NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 699/2012
ze dne 30. července 2012
o uložení prozatímního antidumpingového cla na dovoz některých potrubních tvarovek ze železa nebo oceli pocházejících z Ruska a Turecka
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Zahájení
(1)
Dne 1. listopadu 2011 informovala Evropská komise (dále jen „Komise“) prostřednictvím zveřejnění oznámení v Úředním věstníku Evropské unie (2) (dále jen „oznámení o zahájení řízení“) o zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozu některých potrubních tvarovek ze železa nebo oceli pocházejících z Ruska a Turecka (dále též „dotčené země“).
(2)
Řízení bylo zahájeno na základě podnětu podaného dne 20. září 2011 Výborem na obranu výrobního odvětví Evropské unie vyrábějícího ocelové tvarovky pro svařování natupo (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících významný podíl, v tomto případě více než 40 % celkové výroby některých potrubních tvarovek ze železa nebo oceli v Unii. Podnět obsahoval důkazy prima facie o dumpingu uvedeného výrobku a o podstatné újmě z něj vyplývající, což bylo považováno za dostačující pro zahájení řízení.
2. Strany dotčené řízením
(3)
Komise o zahájení řízení úředně vyrozuměla žadatele, další známé výrobce v Unii, známé vyvážející výrobce a zástupce dotčených zemí, známé dovozce a uživatele. Zúčastněné strany dostaly možnost, aby ve lhůtách stanovených v oznámení o zahájení řízení písemně sdělily svá stanoviska a požádaly o slyšení.
(4)
Všechny zúčastněné strany, které o to požádaly a které prokázaly, že mají zvláštní důvody ke slyšení, byly vyslechnuty.
a) Výběr vzorku výrobců v Unii
(5)
V souladu s článkem 17 základního nařízení a s ohledem na zjevně velký počet výrobců v Unii se v oznámení o zahájení řízení počítalo s výběrem vzorku pro účely zjištění újmy.
(6)
V oznámení o zahájení řízení Komise uvedla, že předběžně vybrala vzorek výrobců v Unii. Tento vzorek sestával ze tří společností z celkového počtu 22 výrobců v Unii, o nichž bylo známo před zahájením šetření, že vyrábí obdobný výrobek.
(7)
Vzorek byl vybrán na základě objemu prodeje a výroby, jež mohou být přiměřeně prošetřeny v daném časovém rámci. Do vzorku byli zařazeni výrobci se sídlem ve čtyřech členských státech, přičemž na ně připadá 48 % celkového prodeje všech výrobců z Unie, které se uskutečnily v Unii, a představují 64 % výrobců, kteří se přihlásili. Žádná ze zúčastněných stran nevyjádřila nesouhlas s navrženým vzorkem.
b) Výběr vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení
(8)
Vzhledem k potenciálně vysokému počtu dovozců, kteří nejsou ve spojení, se v souladu s článkem 17 základního nařízení v oznámení o zahájení řízení předpokládal výběr vzorku. Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a pokud ano, tak vzorek vybrat, byli všichni dovozci požádáni, aby se Komisi přihlásili a aby v souladu se zněním oznámení o zahájení řízení uvedli základní údaje týkající se jejich činností souvisejících s výrobkem, který je předmětem šetření, během období šetření (od 1. října 2010 do 30. září 2011).
(9)
Z celkem 38 dovozců, kteří nejsou ve spojení a na něž se Komise obrátila, odpovědělo ve stanovené lhůtě na dotazník pro výběr vzorku pouze pět společností. Jedna společnost se ukázala být spíše uživatelem, než dovozcem výrobku. Proto se mělo za to, že výběr vzorku není nutný, a dotazníky byly zaslány všem čtyřem dovozcům, kteří se přihlásili. Na dotazník nakonec odpověděli pouze dva dovozci, kteří při šetření plně spolupracovali.
c) Výběr vzorku vyvážejících výrobců
(10)
Vzhledem k zřejmému vysokému počtu vyvážejících výrobců se v oznámení o zahájení řízení počítalo v souladu s článkem 17 základního nařízení s výběrem vzorku pro stanovení dumpingu. Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný a pokud ano, tak vzorek vybrat, byli všichni vyvážející výrobci požádáni, aby se Komisi přihlásili a aby v souladu se zněním oznámení o zahájení řízení uvedli aby v souladu se zněním oznámení o zahájení uvedli základní údaje týkající se jejich činností souvisejících s výrobkem, který je předmětem šetření, během období šetření (od 1. října 2010 do 30. září 2011). Konzultovány byly rovněž orgány dotčených zemí.
(11)
Pokud jde o Rusko, při šetření nespolupracovali žádní vyvážející výrobci. Pokud jde o turecké vyvážející výrobce, přihlásily se tři společnosti, a Komise proto rozhodla, že výběr vzorku není v případě Turecka nutný. Dané tři spolupracující turecké společnosti představují většinu tureckého vývozu do Unie během období šetření.
d) Odpovědi na dotazník a ověření informací na místě
(12)
Aby mohla Komise provést svou analýzu, zaslala dotazníky všem třem spolupracujícím tureckým vyvážejícím výrobcům, jakož i výrobcům v Unii zařazeným do vzorku a spolupracujícím dovozcům a uživatelům, kteří nejsou ve spojení.
(13)
Odpovědi na dotazník přišly od všech tří spolupracujících tureckých vyvážejících výrobců, od všech výrobců v Unii zařazených do vzorku, dvou dovozců v Unii, kteří nejsou ve spojení, a čtyř uživatelů.
(14)
Komise si vyžádala a ověřila všechny informace, které považovala za nezbytné k předběžnému stanovení dumpingu, výsledné újmy a zájmu Unie. V prostorách těchto společností se uskutečnily inspekce na místě:
Vyvážející výrobci v Turecku
-
RSA Tesisat Malzemeleri San ve Ticaret AȘ, Küçükköy, Istanbul, Turecko,
-
SARDOĞAN Endüstri ve Ticaret, Kurtköy Pendik, Istanbul, Turecko,
-
UNIFIT Boru Baglanti Elemanlari Ltd. Sti, Tuzla, Istanbul, Turecko.
Výrobci v Unii
-
ERNE Fittings, Schlinz, Rakousko,
-
Virgilio CENA & Figli S.p.A., Brescia, Itálie.
3. Období šetření
(15)
Šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. října 2010 do 30. září 2011 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od roku 2008 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
4. Platná opatření vztahující se na další třetí země
(16)
V platnosti jsou antidumpingová opatření vztahující se na některé potrubní tvarovky ze železa nebo oceli pocházející z Malajsie, Čínské lidové republiky, Korejské republiky a Thajska a v důsledku praktik obcházení rovněž na některé potrubní tvarovky ze železa nebo oceli pocházející z Čínské lidové republiky a zasílané z Indonésie, Srí Lanky, Filipín a Tchaj-wanu (s určitými výjimkami) (3). Země uvedené v předchozí větě se dále označují jako „země v režimu antidumpingových opatření“.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(17)
Dotčeným výrobkem jsou potrubní tvarovky (jiné nežli lité tvarovky, příruby a tvarovky se závitem) ze železa nebo oceli (kromě korozivzdorné oceli) o největším vnějším průměru nepřesahujícím 609,6 mm, používané ke svařování natupo a jiným účelům, v současnosti kódů KN ex 7307 93 11, ex 7307 93 19 a ex 7307 99 80 („dotčený výrobek“).
(18)
V rámci výrobního procesu se pro výrobu kolen, přechodek a profilů tvaru T používají bezešvé nebo svařované ocelové trubky, zatímco pro výrobu uzávěrů se obvykle jako surovina používají ocelové plechy. Kolena a přechodky se vyrábějí řezáním a tvarováním, ohýbáním nebo krácením. Profily tvaru T se vyrábějí za použití hydrostatického tlaku a uzávěry jsou vyráběny tvarováním plechů nebo desek. Před zabalením výrobku dále obvykle dochází k srážení hran a otryskávání pískem. V určitých případech se též provádí galvanizace výrobku. Všechny typy výrobků mají stejné základní fyzikální, chemické a technické charakteristiky a stejná základní užití.
(19)
Potrubní tvarovky se používají v petrochemickém průmyslu, stavebnictví, při výrobě energie, stavbě lodí a v průmyslových zařízeních. Ve všech výše uvedených aplikacích jsou používány za účelem spojování trubek nebo rour.
2. Obdobný výrobek
(20)
Bylo zjištěno, že dotčený výrobek a některé potrubní tvarovky ze železa nebo oceli prodávané na domácím trhu v dotčených zemích a rovněž některé potrubní tvarovky ze železa nebo oceli prodávané v Unii výrobním odvětvím Unie mají stejné základní fyzické, chemické a technické vlastnosti a stejná základní užití. Předběžně se tedy považují za obdobný výrobek ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
C. DUMPING
1. Rusko
(21)
Jak je uvedeno v 11. bodě odůvodnění výše, žádný ruský vyvážející výrobce při šetření nespolupracoval. Proto byly v souladu s článkem 18 základního nařízení výpočty související s dumpingem v případě Ruska byly provedeny na základě dostupných údajů, jak je vysvětleno níže.
1.1 Běžná hodnota
(22)
V důsledku neexistující spolupráce ze strany ruských vyvážejících výrobců byla běžná hodnota pro Rusko vypočtena na základě dostupných údajů.
(23)
Je třeba připomenout, že podnět obsahoval důkazy prima facie o dumpingu v souvislosti s ruským dovozem dotčeného výrobku. V důsledku chybějících podrobnějších informací byl výpočet, jenž vedl k uvedeným důkazům, založen na početně zjištěné běžné hodnotě pro Rusko. Nicméně za účelem přesnějšího stanovení běžné hodnoty Komise předběžně rozhodla, že běžná hodnota pro Rusko má být stanovena na základě informací získaných během šetření od těch tureckých vyvážejících výrobců, kteří používají ruské bezešvé trubky a roury jako vstupy pro výrobu dotčeného výrobku. Náklady na suroviny skutečně představují převážnou část celkových výrobních nákladů dotčeného výrobku, a proto byla tato metoda považována za nejvíce přiměřenou pro stanovení běžné hodnoty pro Rusko na základě dostupných skutečností.
(24)
Běžná hodnota pro Rusko byla tudíž vypočtena určením váženého průměru běžné hodnoty těch spolupracujících tureckých vyvážejících výrobců, kteří kupují část svých surovin z Ruska.
(25)
Je důležité poznamenat, že výsledná běžná hodnota byla místo všech typů dotčeného výrobku stanovena pro typ výrobku (kolena), který představuje nejvyšší objem dovozu, s cílem umožnit reprezentativní srovnání s vývozní cenou (viz následující body odůvodnění).
1.2 Vývozní cena
(26)
V důsledku chybějících podrobnějších informací o cenách byla vývozní cena pro dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z Ruska stanovena na základě údajů Eurostatu o dovozu. Vzhledem k velké škále sortimentní skladby spadající pod určité kódy KN byla vývozní cena určena omezením využití údajů Eurostatu na typ výrobku (kolena) představující nejvyšší objem dovozu, což je považováno za reprezentativní pro všechny typy dotčeného výrobku. Vývozní cena byla proto založena na kódu KN 7307 93 11.
(27)
Výše zmíněné údaje Eurostatu o dovozu musely být upraveny s ohledem na skutečnost, že některé dovozní transakce z Ruska do Bulharska, Estonska a Litvy obsahovaly chybná celní prohlášení, s největší pravděpodobností v důsledku chybného zařazení výrobků. Tyto transakce byly určeny s využitím statistiky dovozu dostupné v databázi podle čl. 14 odst. 6 základního nařízení a byly vyňaty z výpočtu vývozní ceny s cílem vyhnout se při výpočtu dumpingu použití zkreslené vývozní ceny.
1.3 Srovnání
(28)
Dumpingové rozpětí bylo stanoveno srovnáním vývozní ceny ze závodu na základě údajů Eurostatu s běžnou hodnotou pro Rusko stanovenou, jak je uvedeno výše.
(29)
Pro účely stanovení vývozní ceny ze závodu byla vývozní cena CIF vycházející z údajů Eurostatu (s korekcí pro eliminaci zkreslení, jak je uvedeno výše) upravena o náklady na přepravu. Pro tento účel byly použity náklady na přepravu, jak jsou vypočítány v podnětu, což bylo považováno za přiměřený odhad.
1.4 Dumpingové rozpětí
(30)
Celostátní dumpingové rozpětí bylo vyjádřeno jako procentní podíl z ceny CIF na hranice Unie před proclením.
(31)
Na základě výše uvedeného celostátní prozatímní dumpingové rozpětí vyjádřené jako procentní podíl z ceny CIF na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Prozatímní dumpingové rozpětí
Všechny společnosti
23,8 %
2. Turecko
2.1 Běžná hodnota
(32)
V souladu s čl. 2 odst. 2 základního nařízení Komise u každého ze tří spolupracujících vyvážejících výrobců nejdříve stanovila, zda je jejich celkový domácí prodej obdobného výrobku reprezentativní, tj. zda celkový objem těchto prodejů představuje alespoň 5 % jejich celkového objemu prodeje dotčeného výrobku na vývoz do Unie. Šetření stanovilo, že domácí prodej obdobného výrobku byl u všech spolupracujících vyvážejících výrobců reprezentativní.
(33)
Komise následně určila ty typy výrobků prodávané na domácím trhu společnostmi s celkově reprezentativním domácím prodejem, které byly shodné s typy prodávanými na vývoz do Unie nebo jim byly velmi podobné.
(34)
Dále bylo pro každý typ obdobného výrobku, který prodali vyvážející výrobci na domácím trhu a který je srovnatelný s typem dotyčného výrobku, jenž je prodáván na vývoz do Unie, zjištěno, zda byl domácí prodej dostatečně reprezentativní pro účely čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Prodej konkrétního typu výrobku na domácím trhu byl považován za dostatečně reprezentativní, pokud objem prodeje tohoto typu výrobku na domácím trhu nezávislým odběratelům v období šetření představoval přibližně 5 % celkového objemu prodeje srovnatelného typu výrobku prodávaného na vývoz do Unie. Šetřením bylo zjištěno, že v případě všech tří společností byl domácí prodej pro většinu typů výrobku reprezentativní.
