 artikla
Yhteissijoitusyrityksen etujen suojaaminen
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rahastoyhtiöiden ei katsota toimivan rehellisesti, tasapuolisesti, ammattimaisesti ja yhteissijoitusyrityksen etujen mukaisesti, jos ne toteuttaessaan yhteissijoitusyritykselle sijoitusten hoitoon ja hallinnoimiseen liittyviä toimia maksavat tai saavat maksun tai palkkion taikka tarjoavat tai saavat muun kuin rahallisen edun seuraavassa lueteltuja maksuja ja palkkioita lukuun ottamatta:
a)
yhteissijoitusyritykselle tai yhteissijoitusyrityksen lukuun toimivalle henkilölle suoritettu tai yhteissijoitusyrityksen tai tällaisen henkilön suorittama maksu tai palkkio taikka yhteissijoitusyritykselle tai tällaiselle henkilölle tarjottu tai näiden tarjoama muu kuin rahallinen etu;
b)
kolmannelle osapuolelle tai kolmannen osapuolen lukuun toimivalle henkilölle suoritettu tai kolmannen osapuolen tai tällaisen henkilön suorittama maksu tai palkkio taikka kolmannelle osapuolelle tai tällaiselle henkilölle tarjottu tai näiden tarjoama muu kuin rahallinen etu, silloin kun seuraavat edellytykset täyttyvät:
i)
maksusta, palkkiosta tai edusta ja sen luonteesta ja määrästä tai, kun määrää ei pystytä määrittämään, määrän laskentamenetelmästä on ennen asianomaisen palvelun tarjoamista annettava yhteissijoitusyritykselle selkeässä muodossa kattavat, paikkansapitävät ja ymmärrettävät tiedot;
ii)
maksun tai palkkion maksamisen tai muun kuin rahallisen edun tarjoamisen on parannettava kyseisen palvelun laatua, eikä se saa haitata sen velvollisuuden noudattamista, jonka mukaan rahastoyhtiön on toimittava yhteissijoitusyrityksen etujen mukaisesti;
c)
varsinaiset maksut, joilla mahdollistetaan asianomaisen palvelun tarjoaminen tai jotka ovat tarpeen sen tarjoamiseksi, mukaan luettuina säilytyspalkkiot, selvitys- ja vaihtopalkkiot sekä lakisääteiset verot ja maksut, ja jotka eivät luonteensa vuoksi voi johtaa ristiriitaan rehellistä, tasapuolista, ammattimaista ja asiakkaiden etujen mukaista toimintaa koskevien rahastoyhtiöiden velvollisuuksien kanssa.
2. Jäsenvaltioiden on annettava rahastoyhtiölle 1 kohdan b alakohdan i alakohdan soveltamiseksi lupa ilmoittaa maksua, palkkiota tai muuta kuin rahallista etua koskeviin järjestelyihin liittyvät olennaiset ehdot tiivistetyssä muodossa, jos kyseinen rahastoyhtiö sitoutuu antamaan lisätietoja osuudenhaltijan pyynnöstä ja noudattaa antamaansa sitoumusta.
