PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 405/2011
ze dne 19. dubna 2011,
kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovoz některých tyčí a prutů z nerezavějící oceli pocházejících z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
1.1 Prozatímní opatření
(1)
Komise uložila prostřednictvím nařízení (EU) č. 1261/2010 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) prozatímní vyrovnávací clo na dovoz některých tyčí z nerezavějící oceli pocházejících z Indie.
(2)
Řízení bylo zahájeno na základě podnětu, který dne 15. února 2010 podala Evropská federace průmyslu železa a oceli (Eurofer) (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících podstatnou část, v tomto případě více než 25 %, celkové výroby některých tyčí z nerezavějící oceli v Unii.
(3)
Jak je stanoveno ve 23. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření ohledně subvencování a újmy se týkalo období od 1. dubna 2009 do 31. března 2010 (dále jen „období šetření“). Průzkum trendů významných pro posouzení újmy se týkal období od roku 2007 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
1.2 Následný postup
(4)
Po sdělení nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních vyrovnávacích opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), se k prozatímním zjištěním písemně vyjádřila řada zúčastněných stran. Strany, které o to požádaly, dostaly možnost slyšení. Komise nadále shromažďovala veškeré informace, jež považovala za nezbytné pro konečná zjištění. Ústní a písemné připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně zohledněny.
(5)
Všem zúčastněným stranám byly sděleny základní skutečnosti a úvahy, z nichž vycházel záměr doporučit uložení konečného vyrovnávacího cla na dovoz některých tyčí z nerezavějící oceli pocházejících z Indie a konečný výběr částek zajištěných v podobě prozatímního cla. Po tomto konečném poskytnutí informací byla stranám ponechána lhůta, ve které mohly zaujmout stanovisko.
1.3 Strany dotčené řízením
(6)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se stran dotčených daným řízením, potvrzují se 5. až 22. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
2.1 Dotčený výrobek
(7)
Je třeba připomenout, že, jak uvádí 24. bod odůvodnění prozatímního nařízení, za „dotčený výrobek“ byly určeny tyče a pruty z nerezavějící oceli, po tváření za studena nebo povrchové úpravě za studena již dále neopracované, jiné než tyče a pruty s kruhovým příčným průřezem o průměru 80 mm nebo větším, pocházející z Indie, v současnosti kódů KN 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 a 7222 20 89.
(8)
Jeden vyvážející výrobce z Indie uvedl, že tyče z nerezavějící oceli s kruhovým příčným průřezem o průměru menším než 80 mm, které však nejsou v rozmezí tolerance H6 až H11, by měly být vyloučeny z šetření, protože se na ně nevztahuje definice výrobku.
(9)
Toto tvrzení bylo odmítnuto, neboť v definici výrobku se na toleranci neodkazuje. Kontrolní číslo výrobku (PCN) v dotazníku sice obsahuje položku výlučně určenou pro tolerance v rozmezí H6 až H11, ta je však uvedena pouze pro účely srovnání a pro výrobek, jenž je předmětem šetření, nemá závazné důsledky. Z toho důvodu se dospělo k názoru, že výrobky, které nejsou v rozmezí tolerance H6 až H11, by neměly být z šetření vyloučeny.
(10)
Je třeba poznamenat, že výrobky, které nejsou v rozmezí tolerance H6 až H11, byly pro výpočet prozatímního rozpětí subvencování a újmy zohledněny.
2.2 Obdobný výrobek
(11)
Jelikož k obdobnému výrobku nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 25. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. SUBVENCOVÁNÍ
3.1 Úvod
(12)
Ve 26. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se odkazuje na tyto režimy, v jejichž rámci jsou údajně poskytovány subvence:
a)
režim „Kniha celních nároků“;
b)
režim předběžného povolení;
c)
režim podpory vývozu kapitálového zboží;
d)
režim pro subjekty orientované na vývoz;
e)
režim vývozních úvěrů.
(13)
Výrobní odvětví Unie vyjádřilo pochybnosti o tom, zda Komise neopomněla zohlednit řadu programů subvencí. Odvětví tak dospělo k názoru, že subvence, které indičtí výrobci podle šetření obdrželi, byly podhodnoceny.
(14)
V reakci na tuto skutečnost je nutné poznamenat, že podnět obsahoval velký počet národních a místních režimů subvencí, které byly zahrnuty do dotazníku pro vyvážející výrobce v Indii a prošetřeny Komisí. Avšak pouze v případě programů uvedených výše ve 12. bodě odůvodnění bylo shledáno, že vyvážející výrobci, jichž se šetření týkalo a již byli zařazeni do vzorku, obdrželi subvence.
(15)
Výrobní odvětví Unie také tvrdilo, že závěry Komise odporují závěru ministerstva obchodu USA (US DOC), které v nedávném řízení o uložení vyrovnávacího cla týkajícího se vývozu oceli z Indie zjistilo daleko vyšší subvence. K tomu je však třeba poznamenat, že se tyto závěry týkají jiného výrobku a jiného vyšetřovacího období. Toto tvrzení se proto zamítá.
(16)
Jelikož nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se 26. až 28. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.2 Režim „Kniha celních nároků“ (dále jen „KCN“)
(17)
Několik stran tvrdilo, že režim KCN by neměl být považován za napadnutelné subvence, neboť účelem tohoto režimu je vyrovnat dovozní cla. Jak je vysvětleno ve 38. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tento režim nelze považovat za přípustný režim vracení cla nebo režim vracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, jelikož nesplňuje pravidla stanovená v příloze I písm. i), v příloze II (definice a pravidla navracení) a příloze III (definice a pravidla navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Zejména jde o to, že vývozce nemá žádnou povinnost bezcelně dovezené zboží při výrobním procesu skutečně spotřebovat a výše kreditu není vypočtena ve vztahu ke skutečně využitým vstupům. Navíc neexistuje žádný systém nebo postup pro potvrzení, které vstupy jsou spotřebovávány při procesu výroby vyváženého výrobku nebo zda došlo k nadměrné platbě dovozního cla ve smyslu přílohy I písm. i) a příloh II a III základního nařízení. V neposlední řadě má vývozce nárok čerpat výhody režimu KCN bez ohledu na to, zda vůbec nějaké vstupy doveze. Pro získání výhody stačí, aby vývozce prostě vyvezl zboží, aniž by prokazoval, že byl dovezen nějaký vstupní materiál. Dokonce i vývozci, kteří obstarávají veškeré vstupy na místě a nedovážejí žádné zboží, které lze použít jako vstupy, mají nárok na čerpání výhod v rámci režimu KCN. Tato tvrzení se proto zamítají.
(18)
Pokud jde o prodej licence KCN, jedna strana tvrdila, že skutečná prodejní cena nedosahovala hodnoty licence a výhoda proto byla menší. V této souvislosti je třeba poznamenat, že výhoda získaná podle tohoto režimu byla vypočítána na základě výše kreditu poskytnutého v rámci této licence, bez ohledu na to, zda byla licence použita pro vyrovnání dovozních cel či zda byla skutečně prodána. Má se zato, že jakýkoli prodej licence za cenu pod její nominální hodnotou je čistě obchodní rozhodnutí, které nemění výši výhody poskytované v rámci tohoto režimu. Toto tvrzení se proto zamítá.
(19)
Jedna strana dále tvrdila, že by se výhoda získaná v rámci tohoto režimu neměla určovat podle vývozní hodnoty, nýbrž podle skutečného využití licence KCN - a to i v případě, že byl režim KCN považován za napadnutelný. Co se toho týče, je nutné připomenout, že v souladu s čl. 3 odst. 2 a článkem 5 základního nařízení byla výše napadnutelných subvencí vypočtena na základě výhody, kterou získal příjemce a která byla zjištěna za období šetření. V tomto ohledu se mělo zato, že výhodu příjemce získá v momentě, kdy dojde k vývozní transakci uskutečněné v rámci tohoto režimu. V tomto okamžiku je indická vláda povinna se zříct celních poplatků, čímž vzniká finanční příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení. Jakmile celní orgány vydají vývozní přepravní doklad uvádějící mimo jiné i výši kreditu v rámci režimu KCN, která má být pro příslušnou vývozní transakci udělena, nemůže již indická vláda sama rozhodnout, zda subvenci poskytnout či nikoli. Společnost, která ví, že v rámci režimu KCN získá subvence, je v tomto ohledu zvýhodněna, protože může tyto subvence zohlednit a nabídnout nižší ceny. Pro zjištění, zda byla výhoda poskytnuta, je rozhodující okamžik vývozu, nikoli následné využití, protože vývozce, který takové právo získal, „je na tom finančně lépe“. Toto tvrzení se proto zamítá.