(35)
Komise následně zkoumala, zda je možné prodej každého typu dotčeného výrobku na domácím trhu v reprezentativním množství považovat za prodej uskutečněný v běžném obchodním styku v souladu s čl. 2 odst. 4 základního nařízení. Tento přezkum proběhl tak, že byl pro každý typ výrobku stanoven podíl ziskového prodeje nezávislým odběratelům na domácím trhu během období šetření.
(36)
Pokud objem prodeje určitého typu výrobku prodávaného za čistou prodejní cenu nejméně ve výši vypočítaných výrobních nákladů představoval více než 80 % celkového objemu prodeje daného typu výrobku a pokud vážený průměr prodejní ceny dosahoval nejméně výše jednotkových výrobních nákladů, byla běžná hodnota podle typu výrobku vypočítána jako vážený průměr cen veškerého domácího prodeje daného typu výrobku.
(37)
Pokud objem ziskového prodeje určitého typu výrobku představoval nejvýše 80 % celkového objemu prodeje daného typu výrobku nebo pokud vážený průměr ceny daného typu výrobku nedosahoval jednotkových výrobních nákladů, vycházela běžná hodnota ze skutečné ceny na domácím trhu, která byla vypočítána jako vážený průměr ceny pouze ziskového domácího prodeje daného typu výrobku.
(38)
Šetřením bylo stanoveno, že ziskový prodej některých srovnatelných typů výrobků činil více než 80 % celkového domácího prodeje, a proto byl u tohoto prodeje pro výpočet průměrné ceny pro běžnou hodnotu použit veškerý domácí prodej. Pro ostatní typy výrobků rovněž považované za prodávané v běžném obchodním styku byl použit pouze ziskový prodej.
(39)
Pokud byly všechny typy výrobků prodány se ztrátou, mělo se za to, že nebyly prodány v běžném obchodním styku. Pro prodeje typů výrobků neuskutečněné v běžném obchodním styku, jakož i pro typy výrobků, které nebyly prodány na domácím trhu v reprezentativním množství, bylo nezbytné běžnou hodnotu stanovit početně. Všechny tři šetřené společnosti prodávaly tyto typy výrobků na vývoz do Unie, i když pouze v omezeném množství.
(40)
Pro stanovení běžné hodnoty podle čl. 2 odst. 6 základního nařízení byly vzniklé prodejní, správní a režijní náklady a vážený průměrný zisk realizovaný příslušnými spolupracujícími vyvážejícími výrobci při domácím prodeji obdobného výrobku na domácím trhu v běžném obchodním styku během období šetření přičteny k jejich průměrným výrobním nákladům během období šetření. Pro typy výrobku prodávané na domácím trhu v nereprezentativním množství byl ke stanovení běžné hodnoty použit vážený průměr zisku a prodejní, správní a režijní náklady na tento nereprezentativní prodej v běžném obchodním styku.
2.2 Vývozní cena
(41)
Ve všech případech byl dotčený výrobek vyvážen pro nezávislé odběratele v Unii, a proto byla vývozní cena stanovena v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení, tj. na základě vývozních cen skutečně zaplacených nebo vývozních cen, které je třeba zaplatit.
(42)
Jedna ze tří spolupracujících tureckých společností během období šetření uskutečnila prodej na vývoz do Unie pouze ve velmi omezeném množství. Dotyčná společnost tvrdila, že chce zvýšit svůj vývoz do Unie, avšak nebyla schopna nabízet dovozcům dostatečně nízké ceny, a požádala, aby tato skutečnost byla při analýze vzata v úvahu.
(43)
Pokud však jde o výpočet dumpingu pro tuto společnost, bylo nutné vycházet z jejího omezeného prodeje. Ačkoli byl prodej této společnosti do Unie omezený, musí být brán v potaz a použit jako jediný možný základ pro výpočet individuálního dumpingového rozpětí pro tuto společnost. V žádném případě nelze neschopnost společnosti prodat více kvůli své údajně vysoké ceně posuzovat jako faktor, který by měl ovlivnit výpočet dumpingu ve vztahu k této společnosti.
2.3 Srovnání
(44)
Běžná hodnota a vývozní ceny byly porovnány na základě ceny ze závodu. Za účelem zajištění spravedlivého porovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byly podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení provedeny náležité úpravy o rozdíly ovlivňující ceny a srovnatelnost cen. Příslušné úpravy byly provedeny ve všech případech, kdy to bylo považováno za přiměřené, přesné a podložené ověřenými důkazy. Zejména byla umožněna úprava zohledňující náklady na přepravu a pojištění včetně přepravy ve vyvážející zemi, slev, provizí, úvěrových nákladů a bankovních poplatků.
2.4 Dumpingová rozpětí
(45)
Prozatímní dumpingová rozpětí byla vyjádřena jako procentní podíl z ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením.
a) Dumpingové rozpětí u prošetřovaných společností
(46)
Individuální dumpingové rozpětí u jednoho ze tří spolupracujících vyvážejících výrobců bylo stanoveno v souladu s čl. 2 odst. 11 a 12 základního nařízení na základě srovnání váženého průměru běžné hodnoty s váženým průměrem ceny společností za dotčený výrobek při vývozu do Unie.
(47)
Pokud však jde o zbývající dva spolupracující turecké výrobce, výpočty týkající se dumpingu v jejich případě ukázaly, že společnosti prováděly cílený dumping, a sice pokud jde o konkrétní období, jakož i konkrétní zákazníky a regiony. Ukázalo se, že jejich vývozní ceny byly jasně strukturované a lišily se pro různé zákazníky, regiony i časová období. Kromě toho výpočet dumpingu na základě srovnání váženého průměru běžné hodnoty s váženým průměrem vývozních cen neodráží plný rozsah dumpingu, kterého se dopouštěli oba dotčení výrobci.
(48)
Za účelem zohlednění plného rozsahu dumpingu prováděného oběma dotčenými společnostmi byla proto v souladu s čl. 2 odst. 11 základního nařízení běžná hodnota stanovená na základě váženého průměru v jejich případě porovnána s cenami všech jednotlivých vývozních transakcí směřujících do Unie.
b) Dumpingové rozpětí u nespolupracujících společností
(49)
Pokud jde o všechny nespolupracující turecké vyvážející výrobce, bylo stanoveno zbytkové dumpingové rozpětí. Vzhledem k tomu, že úroveň spolupráce byla považována za poměrně nízkou (objem vývozu tří spolupracujících tureckých společností představoval méně než 80 % celkového tureckého vývozu do Unie během období šetření), bylo zbytkové dumpingové rozpětí určeno na základě odpovídající metody vedoucí k rozpětí, které je vyšší než nejvyšší z individuálních rozpětí uvedených tří spolupracujících společností. Toto rozpětí bylo stanoveno na základě prodeje reprezentativních typů výrobku, který uskutečnil turecký spolupracující výrobce s nejvyšším dumpingovým rozpětím z uvedených tří spolupracujících společností.
(50)
Na základě výše uvedeného prozatímní dumpingová rozpětí vyjádřená jako procentní podíl z ceny CIF na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Prozatímní dumpingové rozpětí
RSA
9,6 %
Sardogan
2,9 %
Unifit
12,1 %
Všechny ostatní společnosti
16,7 %
D. ÚJMA
1. Výroba v Unii a výrobní odvětví Unie
(51)
V průběhu období šetření vyrábělo obdobný výrobek 22 výrobců v Unii. Všech 22 výrobců v Unii představuje výrobní odvětví Unie ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení, a bude tudíž dále souhrnně označováno jako „výrobní odvětví Unie“.
(52)
Jak je uvedeno v 7. bodě odůvodnění výše, tři výrobci v Unii vybraní do vzorku představují přibližně 50 % celkového prodeje obdobného výrobku uskutečněného výrobci z Unie.
2. Spotřeba v Unii
(53)
Spotřeba v Unii byla stanovena na základě objemů prodeje výrobního odvětví Unie na trhu Unie podle informací získaných z odpovědí společností vybraných do vzorku na dotazník, na základě odhadů uvedených v podnětu týkajících se zbývajících výrobců v Unii a na základě údajů Eurostatu o objemu dovozu.
(54)
Spotřeba v Unii mezi rokem 2008 a obdobím šetření výrazně poklesla, a sice o 40 %. V roce 2009 se snížila o 44 % a na dané úrovni se udržela i v roce 2010 a poté se v období šetření mírně zvýšila o 4 procentní body.
Tabulka 1
Spotřeba v Unii
2008
2009
2010
OŠ
Jednotky (v t)
98 197
55 172
54 878
58 706
Index (2008 = 100)
100
56
56
60
3. Dovoz z dotčených zemí
3.1 Souhrnné posouzení účinků dotčeného dovozu
(55)
Komise zjišťovala, zda by dovozy dotčeného výrobku pocházejícího z Ruska a Turecka neměly být posouzeny souhrnně v souladu s čl. 3 odst. 4 základního nařízení.
(56)
Šetření v případě obou dotčených zemí ukázalo, že dumpingová rozpětí byla nad úrovní minimální hranice určené v čl. 9 odst. 3 základního nařízení a že objem dumpingového dovozu z těchto dvou zemí nebyl zanedbatelný ve smyslu čl. 5 odst. 7 základního nařízení.
(57)
Pokud jde o podmínky hospodářské soutěže mezi dovozem z Ruska a Turecka v případě obdobného výrobku, z šetření vyplynulo, že výrobci z těchto zemí využívají stejné prodejní kanály a prodávají obdobným kategoriím odběratelů. Z šetření navíc vyplynulo, že dovoz z obou těchto zemí vykazoval v posuzovaném období stoupající trend, pokud jde o podíly na trhu.
(58)
Dva spolupracující turečtí vývozci tvrdili, že kumulace dovozu z Ruska a Turecka není v tomto případě vhodná, neboť dovoz z obou těchto zemí vykazuje různé trendy, pokud jde o objem a ceny.
(59)
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že šetřením bylo stanoveno, že zatímco dovoz z Turecka je relativně stabilní, pokud jde o objemy, dovoz z Ruska narůstá. Vzhledem k poklesu poptávky v posuzovaném období však podíl dovozu z obou zemí na trhu roste. Zároveň se nezdá, že jejich ceny přinejmenším v období mezi rokem 2009 a obdobím šetření (vysoká průměrná cena u dovozu z Ruska v roce 2008 byla pravděpodobně důsledkem nesprávného vykazování), byly významně odlišné, přičemž průměrné ruské ceny jsou poněkud nižší, ale velmi blízké průměrným tureckým cenám.
(60)
S ohledem na výše uvedené se má předběžně za to, že všechna kritéria stanovená v čl. 3 odst. 4 základního nařízení jsou splněna a že dovoz z Ruska a Turecka by měl být posuzován souhrnně.
3.2 Objem dumpingového dovozu
(61)
Objem dumpingového dovozu dotčeného výrobku z dotčených zemí na trh Unie v posuzovaném období vzrostl o 46 %. Konkrétně se dovoz v roce 2009 snížil o 31 %, a poté se v roce 2010 prudce zvýšil o 89 procentních bodů a v období šetření mírně klesl přibližně o 12 procentních bodů. Objem dumpingového dovozu v období šetření dosáhl 2 935 tun.
Tabulka 2
Dumpingový dovoz z dotčených zemí
2008
2009
2010
OŠ
Jednotky (v t)
2 009
1 392
3 174
2 935
Index (2008 = 100)
100
69
158
146
Podíl na trhu
2 %
3 %
6 %
5 %
Zdroj: Eurostat.
3.3 Podíl dumpingového dovozu na trhu
(62)
Podíl dumpingového dovozu z dotčených zemí na trhu se v průběhu posuzovaného období více než zdvojnásobil, když vzrostl z 2 % na 5 %.
3.4 Ceny
a) Vývoj cen
(63)
Níže uvedená tabulka udává průměrnou cenu dumpingového dovozu z dotčených zemí s dodáním na hranice Unie před proclením, a to na základě údajů Eurostatu. Během posuzovaného období průměrná cena dovozu z dotčených zemí zůstala obecně na stabilní úrovni 1 961 EUR za tunu, s výjimkou roku 2010, kdy se snížila o zhruba 150 EUR.
Tabulka 3
Průměrné ceny dumpingového dovozu
2008
2009
2010
OŠ
Průměrné prodejní ceny za tunu
1 961
1 936
1 788
1 961
Index (2008 = 100)
100
99
91
100
Zdroj: Eurostat.
b) Cenové podbízení
(64)
Bylo provedeno cenové srovnání jednotlivých typů výrobku z hlediska prodejních cen spolupracujících tureckých vyvážejících výrobců a prodejních cen výrobců z Unie zařazených do vzorku. Vzhledem k tomu, že ruští vývozci při šetření nespolupracovali, byl proveden výpočet podbízení za použití průměrných cen CIF uváděných Eurostatem a průměrných prodejních cen unijních výrobců v rámci Unie. V případě potřeby byly učiněny úpravy s ohledem na obě dotčené země, aby se zohlednila úroveň obchodu a náklady vynaložené po dovozu, včetně cla v případě Ruska.
(65)
Srovnání ukázalo, že u dotčeného výrobku pocházejícího z dotčených zemí a prodávaného v Unii za dumpingové ceny docházelo během období šetření k cenovému podbízení vůči cenám výrobního odvětví Unie až o cca 30 %.
4. Situace výrobního odvětví Unie
(66)
Podle čl. 3 odst. 5 základního nařízení zahrnuje zkoumání dopadu dumpingového dovozu na výrobní odvětví Unie posouzení všech hospodářských činitelů a ukazatelů, které ovlivňovaly stav výrobního odvětví Unie v průběhu posuzovaného období.