V LUKU
SÄILYTYSYHTEISÖN JA RAHASTOYHTIÖN VÄLISEN VAKIOSOPIMUKSEN TIEDOT
(Direktiivin 2009/65/EY 23 artiklan 5 kohta ja 33 artiklan 5 kohta)
30 artikla
Sopimuspuolten noudattamiin menettelyihin liittyvät seikat
Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että säilytysyhteisö ja rahastoyhtiö, joihin viitataan tässä luvussa ilmaisulla ”sopimuspuolet”, sisällyttävät direktiivin 2009/65/EY 23 artiklan 5 kohdassa tai 33 artiklan 5 kohdassa tarkoitettuun kirjalliseen sopimukseen vähintään seuraavat tiedot, jotka liittyvät sopimuspuolten tarjoamiin palveluihin ja noudattamiin menettelyihin:
a)
kuvaus menettelyistä, varojen säilytykseen liittyvät menettelyt mukaan luettuina, jotka vahvistetaan yhteissijoitusyrityksen kunkin sellaisen omaisuuserän lajin osalta, joka on annettu säilytysyhteisön säilytettäväksi;
b)
kuvaus menettelyistä, joita noudatetaan, kun rahastoyhtiö aikoo muuttaa yhteissijoitusyrityksen rahastosääntöjä tai tarjousesitettä ja kun on yksilöitävä tilanteet, joissa muutoksesta on ilmoitettava säilytysyhteisölle, tai kun muutoksen toteuttamiseen tarvitaan säilytysyhteisön ennakkosuostumus;
c)
kuvaus keinoista ja menettelyistä, joilla säilytysyhteisö toimittaa rahastoyhtiölle kaikki olennaiset tiedot, joita rahastoyhtiö tarvitsee tehtäviensä suorittamiseen, mukaan luettuna kuvaus keinoista ja menettelyistä, jotka liittyvät rahoitusvälineisiin liittyvien oikeuksien käyttöön, sekä keinoista ja menettelyistä, joita sovelletaan, jotta rahastoyhtiö ja yhteissijoitusyritys saavat ajankohtaisia ja tarkkoja tietoja yhteissijoitusyrityksen tileistä;
d)
kuvaus keinoista ja menettelyistä, joilla säilytysyhteisö saa kaikki olennaiset tiedot, joita se tarvitsee tehtäviensä suorittamiseen;
e)
kuvaus menettelyistä, joilla säilytysyhteisö voi tutkia rahastoyhtiön toimintaa ja arvioida toimitettujen tietojen laatua, paikalla tapahtuvat vierailut mukaan luettuina;
f)
kuvaus menettelyistä, joilla rahastoyhtiö voi tarkastella, miten säilytysyhteisö suoriutuu sopimusvelvoitteistaan.
31 artikla
Tietojenvaihtoon sekä salassapitoa ja rahanpesua koskeviin velvoitteisiin liittyvät seikat
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että direktiivin 2009/65/EY 23 artiklan 5 kohdassa tai 33 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun sopimuksen sopimuspuolet sisällyttävät kyseiseen sopimukseen ainakin seuraavat tietojenvaihtoon sekä salassapitoa ja rahanpesua koskeviin velvoitteisiin liittyvät seikat:
a)
luettelo kaikista yhteissijoitusyrityksen osuuksien merkitsemiseen, lunastamiseen, liikkeeseenlaskuun, peruuttamiseen ja takaisinostoon liittyvistä tiedoista, jotka on vaihdettava yhteissijoitusyrityksen, sen rahastoyhtiön ja säilytysyhteisön välillä;
b)
sopimuspuoliin sovellettavat salassapitoa koskevat velvoitteet;
c)
tarvittaessa tiedot sopimuspuolten niihin velvoitteisiin liittyvistä tehtävistä ja vastuualueista, jotka koskevat rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa.
2. Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut velvoitteet on muotoiltava siten, etteivät ne rajoita rahastoyhtiön kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten eivätkä yhteissijoitusyrityksen kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten mahdollisuutta saada olennaisia asiakirjoja ja tietoja.
32 artikla
Kolmansien osapuolten nimeämiseen liittyvät seikat
Jos säilytysyhteisö tai rahastoyhtiö aikoo nimetä kolmansia osapuolia suorittamaan tehtäviään, jäsenvaltioiden on vaadittava direktiivin 2009/65/EY 23 artiklan 5 kohdassa tai 33 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun sopimuksen kumpaakin sopimuspuolta sisällyttämään sopimukseen vähintään seuraavat tiedot:
a)
molempien sopimuspuolten sitoumus antaa säännöllisesti tarkat tiedot jokaisesta kolmannesta osapuolesta, jonka säilytysyhteisö tai rahastoyhtiö on nimennyt suorittamaan tehtäviään;
b)
sitoumus siitä, että sopimuspuoli antaa toisen sopimuspuolen pyynnöstä tiedot perusteista, joilla kolmas osapuoli on valittu, sekä toimista, jotka on toteutettu valitun kolmannen osapuolen suorittamien toimintojen valvomiseksi;
c)
ilmoitus siitä, että direktiivin 2009/65/EY 24 artiklassa tai 34 artiklassa tarkoitettua säilytysyhteisön vastuuta ei rajoita se, että säilytysyhteisö on antanut kaikki säilytettävinään olevat varat tai osan niistä kolmannen osapuolen haltuun.