(20)
Jelikož ohledně tohoto režimu nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se 29. až 41. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.3 Režim předběžného povolení (dále jen „PP“)
(21)
Jedna strana tvrdila, že režim PP je třeba považovat za režim vracení cla, neboť dovezené materiály se používají na výrobu vyváženého zboží. 54. bod odůvodnění prozatímního nařízení v reakci na toto tvrzení uvádí, že podprogram využitý v tomto daném případě nelze považovat za přípustný systém vracení cla nebo režim vracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Nevyhovuje pravidlům stanoveným v příloze I písm. i), příloze II (definice a pravidla pro navracení) a příloze III (definice a pravidla pro navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Indická vláda neuplatnila účinným způsobem žádný kontrolní systém ani postup, aby ověřila, zda byly vstupy spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku a v jakém objemu (příloha II část II odst. 4 základního nařízení a v případě systémů navracení u náhradních vstupů příloha III část II odst. 2 základního nařízení). Rovněž se má za to, že standardní normy vstupů a výstupů pro dotčený výrobek nebyly dostatečně přesné a nemohou samy o sobě tvořit kontrolní systém skutečné spotřeby, protože jsou vytvořeny tak, že neumožňují indické vládě ověřovat s dostatečnou přesností, jaká množství vstupů jsou spotřebovávána při výrobě vyváženého výrobku. Indická vláda kromě toho neprovedla další přezkoumání na základě skutečných vstupů, ačkoli za normálních okolností by takové přezkoumání bylo vzhledem k absenci účinně uplatňovaného kontrolního systému potřebné (příloha II část II odst. 5 a příloha III část II odst. 3 základního nařízení). Tento podprogram je tudíž napadnutelný a příslušné tvrzení se odmítá.
(22)
Pokud jde o výpočet výše subvencí, oproti tvrzení jedné strany musely být pro určení výše napadnutelné výhody zohledněny výhody, které v rámci režimu PP získaly jiné než dotčené výrobky. V rámci režimu PP neexistuje žádná povinnost, která by omezovala využití výhody pro dovoz vstupního materiálu osvobozeného od cla v souvislosti s konkrétním výrobkem. V důsledku toho je možné využít pro dotčený výrobek všech výhod poskytovaných tímto režimem.
(23)
Jelikož ohledně tohoto režimu nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se 42. až 58. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.4 Režim podpory vývozu kapitálového zboží (dále jen „PVKZ“)
(24)
Protože ohledně tohoto režimu nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 59. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.5 Režim pro subjekty orientované na vývoz (dále jen „SOV“)
(25)
Dříve než se zmíní řada připomínek předložených společností ze vzorku, která měla status SOV, je nutné připomenout, že rozhodující povinností SOV, jak je stanovena v dokumentech FT-policy 2004-2009 a FT-policy 2009-2014, je dosáhnout čistých devizových příjmů, tj. v referenčním období (5 let) musí být celková hodnota vývozů vyšší než celková hodnota dovezeného zboží. V rámci režimu pro SOV mohou být zřízeny všechny podniky, pokud se v zásadě zaváží vyvážet veškerou svou produkci zboží nebo služeb.
(26)
Za to mohou SOV využít řadu úlev uvedených v 66. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tyto úlevy jsou stanoveny zákonem v závislosti na vývozní výkonnosti, a jsou proto považovány za specifické a napadnutelné podle čl. 4 odst. 4 prvního pododstavce písm. a) základního nařízení. Vývozní cíl SOV, jak je uvedeno v kapitole 6.1 dokumentu FT-policy 2009-2014, je nutnou podmínkou k získání příslušných subvencí.
(27)
Osvobození, kterých SOV využívá, jsou všechna stanovena zákonem v závislosti na vývozní výkonnosti. Režim pro SOV nelze považovat za přípustný režim vracení cla nebo režim vracení cla u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Nevyhovuje přísným pravidlům stanoveným v příloze I (písmena h) a i)), v příloze II (definice a pravidla pro navracení) a příloze III (definice a pravidla pro navracení u náhradních vstupů) základního nařízení.
(28)
Dále nebylo potvrzeno, že indická vláda uplatňuje kontrolní systém či postup, aby ověřila, zda a v jakém rozsahu byly vstupy získané bezcelně nebo bez daně z prodeje spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku (příloha II část II odst. 4 základního nařízení a v případě režimů vracení cla u náhradních vstupů příloha III část II odst. 2 základního nařízení). Uplatňovaný kontrolní systém má za cíl sledovat plnění povinnosti dosažení čistých devizových příjmů a nikoli sledovat spotřebu dovážených výrobků při výrobě vyváženého zboží.
(29)
Pokud jde o zmíněnou stranu se statusem SOV, aby bylo možné napadnout jakékoli výhody, musí být splněny tyto dvě podmínky: i) neexistence kontrolního systému a ii) poskytnutí nadměrných úlev. V této souvislosti je třeba poznamenat, že je nezbytné, aby indická vláda prokázala, že uplatňuje řádný kontrolní systém, který jí umožňuje určit jaké vstupy byly při výrobě spotřebovány a v jakém rozsahu. Neexistence řádného kontrolního systému bude dále zmíněna níže. Poskytnutí nadměrných úlev je relevantní pouze v případě, že bylo zjištěno, že určitý režim - v tomto případě režim pro SOV - je režim vracení cla bona fide, který splňuje požadavky příloh I, II a III základního nařízení. Jak již bylo vysvětleno ve výše uvedeném 27. bodu odůvodnění, režim pro SOV nelze považovat za přípustný režim vracení cla nebo režim vracení cla u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení.
(30)
Strana dále zdůraznila, že režim pro SOV údajně automaticky umožňuje bezcelní dovoz surovin pro vývoz konečného zboží. Strana tvrdila, že režim pro SOV je srovnatelný se systémem řízení dovozů v rámci aktivního zušlechťovacího styku, nikoli s režimem vracení cla. Podle názoru této strany, se tyto dva režimy zásadně liší, třebaže oba teoreticky směřují ke stejnému výsledku (vývoz zboží, které bylo vyrobeno ze surovin, u kterých nebylo vybráno dovozní clo). Aby podpořila svůj názor, strana tvrdila, že v rámci režimu vracení cla má vývozce právo požádat o náhradu cla uloženého na suroviny, ze kterých bylo vyrobeno konečné zboží. V rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku je vývozce osvobozen od veškerého dovozního cla, avšak má ze zákona povinnost zaplatit clo za veškeré konečné zboží prodané na domácím trhu. Strana tvrdila, že v rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku nemohou být poskytnuty nadměrné úlevy.
(31)
K tomu je třeba v první řadě poznamenat, že pouze v případech, ve kterých existuje uplatňovaný kontrolní systém, který má sledovat spotřebu dovážených výrobků při výrobě vyváženého zboží, je možné určit, zda byly poskytnuty nadměrné úlevy. Pokud jde o tvrzení této strany, že režim pro SOV není režim vracení cla, je nutné poznamenat, že poznámka pod čarou č. 2 přílohy I základního nařízení jasně stanoví, že pro účely tohoto nařízení se „úlevou nebo vrácením“ rozumí rovněž plné nebo částečné osvobození od dovozních poplatků nebo odklad jejich platby. Mělo by být zřejmé, že základní koncept režimů vracení, náhrady či osvobození je stejný, tj. že dovozní cla na dovoz surovin se ani neplatí, ani se nenahrazují, pokud se takové suroviny použijí na výrobu výrobků následně vyvážených. Závěrem by mělo být jasné, že režim pro SOV musí být v souladu s požadavky příloh I, II a III základního nařízení, aby bylo možné určit, zda může být považován za režim vracení cla v dobré víře.