(67)
Jak je vysvětleno výše, Komise v případě výrobců v Unii využila výběr vzorku. Pro účely analýzy újmy byly stanoveny ukazatele újmy na těchto dvou úrovních:
-
Makroekonomické prvky (výroba, výrobní kapacita, objem prodeje, podíl na trhu, růst, zaměstnanost, produktivita, ceny a velikost dumpingových rozpětí a překonání účinků dřívějšího dumpingu) byly posouzeny na úrovni celkové výroby v Unii na základě posouzení údajů od spolupracujících výrobců a v případě ostatních výrobců v Unii na základě odhadu vycházejícího z údajů z podnětu.
-
Analýza mikroekonomických prvků (zásoby, mzdy, ziskovost, návratnost investic, peněžní tok, schopnost navýšit kapitál a investice) byla provedena u výrobců zařazených do vzorku na základě jimi dodaných údajů.
4.1 Makroekonomické prvky
a) Výroba
(68)
Výroba v Unii mezi rokem 2008 a obdobím šetření klesla o 44 %. Konkrétně v roce 2009 šlo o pokles o 47 % a v roce 2010 o další 2 procentní body, načež v období šetření následoval mírný nárůst o 5 procentních bodů a výroba dosáhla hodnoty 53 653 tun.
Tabulka 4
Výroba
2008
2009
2010
OŠ
Jednotky (t)
95 079
49 917
48 017
53 653
Index (2008 = 100)
100
53
51
56
Zdroj: odpovědi na dotazník a podnět.
b) Výrobní kapacita a využití kapacity
(69)
Výrobní kapacita výrobců v Unii vykazovala v posuzovaném období stálou úroveň a dosahovala hodnoty 179 912 tun.
Tabulka 5
Výrobní kapacita a využití kapacity
2008
2009
2010
OŠ
Jednotky (t)
179 912
179 912
179 912
179 912
Index (2008 = 100)
100
100
100
100
Míra využití
53 %
28 %
27 %
30 %
Index (2008 = 100)
100
53
51
56
Zdroj: odpovědi na dotazník a podnět.
(70)
Využití kapacity v roce 2008 odpovídalo 53 %, v roce 2009 se snížilo na 28 %, v roce 2010 na 27 % a v období šetření mírně stouplo na 30 %. Vývoj míry využití jasně odráží trend výroby, neboť výrobní kapacita zůstávala stejná.
c) Objem prodeje
(71)
Objem prodeje uskutečněného výrobci v Unii odběratelům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, v průběhu posuzovaného období klesl o 38 %. V roce 2009 klesl prodej o 45 %, v roce 2010 zůstal na této úrovni a v období šetření mírně stoupl o 7 procentních bodů. Během období šetření prodej výrobního odvětví Unie činil 42 379 tun.
Tabulka 6
Prodej výrobního odvětví Unie
2008
2009
2010
OŠ
Jednotky (t)
68 870
37 649
37 890
42 379
Index (2008 = 100)
100
55
55
62
Zdroj: odpovědi na dotazník a podnět.
d) Podíl na trhu
(72)
Podíl výrobců z Unie na trhu byl během posuzovaného období poměrně stálý a v období šetření dokonce narostl na 72 %. Větší podíl na trhu je odrazem skutečnosti, že se objem prodeje výrobců z Unie snížil o něco méně nežli spotřeba v daném období.
Tabulka 7
Podíl výrobců z Unie na trhu
2008
2009
2010
OŠ
Podíl na trhu
70 %
68 %
69 %
72 %
Index (2008 = 100)
100
97
98
103
Zdroj: odpovědi na dotazník, podnět a Eurostat
e) Růst
(73)
Vzhledem k tomu, že spotřeba mezi rokem 2008 a obdobím šetření klesla o 40 %, konstatuje se, že výrobci v Unii nemohli profitovat z růstu trhu.
f) Zaměstnanost
(74)
Úroveň zaměstnanosti ve výrobním odvětví Unie mezi rokem 2008 a obdobím šetření vykazuje pokles o 18 %. Konkrétně počet zaměstnaných lidí významně poklesl mezi lety 2008 a 2009 z 982 na 824 neboli o 16 % a v roce 2010 zůstal blízko této hodnoty, než došlo k dalšímu poklesu na 801 v období šetření.
Tabulka 8
Zaměstnanost
2008
2009
2010
OŠ
Jednotky (počet osob)
982
824
833
801
Index (2008 = 100)
100
84
85
82
Zdroj: odpovědi na dotazník a podnět.
g) Produktivita
(75)
Produktivita pracovních sil výrobního odvětví Unie, měřená výstupem (v tunách) na zaměstnance a rok, poklesla v průběhu posuzovaného období o 31 %. Tento pokles odráží skutečnost, že se výroba snižovala rychleji než úroveň zaměstnanosti.
Tabulka 9
Produktivita
2008
2009
2010
OŠ
Jednotky (v tunách na zaměstnance)
194
121
115
134
Index (2008 = 100)
100
63
60
69
Zdroj: odpovědi na dotazník a podnět.
h) Prodejní ceny
(76)
Roční průměrné prodejní ceny výrobců v Unii pro nezávislé odběratele na trhu Unie poklesly v průběhu posuzovaného období o více než 10 %. Konkrétně se v roce 2009 průměrné ceny nejprve zvýšily o přibližně 12 %, aby v roce 2010 prudce poklesly o 23 procentních bodů, a na této úrovni se udržely během období šetření. V období šetření průměrná cena výrobců v Unii činila 3 096 EUR za tunu.
Tabulka 10
Průměrné ceny výrobců v Unii
2008
2009
2010
OŠ
Jednotky (EUR/t)
3 489
3 911
3 116
3 096
Index (2008 = 100)
100
112
89
89
Zdroj: odpovědi na dotazník a podnět.
(77)
Jak je uvedeno výše, u prodejních cen výrobního odvětví Unie docházelo k cenovému podbízení prostřednictvím dumpingového dovozu z Ruska a Turecka.
i) Rozsah dumpingového rozpětí a překonání účinků dřívějšího dumpingu
(78)
Vzhledem k objemu, podílu na trhu a cenám dovozu z Ruska a Turecka nelze považovat dopad skutečných dumpingových rozpětí na výrobní odvětví Unie za zanedbatelný. Je důležité připomenout, že proti osmi zemím jsou uplatňována antidumpingová opatření, jak je uvedeno v 16. bodě odůvodnění výše. Vzhledem k tomu, že v období posuzovaném v tomto šetření výrobní odvětví Unie zaznamenalo pokles prodeje a ztráty, není možné zaznamenat žádné skutečné překonání účinků dřívějšího dumpingu a má se za to, že výroba Unie je nadále zranitelná vůči poškozujícímu účinku případného dumpingového dovozu na trhu Unie.
4.2 Mikroekonomické prvky
a) Stav zásob
(79)
Konečný stav zásob výrobců v Unii zařazených do vzorku poklesl mezi rokem 2008 a obdobím šetření o 18 %. Konkrétně se stav zásob v roce 2009 mírně zvýšil o 2 % a později v roce 2010 klesl o 13 procentních bodů a v období šetření o dalších 7 procentních bodů. V období šetření činil konečný stav zásob výrobců v Unii 5 338 tun.
Tabulka 11
Konečný stav zásob
Vzorek
2008
2009
2010
OŠ
Jednotka (t)
6 526
6 661
5 822
5 338
Index (2008 = 100)
100
102
89
82
Zdroj: odpovědi na dotazník.
b) Mzdy
(80)
Roční mzdové náklady mezi rokem 2008 a obdobím šetření klesly o 10 %. Konkrétně v roce 2009 mzdové náklady významně klesly, a sice o 20 % (což odpovídalo snížení zaměstnanosti), a později v roce 2010 se zvýšily o 4 procentní body a během období šetření o dalších 5 procentních bodů.
Tabulka 12
Roční mzdové náklady
Vzorek
2008
2009
2010
OŠ
Jednotky (EUR)
26 412 013
21 500 757
22 490 982
23 860 803
Index (2008 = 100)
100
81
85
90
Zdroj: odpovědi na dotazník.
c) Ziskovost a návratnost investic
(81)
Během posuzovaného období se ziskovost prodeje obdobného výrobku nezávislým odběratelům na trhu Unie, uskutečněného výrobním odvětvím Unie, vyjádřená jako procento čistých prodejů, snížila z úrovně zdravých zisků na úroveň významných ztrát. Konkrétně se zisk propadl z 9,6 % v roce 2008 na - 1,2 % v roce 2009 a v roce 2010 následoval další propad na - 7,8 %. V období šetření se situace mírně zlepšila, když ztráty dosahovaly - 7,0 %.
Tabulka 13
Ziskovost a návratnost investic
Vzorek
2008
2009
2010
OŠ
Ziskovost prodeje v Unii
9,6 %
-1,2 %
-7,8 %
-7,0 %
Index (2008=100)
100
-12
-81
-73
Návratnost investic
23,9 %
-1,7 %
-9,4 %
-10,6 %
Index (2008=100)
100
-7
-39
-44
Zdroj: odpovědi na dotazník.
(82)
Návratnost investic, vyjádřená jako zisk v procentech vztažený k čisté účetní hodnotě investic, v zásadě odpovídala vývoji ziskovosti.
d) Peněžní tok a schopnost získat kapitál
(83)
Čistý peněžní tok z provozní činnosti byl v roce 2008 kladný ve výši 9,3 milionu EUR. V roce 2009 došlo k jeho mírnému zvýšení na 9,8 milionu EUR, avšak v roce 2010 nastal pokles až na hodnotu pouze 1,5 milionu EUR, načež v období šetření dosáhl peněžní tok záporné hodnoty - 4,6 milionu EUR.
(84)
Známky toho, že by výrobní odvětví Unie mělo problémy s navyšováním kapitálu, se neobjevily, zejména z toho důvodu, že někteří výrobci jsou součástí větších skupin.
Tabulka 14
Peněžní tok
Vzorek
2008
2009
2010
OŠ
Jednotky (EUR)
9 279 264
9 851 842
1 470 524
-4 662 347
Index (2008 = 100)
100
106
16
-50
Zdroj: odpovědi na dotazník.
e) Investice
(85)
Roční investice do výroby obdobného výrobku u společností zařazených do vzorku v průběhu posuzovaného období neustále klesaly. Největší pokles o 32 % nastal v roce 2009, načež následoval pokles o 25 procentních bodů v roce 2010 a o dalších 8 procentních bodů v období šetření. Celkově roční investice poklesly z 8,3 milionu EUR v roce 2008 na 2,9 milionu EUR v období šetření.
Tabulka 15
Čisté investice
Vzorek
2008
2009
2010
OŠ
Jednotky (EUR)
8 309 731
5 658 145
3 579 323
2 946 383
Index (2008 = 100)
100
68
43
35
Zdroj: odpovědi na dotazník.
5. Závěr ohledně újmy
(86)
Z rozboru makroekonomických údajů vyplývá, že výrobci v Unii během posuzovaného období významně snížili výrobu a prodej. To se časově shodovalo s poklesem poptávky na trhu Unie, proto došlo k mírnému zvýšení podílu výrobního odvětví Unie na trhu. Využití kapacity pokleslo z již nízké hodnoty 53 % v roce 2008 až na hodnotu 30 % v období šetření. Zaměstnanost též poklesla, a to o 18 %.
(87)
Příslušné mikroekonomické ukazatele současně ukazují na jednoznačné zhoršení ekonomické situace výrobců v Unii zařazených do vzorku. Vývoj cen, ziskovost a návratnost investic ukazují velmi negativní obrázek, kdy ze zdravých hodnot dosahovaných v roce 2008 došlo k poklesu s výraznými ztrátami v období šetření. Peněžní tok též významně poklesl.
(88)
Na základě výše uvedených skutečností se vyvozuje předběžný závěr, že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma ve smyslu čl. 3 odst. 5 základního nařízení.
E. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Úvod
(89)
V souladu s čl. 3 odst. 6 a 7 základního nařízení Komise zkoumala, zda dumpingový dovoz způsobil výrobnímu odvětví Unie újmu do té míry, že ji lze označit za podstatnou. Byly přezkoumány i jiné známé činitele, které mohly vedle dumpingového dovozu výrobnímu odvětví Unie způsobovat újmu, aby bylo zajištěno, že případná újma způsobená těmito jinými činiteli nebude připsána dumpingovému dovozu.
2. Účinek dumpingového dovozu
(90)
Mezi rokem 2008 a obdobím šetření vzrostl objem dumpingového dovozu dotčeného výrobku o 46 %, a to na trhu, který se zmenšil o 40 %, což mělo za následek zvýšení jeho podílu na trhu Unie ze 2 % na 5 %.
(91)
Nárůst dumpingového dovozu dotčeného výrobku z dotčených zemí v posuzovaném období se časově shodoval s klesající tendencí všech ukazatelů újmy zaznamenaných u výrobního odvětví Unie s výjimkou podílu na trhu. Výrobní odvětví Unie přišlo o 38 % svého prodeje v Unii a prodejní ceny klesly o 11 % kvůli cenovému tlaku, který na trhu Unie působil levný dumpingový dovoz.
(92)
Významné cenové podbízení zabránilo výrobnímu odvětví Unie dále promítnout zvýšené výrobní náklady, což mělo za následek klesající a záporné hodnoty ziskovosti během období šetření.
(93)
Na základě výše uvedených skutečností se vyvozuje předběžný závěr, že levný dumpingový dovoz z Ruska a Turecka působí výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu.
3. Účinky jiných činitelů
3.1 Dovoz z dalších třetích zemí
(94)
Během posuzovaného období byl zaznamenán významný dovoz z dalších třetích zemí, včetně zemí v režimu antidumpingových opatření. Celkový podíl dovozu z jiných zemí než z Ruska a Turecka na trhu se mezi rokem 2008 a obdobím šetření snížil z 28 % na 23 %.
(95)
Následující tabulka, která vychází z údajů Eurostatu, ukazuje vývoj dovozních objemů, cen a podílů na trhu zemí v režimu antidumpingových opatření a dalších třetích zemí.