33 artikla
Sopimuksen mahdollisiin muutoksiin ja irtisanomiseen liittyvät seikat
Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että direktiivin 2009/65/EY 23 artiklan 5 kohdassa tai 33 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun sopimuksen sopimuspuolet sisällyttävät kyseiseen sopimukseen vähintään seuraavat sopimuksen muutoksiin ja irtisanomiseen liittyvät tiedot:
a)
sopimuksen voimassaoloaika;
b)
ehdot, joilla sopimusta voidaan muuttaa tai se voidaan irtisanoa;
c)
tarvittavat ehdot, joilla helpotetaan siirtymistä toiseen säilytysyhteisöön, ja menettely, joilla säilytysyhteisön on tällaisessa tapauksessa lähetettävä kaikki olennaiset tiedot kyseiselle toiselle säilytysyhteisölle.
34 artikla
Sovellettava laki
Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että direktiivin 2009/65/EY 23 artiklan 5 kohdassa tai 33 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun sopimuksen sopimuspuolet täsmentävät, että sopimukseen sovelletaan yhteissijoitusyrityksen kotijäsenvaltion lakia.
35 artikla
Sähköinen tiedonsiirto
Jos direktiivin 2009/65/EY 23 artiklan 5 kohdassa tai 33 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun sopimuksen sopimuspuolet sopivat käyttävänsä sähköistä tiedonsiirtoa kaikkeen keskinäiseen tietojenvaihtoon tai osaan siitä, jäsenvaltioiden on edellytettävä, että sopimuksessa on määräykset, joilla varmistetaan näin vaihdettujen tietojen säilyttäminen.
36 artikla
Sopimuksen soveltamisala
Jäsenvaltiot voivat sallia, että direktiivin 2009/65/EY 23 artiklan 5 kohdassa tai 33 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua sopimusta sovelletaan useampaan kuin yhteen rahastoyhtiön hoitamaan yhteissijoitusyritykseen. Tällöin sopimuksessa on lueteltava kaikki sen soveltamisalaan kuuluvat yhteissijoitusyritykset.
37 artikla
Palvelutasosopimus
Jäsenvaltioiden on sallittava, että sopimuspuolet sisällyttävät direktiivin 2009/65/EY 23 artiklan 5 kohdassa tai 33 artiklan 5 kohdassa tarkoitettuun sopimukseen tai erilliseen kirjalliseen sopimukseen 30 artiklan c ja d alakohdassa tarkoitettujen keinojen ja menettelyjen yksityiskohdat.
VI LUKU
RISKIENHALLINTA
(Direktiivin 2009/65/EY 51 artiklan 1 kohta)
1 JAKSO
Riskienhallintaperiaatteet ja riskienmittaus
38 artikla
Riskienhallintaperiaatteet
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat käyttöön asianmukaiset ja dokumentoidut riskienhallintaperiaatteet, joilla voidaan tunnistaa rahastoyhtiöiden hoitamiin yhteissijoitusyrityksiin mahdollisesti tai tosiasiallisesti kohdistuvat riskit, ja että ne soveltavat ja ylläpitävät niitä.
Riskienhallintaperiaatteiden on käsitettävä sellaiset menettelyt, joiden avulla rahastoyhtiö voi arvioida kuhunkin hoitamaansa yhteissijoitusyritykseen kohdistuvat markkina-, likviditeetti- ja vastapuoliriskit sekä kaikki muut riskit, toimintariskit mukaan luettuina, jotka voivat olla rahastoyhtiön hoitaman yksittäisen yhteissijoitusyrityksen kannalta olennaisia.
Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt käsittelevät riskienhallintaperiaatteissa ainakin seuraavia seikkoja:
a)
tekniikat, välineet ja järjestelyt, joiden avulla rahastoyhtiöt voivat noudattaa 40 ja 41 artiklassa asetettuja velvoitteita;
b)
riskienhallintaan liittyvä rahastoyhtiön sisäinen vastuunjako.
2. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että 1 kohdassa tarkoitetuissa riskienhallintaperiaatteissa määritellään, millä ehdoilla 12 artiklassa tarkoitettu riskienhallintatoiminto antaa raportteja hallitukselle, ylemmälle johdolle ja tarvittaessa valvovalle toiminnolle, mitä raporttien on sisällettävä ja kuinka usein niitä on annettava.
3. Sovellettaessa 1 ja 2 kohtaa jäsenvaltioiden on varmistettava, että rahastoyhtiöt ottavat huomioon oman liiketoimintansa ja hoitamiensa yhteissijoitusyritysten luonteen, laajuuden ja monimutkaisuuden.
39 artikla
Riskienhallintaperiaatteiden arviointi, valvonta ja uudelleentarkastelu
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt arvioivat, valvovat ja tarkastelevat säännöllisesti uudelleen
a)
riskienhallintaperiaatteiden sekä 40 ja 41 artiklassa tarkoitettujen järjestelyjen, menettelyjen ja tekniikoiden asianmukaisuutta ja tehokkuutta;
b)
sitä, miten hyvin rahastoyhtiö noudattaa riskienhallintaperiaatteita sekä 40 ja 41 artiklassa tarkoitettuja järjestelyjä, menettelyjä ja tekniikoita;
c)
niiden toimenpiteiden riittävyyttä ja tehokkuutta, jotka on toteutettu riskienhallintamenettelyjen toiminnassa esiintyneiden puutteiden korjaamiseksi.
2. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ilmoittavat kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille riskienhallintamenettelyjen kaikista olennaisista muutoksista.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rahastoyhtiön kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset tarkistavat 1 kohdassa asetettuja vaatimuksia jatkuvasti ja toimilupien myöntämisen yhteydessä.
2 JAKSO
Riskienhallintamenettelyt, vastapuoliriski ja sijoitusten keskittäminen saman liikkeeseenlaskijan arvopapereihin
40 artikla
Riskien mittaaminen ja hallinta
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt vahvistavat asianmukaiset ja tehokkaat järjestelyt, menettelyt ja tekniikat, jotta voidaan
a)
milloin tahansa mitata ja hallita rahastoyhtiöiden hoitamiin yhteissijoitusyrityksiin mahdollisesti tai tosiasiallisesti kohdistuvia riskejä;
b)
varmistaa, että kokonaisriskille ja vastapuoliriskille asetettuja rajoja noudatetaan 41 ja 43 artiklan mukaisesti.
Kyseisten järjestelyjen, menettelyjen ja tekniikoiden on oltava rahastoyhtiöiden liiketoiminnan ja niiden hoitamien yhteissijoitusyritysten luonteen, laajuuden ja monimutkaisuuden perusteella oikeasuhteisia ja yhteissijoitusyrityksen riskiprofiilin mukaisia.