(32)
Strana dále tvrdila, že SOV je předmětem řádného kontrolního systému a dalších kontrolních opatření, pokud jde o vývoz a prodej na domácím trhu. Strana tvrdila, že v této záležitosti nejsou relevantní pouze zahraniční obchodní politika (FTP) a Příručka postupů (Handbook of Procedure - HOP), která stanoví příslušné zákony a postupy. Mělo by se také zjistit, zda v Indii existují nějaké další zákony a právní předpisy, které zřizují přiměřený a účinný kontrolní systém. Na podporu svého stanoviska strana uvedla, že, pokud jde o dovoz, nákup na domácím trhu, vývoz a prodej na domácím trhu, je v souladu s oddílem 6.10.1 Příručky postupů ze zákona povinna vést řádnou evidenci a ukládat digitálně podepsané čtvrtletní a výroční zprávy o pokroku. Strana dále tvrdila, že má v souladu s hlavním zákonem o spotřební dani z roku 1944 (Central Excise Act) zákonnou povinnost vystavovat při prodejích na domácím trhu daňový doklad, který například jasně dokládá splatné daně. Podle tohoto zákona musí tato strana také příslušným orgánům měsíčně předkládat podrobné informace o svých prodejích na domácím trhu. Podle zákona o společnostech z roku 1956 (Companies Act) a platných účetních standardů je tato strana ze zákona povinna ve svých auditovaných účetních závěrkách poskytnout podrobné informace o dovozu a veřejných zakázkách na domácím trhu, jakož i vývozu a prodeji na domácím trhu.
(33)
Pokud jde o toto tvrzení, je nesporné, že zmíněný zákon o společnostech může poskytnout rámec pro účetní standardy v Indii. Pro posouzení napadnutelnosti režimu pro SOV je však podstatné, zda indická vláda uplatňuje systém, který umožňuje ověřit, zda a v jakém rozsahu byly vstupy osvobozené od cla či daní spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku.
(34)
Požadavky stanovené v hlavním zákonu o spotřební dani (Central Excise Act) slouží zcela jiným účelům, tj. mají zajistit, že jsou při prodejích na domácím trhu v Indii placeny příslušné daně. Zákon nekontroluje bezcelně dovezené materiály, ani nekontroluje souvislost mezi vstupy osvobozenými od cla a výslednými výrobky určenými na vývoz, takže nemůže být považován za kontrolní systém určující, zda jde o režimy vracení cla.
(35)
Pokud jde o další zavedená kontrolní opatření, je třeba připomenout, jak zmiňuje 69. bod odůvodnění prozatímního nařízení, že SOV nemá v žádném okamžiku povinnost určovat vzájemný vztah mezi každou dovozní zásilkou a místem určení odpovídajícího výsledného výrobku. Pouze takové kontroly zásilek by však indickým orgánům umožnily získat dostatek informací o konečném místě určení vstupů a zkontrolovat, zda osvobození od cla/daně z prodeje nepřevyšuje vstupy pro produkci na vývoz.
(36)
I přes pečlivé zvážení tvrzení této strany se tak potvrdilo, že indická vláda neuplatňovala žádný účinný kontrolní systém ani postup, aby ověřila, zda a v jakém rozsahu byly vstupy získané bezcelně a bez daně z prodeje spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku (příloha II část II odst. 4 základního nařízení a v případě vracení cla u náhradních vstupů příloha III část II odst. 2 základního nařízení). Indická vláda navíc neprovedla další přezkoumání založené na skutečných vstupech, přestože by takové přezkoumání bylo při neexistenci účinného kontrolního systému zpravidla nutné (příloha II část II odst. 5 a příloha III část II odst. 3 základního nařízení). Indická vláda mimoto nepředložila žádné důkazy o tom, že nebyly poskytnuty nadměrné úlevy.
(37)
Zmíněná strana tvrdila, že pro výpočet subvencí měla Komise zohlednit cla zaplacená z prodeje konečných výrobků na domácím trhu. V reakci na toto tvrzení je třeba poznamenat, že ačkoliv účelem zřízení SOV je dosáhnout čistých devizových příjmů, může SOV část své výroby prodat na domácím trhu. Podle režimu pro SOV je zboží považováno za dovážené zboží, ačkoli je nutné zaplatit pouze 50 % preferenční celní sazbu. Z toho důvodu není SOV v jiné situaci než ostatní společnosti působící na domácím trhu, tj. z nakoupeného zboží musí platit příslušná cla/daně. V této souvislosti by mělo být jasné, že rozhodnutí indické vlády zdanit zboží určené ke spotřebě na domácím trhu neznamená, že osvobození SOV od dovozních cel a daní z prodeje není výhodou ve vztahu k vývoznímu prodeji dotčeného výrobku. Kromě toho nemá prodej na domácím trhu žádný dopad na obecnější hodnocení toho, zda existuje přiměřený kontrolní systém.
(38)
Strana také tvrdila, že Komise použila při výpočtu výše subvence chybný jmenovatel. Strana tvrdila, že správným jmenovatelem je obrat z celkového prodeje, nikoli obrat z vývozního prodeje. Toto tvrzení je nutné odmítnout. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla tato výše subvence (čitatel) vypočtená podle režimu přepočtena v průběhu období šetření na celkový vývozní obrat jako příslušný jmenovatel, neboť subvence závisí na vývozní výkonnosti. Skutečnost, že SOV má možnost prodat část své produkce na domácím trhu nemění nic na tom, že jasným cílem režimu pro SOV je vývoz.
(39)
Strana tvrdila, že výhody, které získává společnost, by měly odpovídat úrokovým nákladům, kterých se indická vláda vzdala v době, která uplynula od dovozu surovin do vývozu hotových tyčí z nerezavějící oceli z Indie. Aby podpořila své tvrzení, strana se odvolala na nedávné předběžné zjištění ministerstva obchodu USA (US DOC), ke kterému toto ministerstvo došlo v souvislosti s antisubvenčním přezkumem týkajícím se nového odesílatele. V tomto případě byla nezaplacená cla považována za bezúrokovou půjčku poskytnutou společnosti v momentě dovozu. V této souvislosti je třeba poznamenat, že metodika výpočtu amerického ministerstva obchodu není pro Komisi nikterak závazná, pro Komisi jsou závazná ustanovení základního nařízení. Pokud jde o tento daný případ, použitou metodiku výpočtu vysvětlují 75. a 76. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Toto tvrzení by v každém případě bylo relevantní pouze tehdy, pokud by zaplacení cla bylo pouze odloženo (poznámka pod čarou č. 3 přílohy I základního nařízení), nikoli pokud by od jeho zaplacení byla společnost osvobozena, jak je tomu v tomto daném případě.
(40)
Vzhledem k výše uvedenému se potvrzují 60. až 77. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.6 Režim vývozních úvěrů (dále jen „RVÚ“)
(41)
Jedna strana připustila, že na své vyvážené výrobky obdržela preferenční úvěr, avšak tvrdila, že sazba úvěru byla značně vyšší než běžné sazby úvěrů poskytované v EU, a proto by tento úvěr neměl být považován za výhodu.
(42)
Ohledně toho je nutné poznamenat, že výpočet výše subvencí vycházel z rozdílu mezi úroky zaplacenými za vývozní úvěry a částkou, kterou by dotčená společnost v Indii musela zaplatit za své využité běžné komerční úvěry. V tomto případě byla pro výpočet výše subvence použita domácí referenční hodnota. Toto tvrzení se proto zamítá.
(43)
Jelikož ohledně tohoto režimu nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se 78. až 86. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.7 Výše napadnutelných subvencí
(44)
Výše napadnutelných subvencí v souladu s ustanoveními základního nařízení vyjádřená ad valorem dosahuje rozmezí 3,3 % až 4,3 %. Jelikož jsou tyto úrovně shodné s úrovněmi uvedenými v 87. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tento bod odůvodnění se potvrzuje.
REŽIM→
KCN (3)
PP (3)
SOV (3)
RVÚ (3)
Celkem
SPOLEČNOST
Chandan Steel Ltd.
1,5 %
1,5 %
0,4 %
3,4 %
Venus group
2,6 % až 3,4 %
0 až 0,8 %
3,3 % (4)
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
4,3 %
4,3 %
(45)
88. bod prozatímního nařízení uvádí metodiku stanovení subvenčního rozpětí pro spolupracující společnosti, které nebyly zařazeny do vzorku. Podle čl. 15 odst. 3 základního nařízení činí rozpětí subvencí pro spolupracující společnosti nezařazené do vzorku 4,0 %, toto rozpětí bylo vypočteno na základě váženého průměru rozpětí subvencí stanovených pro spolupracující společnosti zařazené do vzorku. Potvrzuje se proto 88. bod prozatímního nařízení.