Tabulka 16
Dovoz z dalších třetích zemí
Země
2008
2009
2010
OŠ
Země v režimu antidumpingových opatření
Objemy (v t)
20 614
13 286
9 721
9 784
Podíl na trhu (v %)
21
24
18
17
Prům. cena (v EUR)
1 639
1 749
1 468
1 563
Ostatní třetí země
Objemy (v t)
6 705
2 844
4 093
3 608
Podíl na trhu (v %)
7
5
7
6
Prům. cena (v EUR)
2 279
2 962
2 319
2 925
Souhrn všech třetích zemí s výjimkou Ruska a Turecka
Objemy (v t)
27 319
16 131
13 814
13 392
Podíl na trhu (v %)
28
29
25
23
Prům. cena (v EUR)
1 796
1 963
1 720
1 930
(96)
Jak ukazuje tabulka výše, dovoz z daných osmi zemí v režimu antidumpingových opatření nadále pronikal na trh Unie, ačkoliv jeho podíl na trhu klesl z 21 % v roce 2008 na 17 % v období šetření. Průměrné ceny u uvedeného dovozu jsou obecně nižší než ceny u dumpingového dovozu z dotčených zemí. Výše uvedená tabulka vycházející z údajů Eurostatu samozřejmě ukazuje průměrné ceny CIF před uplatněním cla. Přesto však i v případě, kdy je antidumpingové clo zohledněno, ceny těchto dovozů nadále zůstávají na nízké úrovni srovnatelné s cenami ruského a tureckého dovozu a jsou mnohem nižší než průměrné ceny výrobců v Unii.
(97)
Uznává se však, že výrobek, který je předmětem šetření, existuje ve značném množství různých typů a porovnání celkových průměrných cen možná nemusí být relevantním ukazatelem. Současně se má se za to, že v současnosti platná antidumpingová opatření odstraňují poškozující účinek uvedeného dovozu.
(98)
Vzhledem k tomu, že tržní podíl dovozu ze zemí, které jsou předmětem opatření, se snižuje, na základě uvedených skutečností se vyvozuje předběžný závěr, že jakýkoli nepříznivý účinek tohoto levného dovozu není takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem z dotčených zemí a újmou, která je působena výrobnímu odvětví Unie.
(99)
Podíl dovozu z ostatních třetích zemí na trhu během posuzovaného období mírně poklesl z 7 % v roce 2008 na 6 % v období šetření. Průměrné ceny daného dovozu jsou obecně vyšší než u dumpingového dovozu z dotčených zemí, avšak o něco nižší než průměrné ceny u výrobců v Unii.
(100)
Ačkoli porovnání celkových průměrných cen nemusí být považováno za relevantní ukazatel kvůli existenci široké škály typů výrobků, vzhledem k tomu, že uvedený dovoz vykazuje klesající trend, se předběžně konstatuje, že jakýkoli nepříznivý účinek dovozu z ostatních třetích zemí rovněž není takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem z dotčených zemí a újmou působenou výrobnímu odvětví Unie.
3.2 Dopad zmenšení trhu a hospodářské krize
(101)
Finanční a hospodářská krize z období 2008/09 je se vší pravděpodobností důvodem snížení spotřeby potrubních tvarovek. Spotřeba v letech 2008 a 2009 klesla o více než 40 % a na této nízké úrovni zůstala po celý zbytek posuzovaného období (ačkoliv v období šetření došlo k jejímu mírnému zvýšení). Vzhledem k tomu, že fixní náklady představují až 40 % výrobních nákladů výrobců v Unii, vede snížení poptávky, prodeje a výroby k výrazně vyšším jednotkovým výrobním nákladům. To má samozřejmě významný dopad na ziskovost výrobního odvětví Unie.
(102)
Ačkoliv se uznává, že pokles produkce mohl mít dopad na situaci výrobního odvětví Unie, a to zejména v roce 2009 (kdy k tomuto poklesu došlo), je možné důvodně očekávat, že výrobní odvětví Unie by za normálních mohlo zvýšit své ceny alespoň ve střednědobém až dlouhodobém horizontu a zvýšení nákladů v následujících letech dále promítnout. Jak je však patrné z klesajících cen v Unii, v tomto případě tomu tak nebylo a má se za to, že důvodem bylo závažné podbízení prostřednictvím dumpingového dovozu.
(103)
Vzhledem k výše uvedeným okolnostem se vyvozuje prozatímní závěr, že jakýkoli nepříznivý účinek poklesu poptávky není takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi újmou způsobovanou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem z Ruska a Turecka.
4. Závěr týkající se příčinné souvislosti
(104)
Závěrem je třeba uvést, že dumpingový dovoz z Ruska a Turecka způsobil podstatnou újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie.
(105)
Analyzovány byly rovněž jiné činitele, které mohly výrobnímu odvětví Unie způsobit újmu. V této souvislosti bylo zjištěno, že dovoz z ostatních třetích zemí, včetně zemí v režimu antidumpingových opatření, a dopad poklesu poptávky, které sice možná také přispěly k újmě, nenarušují příčinnou souvislost.
(106)
Na základě výše uvedené analýzy, v jejímž rámci byly účinky všech známých činitelů, které mají vliv na situaci výrobního odvětví Unie, náležitě rozlišeny a odděleny od poškozujícího účinku dumpingového dovozu, se vyvozuje předběžný závěr, že dumpingový dovoz z dotčených zemí způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu ve smyslu čl. 3 odst. 6 základního nařízení.
F. ZÁJEM UNIE
(107)
V souladu s článkem 21 základního nařízení Komise zkoumala, zda navzdory předběžnému závěru o dumpingu působícím újmu neexistují přesvědčivé důvody pro závěr, že v tomto konkrétním případě není v zájmu Unie přijímat antidumpingová opatření. Analýza zájmu Unie vycházela z posouzení všech různých relevantních zájmů, včetně zájmů výrobního odvětví Unie, dovozců a uživatelů dotčeného výrobku.
1. Zájem výrobního odvětví Unie
(108)
V případě uložení opatření se očekává, že dojde ke zmírnění poklesu cen a ztrát a že se prodejní ceny výrobního odvětví Unie začnou narovnávat, což povede k významnému zlepšení finanční situace výrobního odvětví Unie.
(109)
Pokud by na druhou stranu antidumpingová opatření uložena nebyla, s největší pravděpodobností by se situace výrobního odvětví Unie nadále zhoršovala. Při takovém vývoji by výrobní odvětví Unie mohlo přijít o další podíl na trhu, jelikož není schopno držet krok s tržními cenami určovanými dumpingovým dovozem z dotčených zemí. Pravděpodobným dopadem by bylo další nikoli nezbytné snižování nákladů a zavírání výrobních zařízení v Unii s následným značným úbytkem pracovních míst.
(110)
S přihlédnutím k výše uvedeným činitelům se vyvozuje předběžný závěr, že uložení antidumpingových opatření by bylo v zájmu výrobního odvětví Unie.
2. Zájem dovozců v Unii, kteří nejsou ve spojení
(111)
Jak je uvedeno výše, pouze dva dovozci, kteří nejsou ve spojení, při tomto šetření plně spolupracovali a poskytli odpověď na dotazník. Pouze malá část obratu těchto dvou dovozců souvisela s dalším prodejem dotčeného výrobku. Proto je pravděpodobné, že dopad opatření bude minimální.
3. Zájem uživatelů
(112)
Čtyři uživatelé spolupracovali v tomto šetření tím, že předložili odpověď na dotazník. Žádný z nich nedováží předmětný výrobek z dotčených zemí a všichni uvedli, že dopad případných opatření nebude významný.
(113)
Vzhledem k tomu, že se nepřihlásil žádný uživatel dovážející z dotčených zemí a při neexistenci jakýchkoli informací, které by naznačovaly opak, lze vyvodit předběžný závěr, že dopad opatření na ziskovost uživatelských výrobních odvětví a hospodářskou situaci bude spíše omezený.
4. Závěr ohledně zájmu Unie
(114)
Lze vyvodit závěr, že uložení opatření na dumpingový dovoz dotčeného výrobku z Ruska a Turecka umožní výrobnímu odvětví Unie podle očekávání zlepšit jeho situaci skrze vyšší objem prodeje, prodejní ceny a zisky. Ačkoliv se mohou objevit určité nepříznivé dopady v podobě vyšších nákladů pro některé dovozce, budou pravděpodobně omezené.
(115)
Dva spolupracující turečtí vývozci uvedli, že uložení opatření proti malé vyvážející zemi, jako je Turecko, by celý trh Unie prakticky ponechalo několika málo výrobcům, s výsledným negativním dopadem na konkurenční prostředí.
(116)
V této souvislosti je třeba uvést, že platí, že antidumpingové clo nemá být omezujícím prostředkem a bránit obchodním tokům ze zemí, které jsou předmětem šetření. Opatření mají zajistit narovnání podmínek pro různé účastníky na trhu. Zároveň je třeba poznamenat, že na trhu Unie je přítomno více než 20 evropských výrobců a dovoz z dalších třetích zemí je značný. Proto se jakékoli výhrady týkající se konkurenčního prostředí na trhu Unie nezdají být odůvodněné.
(117)
Na základě výše uvedených skutečností se vyvozuje předběžný závěr, že neexistují žádné přesvědčivé důvody proti uložení prozatímních opatření na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z Ruska a Turecka.
G. PROZATÍMNÍ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(118)
S ohledem na závěry, k nimž se dospělo v souvislosti s dumpingem, újmou, příčinnou souvislostí a zájmem Unie, je třeba uložit prozatímní opatření na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z Ruska a Turecka, aby se zabránilo další újmě způsobované výrobnímu odvětví Unie dumpingovým dovozem.
1. Úroveň pro odstranění újmy
(119)
Prozatímní opatření na dovoz pocházející z dotčených zemí by měla být uložena ve výši dostatečné k odstranění dumpingu, aniž by přitom přesahovala výši újmy, která je výrobnímu odvětví Unie působena dumpingovým dovozem. Při výpočtu výše cla nezbytného pro odstranění účinků dumpingu působícího újmu se má za to, že by případná opatření měla výrobnímu odvětví Unie umožnit pokrýt výrobní náklady a dosáhnout celkově zisku před zdaněním, kterého by bylo možné přiměřeně dosáhnout za běžných podmínek hospodářské soutěže, tj. bez přítomnosti dumpingového dovozu.
(120)
Vzhledem k tomu, že zjištěná rozpětí cenového podbízení jsou ve všech případech vyšší než příslušná dumpingová rozpětí a že výrobní odvětví Unie utrpělo v období šetření ztráty, byla by jakákoli vypočtená úroveň pro odstranění újmy sama o sobě vždy ještě vyšší. Proto se mělo za to, že podrobný výpočet výše újmy není nutný.
2. Prozatímní opatření
(121)
Vzhledem k výše uvedenému a v souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení se usuzuje, že by mělo být uloženo prozatímní antidumpingové clo na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z Ruska a Turecka, a to ve výši odpovídající nižší ze zjištěných hodnot dumpingového rozpětí a úrovně pro odstranění újmy, podle pravidla nižšího cla, jímž je ve všech případech zjištěné dumpingové rozpětí.
(122)
S ohledem na to, že žádný z ruských vyvážejících výrobců nespolupracoval, bylo pro Rusko vypočteno celostátní dumpingové rozpětí, jak bylo vysvětleno výše v 21. až 31. bodě odůvodnění.
(123)
Na základě skutečnosti, že v případě Turecka byla úroveň spolupráce posouzena jako poměrně nízká, bylo zbytkové dumpingové rozpětí založeno na přiměřené metodě vedoucí ke stanovení rozpětí, které je vyšší než nejvyšší individuální dumpingové rozpětí tří spolupracujících společností, jak je vysvětleno ve 49. bodě odůvodnění výše.
(124)
Na základě výše uvedených skutečností navrhované celní sazby činí:
Země
Společnost
Prozatímní antidumpingové clo
Rusko
Všechny společnosti
23,8 %
Turecko
RSA
9,6 %
Sardogan
2,9 %
Unifit
12,1 %
Všechny ostatní společnosti
16,7 %
(125)
Individuální sazby antidumpingového cla, stanovené pro jednotlivé společnosti a uvedené v tomto nařízení, byly stanoveny na základě zjištění současného šetření. Odrážejí tedy stav týkající se těchto společností zjištěný během šetření. Tyto celní sazby (oproti celostátnímu clu použitelnému na „všechny ostatní společnosti“) jsou proto výlučně použitelné na dovoz výrobků pocházejících z dotčených zemí a vyrobených uvedenými společnostmi, tedy konkrétně uvedenými právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, jejíž název a adresa nejsou konkrétně uvedeny v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě vztahující se na „všechny ostatní společnosti“.
(126)
Všechny žádosti o uplatňování těchto sazeb antidumpingových cel pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měly být zaslány Komisi (4) se všemi náležitými údaji, zejména s údaji o jakýchkoli změnách činností společnosti, které se týkají výroby, domácích prodejů a prodejů na vývoz a které souvisejí např. s uvedenou změnou názvu nebo změnou výrobních a prodejních subjektů. Bude-li to vhodné, bude nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
(127)
Aby bylo zajištěno řádné vymáhání antidumpingového cla, neměla by se výše cla pro všechny ostatní společnosti vztahovat jen na nespolupracující vyvážející výrobce, nýbrž rovněž na výrobce, kteří během období šetření neuskutečnili žádný vývoz do Unie.
H. ZÁVĚREČNÉ USTANOVENÍ
(128)
V zájmu řádného úředního postupu je nutno stanovit období, během kterého mohou zúčastněné strany, které se přihlásily ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení, písemně předložit svá stanoviska a požádat o slyšení. Je třeba rovněž uvést, že zjištění týkající se uložení cel, k nimž se dospělo pro účely tohoto nařízení, jsou prozatímní a za účelem uložení případného konečného cla mohou být znovu posouzena,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se prozatímní antidumpingové clo na dovoz potrubních tvarovek (jiných než litých tvarovek, přírub a závitových tvarovek) ze železa nebo oceli (kromě korozivzdorné oceli) s největším vnějším průměrem nejvýše 609,6 mm, druhu používaného pro svařování natupo nebo jiné účely, v současnosti kódů KN ex 7307 93 11, ex 7307 93 19 a ex 7307 99 80 (kódy TARIC 7307931191, 7307931193, 7307931194, 7307931195, 7307931199, 7307931991, 7307931993, 7307931994, 7307931995, 7307931999, 7307998092, 7307998093, 7307998094, 7307998095 a 7307998098), pocházejících z Ruska a Turecka.