2. Sovellettaessa 1 kohtaa jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt toteuttavat seuraavat toimet kunkin hoitamansa yhteissijoitusyrityksen osalta:
a)
ottavat käyttöön tarvittavat riskienmittausjärjestelyt, -menettelyt ja -tekniikat sen varmistamiseksi, että otettuihin positioihin liittyvät riskit ja niiden vaikutus koko riskiprofiiliin mitataan tarkasti asianmukaisten ja luotettavien tietojen pohjalta ja että riskienmittausjärjestelyt, -menettelyt ja -tekniikat dokumentoidaan asianmukaisesti;
b)
tekevät tarvittaessa määräaikaisia toteumatestejä tarkistaakseen riskienmittausjärjestelyjen, kuten mallipohjaisten ennusteiden ja estimaattien, validiuden;
c)
tekevät tarvittaessa määräaikaisia stressitestejä ja skenaarioanalyysejä puuttuakseen markkinaolosuhteiden mahdollisista muutoksista johtuviin riskeihin, jotka saattavat vaikuttaa kielteisesti yhteissijoitusyritykseen;
d)
ottavat käyttöön sisäisiä riskirajoja koskevan dokumentoidun järjestelmän niitä toimenpiteitä varten, joilla hallitaan ja valvotaan kunkin yhteissijoitusyrityksen riskejä, sekä soveltavat ja ylläpitävät kyseistä järjestelmää, ottaen huomioon kaikki 38 artiklassa tarkoitetut yhteissijoitusyrityksen kannalta mahdollisesti olennaiset riskit sekä varmistaen yhdenmukaisuuden yhteissijoitusyrityksen riskiprofiilin kanssa;
e)
varmistavat, että kunkin yhteissijoitusyrityksen nykyinen riskitaso on d alakohdassa säädetyn riskirajajärjestelmän mukainen;
f)
ottavat käyttöön asianmukaiset menettelyt, jotka johtavat osuudenhaltijoiden etujen mukaisiin oikea-aikaisiin korjaustoimenpiteisiin, jos riskirajajärjestelmää tosiasiallisesti rikotaan tai sitä odotetaan rikottavan, sekä soveltavat ja ylläpitävät kyseisiä menettelyjä.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rahastoyhtiöt ottavat käyttöön likviditeettiriskin asianmukaisen hallintaprosessin sen varmistamiseksi, että kukin niiden hoitama yhteissijoitusyritys kykenee kaiken aikaa noudattamaan direktiivin 2009/65/EY 84 artiklan 1 kohtaa.
Rahastoyhtiöiden on tarvittaessa tehtävä stressitestejä, joiden avulla voidaan arvioida yhteissijoitusyrityksen likviditeettiriskiä poikkeuksellisissa olosuhteissa.
4. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että kunkin niiden hoitaman yhteissijoitusyrityksen sijoitusten likviditeettiprofiili on rahaston säännöissä, perustamisasiakirjoissa tai tarjousesitteessä vahvistetun lunastuspolitiikan kannalta asianmukainen.
41 artikla
Kokonaisriskin laskeminen
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt laskevat rahastoyhtiön hoitamaan yhteissijoitusyritykseen kohdistuvan, direktiivin 2009/65/EY 51 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun kokonaisriskin jompanakumpana seuraavista suureista:
a)
lisäriskinä ja -vivutuksena, jotka rahastoyhtiön hoitama yhteissijoitusyritys aiheuttaa käyttämällä rahoitusjohdannaisia, direktiivin 2009/65/EY 51 artiklan 3 kohdan neljännen alakohdassa tarkoitetut kytketyt johdannaiset mukaan luettuina, ja jotka eivät saa ylittää yhteissijoitusyrityksen varojen kokonaisnettoarvoa;
b)
yhteissijoitusyrityksen sijoitussalkkuun kohdistuvana markkinariskinä.
2. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt laskevat yhteissijoitusyrityksen kokonaisriskin vähintään kerran päivässä.
3. Jäsenvaltiot voivat sallia sen, että rahastoyhtiöt laskevat kokonaisriskin asianmukaisella tavalla käyttämällä sijoitusasteen mittausta, value-at-risk-lähestymistapaa tai kehittyneitä riskienmittausmenetelmiä. Tässä säännöksessä ilmaisulla ”value-at-risk” tarkoitetaan mittaa, joka ilmaisee suurinta odotettua tappiota tietyllä luottamustasolla ja tietyllä aikavälillä.
Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että valittu kokonaisriskin mittausmenetelmä on asianmukainen ottaen huomioon yhteissijoitusyrityksen noudattama sijoitusstrategia, käytettyjen rahoitusjohdannaisten lajit ja monimutkaisuudet sekä rahoitusjohdannaisten osuus yhteissijoitusyrityksen sijoitussalkusta.