(46)
Základ pro stanovení celostátního subvenčního rozpětí byl stanoven v 89. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Jelikož v této souvislosti nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 89. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ UNIE
(47)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se výrobního odvětví Unie, potvrzují se 90. až 93. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5. ÚJMA
(48)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se újmy, potvrzují se 94. až 122. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
6. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
(49)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se příčinné souvislosti, potvrzují se 123. až 136. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7. ZÁJEM UNIE
(50)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se zájmu Unie, potvrzují se závěry 137. až 148. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
8. KONEČNÁ VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
8.1 Úroveň pro odstranění újmy
(51)
Jedna strana tvrdila, že průměrné ziskové rozpětí před zdaněním ve výši 9,5 %, které vycházelo ze situace v roce 2007 a bylo využíváno pro výpočet cen nepůsobících újmu a pro zjištění rozpětí újmy, není reprezentativní pro dlouhodobé ziskové rozpětí výrobního odvětví před zdaněním. Strana tvrdila, že příslušný rok, ze kterého vycházel výpočet zisku, byl netypickým rokem, a že roky 2005 a 2006 by byly reprezentativnější, neboť to byly obvyklé hospodářské roky, ve kterých se ziskové rozpětí pohybovalo mezi 4 až 6 %.
(52)
Výpočet cílového zisku použitý v prozatímní fázi vycházel z váženého průměru ziskového rozpětí, které výrobci z Unie zařazení do vzorku získali v roce 2007. Tento rok byl považován za poslední z reprezentativních roků, ve kterých výrobci z Unie netrpěli subvencemi způsobujícími újmu. Tato připomínka se proto zamítá, výpočet ziskového rozpětí použitý v prozatímní fázi se potvrzuje.
(53)
Vzhledem k tomu, že nebyly obdrženy žádné další připomínky týkající se úrovně pro odstranění újmy, potvrzují se 149. až 153. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
8.2 Závěr o úrovni pro odstranění újmy
(54)
Potvrzuje se metodika použitá v prozatímním nařízení.
8.3 Výše cel
(55)
Vzhledem k výše uvedenému a v souladu s čl. 15 odst. 1 základního nařízení by mělo být uloženo konečné vyrovnávací clo, a to na úrovni dostatečné k odstranění újmy působené subvencovaným dovozem, aniž by bylo překročeno zjištěné subvenční rozpětí.
(56)
Na základě výše uvedených skutečností byly sazby vyrovnávacího cla stanoveny porovnáním rozpětí pro odstranění újmy a rozpětí subvencí. Navrhují se proto následující sazby vyrovnávacího cla:
Společnost
Rozpětí subvencí
Rozpětí újmy
Sazba vyrovnávacího cla
Chandan Steel Ltd.
3,4 %
28,6 %
3,4 %
Venus group
3,3 %
45,9 %
3,3 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
4,3 %
51,5 %
4,3 %
Spolupracující společnosti nezařazené do vzorku
4,0 %
44,4 %
4,0 %
Všechny ostatní společnosti
4,3 %
51,5 %
4,3 %
(57)
Individuální sazby vyrovnávacího cla pro společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí tedy situaci těchto společností zjištěnou během tohoto šetření. Tyto celní sazby (oproti celostátnímu clu použitelnému na „všechny ostatní společnosti“) jsou proto výlučně použitelné na dovozy výrobků pocházejících z Indie a vyrobených uvedenými společnostmi, tedy konkrétními uvedenými právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě použitelné na „všechny ostatní společnosti“.
(58)
Každou žádost o použití těchto individuálních sazeb vyrovnávacího cla pro společnosti (například poté, co se změnil název subjektu, nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi (5) spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech společnosti spojených s výrobou, domácím prodejem a vývozním prodejem, např. v souvislosti se změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. Toto nařízení se v případě potřeby odpovídajícím způsobem pozmění a seznam společností požívajících výhod individuálních celních sazeb se zaktualizuje.
8.4 Konečný výběr prozatímních cel
(59)
Vzhledem k rozsahu zjištěných subvenčních rozpětí a vzhledem k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie se má zato, že je nezbytné s konečnou platností vybrat částky zajištěné v podobě prozatímního vyrovnávacího cla uloženého prozatímním nařízením,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo na dovoz tyčí a prutů z nerezavějící oceli, po tváření za studena nebo povrchové úpravě za studena již dále neopracovaných, jiných než tyčí a prutů s kruhovým příčným průřezem o průměru 80 mm nebo větším, pocházejících z Indie, v současnosti kódů KN 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 a 7222 20 89.
2. Sazba konečného vyrovnávacího cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením je pro výrobky popsané v odstavci 1 a vyrobené níže uvedenými společnostmi stanovena takto:
Společnost
Clo (%)
Doplňkový kód TARIC
Chandan Steel Ltd., Bombaj
3,4
B002
Venus Wire Industries Pvt. Ltd., Bombaj
Precision Metals, Bombaj
Hindustan Inox Ltd., Bombaj
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Bombaj
3,3
B003
Viraj Profiles Vpl. Ltd., Thane
4,3
B004
Společnosti uvedené v příloze
4,0
B005
Všechny ostatní společnosti
4,3
B999
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné v podobě prozatímních vyrovnávacích cel uložených podle nařízení (EU) č. 1261/2010 na dovoz tyčí a prutů z nerezavějící oceli, po tváření za studena nebo povrchové úpravě za studena již dále neopracovaných, jiných než tyčí a prutů s kruhovým příčným průřezem o průměru 80 mm nebo větším, pocházejících z Indie, v současnosti kódů KN 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 a 7222 20 89, se s konečnou platností vybírají.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. dubna 2011.
NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 405/2011,
annettu 19 päivänä huhtikuuta 2011,
lopullisen tasoitustullin käyttöön ottamisesta tiettyjen Intiasta peräisin olevien ruostumattomasta teräksestä valmistettujen tankojen tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 11 päivänä kesäkuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009 (1), jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 15 artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon ehdotuksen, jonka Euroopan komissio on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
1.1 Väliaikaiset toimenpiteet
(1)
Komissio vahvisti asetuksella (EU) N:o 1261/2010 (2), jäljempänä ’väliaikaista tullia koskeva asetus’, väliaikaisen tasoitustullin käyttöönoton tiettyjen Intiasta peräisin olevien ruostumattomasta teräksestä valmistettujen tankojen tuonnissa.
(2)
Menettely pantiin vireille, kun Euroopan rauta- ja terästeollisuuden liitto (Eurofer), jäljempänä ’valituksen tekijä’, oli tehnyt 15 päivänä helmikuuta 2010 valituksen sellaisten tuottajien puolesta, joiden tuotanto muodostaa pääosan, tässä tapauksessa yli 25 prosenttia, tiettyjen ruostumattomasta teräksestä valmistettujen tankojen kokonaistuotannosta unionissa.
(3)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 23 kappaleessa todetaan, tukea ja vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän huhtikuuta 2009 ja 31 päivän maaliskuuta 2010 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tutkimusajanjakso’. Vahingon määrittämisen kannalta merkittävien kehityssuuntausten tarkastelu kattoi kauden vuodesta 2007 tutkimusajanjakson päättymiseen, jäljempänä ’tarkastelujakso’.
1.2 Myöhempi menettely
(4)
Niiden olennaisten tosiasioiden ja huomioiden ilmoittamisen jälkeen, jäljempänä ’alustavien päätelmien ilmoittaminen’, joiden perusteella päätettiin ottaa käyttöön väliaikaisia tasoitustoimenpiteitä, useat asianomaiset osapuolet esittivät kirjallisesti huomautuksensa alustavista päätelmistä. Kuulemista pyytäneille osapuolille annettiin mahdollisuus tulla kuulluiksi. Komissio jatkoi lopullisia päätelmiään varten tarpeellisina pitämiensä tietojen hankkimista. Kaikkia asianomaisten osapuolten toimittamia suullisia ja kirjallisia huomautuksia tarkasteltiin, ja ne otettiin huomioon soveltuvin osin.
(5)
Osapuolille ilmoitettiin niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin suositella lopullisen tasoitustullin käyttöönottoa tiettyjen Intiasta peräisin olevien ruostumattomasta teräksestä valmistettujen tankojen tuonnissa ja väliaikaisen tullin vakuutena olevien määrien lopullista kantamista. Osapuolille asetettiin myös määräaika, jonka kuluessa ne voivat esittää huomautuksia tässä lopullisessa ilmoituksessa annettujen tietojen johdosta.
1.3 Menettelyn osapuolet
(6)
Koska huomautuksia menettelyn osapuolista ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 5-22 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
2.1 Tarkasteltavana oleva tuote
(7)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 24 kappaleessa todetaan, tarkasteltavana oleva tuote ovat siis määritelmältään Intiasta peräisin olevat ruostumattomat terästangot, jotka eivät ole enempää valmistetut kuin kylmänä muokatut tai kylmänä viimeistellyt, muut kuin poikkileikkaukseltaan ympyrän muotoiset läpimitaltaan vähintään 80 mm:n tangot, jotka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodeihin 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 ja 7222 20 89.