2. Sazba prozatímního antidumpingového cla, která se vztahuje na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením, pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže uvedenými společnostmi činí:
Země
Společnost
Prozatímní antidumpingové clo
Doplňkový kód TARIC
Rusko
Všechny společnosti
23,8 %
-
Turecko
RSA Tesisat Malzemeleri San ve Ticaret AȘ, Küçükköy, Istanbul
9,6 %
B295
SARDOĞAN Endüstri ve Ticaret, Kurtköy Pendik, Istanbul
2,9 %
B296
UNIFIT Boru Baglanti Elemanlari Ltd. Sti, Tuzla, Istanbul
12,1 %
B297
Všechny ostatní společnosti
16,7 %
B999
3. Propuštění výrobku uvedeného v odstavci 1 do volného oběhu v Unii je podmíněno složením jistoty odpovídající výši prozatímního cla.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Aniž je dotčen článek 20 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009, mohou zúčastněné strany požádat o poskytnutí informací o nejdůležitějších skutečnostech a úvahách, na jejichž základě bylo toto nařízení přijato, předložit písemně svá stanoviska a požádat o ústní slyšení před Komisí ve lhůtě jednoho měsíce ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
V souladu s čl. 21 odst. 4 nařízení (ES) č. 1225/2009 se zúčastněné strany mohou vyjádřit k uplatňování tohoto nařízení ve lhůtě jednoho měsíce ode dne jeho vstupu v platnost.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 1 tohoto nařízení se použije po dobu šesti měsíců.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 30. července 2012.
KOMISSION ASETUS (EU) N:o 699/2012,
annettu 30 päivänä heinäkuuta 2012,
väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen Venäjältä ja Turkista peräisin olevien raudasta tai teräksestä valmistettujen putkien liitos- ja muiden osien tuonnissa
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 (1), jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 7 artiklan,
on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
A. MENETTELY
1. Vireillepano
(1)
Euroopan komissio, jäljempänä ’komissio’, ilmoitti Euroopan unionin virallisessa lehdessä (2)1 päivänä marraskuuta 2011 julkaistulla ilmoituksella, jäljempänä ’vireillepanoilmoitus’, Venäjältä ja Turkista, jäljempänä ’asianomaiset maat’, peräisin olevien tiettyjen raudasta tai teräksestä valmistettujen putkien liitos- ja muiden osien tuontia koskevan polkumyynnin vastaisen menettelyn vireillepanosta.
(2)
Menettely pantiin vireille sen jälkeen, kun teräksisten tyssähitsauksessa käytettävien liitososien valmistajien etuja valvova Defence Committee of the Steel Butt-Welding Fittings Industry of the European Union, jäljempänä ’valituksen tekijät’, oli 20 päivänä syyskuuta 2011 tehnyt valituksen edustaen tuottajia, joiden tuotanto muodostaa pääosan eli tässä tapauksessa yli 40 prosenttia tiettyjen raudasta tai teräksestä valmistettujen putkien liitos- ja muiden osien kokonaistuotannosta unionissa. Valituksessa esitetty alustava näyttö kyseisen tuotteen polkumyynnistä ja siitä aiheutuneesta aineellisesta vahingosta katsottiin riittäväksi menettelyn panemiseksi vireille.
2. Menettelyn osapuolet
(3)
Komissio ilmoitti menettelyn vireillepanosta virallisesti valituksen tekijöille, muille tiedossa oleville unionin tuottajille, tiedossa oleville vientiä harjoittaville tuottajille ja asianomaisten maiden edustajille sekä tiedossa oleville tuojille ja käyttäjille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi vireillepanoilmoituksessa asetetussa määräajassa.
(4)
Kaikkia niitä asianomaisia osapuolia kuultiin, jotka olivat sitä pyytäneet ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä.
a) Unionin tuottajia koskeva otanta
(5)
Koska unionin tuottajia on ilmeisen paljon, vireillepanoilmoituksessa esitettiin vahingon määrittämistä otantamenettelyllä perusasetuksen 17 artiklan mukaisesti.
(6)
Komissio ilmoitti vireillepanoilmoituksessa, että se oli alustavasti valinnut otoksen unionin tuottajista. Otos koostui kolmesta yrityksestä, jotka oli valittu niistä 22:sta unionin tuottajasta, joiden tiedettiin tuottavan samankaltaista tuotetta ennen tutkimuksen vireillepanoa.
(7)
Otos valittiin sellaisten myynti- ja tuotantomäärien perusteella, jotka voidaan kohtuudella tutkia käytettävissä olevassa määräajassa. Otokseen valitut unionin tuottajat toimivat neljässä jäsenvaltiossa, ja niiden osuus oli 48 prosenttia kaikkien unionin tuottajien kokonaismyynnistä unionissa ja 64 prosenttia niistä tuottajista, jotka ilmoittautuivat. Yksikään asianomaisista osapuolista ei vastustanut ehdotettua otosta.
b) Etuyhteydettömiä tuojia koskeva otanta
(8)
Koska etuyhteydettömiä tuojia oli mahdollisesti paljon, vireillepanoilmoituksessa esitettiin perusasetuksen 17 artiklan mukaisen otantamenettelyn käyttöä. Jotta komissio voisi päättää otannan tarpeellisuudesta ja tarvittaessa valita otoksen, kaikkia tuojia pyydettiin ilmoittautumaan komissiolle ja toimittamaan vireillepanoilmoituksen mukaisesti perustiedot tutkimuksen kohteena olevaan tuotteeseen liittyvästä toiminnastaan tutkimusajanjaksolta, 1 päivän lokakuuta 2010 ja 30 päivän syyskuuta 2011 väliseltä ajalta.
(9)
Niistä 38 etuyhteydettömästä tuojayrityksestä, joihin komissio otti yhteyttä, vain viisi vastasi otantaa koskeviin kysymyksiin annetussa määräajassa. Yksi yritys osoittautui tuojan sijasta käyttäjäksi. Tästä syystä katsottiin, että otanta ei ollut tarpeen, ja kyselylomakkeet lähetettiin kaikille neljälle ilmoittautuneelle tuojalle. Lopulta vain kaksi tuojaa vastasi kyselyyn ja toimi täysimääräisesti yhteistyössä tutkimuksessa.
c) Vientiä harjoittavia tuottajia koskeva otanta
(10)
Koska vientiä harjoittavia tuottajia oli ilmeisen paljon, vireillepanoilmoituksessa esitettiin perusasetuksen 17 artiklan mukaisen otantamenettelyn käyttöä polkumyynnin määrittämiseksi. Jotta komissio voisi päättää otannan tarpeellisuudesta ja tarvittaessa valita otoksen, kaikkia vientiä harjoittavia tuottajia pyydettiin ilmoittautumaan komissiolle ja toimittamaan vireillepanoilmoituksen mukaisesti perustiedot tutkimuksen kohteena olevaan tuotteeseen liittyvästä toiminnastaan tutkimusajanjaksolta, 1 päivän lokakuuta 2010 ja 30 päivän syyskuuta 2011 väliseltä ajalta. Lisäksi kuultiin asianomaisten maiden viranomaisia.
(11)
Yksikään venäläinen vientiä harjoittava tuottaja ei toiminut tutkimuksessa yhteistyössä. Turkkilaisista vientiä harjoittavista tuottajista ilmoittautui kolme yritystä, joten komissio päätti, että otanta ei ollut tarpeen Turkin osalta. Kyseiset kolme yhteistyössä toiminutta turkkilaista yritystä edustavat suurinta osaa Turkista unioniin tapahtuneesta viennistä tutkimusajanjakson aikana.
d) Kyselylomakkeeseen annetut vastaukset ja tietojen tarkistaminen
(12)
Tarkastelua varten komissio lähetti kyselylomakkeet kaikille kolmelle yhteistyössä toimineelle turkkilaiselle vientiä harjoittavalle tuottajalle, otokseen valituille unionin tuottajille sekä yhteistyössä toimineille etuyhteydettömille tuojille ja käyttäjille.
(13)
Kyselyyn saatiin vastaukset kaikilta kolmelta yhteistyössä toimineelta turkkilaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta, kaikilta otokseen valituilta unionin tuottajilta, kahdelta etuyhteydettömältä unionin tuojalta ja neljältä käyttäjältä.
(14)
Komissio hankki ja tarkisti kaikki polkumyynnin, siitä aiheutuvan vahingon ja unionin edun alustavan määrittämisen kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot. Tarkastuskäyntejä tehtiin seuraavien yritysten toimitiloihin:
Vientiä harjoittavat tuottajat Turkissa
-
RSA Tesisat Malzemeleri San ve Ticaret AȘ, Küçükköy, Istanbul, Turkki;
-
SARDOĞAN Endüstri ve Ticaret, Kurtköy Pendik, Istanbul, Turkki;
-
UNIFIT Boru Baglanti Elemanlari Ltd. Sti, Tuzla, Istanbul, Turkki.
Unionin tuottajat
-
ERNE Fittings, Schlinz, Itävalta;
-
Virgilio CENA & Figli S.p.A., Brescia, Italia.
3. Tutkimusajanjakso
(15)
Polkumyyntiä ja vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän lokakuuta 2010 ja 30 päivän syyskuuta 2011 välisen ajan, jäljempänä ’tutkimusajanjakso’. Vahingon määrittämisen kannalta merkittävien kehityssuuntausten tarkastelu kattoi ajanjakson vuodesta 2008 tutkimusajanjakson päättymiseen, jäljempänä ’tarkastelujakso’.
4. Muita kolmansia maita koskevat voimassa olevat toimenpiteet
(16)
Polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä on voimassa Malesiasta, Kiinan kansantasavallasta, Korean tasavallasta ja Thaimaasta peräisin olevien tiettyjen raudasta tai teräksestä valmistettujen putkien liitos- ja muiden osien tuonnissa sekä toimenpiteiden kiertämisen seurauksena myös Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien, Indonesiasta, Sri Lankasta, Filippiineiltä ja Taiwanista lähetettyjen tiettyjen raudasta tai teräksestä valmistettujen putkien liitos- ja muiden osien tuonnissa (tietyin poikkeuksin) (3). Edellisessä virkkeessä mainituista maista käytetään jäljempänä nimitystä ’maat, joihin sovelletaan polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä’.
B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
1. Tarkasteltavana oleva tuote
(17)
Tarkasteltavana ovat raudasta tai teräksestä (ei kuitenkaan ruostumattomasta teräksestä) valmistetut putkien liitos- ja muut osat (muut kuin valetut osat, laipat ja kierteitetyt osat), joiden suurin ulkoläpimitta on enintään 609,6 mm ja joita käytetään tyssähitsauksessa tai muihin tarkoituksiin ja jotka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodeihin ex 7307 93 11, ex 7307 93 19 ja ex 7307 99 80, jäljempänä ’tarkasteltavana oleva tuote’.
(18)
Tuotantoprosessissa käytetään saumattomia tai hitsattuja teräsputkia kulmakappaleiden, supistusliittimien ja T-kappaleiden valmistukseen, kun taas kärkikappaleiden raaka-aineena käytetään tavallisesti teräslevyä. Kulmakappaleet ja supistusliittimet valmistetaan leikkaamalla ja muotoilemalla sekä taivuttamalla tai ohentamalla. T-kappaleiden valmistukseen käytetään hydraulipainetta, kärkikappaleet taas muotoillaan teräslevystä. Tämän jälkeen osat tavallisesti viisteytetään ja sinkopuhdistetaan ennen pakkaamista. Tietyissä tapauksissa tuotteet myös galvanoidaan. Kaikilla tuotelajeilla on samat fyysiset, kemialliset ja tekniset perusominaisuudet ja samat peruskäyttötarkoitukset.
(19)
Putkien liitososia käytetään petrokemian teollisuudessa, rakennusteollisuudessa, energiantuotannossa, laivanrakennuksessa ja teollisuuslaitoksissa. Kaikissa näissä niitä käytetään putkien liittämiseen toisiinsa.
2. Samankaltainen tuote
(20)
Tarkasteltavana olevalla tuotteella sekä tietyillä asianomaisten maiden kotimarkkinoilla myydyillä raudasta tai teräksestä valmistetuilla putkien liitososilla ja tietyillä unionin tuotannonalan unionin alueella myymillä raudasta tai teräksestä valmistetuilla putkien liitososilla havaittiin olevan samat fyysiset, kemialliset ja tekniset perusominaisuudet ja samat peruskäyttötarkoitukset. Tämän vuoksi niitä pidetään alustavasti perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuina samankaltaisina tuotteina.
C. POLKUMYYNTI
1. Venäjä
(21)
Kuten edellä 11 kappaleessa todetaan, yksikään venäläinen vientiä harjoittava tuottaja ei toiminut tutkimuksessa yhteistyössä. Tästä syystä Venäjää koskevat polkumyyntilaskelmat tehtiin perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti käytettävissä olevien tietojen perusteella, kuten jäljempänä selostetaan.
1.1 Normaaliarvo
(22)
Koska yksikään venäläinen vientiä harjoittava tuottaja ei toiminut yhteistyössä, Venäjään sovellettava normaaliarvo laskettiin käytettävissä olevien tietojen perusteella.
(23)
On muistettava, että valituksessa esitettiin alustavaa näyttöä polkumyynnistä tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnissa Venäjältä. Tarkempien tietojen puutteessa näytön pohjana käytetty laskelma perustui Venäjän osalta laskennalliseen normaaliarvoon. Tarkemman normaaliarvon määrittämiseksi komissio päätti kuitenkin alustavasti määrittää Venäjään sovellettavan normaaliarvon niiden tietojen perusteella, jotka saatiin tutkimuksen aikana sellaisilta turkkilaisilta vientiä harjoittavilta tuottajilta, jotka käyttävät venäläistä saumatonta teräsputkea tuotantopanoksena tarkasteltavana olevan tuotteen valmistuksessa. Raaka-ainekustannukset muodostavat todellakin selvästi suurimman osan tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaistuotantokustannuksista, mistä syystä kyseinen menetelmä katsottiin hyväksyttävimmäksi tavaksi määrittää Venäjään sovellettava normaaliarvo käytettävissä olevien tietojen perusteella.