4. Jos yhteissijoitusyritys käyttää vivutusta tai markkinariskiä lisätäkseen direktiivin 2009/65/EY 51 artiklan 2 kohdan mukaisesti menetelmiä ja välineitä, takaisinosto- tai arvopaperilainaussopimukset mukaan luettuina, jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat kokonaisriskiä laskiessaan nämä liiketoimet huomioon.
42 artikla
Sijoitusasteen mittaus
1. Jos kokonaisriskin laskennassa käytetään sijoitusasteen mittausta, jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt soveltavat sitä kaikkiin rahoitusjohdannaispositioihin, direktiivin 2009/65/EY 51 artiklan 3 kohdan neljännessä alakohdassa tarkoitetut kytketyt johdannaiset mukaan luettuina, kun rahoitusjohdannaisia käytetään joko osana yhteissijoitusyrityksen yleistä sijoituspolitiikkaa, riskien vähentämiseen tai mainitun direktiivin 51 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun tehokkaaseen salkunhoitoon.
2. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt käyttäessään sijoitusasteen mittausta kokonaisriskin laskemiseen muuntavat kunkin rahoitusjohdannaisposition kyseisen vastaavan, johdannaisen perustana oleviin varoihin liittyvän position markkina-arvoksi (yleinen sijoitusasteen mittaus).
Jäsenvaltiot voivat sallia, että rahastoyhtiöt soveltavat muita laskentamenetelmiä, jotka vastaavat yleistä sijoitusasteen mittausta.
3. Jäsenvaltiot voivat sallia, että rahastoyhtiö ottaa nettoutus- ja suojausjärjestelyt huomioon laskiessaan kokonaisriskiä, jos kyseisissä järjestelyissä ei jätetä ottamatta huomioon ilmeisiä ja olennaisia riskejä ja niillä vähennetään selvästi riskeille altistumista.
4. Jos rahoitusjohdannaisten käyttö ei lisää yhteissijoitusyrityksen kokonaisriskiä, kohde-etuuteen liittyvää riskiä ei tarvitse ottaa huomioon sijoitusasteen laskemisessa.
5. Sijoitusasteen mittausta käytettäessä kokonaisriskin laskemiseen ei tarvitse sisällyttää väliaikaisia lainajärjestelyjä, joita on toteutettu yhteissijoitusyrityksen puolesta direktiivin 2009/65/EY 83 artiklan mukaisesti.
43 artikla
Vastapuoliriski ja sijoitusten keskittäminen saman liikkeeseenlaskijan arvopapereihin
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että vakioimattomista johdannaisista (OTC, ”over-the-counter-johdannaiset”) aiheutuvaan vastapuoliriskiin sovelletaan direktiivin 2009/65/EY 52 artiklassa asetettuja rajoja.
2. Laskiessaan direktiivin 2009/65/EY 52 artiklan 1 kohdassa asetettujen rajojen mukaista yhteissijoitusyrityksen vastapuoliriskiä rahastoyhtiöiden on käytettävä kyseisen vastapuolen kanssa tehdyn vakioimattoman johdannaissopimuksen positiivista markkina-arvoa.
Rahastoyhtiöt voivat nettouttaa yhteissijoitusyrityksen johdannaisiin liittyvät positiot saman vastapuolen kanssa, jos ne voivat panna vastapuolen kanssa tehdyt nettoutussopimukset oikeudellisesti täytäntöön yhteissijoitusyrityksen puolesta. Nettoutus sallitaan ainoastaan vakioimattomien johdannaisten osalta saman vastapuolen kanssa eikä muiden positioiden osalta, joita yhteissijoitusyrityksellä saattaa olla saman vastapuolen kanssa.
3. Jäsenvaltiot voivat sallia, että rahastoyhtiöt pienentävät yhteissijoitusyrityksen vastapuoliriskiä vakioimattomien johdannaissopimusten kaupoissa vastaanottamalla vakuuden. Vastaanotetun vakuuden on oltava riittävän likvidi, jotta se voidaan myydä nopeasti sellaiseen hintaan, joka on lähellä sen ennen myyntiä määritettyä arvoa.
4. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat vakuuden huomioon laskiessaan direktiivin 2009/65/EY 52 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua vastapuoliriskiä, kun rahastoyhtiö siirtää vakuuden vakioimattoman johdannaissopimuksen vastapuolelle yhteissijoitusyrityksen puolesta. Siirretty vakuus voidaan ottaa huomioon nettomääräisenä ainoastaan, jos rahastoyhtiöllä on mahdollisuus panna kyseisen vastapuolen kanssa tehdyt nettoutusjärjestelyt oikeudellisesti täytäntöön yhteissijoitusyrityksen puolesta.
5. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt laskevat direktiivin 2009/65/EY 52 artiklassa saman liikkeeseenlaskijan arvopapereihin sijoittamiselle asetetut rajat sen kohde-etuusriskin perusteella, joka sijoitusasteen mittauksen mukaan syntyy rahoitusjohdannaisten käytöstä.
6. Direktiivin 2009/65/EY 52 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista, vakioimattomien johdannaissopimusten kaupoista aiheutuvan riskin osalta jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt sisällyttävät laskelmaan johdannaissopimusten vastapuoliriskit.
3 JAKSO
Vakioimattomien johdannaisten arvonmääritysmenettelyt
44 artikla
Vakioimattomien johdannaisten arvonmääritysmenettelyt
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä todentamaan, että vakioimattomien johdannaisten yhteissijoitusyritykselle aiheuttamille riskeille määritetään käyvät arvot, jotka eivät perustu pelkästään vakioimattomien johdannaissopimusten kauppojen vastapuolten tekemiin markkinanoteerauksiin ja jotka täyttävät direktiivin 2007/16/EY 8 artiklan 4 kohdassa asetetut vaatimukset.
2. Sovellettaessa 1 kohtaa rahastoyhtiöiden on otettava käyttöön järjestelyt ja menettelyt, joilla varmistetaan vakioimattomien johdannaisten yhteissijoitusyritykselle aiheuttamien riskien asianmukainen, läpinäkyvä ja oikeudenmukainen arvioiminen, sekä sovellettava ja ylläpidettävä niitä.
Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että vakioimattomien johdannaisten käyvät arvot arvioidaan asianmukaisesti, tarkasti ja riippumattomasti.
Arvonmääritystä koskevien järjestelyjen ja menettelyjen on oltava kyseisten vakioimattomien johdannaisten luonteen ja monimutkaisuuden perusteella asianmukaisia ja oikeasuhteisia.
Rahastoyhtiöiden on noudatettava 5 artiklan 2 kohdassa ja 23 artiklan 4 kohdan toisessa alakohdassa asetettuja vaatimuksia, kun vakioimattomien johdannaisten arvonmääritystä koskeviin järjestelyihin ja menettelyihin liittyy tiettyjä kolmansien osapuolten suorittamia toimia.
3. Edellä 1 ja 2 kohtaa sovellettaessa riskienhallintatoiminnolle on nimettävä erityiset tehtävät ja vastuualueet.
4. Edellä 2 kohdassa tarkoitetut arvonmääritystä koskevat järjestelyt ja menettelyt on dokumentoitava asianmukaisesti.
4 JAKSO
Johdannaissopimuksia koskevien tietojen toimittaminen
45 artikla
Johdannaissopimuksia koskevat kertomukset
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt toimittavat kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille vähintään kerran vuodessa kertomukset, joiden sisältämät tiedot antavat oikean ja riittävän kuvan kutakin rahastoyhtiön hoitamaa yhteissijoitusyritystä varten käytettyjen johdannaissopimusten tyypeistä, niiden riskeistä, määrällisistä rajoista sekä johdannaiskauppojen riskien arviointiin käytetyistä menetelmistä.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rahastoyhtiön kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset tarkistavat 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen säännönmukaisuuden ja täydellisyyden ja että ne voivat tarvittaessa puuttua asiaan.
VII LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
46 artikla
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2011. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltiot säätävät siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
47 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
48 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 1 päivänä kesäkuuta 2010.