(8)
Yksi intialainen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että poikkileikkaukseltaan ympyrän muotoiset läpimitaltaan vähintään 80 mm:n ruostumattomat terästangot, jotka eivät kuulu toleranssirajoihin H6-H11, olisi suljettava tutkimuksen ulkopuolelle, sillä ne eivät kuulu tuotteen määritelmän piiriin.
(9)
Tämä väite hylättiin, sillä tuotteen määritelmässä ei viitata toleransseihin. Kyselylomakkeessa oleva tuotteen valvontakoodi (PCN) sisältää toleransseja koskevan kentän, joka on rajattu alueelle H6-H11, mutta tämä on ainoastaan vertailuja varten eikä sillä ole mitään sitovia vaikutuksia tarkasteltavana olevan tuotteen kannalta. Tämän vuoksi pääteltiin, että toleranssialueen H6-H11 ulkopuolelle jääviä tuotteita ei pitäisi sulkea tarkastelun ulkopuolelle.
(10)
Olisi huomattava, että alustavien tuki- ja vahinkomarginaalien laskemista varten otettiin huomioon myös toleranssialueen H6-H11 ulkopuoliset tuotteet.
2.2 Samankaltainen tuote
(11)
Koska samankaltaista tuotetta koskevia huomautuksia ei tehty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 25 kappaleessa esitetyt päätelmät voidaan vahvistaa.
3. TUET
3.1 Johdanto
(12)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 26 kappaleessa viitattiin seuraaviin järjestelmiin, joiden väitettiin liittyvän tukien myöntämiseen:
a)
tuontitullien hyvitysjärjestelmä (Duty Entitlement Passbook Scheme);
b)
ennakkolupajärjestelmä (Advance Authorisation Scheme);
c)
tuotantohyödykkeiden tuontia etuustullein koskeva järjestelmä (Export Promotion Capital Goods Scheme);
d)
vientiin suuntautuneiden yksikköjen järjestelmä (Export Oriented Units Scheme);
e)
vientiluottojärjestelmä.
(13)
Unionin tuotannonala tiedusteli, oliko komissio jättänyt huomiotta eräitä tukiohjelmia, joiden perusteella se uskoi, että Intian tuottajien saamat tuet oli aliarvioitu.
(14)
Vastauksena on todettava, että valitukseen sisältyi suuri määrä kansallisia ja alueellisia tukijärjestelmiä, jotka sisällytettiin vientiä harjoittaville Intian tuottajille suunnattuun kyselylomakkeeseen ja joita komissio tutki. Kuitenkin ainoastaan edellä 12 kappaleessa lueteltujen järjestelmien osalta voitiin todeta, että tutkitut otokseen kuuluvat vientiä harjoittavat tuottajat olivat saaneet tukea.
(15)
Unionin tuotannonala väitti myös, että komission päätelmät olivat ristiriidassa Yhdysvaltojen kauppaministeriön (Department of Commerce) sellaisten päätelmien kanssa, jotka oli saatu tuoreessa tasoitustullimenettelyssä, jossa oli todettu huomattavasti suurempia tukia Intiasta peräisin olevassa tiettyjen terästen tuonnissa. On kuitenkin todettava, että kyseessä on eri tuotetta koskeva päätelmä, joka koskee myös eri tutkimusajanjaksoa. Sen vuoksi kyseinen väite hylättiin.
(16)
Koska muita huomautuksia ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 26-28 kappaleessa esitetyt päätelmät voidaan vahvistaa.
3.2 Tuontitullien hyvitysjärjestelmä (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPBS)
(17)
Useat osapuolet väittivät, että tuontitullien hyvitysjärjestelmää ei pitäisi katsoa tasoitustoimenpiteiden alaiseksi tueksi, sillä järjestelmän tarkoituksena on hyvittää viennistä maksettuja tulleja. Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 38 kappaleessa selvitetään, tätä järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna verojen ja maksujen palautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä, koska se ei ole perusasetuksen liitteessä I olevassa i kohdassa, liitteessä II (palautusta koskeva määritelmä ja säännöt) ja liitteessä III (korvaavien tuotantopanosten palautusta koskeva määritelmä ja säännöt) vahvistettujen sääntöjen mukainen. Viejää ei velvoiteta tosiasiallisesti käyttämään tullitta tuotuja tavaroita tuotantoprosessissa eikä hyvityksen määrää lasketa tosiasiallisesti käytettyjen tuotantopanosten perusteella. Käytössä ei myöskään ole mitään järjestelmää tai menettelyä, jonka avulla voitaisiin tarkistaa, mitkä tuotantopanokset käytetään vientituotteen tuotannossa tai onko tuontitulleja palautettu liikaa perusasetuksen liitteessä I olevassa i kohdassa ja liitteissä II ja III tarkoitetulla tavalla. Viejä voi saada DEPBS-järjestelmän edut, vaikkei se toisi maahan lainkaan tuotantopanoksia. Edun saamiseen riittää pelkästään se, että kyseinen viejä vie tavaroita, eikä sen tarvitse osoittaa, että tuotantopanoksia on tuotu maahan. Näin ollen myös viejät, jotka hankkivat kaikki tuotantopanoksensa kotimarkkinoilta eivätkä tuo maahan mitään tuotantopanoksina käytettäviksi kelpaavia tuotteita, voivat saada DEPBS-järjestelmän etuuksia. Sen vuoksi nämä väitteet hylätään.
(18)
Yksi osapuoli väitti, että kun kyseessä on DEPB-lisenssi, todellinen myyntihinta oli lisenssin arvoa alhaisempi ja siksi etu oli pienempi. Tältä osin on huomattava, että järjestelmän mukainen etu laskettiin lisenssin yhteydessä myönnetyn hyvityksen määrän perusteella riippumatta siitä, käytettiinkö lisenssi tuontitullien kuittaamiseen vai myytiinkö lisenssi todellisuudessa. Katsottiin, että lisenssin myynti sen nimellisarvoa alhaisempaan hintaan on puhtaasti kaupallinen päätös, joka ei muuta järjestelmän mukaisesti saadun edun määrää. Näin ollen väite hylätään.
(19)
Yksi osapuoli väitti lisäksi, että vaikka DEPBS-järjestelmä katsottaisiinkin tasoitustoimenpiteiden alaiseksi, järjestelmästä saatavan edun ei pitäisi pohjautua vientiarvoon vaan DEPB-lisenssin todelliseen käyttöön. Tältä osin olisi muistettava, että perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan ja 5 artiklan mukaisesti tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavan tuen määrä laskettiin sen edun mukaan, joka vastaanottajan oli todettu saaneen tutkimusajanjaksona. Tässä yhteydessä katsottiin, että etu koituu vastaanottajalle sillä hetkellä, kun vientitapahtuma suoritetaan järjestelmän mukaisesti. Kyseisellä hetkellä Intian viranomaisten on siis luovuttava tulleista, ja tämä luopuminen on perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa tarkoitettua taloudellista tukea. Intian viranomaiset eivät voi enää vaikuttaa tuen myöntämiseen sen jälkeen, kun tulliviranomaiset ovat antaneet viennin lähetysasiakirjan, josta käy ilmi muun muassa kyseiselle vientitapahtumalle myönnettävä DEPBS-hyvitys. Koska yritys tietää saavansa DEPBS-järjestelmän mukaista tukea, se on muita edullisemmassa asemassa, koska sen saamat tuet voivat kuvastua alhaisempina hintatarjouksina. Vientihetki on ratkaisevan tärkeä määritettäessä edun koituminen, mutta myöhemmällä käytöllä ei ole merkitystä, sillä etuun oikeutettu viejä on jo taloudellisesti paremmassa asemassa. Tästä syystä tämä väite hylätään.