(24)
Näin ollen Venäjään sovellettava normaaliarvo laskettiin määrittämällä normaaliarvon painotettu keskiarvo niiden turkkilaisten yhteistyötä tekevien vientiä harjoittavien tuottajien osalta, jotka ostavat osan raaka-aineestaan Venäjältä.
(25)
On tärkeä ottaa huomioon, että saatu normaaliarvo määritettiin sille tuotelajille (kulmakappaleet), jonka tuontimäärät ovat suurimmat, eikä kaikille tarkasteltavana olevan tuotteen lajeille, jotta normaaliarvoa voitiin vertailla edustavasti vientihinnan kanssa (katso jäljempänä olevat johdanto-osan kappaleet).
1.2 Vientihinta
(26)
Koska yksityiskohtaisempia hintatietoja ei ollut saatavana, Venäjältä peräisin olevan tarkasteltavana olevan tuotteen vientihinta määritettiin tuontia koskevien Eurostatin tietojen perusteella. Tiettyihin CN-koodeihin luokitellaan hyvin laaja tuotevalikoima, joten vientihinta määritettiin käyttämällä Eurostatin tietoja vain siitä tuotelajista (kulmakappaleet), jonka tuontimäärät ovat suurimmat ja jonka katsottiin edustavan tarkasteltavana olevaa tuotetta kokonaisuudessaan. Näin ollen vientihinta määritettiin CN-koodin 7307 93 11 perusteella.
(27)
Edellä mainittuja Eurostatin tuontilukuja oli oikaistava, koska tietyt Venäjältä Bulgariaan, Viroon ja Liettuaan suuntautuneet tuontitapahtumat oli ilmoitettu virheellisesti, todennäköisimmin tuotteiden virheellisen luokittelun vuoksi. Nämä tapahtumat tunnistettiin tuontitilastoista, jotka ovat perusasetuksen 14 artiklan 6 kohdan mukaisesti saatavilla tietokannassa, ja poistettiin vientihintaa koskevasta laskelmasta, jotta polkumyyntilaskelmassa ei käytettäisi vääristynyttä vientihintaa.
1.3 Vertailu
(28)
Polkumyyntimarginaali määritettiin vertaamalla Eurostatin tietoihin perustuvaa noudettuna lähettäjältä -vientihintaa edellä esitettyyn, Venäjään sovellettavaan normaaliarvoon.
(29)
Noudettuna lähettäjältä -vientihinnan määrittämiseksi Eurostatin tietoihin perustuvaa (ja vääristymien poistamiseksi edellä kuvatulla tavalla oikaistua) CIF-vientihintaa tarkistettiin ottamalla huomioon kuljetuskustannukset. Kuljetuskustannusten osalta käytettiin valituksessa esitettyä laskelmaa, koska sen katsottiin olevan kohtuullinen arvio.
1.4 Polkumyyntimarginaali
(30)
Koko maata koskeva polkumyyntimarginaali ilmaistiin prosentteina CIF-hinnasta unionin rajalla tullaamattomana.
(31)
Edellä esitetyn perusteella koko maata koskeva väliaikainen polkumyyntimarginaali on prosentteina CIF-hinnasta unionin rajalla tullaamattomana ilmaistuna seuraava:
Yritys
Väliaikainen polkumyyntimarginaali
Kaikki yritykset
23,8 %
2. Turkki
2.1 Normaaliarvo
(32)
Komissio selvitti ensin perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti kunkin kolmen yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan osalta, oliko niiden samankaltaisen tuotteen kokonaismyynti kotimarkkinoilla edustavaa, eli oliko kyseisen myynnin kokonaismäärä vähintään viisi prosenttia tarkasteltavana olevan tuotteen unioniin suuntautuneen vientimyynnin kokonaismäärästä. Tutkimuksessa kävi ilmi, että samankaltaisen tuotteen myynti kotimarkkinoilla oli edustavaa kaikkien yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien osalta.
(33)
Tämän jälkeen komissio yksilöi niiden yritysten, joiden kokonaismyynti kotimarkkinoilla oli edustavaa, sellaiset kotimarkkinoillaan myymät tuotelajit, jotka olivat samanlaisia kuin unioniin vietäväksi myydyt lajit tai niitä läheisesti muistuttavia.
(34)
Seuraavaksi määritettiin samankaltaisen tuotteen kunkin sellaisen tuotelajin osalta, jota vientiä harjoittavat tuottajat myivät kotimarkkinoillaan ja jonka oli todettu olevan verrattavissa tarkasteltavana olevan tuotteen unioniin vietäväksi myytyyn lajiin, oliko kotimarkkinamyynti perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti riittävän edustavaa. Tietyn tuotelajin kotimarkkinamyyntiä pidettiin riittävän edustavana, jos sen myyntimäärä kotimarkkinoiden riippumattomille asiakkaille tutkimusajanjakson aikana oli noin viisi prosenttia vastaavan tuotelajin unioniin suuntautuneen vientimyynnin kokonaismäärästä. Tutkimuksessa todettiin, että kunkin kolmen yrityksen tapauksessa useimpien tuotelajien kotimarkkinamyynti oli edustavaa.
(35)
Tämän jälkeen komissio tutki, voitiinko tarkasteltavana olevan tuotteen kunkin tuotelajin, jonka kotimarkkinamyynti oli edustavaa, kotimarkkinamyyntiä pitää perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtuneena. Tätä varten määritettiin kunkin tuotelajin osalta kotimarkkinoiden riippumattomille asiakkaille tapahtuneen kannattavan myynnin osuus tutkimusajanjaksolla.
(36)
Kun vähintään määritettyjä tuotantokustannuksia vastaavilla nettomyyntihinnoilla tapahtuneen myynnin osuus oli yli 80 prosenttia tietyn tuotelajin kokonaismyynnistä ja kun painotettu keskimääräinen myyntihinta oli vähintään yksikkökustannusten tasoinen, tuotelajikohtaisen normaaliarvon perustana käytettiin kyseisen tuotelajin kaikkien kotimarkkinamyyntihintojen painotettua keskiarvoa.
(37)
Kun tuotelajin kokonaismyyntimäärästä enintään 80 prosenttia oli kannattavaa tai kun kyseisen tuotelajin painotettu keskihinta oli yksikkökohtaisia tuotantokustannuksia alempi, normaaliarvon perustana käytettiin tosiasiallista kotimarkkinahintaa, joka laskettiin määrittämällä kyseisen tuotelajin yksinomaan kannattavan kotimarkkinamyynnin painotettu keskihinta.
(38)
Tutkimuksessa todettiin, että tiettyjen verrattavissa olevien tuotelajien kotimarkkinamyynnin kokonaismyyntimäärästä yli 80 prosenttia oli kannattavaa, ja sen vuoksi näiden tuotelajien osalta käytettiin kotimarkkinoiden kokonaismyyntiä keskihinnan laskemiseksi normaaliarvoa varten. Muiden sellaisten tuotelajien osalta, joiden myynnin katsottiin myös tapahtuneen tavanomaisessa kaupankäynnissä, käytettiin yksinomaan kannattavaa myyntiä.
(39)
Jos kaikkia tuotelajeja myytiin tappiolla, niiden myynnin ei katsottu tapahtuneen tavanomaisessa kaupankäynnissä. Normaaliarvo oli muodostettava laskennallisesti tuotelajeille, joita ei myyty tavanomaisessa kaupankäynnissä, sekä tuotelajeille, joita ei myyty edustavassa määrin kotimarkkinoilla. Kaikki kolme tutkimuksen kohteena ollutta yritystä myi tällaisia tuotelajeja unioniin vietäväksi, joskin vähäisiä määriä.
(40)
Normaaliarvo muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti lisäämällä yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien keskimääräisiin tuotantokustannuksiin tutkimusajanjaksona niiden samankaltaisen tuotteen myyntiin kotimarkkinoilla tavanomaisessa kaupankäynnissä liittyvät myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä niiden saama painotettu keskimääräinen voitto. Sellaisten tuotelajien osalta, joita ei myyty edustavassa määrin kotimarkkinoilla, normaaliarvon muodostamiseen käytettiin tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtuneen myynnin painotettua keskimääräistä voittoa ja siihen liittyviä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia.
2.2 Vientihinta
(41)
Kaikissa tapauksissa tarkasteltavana olevaa tuotetta oli viety unioniin riippumattomille asiakkaille, minkä vuoksi vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti eli tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien vientihintojen perusteella.
(42)
Yksi kolmesta yhteistyössä toimineesta turkkilaisesta yrityksestä oli harjoittanut vain vähän unioniin suuntautuvaa vientimyyntiä tutkimusajanjakson aikana. Kyseinen yritys väitti, että se tahtoisi viedä enemmän tuotteitaan unionin alueelle, mutta ei pysty tarjoamaan tuojille riittävän alhaisia hintoja, ja pyysi, että tämä tieto otettaisiin tarkastelussa huomioon.
(43)
Kyseistä yritystä koskeva polkumyyntilaskelma oli kuitenkin tehtävä yrityksen vähäisen myynnin perusteella. Vaikka kyseisen yrityksen unioniin suuntautuva myynti olikin vähäistä, sitä ei voi silti jättää huomiotta, ja sitä voidaan käyttää ainoana perusteena kyseistä yritystä koskevan yksilöllisen polkumyyntimarginaalin laskemisessa. Sitä, että yritys ei pysty myymään tuotteitaan enempää väitettyjen korkeiden hintojen vuoksi, ei voida yleensäkään pitää kyseistä yritystä koskevaan polkumyyntilaskelmaan vaikuttavana tekijänä.
2.3 Vertailu
(44)
Normaaliarvoa ja vientihintoja verrattiin noudettuna lähettäjältä -tasolla. Jotta normaaliarvon ja vientihinnan vertailu olisi tasapuolista, hintoihin ja niiden vertailukelpoisuuteen vaikuttavat erot otettiin asianmukaisesti huomioon tekemällä oikaisuja perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti. Asianmukaisia oikaisuja tehtiin kaikissa tapauksissa, joissa niitä pidettiin kohtuullisina ja paikkansa pitävinä ja joissa niistä esitettiin todennettu näyttö. Oikaisuja tehtiin erityisesti rahti- ja vakuutusmaksujen, mukaan lukien rahtikustannukset viejämaassa, sekä alennusten, palkkioiden, luottokustannusten ja pankkikulujen osalta.
2.4 Polkumyyntimarginaalit
(45)
Väliaikaiset polkumyyntimarginaalit ilmaistiin prosentteina CIF-hinnasta unionin rajalla tullaamattomana.
a) Tutkimuksen kohteena olleiden yritysten polkumyyntimarginaali
(46)
Yhdelle kolmesta yhteistyössä toimineesta vientiä harjoittavasta tuottajasta määritettiin yksilöllinen polkumyyntimarginaali perusasetuksen 2 artiklan 11 ja 12 kohdan mukaisesti vertailemalla normaaliarvon painotettua keskiarvoa ja tarkasteltavana olevan tuotteen hintojen painotettua keskiarvoa yrityksen unioniin suuntautuvassa viennissä.
(47)
Kahden muun yhteistyössä toimineen turkkilaisen tuottajan osalta polkumyyntilaskelmista kävi kuitenkin ilmi, että kyseiset yritykset harjoittivat kohdennettua polkumyyntiä tiettyinä ajanjaksoina sekä tiettyjen asiakkaiden ja alueiden osalta. Kyseisten yritysten vientihinnat noudattivat selkeää kaavaa, jossa eri ostajien, alueiden ja ajanjaksojen välillä oli merkittäviä hintaeroja. Lisäksi normaaliarvon painotetun keskiarvon ja vientihintojen painotetun keskiarvon väliseen vertailuun perustuva polkumyyntilaskelma ei kuvastanut kyseisten kahden tuottajan harjoittaman polkumyynnin tosiasiallista laajuutta.
(48)
Tästä syystä painotettuun keskiarvoon perustuvaa normaaliarvoa verrattiin kyseisten yritysten tapauksessa perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti kaikkien unioniin suuntautuneiden yksittäisten vientitapahtumien hintoihin, jotta kyseisten yritysten harjoittaman polkumyynnin kokonaismäärä kävisi ilmi laskelmasta.
b) Yhteistyöhön osallistumattomien yritysten polkumyyntimarginaali
(49)
Kaikille turkkilaisille yhteistyöhön osallistumattomille yrityksille määritettiin jäännöspolkumyyntimarginaali. Koska yhteistyöhön osallistumisen aste oli suhteellisen alhainen (kolmen yhteistyössä toimineen turkkilaisen yrityksen vientimäärien osuus oli alle 80 prosenttia Turkista unioniin tapahtuneesta kokonaisviennistä tutkimusajanjakson aikana), jäännöspolkumyyntimarginaalin määrittämiseen käytettiin hyväksyttävää menetelmää, jonka pohjalta saatu marginaali on korkeampi kuin yhdellekään kolmesta yhteistyössä toimineesta yrityksestä määritetty yksilöllinen marginaali. Jäännösmarginaali määritettiin sen turkkilaisen yhteistyössä toimineen tuottajan, jonka polkumyyntimarginaali oli kolmesta yhteistyössä toimineesta yrityksestä korkein, myynniltään edustavien tuotelajien myynnin perusteella.
(50)
Edellä esitetyn perusteella väliaikaiset polkumyyntimarginaalit ovat prosentteina CIF-hinnasta unionin rajalla tullaamattomana ilmaistuna seuraavat:
Yritys
Väliaikainen polkumyyntimarginaali
RSA
9,6 %
Sardogan
2,9 %
Unifit
12,1 %
Kaikki muut yritykset
16,7 %
D. VAHINKO
1. Unionin tuotanto ja unionin tuotannonala
(51)
Tutkimusajanjaksolla samankaltaista tuotetta valmisti 22 tuottajaa unionissa. Kaikkien 22 tuottajan katsotaan muodostavan perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan ja 5 artiklan 4 kohdan mukaisesti unionin tuotannonalan, ja sen vuoksi niistä käytetään jäljempänä nimitystä ’unionin tuotannonala’.
(52)
Kuten edellä 7 kappaleessa todetaan, kolmen otokseen valitun unionin tuottajan osuus samankaltaisen tuotteen kokonaismyynnistä unionissa on noin 50 prosenttia.
2. Unionin kulutus
(53)
Unionin kulutuksen määrittämisen perustana käytettiin unionin tuotannonalan unionin markkinoilla myymää määrää, joka laskettiin otokseen valittujen yritysten osalta kyselylomakevastauksista saatujen tietojen ja muiden unionin tuottajien osalta valituksessa esitettyjen arvioiden perusteella, sekä Eurostatin tuontimääriä koskevia tietoja.
(54)
Unionin kulutus laski huomattavasti, 40 prosenttia, vuoden 2008 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Se laski 44 prosenttia vuonna 2009, pysyi samalla tasolla vuonna 2010 ja kasvoi sitten hieman, 4 prosenttiyksikköä, tutkimusajanjaksolla.
Taulukko 1
Unionin kulutus
2008
2009
2010
Tutkimusajanjakso
Yksikköä (tonnia)
98 197
55 172
54 878
58 706
Indeksi (2008 = 100)
100
56
56
60
3. Tuonti asianomaisista maista
3.1 Tarkasteltavana olevan tuonnin vaikutusten kumulatiivinen arviointi
(55)
Komissio tutki, olisiko Venäjältä ja Turkista peräisin olevan tarkasteltavana olevan tuotteen tuontia arvioitava kumulatiivisesti perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
(56)
Tutkimus osoitti kummankin asianomaisen maan osalta, että polkumyyntimarginaalit ylittivät perusasetuksen 9 artiklan 3 kohdassa määritellyn vähimmäistason ja että näistä kahdesta maasta polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrä ei ollut vähäistä perusasetuksen 5 artiklan 7 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
(57)
Venäjältä ja Turkista tulevan tuonnin ja samankaltaisen tuotteen välisistä kilpailuolosuhteista tutkimuksessa todettiin, että asianomaisten maiden tuottajat käyttävät samoja myyntikanavia ja myyvät tuotteitaan samanlaisille asiakasryhmille. Lisäksi tutkimuksessa todettiin, että molemmista asianomaisista maista tuleva tuonti oli tarkastelujaksolla markkinaosuuksien osalta noususuuntaista.
(58)
Kaksi yhteistyössä toiminutta turkkilaista viejää väitti, että Venäjältä ja Turkista tulevaa tuontia ei ole asianmukaista tarkastella kumulatiivisesti, koska kyseisistä maista tulevat tuontimäärät ja hinnat ovat kehittyneet eri tavalla.
(59)
Tutkimuksen mukaan Turkista tuleva tuonti on pysynyt määrältään suhteellisen vakaana, kun taas Venäjältä tulevat tuontimäärät ovat kasvussa. Kummastakin maasta tulevan tuonnin markkinaosuus on kuitenkin kasvanut, kun otetaan huomioon kysynnän supistuminen tarkastelujakson aikana. Samalla kyseisistä maista tulevan tuonnin hinnoittelussa ei ole havaittavissa olennaisia eroja ainakaan vuoden 2009 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana (Venäjältä tulevan tuonnin korkea keskihinta vuonna 2008 johtuu todennäköisesti virheellisestä raportoinnista); venäläisten tuotteiden keskihinnat ovat olleet hieman matalampia mutta hyvin lähellä turkkilaisten tuotteiden keskihintoja.
(60)
Edellä esitetyn perusteella katsotaan alustavasti, että kaikki perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyivät ja että Venäjältä ja Turkista peräisin olevaa tuontia olisi tarkasteltava kumulatiivisesti.
3.2 Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin määrä
(61)
Tarkasteltavana olevan tuotteen polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin määrä asianomaisista maista unionin markkinoille kasvoi tarkastelujakson aikana 46 prosenttia. Tarkemmin sanottuna tuonnin määrä laski 31 prosenttia vuonna 2009, juuri ennen 89 prosenttiyksikön valtavaa kasvua vuonna 2010, jota seurasi lievä, noin 12 prosenttiyksikön lasku tutkimusajanjaksolla. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin määrä oli tutkimusajanjaksolla 2 935 tonnia.
Taulukko 2
Polkumyynnillä tapahtunut tuonti asianomaisista maista
2008
2009
2010
Tutkimus-ajanjakso
Yksikköä (tonnia)
2 009
1 392
3 174
2 935
Indeksi (2008 = 100)
100
69
158
146
Markkinaosuus
2 %
3 %
6 %
5 %
Lähde: Eurostat.
3.3 Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin markkinaosuus
(62)
Asianomaisista maista polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin markkinaosuus kasvoi tarkastelujakson aikana yli kaksinkertaiseksi, kahdesta viiteen prosenttiin.
3.4 Hinnat
a) Hintojen kehitys
(63)
Seuraavassa taulukossa esitetään Eurostatin tietojen perusteella asianomaisista maista polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin keskihinta unionin rajalla tullaamattomana. Tarkastelujakson aikana asianomaisista maista tapahtuneen tuonnin keskihinta pysyi yleisesti ottaen samana, 1 961 euroa tonnilta, lukuun ottamatta vuotta 2010, jolloin keskihinta laski noin 150 euroa.
Taulukko 3
Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin keskihinnat
2008
2009
2010
Tutkimus-ajanjakso
Keskimääräiset myyntihinnat tonnilta
1 961
1 936
1 788
1 961
Indeksi (2008 = 100)
100
99
91
100
Lähde: Eurostat.
b) Alihinnoittelu
(64)
Yhteistyössä toimineiden turkkilaisten vientiä harjoittavien tuottajien ja otokseen valittujen unionin tuottajien myyntihintoja unionissa vertailtiin keskenään tuotelajikohtaisesti. Koska venäläiset viejät eivät toimineet tutkimuksessa yhteistyössä, alihinnoittelulaskelman perustana käytettiin Eurostatin ilmoittamia keskimääräisiä CIF-hintoja ja unionin tuottajien keskimääräisiä myyntihintoja unionissa. Oikaisuja tehtiin tarvittaessa kummankin asianomaisen maan osalta kaupan portaan ja tuonnin jälkeisten kustannusten, mukaan lukien Venäjää koskevan tullin, huomioon ottamiseksi.
(65)
Vertailu osoitti, että asianomaisista maista polkumyynnillä tuodun tarkasteltavana olevan tuotteen hinnat unionissa alittivat unionin tuotannonalan hinnat tutkimusajanjakson aikana jopa 30 prosentilla.
4. Unionin tuotannonalan tilanne
(66)
Polkumyyntituonnin vaikutusta unionin tuotannonalaan koskevan tarkastelun yhteydessä arvioitiin perusasetuksen 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti kaikki asianmukaiset taloudelliset tekijät ja seikat, jotka vaikuttavat unionin tuotannonalan tilanteeseen tarkastelujaksolla.
(67)
Kuten edellä on esitetty, komissio käytti otantamenettelyä unionin tuottajien osalta. Vahinkoindikaattorit määritettiin vahingon tarkastelua varten kahdella tasolla:
-
Makrotaloudelliset tekijät (tuotanto, kapasiteetti, myyntimäärä, markkinaosuus, kasvu, työllisyys, tuottavuus, hinnat ja polkumyyntimarginaalien suuruus sekä aiemman polkumyynnin vaikutuksista toipuminen) arvioitiin koko unionin tuotannon tasolla yhteistyössä toimineilta tuottajilta kerättyjen tietojen sekä muiden unionin tuottajien osalta valituksessa esitettyihin tietoihin pohjautuvan arvion perusteella.
-
Mikrotaloudelliset tekijät (varastot, palkat, kannattavuus, investointien tuotto, kassavirta, pääoman saanti ja investoinnit) tutkittiin otokseen valittujen unionin tuottajien osalta kyseisiltä tuottajilta saatujen tietojen perusteella.
4.1 Makrotaloudelliset tekijät
a) Tuotanto
(68)
Unionin tuotanto laski 44 prosenttia vuoden 2008 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Tarkemmin sanottuna tuotanto laski 47 prosenttia vuonna 2009 ja vielä 2 prosenttiyksikköä vuonna 2010, minkä jälkeen se kasvoi tutkimusajanjaksolla lievästi 5 prosenttiyksikköä 53 653 tonniin.
Taulukko 4
Tuotanto
2008
2009
2010
Tutkimus-ajanjakso
Yksikköä (tonnia)
95 079
49 917
48 017
53 653
Indeksi (2008 = 100)
100
53
51
56
Lähde: kyselylomakevastaukset ja valitus.
b) Tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste
(69)
Unionin tuottajien tuotantokapasiteetti pysyi vakaana 179 912 tonnissa koko tarkastelujakson ajan.
Taulukko 5
Tuotantokapasiteetti ja käyttöaste
2008
2009
2010
Tutkimus-ajanjakso
Yksikköä (tonnia)
179 912
179 912
179 912
179 912
Indeksi (2008 = 100)
100
100
100
100
Käyttöaste
53 %
28 %
27 %
30 %
Indeksi (2008 = 100)
100
53
51
56
Lähde: kyselylomakevastaukset ja valitus.
(70)
Kapasiteetin käyttöaste oli 53 prosenttia vuonna 2008, ja se laski 28 prosenttiin vuonna 2009, 27 prosenttiin vuonna 2010 ja nousi hieman, 30 prosenttiin, tutkimusajanjaksolla. Käyttöasteen kehitys vastaa selvästi tuotannon kehityssuuntausta, sillä tuotantokapasiteetti pysyi samana.
c) Myyntimäärä
(71)
Unionin tuottajien myynnin määrä unionin markkinoiden etuyhteydettömille asiakkaille laski 38 prosenttia tarkastelujaksolla. Myyntimäärä laski 45 prosenttia vuonna 2009, pysyi samalla tasolla vuonna 2010 ja kasvoi hieman, 7 prosenttiyksikköä, tutkimusajanjaksolla. Tutkimusajanjakson aikana unionin myyntimäärä oli 42 379 tonnia.
Taulukko 6
Unionin myynti
2008
2009
2010
Tutkimus-ajanjakso
Yksikköä (tonnia)
68 870
37 649
37 890
42 379
Indeksi (2008 = 100)
100
55
55
62
Lähde: kyselylomakevastaukset ja valitus.
d) Markkinaosuus
(72)
Unionin tuottajien markkinaosuus säilyi tarkastelujaksolla suhteellisen vakaana ja jopa kasvoi 72 prosenttiin tutkimusajanjaksolla. Markkinaosuuden kasvu kuvastaa sitä, että unionin tuottajien myyntimäärät laskivat hieman vähemmän kuin kulutus kyseisellä ajanjaksolla.
Taulukko 7
Unionin tuottajien markkinaosuus
2008
2009
2010
Tutkimus-ajanjakso
Markkinaosuus
70 %
68 %
69 %
72 %
Indeksi (2008 = 100)
100
97
98
103
Lähde: kyselylomakevastaukset, valitus ja Eurostat.
e) Kasvu
(73)
Koska kulutus laski 40 prosenttia vuoden 2008 ja tutkimusajanjakson välillä, voidaan päätellä, että unionin tuottajat eivät hyötyneet markkinoiden kasvusta lainkaan.
f) Työllisyys
(74)
Unionin tuottajien työllisyystaso laski 18 prosenttia vuoden 2008 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Työntekijöiden määrä, joka oli 982 vuonna 2008 ja 824 vuonna 2009, väheni merkittävästi (16 prosenttia), pysyi lähellä tätä tasoa vuonna 2010 ja väheni tutkimusajanjaksolla edelleen 801 työntekijään.
Taulukko 8
Työllisyys
2008
2009
2010
Tutkimus-ajanjakso
Yksikköä (henkilöä)
982
824
833
801
Indeksi (2008 = 100)
100
84
85
82
Lähde: kyselylomakevastaukset ja valitus.
g) Tuottavuus
(75)
Unionin tuottajien työvoiman tuottavuus, ilmaistuna tuotantomääränä (tonnia) työntekijää kohti vuodessa, laski tarkastelujaksolla 31 prosenttia. Tämä kuvastaa sitä, että tuotanto laski nopeammin kuin työllisyystaso.
Taulukko 9
Tuottavuus
2008
2009
2010
Tutkimus-ajanjakso
Yksikköä (tonnia/työntekijä)
194
121
115
134
Indeksi (2008 = 100)
100
63
60
69
Lähde: kyselylomakevastaukset ja valitus.
h) Myyntihinnat
(76)
Unionin tuottajien keskimääräiset vuotuiset myyntihinnat etuyhteydettömille asiakkaille unionin markkinoilla laskivat tarkastelujaksolla yli 10 prosenttia. Tarkemmin sanottuna keskihinnat nousivat aluksi noin 12 prosenttia vuonna 2009 mutta laskivat sitten jyrkästi 23 prosenttiyksikköä vuonna 2010 ja pysyivät tällä tasolla tutkimusajanjakson aikana. Tutkimusajanjaksolla unionin tuottajien keskihinta oli 3 096 euroa tonnilta.
Taulukko 10
Unionin tuottajien keskihinnat
2008
2009
2010
Tutkimus-ajanjakso
Yksikköä (euroa/tonni)
3 489
3 911
3 116
3 096
Indeksi (2008 = 100)
100
112
89
89
Lähde: kyselylomakevastaukset ja valitus.
(77)
Kuten edellä todetaan, Venäjältä ja Turkista polkumyynnillä tapahtunut tuonti alitti unionin tuotannonalan myyntihinnat.
i) Polkumyyntimarginaalin suuruus ja toipuminen aiemmasta polkumyynnistä
(78)
Kun otetaan huomioon Venäjältä ja Turkista polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin määrä, markkinaosuus ja hinnat, tosiasiallisten polkumyyntimarginaalien vaikutusta unionin tuotannonalaan ei voida pitää vähäpätöisenä. On tärkeä muistaa, että kuten edellä kappaleessa 16 todetaan, voimassa olevia polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä sovelletaan kahdeksaan maahan. Tämän tutkimuksen tarkastelujaksolla unionin tuotannonala menetti myyntiään ja kärsi tappioita, joten mitään varsinaista toipumista aiemmasta polkumyynnistä ei ole todettavissa, ja siksi unionin tuotannon katsotaan olevan edelleen altis unionin markkinoille polkumyynnillä tulevan tuonnin vahingollisille vaikutuksille.