(20)
Koska muita huomautuksia tästä järjestelmästä ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 29-41 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
3.3 Ennakkolupajärjestelmä (Advance Authorisation Scheme, AAS)
(21)
Yksi osapuoli väitti, ett AAS-järjestelmä pitäisi katsoa tullinpalautusjärjestelmäksi, sillä tuodut raaka-aineet käytetään vientitavaroiden tuotantoon. Tähän väitteeseen vastauksena väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 54 kappaleessa selitetään, että tässä tapauksessa sovellettua alajärjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Se ei ole perusasetuksen liitteessä I olevan i alakohdan, liitteen II (palautusta koskeva määritelmä ja säännöt) ja liitteen III (korvaavien tuotantopanosten palautusta koskeva määritelmä ja säännöt) sääntöjen mukainen. Intian viranomaiset eivät soveltaneet tehokasta tarkistusjärjestelmää tai -menettelyä varmistaakseen, käytettiinkö tuotantopanoksia vientituotteen tuotannossa ja missä määrin niitä siinä käytettiin (perusasetuksen liitteessä II olevan II kohdan 4 alakohta ja korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelyjen osalta perusasetuksen liitteessä III olevan II kohdan 2 alakohta). Katsotaan myös, että tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantopanoksia ja myyntiä koskevat vakionormit (SION-vakionormit) eivät olleet riittävän tarkkoja, eikä niitä sinällään voida pitää todellisen kulutuksen arviointiin soveltuvana tarkistusjärjestelmänä, koska vakionormit on laadittu niin, että Intian viranomaiset eivät voi riittävän tarkkaan varmentaa niiden perusteella sitä, millaisia tuotantopanosmääriä vientituotannossa on kulutettu. Intian viranomaiset eivät myöskään tehneet tosiasiallisesti käytettyihin tuotantopanoksiin perustuvaa lisätutkimusta, vaikka sellaista olisi tavallisesti vaadittava, kun käytössä ei ole tehokasta tarkistusjärjestelmää (perusasetuksen liitteessä II olevan II kohdan 5 kohta ja liitteessä III olevan II kohdan 3 kohta). Kyseinen alajärjestelmä mahdollistaa siis tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton, ja näin ollen väite hylättiin.
(22)
Toisin kuin eräs osapuoli toimittamassaan näkemyksessä katsoi, tukimäärän laskemisessa oli otettava huomioon muun kuin tarkasteltavana olevan tuotteen tuoma AAS-etu, kun määritettiin tasoitustoimenpiteen alaisen edun määrää. AAS-järjestelmässä ei ole mitään velvoitetta, jolla rajoitettaisiin edun käyttö tiettyyn tuotteeseen liittyvien tuotantopanosten tullittomaan tuontiin. Näin ollen tarkasteltavana oleva tuote voi saada etua kaikista annetuista AAS-eduista.
(23)
Koska muita huomautuksia tästä järjestelmästä ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 42-58 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
3.4 Tuotantohyödykkeiden tuonti etuustullein (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS)
(24)
Koska huomautuksia tästä järjestelmästä ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 59 kappaleessa esitetyt päätelmät voidaan vahvistaa.
3.5 Vientiin suuntautuneiden yksikköjen järjestelmä (Export Oriented Units Scheme, EOUS)
(25)
Ennen kuin käsitellään huomautuksia, jotka esitti otokseen kuulunut yritys, jolla oli vientiin suuntautuneen yksikön asema, olisi muistettava, että olennaista kyseisille yksiköille on FT-policy 2004-2009- ja FT-policy 2009-2014 -asiakirjassa asetettu velvoite, jonka mukaan niiden on saavutettava niin sanotut nettovaluutta-ansiot, eli viennin kokonaisarvon on viiden vuoden viitekautena oltava suurempi kuin tuontituotteiden kokonaisarvo. Kaikki yritykset, jotka periaatteessa sitoutuvat viemään koko tavara- tai palvelutuotantonsa, voidaan perustaa EOUS-järjestelmän mukaisesti.
(26)
Vientiin suuntautuneilla yksiköillä on vastaavasti oikeus tiettyihin etuihin, jotka luetellaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 66 kappaleessa. Ne ovat oikeudellisesti vientituloksesta riippuvia, joten perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti ne ovat erityistä ja tasoitustoimenpiteiden alaista tukea. Vientiin suuntautuneen yksikön vientitavoite, joka esitetään FT-policy 2009-2014 -asiakirjan luvussa 6.1, on tukien saamisen olennainen edellytys.
(27)
Vientiin suuntautuneen yksikön saamat vapautukset ovat oikeudellisesti vientituloksesta riippuvia. EOUS-järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Se ei ole perusasetuksen liitteessä I olevan h ja i alakohdan, liitteen II (palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) ja liitteen III (korvaavien tuotantopanosten palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) tiukkojen sääntöjen mukaisia.
(28)
Ei ole myöskään vahvistettu, että Intian viranomaiset olisivat soveltaneet tarkistusjärjestelmää tai -menettelyä varmistaakseen, käytettiinkö tulleitta tai liikevaihtoverotta hankittuja tuotantopanoksia vientituotteen tuotannossa ja missä määrin niitä siinä käytettiin (perusasetuksen liitteessä II olevan II kohdan 4 alakohta ja korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelyjen osalta sen liitteessä III olevan II kohdan 2 alakohta). Käytössä olevalla tarkistusjärjestelmällä valvotaan nettovaluutta-ansioita koskevaa velvoitetta eikä tuonnin kulutusta suhteessa vietyjen tuotteiden tuotantoon.
(29)
Vientiin suuntautuneen yksikön aseman saanut osapuoli katsoi, että etu mahdollistaa tasoitustullin käyttöönoton kahdella edellytyksellä: i) tarkistusjärjestelmää ei ole ja ii) liiallista tullinpalautusta esiintyy. Vastauksena tähän olisi huomattava, että Intian viranomaisten on tärkeää osoittaa, että ne ovat toteuttaneet toimivan tarkistusjärjestelmän, jolla selvitetään, millaista tuontia käytettiin tuotantoprosessissa ja missä määrin tuontia käytettiin. Jäljempänä käsitellään yksityiskohtaisemmin toimivan tarkistusjärjestelmän puuttumista. Mitä tulee liiallisiin tullinpalautuksiin, kysymys on merkityksellinen vain, jos on todettu, että järjestelmä (tässä tapauksessa EOUS) on tosiasiallinen tullinpalautusjärjestelmä, joka täyttää perusasetuksen liitteiden I, II ja III vaatimukset. Kuten 27 kappaleessa selitetään, EOUS-järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä.
(30)
Osapuoli korosti lisäksi sitä, että EOUS-järjestelmä on luonteeltaan oletusarvoinen, sillä sen avulla voidaan tuoda tullitta raaka-aineita lopullisten tavaroiden vientiä varten. Osapuoli väitti, että EOUS-järjestelmä voidaan rinnastaa sisäisen jalostuksen mukaista helpotusta koskevaan erityiseen tullimenettelyyn eikä tullinpalautukseen. Väitettiin, että riippumatta siitä, onko näiden kahden järjestelmän tulos teoreettisesti sama (sellaisten tavaroiden vienti, johon sisältyvien raaka-aineiden tuonnissa luovutaan tullista), niiden välillä on merkittäviä eroja. Tämän väitteen tueksi osapuoli esitti, että tullinpalautusjärjestelmässä viejällä on oikeus hakea lopullisiin tavaroihin käytettyjen raaka-aineiden tullien palautusta. Sisäisen jalostuksen järjestelmässä viejä vapautetaan kaikista tuontitulleista mutta sillä on oikeudellinen velvoite maksaa tullia kaikista kotimaassa myydyistä lopullisista tavaroista. Osapuoli väitti, että viimeksi mainitussa järjestelmässä ei voi esiintyä liiallista tullinpalautusta.
(31)
Vastauksena tähän olisi ensinnäkin huomattava, että liiallinen maksu voidaan todeta ainoastaan, kun käytössä on tarkistusjärjestelmä, jolla pyritään valvomaan tuonnin kulutusta suhteessa vientitavaroiden tuotantoon. Mitä tulee osapuolen väitteeseen, jonka mukaan vientiin suuntautuneiden yksikköjen järjestelmä ei ole tullinpalautusjärjestelmä, olisi huomattava, että perusasetuksen liitteen I alaviitteessä 2 säädetään selvästi, että perusasetuksessa ilmaisulla ’palauttaminen’ tarkoitetaan tuontimaksuista vapauttamista tai niiden maksun siirtämistä kokonaan tai osittain. On selvää, että tullinpalautus- tai tullivapautusjärjestelmissä sovelletaan samaa peruskäsitettä eli että raaka-aineiden tuonnissa joko tullit jätetään maksamatta tai ne hyvitetään sillä edellytyksellä, että raaka-aineet käytetään myöhemmin vietävien tuotteiden valmistukseen. On myös selvää, että vientiin suuntautuneiden yksikköjen järjestelmän määrittely tosiasialliseksi tullinpalautusjärjestelmäksi edellyttää perusasetuksen liitteiden I, II ja III vaatimusten täyttymistä.
(32)
Osapuoli väitti lisäksi, että vientiin suuntautuneisiin yksiköihin sovelletaan asianmukaista tarkistusjärjestelmää ja että lisätarkastustoimia sovelletaan sekä vientiin että kotimaiseen myyntiin. Se väitti, että ulkomaankauppapolitiikan (FTP) ja menettelykäsikirjan (HOP), joilla määritetään vientiin suuntautuneisiin yksiköhin sovellettavat säädökset ja menettelyt, lisäksi myös muut tekijät ovat merkityksellisiä. Olisi myös tutkittava, onko Intiassa voimassa muita lakeja ja asetuksia, joilla luodaan kohtuullinen ja tehokas tarkistusjärjestelmä. Väitteensä tueksi osapuoli esitti, että HOP:n 6.10.1 kohdan mukaisesti sillä on oikeudellinen velvoite pitää asianmukaisesti tiliä ja toimittaa neljännesvuosittaiset ja vuotuiset sähköisesti allekirjoitetut raportit, jotka kuvaavat edistymistä tuonnin, kotimaisten hankintojen, viennin ja kotimaisen myynnin osalta. Osapuoli väitti lisäksi, että vuoden 1944 keskusvalmisteverolain (Central Excise Act) mukaisesti sillä on kotimaan myynnissä oikeudellinen velvoite antaa verolasku, jossa esimerkiksi ilmaistaan selkeästi maksettavat verot. Mainitussa laissa säädetään lisäksi kuukausikohtaisista vaatimuksista, joiden mukaan osapuolen on toimitettava viranomaisille täydelliset tiedot kotimaan myynnistään. Vuoden 1956 yrityslain (Companies Act) ja sovellettavien kirjanpitonormien mukaisesti osapuolella on myös oikeudellinen velvoite antaa yksityiskohtaista tietoa tuonnista ja kotimaisista hankinnoista sekä viennistä ja kotimaan myynnistä tarkastetuissa tilinpäätöksissään.
(33)
Vastauksena tähän ei kiistetä sitä, että yrityslaki saattaa antaa puitteet Intian kirjanpitonormeille. Kun arvioidaan tasoitustoimenpiteiden soveltamista vientiin suuntautuneeseen yksikköön, merkityksellistä on kuitenkin se, ovatko viranomaiset luoneet järjestelmän, jonka avulla voidaan vahvistaa, onko tulleitta tai veroitta tapahtunut tuonti käytetty vietyjen tavaroiden tuotantoon ja missä määrin näin on käynyt.
(34)
Keskusvalmisteverolain mukaiset vaatimukset palvelevat tyystin eri päämäärää, sillä niillä varmistetaan, että Intian kotimaan markkinoilla tapahtuvasta myynnistä on maksettu sovellettavat verot. Sen avulla ei todenneta tulleitta tuotuja raaka-aineita, eikä sillä valvota yhteyttä tullittoman tuonnin ja siitä seurauksena olevan tavaroiden viennin välillä, jotta tullinpalautusjärjestelmille voitaisiin saada oikeutus.
(35)
Muiden valvontatoimien osalta muistutettakoon, että kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen 69 kappaleessa mainitaan, vientiin suuntautuneella yksiköllä ei missään vaiheessa ole velvoitetta osoittaa kaikkien tuotujen lähetysten ja vastaavan tuloksena olevan tuotteen toimitusten välisiä yhteyksiä. Intian viranomaiset voisivat kuitenkin ainoastaan lähetyksiä tarkkailemalla saada riittävät tiedot tuotantopanosten lopullisista käyttötarkoituksista voidakseen varmistaa, että vapautus tullista/liikevaihtoverosta ei ole suurempi kuin vientituotannon tuotantopanosten arvo.
(36)
Osapuolen esittämien näkemysten huolellisesta tarkastelusta huolimatta vahvistettiin tämän vuoksi, etteivät Intian viranomaiset soveltaneet tehokasta tarkistusjärjestelmää tai -menettelyä varmistaakseen, käytettiinkö tulleitta ja liikevaihtoverotta hankittuja tuotantopanoksia vientituotteen tuotannossa ja missä määrin niitä siinä käytettiin (perusasetuksen liitteessä II olevan II luvun 4 kohta ja korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelyjen osalta perusasetuksen liitteessä III olevan II luvun 2 kohta). Intian viranomaiset eivät myöskään tehneet tosiasiallisesti käytettyihin tuotantopanoksiin perustuvaa lisätutkimusta, vaikka sellaista tavallisesti olisi vaadittava, kun käytössä ei ole tehokasta tarkistusjärjestelmää (perusasetuksen liitteessä II olevan II kohdan 5 alakohta ja liitteessä III olevan II kohdan 3 alakohta). Viranomaiset eivät myöskään osoittaneet, että liiallista tuontitullien palauttamista ei olisi tapahtunut.
(37)
Osapuoli väitti, että komission toteuttamaa tukimäärän laskemista varten olisi pitänyt ottaa huomioon lopullisten tuotteiden kotimaan myynnistä maksetut tullit. Vastauksena tähän väitteeseen on todettava, että vaikka vientiin suuntautuneen yksikön perustamisen tarkoituksena on saavuttaa nettovaluutta-ansioita, vientiin suuntautuneella yksiköllä on mahdollisuus myydä osa tuotannostaan kotimarkkinoille. Vientiin suuntautuneiden yksikköjen järjestelmässä tavaroita käsitellään tuontitavaroina, vaikka ainoastaan alennettu 50 prosentin tulli on maksettava. Vientiin suuntautunut yksikkö ei sinänsä ole eri tilanteessa kuin muut kotimarkkinoilla toimivat yritykset, eli sen olisi maksettava ostettavista tuotteista sovellettavat tullit ja/tai maksut. Tässä yhteydessä pitäisi olla selvää, että viranomaisten päätös verottaa kotimarkkinoilla kulutettavia tuotteita ei tarkoita, että vientiin suuntautuneen yksikön vapauttaminen tuontitulleista ja liikevaihtoveron palauttaminen eivät olisi etu tarkasteltavana olevan tuotteen vientimyynnissä. Kotimarkkinamyynnillä ei myöskään ole vaikutusta yleisempään arviointiin siitä, onko asianmukaista tarkistusjärjestelmää käytössä tai onko se riittävä.
(38)
Osapuoli katsoi myös, että komissio käyttää väärää nimittäjää laskiessaan tuen määrää. Se väitti, että oikea nimittäjä on koko myynnin liikevaihto eikä vientimyynnin liikevaihto. Tämä väite on hylättävä. Ohjelman mukaisesti laskettu tuen määrä (osoittaja) on jaettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson viennin kokonaisviennin liikevaihdolle; se on soveltuva nimittäjä, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta. Se että vientiin suuntautunut yksikkö voi myydä osan tuotannostaan kotimaan markkinoilla ei muuta sitä, että vientiin suuntautuneiden yksiköiden järjestelmällä on selkeä vientitavoite.
(39)
Osapuoli väitti myös, että yrityksen saaman edun pitäisi olla yhtä suuri kuin Intian viranomaisten menettämät luottokustannukset raaka-aineiden tuonnin ja lopullisten ruostumattomien terästankojen Intiasta tapahtuvan viennin välisenä aikana. Väitteensä tueksi osapuoli viittasi Yhdysvaltain kauppaministeriön äskettäiseen alustavaan päätelmään uutta laivaajaa koskevassa tukien vastaisessa tarkastelussa, jossa maksamattomat tullit katsottiin yritykselle tuontihetkellä myönnetyksi korottomaksi lainaksi. Vastauksena tähän väitteeseen todetaan, että komissiota eivät sido mitkään Yhdysvaltain kauppaministeriön käyttämät laskentamenetelmät vaan perusasetuksen säännökset. Nyt käsillä olevassa tapauksessa käytetty laskentamenetelmä selitetään väliaikaista tullia koskevan asetuksen 75 ja 76 kappaleessa. Esitetty väite olisi joka tapauksessa pätevä ainoastaan, jos tulleja pelkästään lykättäisiin (perusasetuksen liitteen I alaviite 3) sen sijaan, että niistä myönnetään vapautus, kuten nyt käsillä olevassa tapauksessa tehdään.
(40)
Näin ollen väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 60-77 kappaleessa esitetyt päätelmät voidaan vahvistaa.
3.6 Vientiluottojärjestelmä (Export Credit Scheme, ECS)
(41)
Yksi osapuoli myönsi saaneensa edullisen luoton vientiään varten mutta väitti, että korko oli huomattavasti suurempi kuin EU:ssa vallitsevat luottojen korkotasot eikä sitä näin ollen pitäisi katsoa eduksi.
(42)
Vastauksena tähän on todettava, että tukimäärän laskeminen perustui eroon vientiluottojen korkojen ja sellaisten korkojen välillä, jotka asianomaisen yrityksen olisi pitänyt maksaa tavanomaisista kaupallisista luotoista Intiassa. Tässä tapauksessa käytettiin kotimaista vertailuarvoa tuen määrän laskemiseen. Näin ollen väite hylättiin.
(43)
Koska muita huomautuksia tästä järjestelmästä ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 78-86 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
3.7 Tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä
(44)
Perusasetuksen säännösten mukaisten tasoitustullien käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä arvon perusteella ilmaistuna on 3,3-4,3 prosenttia. Koska nämä ovat väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 87 kappaleessa vahvistetulla tasolla, kyseisen kappaleen päätelmät vahvistetaan.
JÄRJESTELMÄ→
DEPBS (3)
AAS (3)
EOU (3)
ECS (3)
Yht.
YRITYS
Chandan Steel Ltd.
1,5 %
1,5 %
0,4 %
3,4 %
Venus-ryhmä
2,6 % - 3,4 %
0 - 0,8 %
3,3 % (4)
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
4,3 %
4,3 %
(45)
Menetelmä tukimarginaalien vahvistamiseksi otoksen ulkopuolisille yhteistyössä toimineille yrityksille esitetään väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 88 kappaleessa. Perusasetuksen 15 artiklan 3 kohdan mukaisesti otokseen kuulumattomien yritysten tukimarginaali, joka laskettiin otoksessa mukana oleville yhteistyössä toimineille yrityksille vahvistetun painotetun keskimääräisen tukimarginaalin perusteella, on 4,0 prosenttia. Näin ollen väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 88 kappaleen päätelmät vahvistetaan.
(46)
Koko maata koskevan tukimarginaalin laskentaperuste vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 89 kappaleessa. Koska tältä osin ei esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 89 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
4. UNIONIN TUOTANNONALA
(47)
Koska unionin tuotannonalaa koskevia huomautuksia ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 90-93 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
5. VAHINKO
(48)
Koska huomautuksia vahingosta ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 94-122 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
6. SYY-YHTEYS
(49)
Koska huomautuksia syy-yhteydestä ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 123-136 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
7. UNIONIN ETU
(50)
Koska huomautuksia unionin edusta ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 137-148 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
8. LOPULLISET TASOITUSTOIMENPITEET
8.1 Vahingon korjaava taso
(51)
Yksi osapuoli väitti, että vuoden 2007 tilanteeseen pohjautuva keskimääräinen voittomarginaali ennen veroja, jota käytettiin vahinkoa tuottamattoman hinnan laskemiseen vahinkomarginaalin määrittämistä varten, ei ollut tuotannonalan pitkän aikavälin voittomarginaalia edustava. Väitettiin, että vuosi, johon tällainen voitto perustui, oli poikkeuksellinen ja että vuodet 2005 ja 2006 edustivat paremmin tilannetta, sillä ne olivat tavanomaisia liiketoimintavuosia, joina voittomarginaalit olivat 4-6 prosenttia.
(52)
Voittotavoite, jota käytettiin alustavassa vaiheessa, perustui otokseen kuuluvien unionin tuottajien saavuttamaan keskimääräiseen painotettuun voittomarginaaliin vuonna 2007. Katsottiin, että tämä vuosi oli viimeisin edustava vuosi, jona unionin tuottajat eivät kärsineet vahingollisen tuetun tuonnin vaikutuksista. Tämän vuoksi väite hylättiin ja alustavassa vaiheessa käytetty voittomarginaali vahvistetaan.
(53)
Koska muita huomautuksia vahingon korjaavasta tasosta ei saatu, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 149-153 kappaleessa esitetyt päätelmät voidaan vahvistaa.
8.2 Vahingon korjaavaa tasoa koskeva päätelmä
(54)
Väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa käytetty menetelmä voidaan vahvistaa.
8.3 Tullien taso
(55)
Edellä esitetyn ja perusasetuksen 15 artiklan 1 kohdan perusteella olisi otettava käyttöön lopullinen tasoitustulli tasolla, joka on riittävä korjaamaan tuetusta tuonnista aiheutuvan vahingon ylittämättä kuitenkaan todettua tukimarginaalia.
(56)
Edellä esitetyn perusteella tasoitustullit on vahvistettu vertaamalla vahingon korjaavaa marginaalia ja tukimarginaalia keskenään. Ehdotetut tasoitustullit ovat seuraavat:
Yritys
Tukimarginaali
Vahinkomarginaali
Tasoitustulli
Chandan Steel Ltd.
3,4 %
28,6 %
3,4 %
Venus-ryhmä
3,3 %
45,9 %
3,3 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
4,3 %
51,5 %
4,3 %
Yhteistyössä toimineet otoksen ulkopuoliset yritykset
4,0 %
44,4 %
4,0 %
Kaikki muut yritykset
4,3 %
51,5 %
4,3 %
(57)
Tässä asetuksessa vahvistetut yrityskohtaiset tasoitustullit on määritetty tämän tutkimuksen päätelmien perusteella. Tästä syystä ne kuvastavat kyseisten yritysten tilannetta tutkimuksen aikana. Näitä tulleja voidaan siten soveltaa (toisin kuin koko maata koskevaa, ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavaa tullia) yksinomaan Intiasta peräisin olevien, erikseen mainittujen yritysten eli tarkoin määrättyjen oikeushenkilöiden tuottamien tuotteiden tuontiin. Jos yritystä ei ole erikseen mainittu tämän asetuksen artiklaosassa (mukaan lukien erikseen mainittuihin yrityksiin etuyhteydessä olevat yritykset), sen tuottamiin tuontituotteisiin ei voida soveltaa näitä tulleja, vaan niihin on sovellettava ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavaa tullia.
(58)
Kaikki yksilöllisten yrityskohtaisten tasoitustullien soveltamista koskevat pyynnöt (esimerkiksi yrityksen nimenmuutoksen tai uusien tuotanto- tai myyntiyksiköiden perustamisen johdosta) on toimitettava viipymättä komissiolle (5), ja mukaan on liitettävä kaikki asian kannalta merkitykselliset tiedot, erityisesti tiedot, jotka koskevat esimerkiksi kyseiseen nimenmuutokseen tai kyseisiin tuotanto- tai myyntiyksiköiden muutoksiin mahdollisesti liittyviä yrityksen tuotantotoiminnan sekä kotimarkkina- ja vientimyynnin muutoksia. Asetusta muutetaan tarvittaessa tämän mukaisesti saattamalla yksilöllisten tullien soveltamisalaan kuuluvien yritysten luettelo ajan tasalle.
8.4 Väliaikaisten tullien lopullinen kantaminen
(59)
Koska todetut tukimarginaalit ovat korkeat ja yhteisön tuotannonalalle aiheutunut vahinko on merkittävä, katsotaan tarpeelliseksi kantaa lopullisesti väliaikaista tullia koskevan asetuksen mukaisten väliaikaisten tasoitustullien vakuutena olevat määrät,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön lopullinen tasoitustulli tuotaessa Intiasta peräisin olevia ruostumattomia terästankoja, jotka eivät ole enempää valmistetut kuin kylmänä muokatut tai kylmänä viimeistellyt, muut kuin poikkileikkaukseltaan ympyrän muotoiset läpimitaltaan vähintään 80 mm:n tangot, jotka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodeihin 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 ja 7222 20 89.
2. Vapaasti unionin rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava lopullinen tasoitustulli on seuraavien yritysten valmistaman 1 kohdassa kuvatun tuotteen osalta seuraava:
Yritys
Tulli (%)
Taric-lisäkoodi
Chandan Steel Ltd., Mumbai
3,4
B002
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbai;
Precision Metals, Mumbai;
Hindustan Inox Ltd., Mumbai;
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Mumbai
3,3
B003
Viraj Profiles Vpl. Ltd., Thane
4,3
B004
Liitteessä luetellut yritykset
4,0
B005
Kaikki muut yritykset
4,3
B999
3. Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia säännöksiä ja määräyksiä.
2 artikla
Kannetaan lopullisesti asetuksella (EU) N:o 1261/2010 käyttöön otetun väliaikaisen polkumyyntitullin vakuutena olevat määrät Intiasta peräisin olevien ruostumattomien terästankojen, jotka eivät ole enempää valmistetut kuin kylmänä muokatut tai kylmänä viimeistellyt, muut kuin poikkileikkaukseltaan ympyrän muotoiset läpimitaltaan vähintään 80 mm:n tangot, jotka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodeihin 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 ja 7222 20 89, tuonnissa.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 19 päivänä huhtikuuta 2011.