4.2 Mikrotaloudelliset tekijät
a) Varastot
(79)
Otokseen valittujen unionin tuottajien loppuvarastot pienenivät 18 prosenttia vuoden 2008 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Tarkemmin sanottuna varastot kasvoivat hieman, 2 prosenttia, vuonna 2009 ja pienenivät myöhemmin 13 prosenttiyksikköä vuonna 2010 ja edelleen 7 prosenttiyksikköä tutkimusajanjaksolla. Otokseen valittujen unionin tuottajien loppuvarastot olivat tutkimusajanjaksolla 5 338 tonnia.
Taulukko 11
Loppuvarastot
Otos
2008
2009
2010
Tutkimus-ajanjakso
Yksikköä (tonnia)
6 526
6 661
5 822
5 338
Indeksi (2008 = 100)
100
102
89
82
Lähde: kyselylomakevastaukset.
b) Palkat
(80)
Vuotuiset työvoimakustannukset laskivat 10 prosenttia vuoden 2008 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Tarkemmin sanottuna työvoimakustannukset laskivat merkittävästi, lähes 20 prosenttia, vuonna 2009 (mikä vastaa työntekijöiden määrän vähennyksiä) ja kasvoivat myöhemmin 4 prosenttiyksikköä vuonna 2010 ja edelleen 5 prosenttiyksikköä tutkimusajanjaksolla.
Taulukko 12
Vuotuiset työvoimakustannukset
Otos
2008
2009
2010
Tutkimusajanjakso
Yksikköä (euroa)
26 412 013
21 500 757
22 490 982
23 860 803
Indeksi (2008 = 100)
100
81
85
90
Lähde: kyselylomakevastaukset.
c) Kannattavuus ja investointien tuotto
(81)
Tarkastelujakson aikana otokseen valittujen tuottajien unionin markkinoiden etuyhteydettömille asiakkaille tapahtuneen samankaltaisen tuotteen myynnin kannattavuus (ilmaistuna prosentteina nettomyynnistä) laski selkeästi voitollisesta merkittävästi tappiolliseksi. Tarkemmin sanottuna vuodesta 2008 vuoteen 2009 voitot putosivat 9,6 prosentista - 1,2 prosenttiin ja heikkenivät vielä - 7,8 prosenttiin vuonna 2010. Tilanne parani hieman tutkimusajanjaksolla, jolloin tappiot olivat - 7,0 prosenttia.
Taulukko 13
Kannattavuus ja investointien tuotto
Otos
2008
2009
2010
Tutkimusajanjakso
Unionin myynnin kannattavuus
9,6 %
-1,2 %
-7,8 %
-7,0 %
Indeksi (2008 = 100)
100
-12
-81
-73
Investointien tuotto
23,9 %
-1,7 %
-9,4 %
-10,6 %
Indeksi (2008 = 100)
100
-7
-39
-44
Lähde: kyselylomakevastaukset.
(82)
Investointien tuotto (ilmaistuna voittoprosenttina investointien nettokirjanpitoarvosta) noudatti suunnilleen kannattavuuden kehitystä.
d) Kassavirta ja pääoman saanti
(83)
Liiketoiminnan nettokassavirta oli 9,3 miljoonaa euroa positiivinen vuonna 2008. Se kasvoi hieman, 9,8 miljoonaan euroon, vuonna 2009, mutta heikkeni vuonna 2010 vain 1,5 miljoonaan euroon ja oli lopulta tutkimusajanjaksolla negatiivinen, - 4,6 miljoonaa euroa.
(84)
Ei ollut merkkejä siitä, että unionin tuotannonalalla olisi ollut vaikeuksia saada pääomaa, mikä johtuu lähinnä siitä, että osa tuottajista kuuluu isompiin yritysryhmiin.
Taulukko 14
Kassavirta
Otos
2008
2009
2010
Tutkimusajanjakso
Yksikköä (euroa)
9 279 264
9 851 842
1 470 524
-4 662 347
Indeksi (2008 = 100)
100
106
16
-50
Lähde: kyselylomakevastaukset.
e) Investoinnit
(85)
Otokseen valittujen tuottajien vuotuiset investoinnit samankaltaisen tuotteen tuotantoon vähenivät jatkuvasti tarkastelujakson aikana. Suurin pudotus tapahtui vuonna 2009, jolloin investoinnit vähenivät 32 prosenttia, mitä seurasi 25 prosenttiyksikön lasku vuonna 2010 ja edelleen 8 prosenttiyksikön lasku tutkimusajanjaksolla. Kaiken kaikkiaan vuotuiset investoinnit vähenivät 8,3 miljoonasta eurosta vuonna 2008 tutkimusajanjakson 2,9 miljoonaan euroon.
Taulukko 15
Nettoinvestoinnit
Otos
2008
2009
2010
Tutkimusajanjakso
Yksikköä (euroa)
8 309 731
5 658 145
3 579 323
2 946 383
Indeksi (2008 = 100)
100
68
43
35
Lähde: kyselylomakevastaukset.
5. Vahinkoa koskevat päätelmät
(86)
Makrotaloudellisten tietojen analyysistä käy ilmi, että unionin tuottajien tuotanto ja myynti laskivat merkittävästi tarkastelujaksolla. Samanaikaisesti kysyntä unionin markkinoilla laski, minkä seurauksena unionin tuotannonalan markkinaosuus kasvoi hieman. Tuotantokapasiteetin käyttöaste laski vuoden 2008 jo ennestään alhaisesta 53 prosentista jopa 30 prosenttiin tutkimusajanjaksolla. Myös työllisyys laski 18 prosenttia.
(87)
Samaan aikaan merkitykselliset mikrotaloudelliset indikaattorit osoittavat, että otokseen valittujen unionin tuottajien taloudellinen tilanne heikkeni selvästi. Hinnoissa, kannattavuudessa ja investointien tuotossa on nähtävillä erittäin negatiivinen kehitys vuoden 2008 terveeltä tasolta tutkimusajanjakson huomattaviin tappioihin. Myös kassavirta heikkeni merkittävästi.
(88)
Edellä esitetyn perusteella päätellään alustavasti, että unionin tuotannonalalle on aiheutunut perusasetuksen 3 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua merkittävää vahinkoa.
E. SYY-YHTEYS
1. Johdanto
(89)
Komissio tutki perusasetuksen 3 artiklan 6 ja 7 kohdan mukaisesti, oliko polkumyynnillä tapahtunut tuonti aiheuttanut unionin tuotannonalalle vahinkoa siinä määrin, että sitä voidaan pitää merkittävänä. Muita polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin ohella tiedossa olevia tekijöitä, jotka olisivat samaan aikaan voineet aiheuttaa vahinkoa unionin tuotannonalalle, tutkittiin sen varmistamiseksi, ettei niiden mahdollisesti aiheuttamaa vahinkoa pidettäisi polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin aiheuttamana.
2. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutus
(90)
Vuoden 2008 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana tarkasteltavana olevan tuotteen polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin määrä kasvoi 46 prosenttia samalla kun markkinat supistuivat 40 prosenttia, mikä johti polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin markkinaosuuden kasvuun 2 prosentista 5 prosenttiin.
(91)
Tarkasteltavana olevan tuotteen polkumyyntituonnin kasvu asianomaisista maista tarkastelujaksolla tapahtui samaan aikaan unionin tuotannonalan kaikkien vahinkoindikaattoreiden paitsi markkinaosuuden laskusuuntauksen kanssa. Unionin tuotannonala menetti 38 prosenttia myynnistään unionissa ja sen myyntihinnat laskivat 11 prosenttia, kun halpa polkumyyntituonti aiheutti hintapainetta unionin markkinoilla.
(92)
Merkittävän alihinnoittelun vuoksi unionin tuotannonala ei pystynyt siirtämään lisääntyneitä tuotantokustannuksia hintoihin, minkä seurauksena kannattavuus laski ja kääntyi negatiiviseksi tutkimusajanjaksolla.
(93)
Edellä esitetyn perusteella päätellään alustavasti, että Venäjältä ja Turkista polkumyynnillä alhaiseen hintaan tapahtunut tuonti aiheuttaa unionin tuotannonalalle merkittävää vahinkoa.
3. Muiden tekijöiden vaikutus
3.1 Tuonti muista kolmansista maista
(94)
Tuonti muista kolmansista maista, mukaan lukien maista, joihin sovelletaan polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä, oli merkittävää tarkastelujakson aikana. Muista maista kuin Venäjältä ja Turkista tapahtuneen tuonnin kokonaismarkkinaosuus laski 28 prosentista 23 prosenttiin vuoden 2008 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana.
(95)
Seuraavassa taulukossa esitetään Eurostatin tietojen perusteella tuontimäärien, hintojen ja markkinaosuuksien kehitys niiden maiden osalta, joihin sovelletaan polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä, sekä muiden kolmansien maiden osalta.
Taulukko 16
Tuonti muista maista
Maa
2008
2009
2010
Tutkimusajanjakso
Maat, joihin sovelletaan polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä
Määrä (tonnia)
20 614
13 286
9 721
9 784
Markkinaosuus
21 %
24 %
18 %
17 %
Keskimääräinen hinta (euroa)
1 639
1 749
1 468
1 563
Muut kolmannet maat
Määrä (tonnia)
6 705
2 844
4 093
3 608
Markkinaosuus
7 %
5 %
7 %
6 %
Keskimääräinen hinta (euroa)
2 279
2 962
2 319
2 925
Kaikki kolmannet maat yhteensä paitsi Venäjä ja Turkki
Määrä (tonnia)
27 319
16 131
13 814
13 392
Markkinaosuus
28 %
29 %
25 %
23 %
Keskimääräinen hinta (euroa)
1 796
1 963
1 720
1 930
(96)
Kuten taulukosta käy ilmi, tuonti unionin markkinoille jatkui edelleen niistä kahdeksasta maasta, joihin sovelletaan polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä, vaikka kyseisten maiden markkinaosuus laski 21 prosentista 17 prosenttiin vuoden 2008 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Kyseisistä maista tapahtuvan tuonnin keskihinta on yleisesti ottaen alhaisempi kuin asianomaisista maista polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin keskihinta. Edellä esitetyssä Eurostatin tietoihin perustuvassa taulukossa annetaan tosin keskimääräiset CIF-hinnat ennen tulleja. Vaikka polkumyyntitulli otettaisiinkin huomioon, kyseisen tuonnin hinnat ovat silti edelleen alhaiset ja vastaavat Venäjältä ja Turkista tulevan tuonnin hintoja ja alittavat selvästi unionin tuottajien keskihinnat.
(97)
On kuitenkin todettava, että tarkasteltavana olevan tuotteen eri lajeja on huomattavan paljon, eikä keskihintojen vertailu yleisellä tasolla ole välttämättä tarkoituksenmukainen indikaattori. Samanaikaisesti katsotaan, että nykyisin voimassa olevat polkumyynnin vastaiset toimenpiteet poistavat kyseisen tuonnin vahingolliset vaikutukset.
(98)
Tästä syystä, ja koska toimenpiteiden kohteena olevista maista tapahtuvan tuonnin markkinaosuus on laskussa, päätellään alustavasti, että kyseisen alhaiseen hintaan tapahtuvan tuonnin mahdolliset kielteiset vaikutukset eivät riitä poistamaan asianomaisista maista polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin ja unionin tuotannonalan kärsimän vahingon välistä syy-yhteyttä.
(99)
Muista kolmansista maista tapahtuneen tuonnin markkinaosuus laski hieman tarkastelujaksolla, 7 prosentista vuonna 2008 tutkimusajanjakson 6 prosenttiin. Kyseisen tuonnin keskihinnat ovat yleisesti ottaen korkeampia kuin asianomaisista maista polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin keskihinnat mutta jonkin verran matalampia kuin unionin tuottajien keskihinnat.
(100)
Vaikka keskihintojen vertailu yleisellä tasolla ei välttämättä ole tarkoituksenmukainen indikaattori tuotelajien laajan valikoiman vuoksi, kyseisen tuonnin laskusuuntaus huomioon ottaen päätellään alustavasti, että muista kolmansista maista tapahtuvan tuonnin mahdolliset kielteiset vaikutukset eivät myöskään riitä poistamaan asianomaisista maista polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin ja unionin tuotannonalan kärsimän vahingon välistä syy-yhteyttä.
3.2 Markkinoiden supistumisen ja talouskriisin vaikutukset
(101)
Vuosien 2008-2009 rahoitus- ja talouskriisi on hyvin todennäköisesti ollut syynä putkien liitososien kulutuksen vähenemiseen. Kulutus putosi yli 40 prosenttia vuosien 2008 ja 2009 välillä ja pysyi yhtä alhaisella tasolla koko tarkastelujakson loppuajan (lukuun ottamatta pientä kasvua tutkimusajanjaksolla). Koska kiinteiden kustannusten osuus unionin tuottajien tuotantokustannuksista on jopa 40 prosenttia, kysynnän, myynnin ja tuotannon vähenemisen seurauksena yksikkökohtaiset tuotantokustannukset kasvoivat merkittävästi korkeammiksi. Tällä on luonnollisesti tärkeä vaikutus unionin tuotannonalan kannattavuuteen.
(102)
Vaikka otetaan huomioon, että tuotannon väheneminen on voinut vaikuttaa unionin tuotannonalan tilanteeseen, varsinkin vuonna 2009 (jolloin väheneminen varsinaisesti tapahtui), on kohtuullista olettaa, että tavallisesti unionin tuotannonala pystyisi korottamaan hintojaan ainakin keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä ja siirtämään näin kustannusten nousua eteenpäin seuraavina vuosina. Unionin hintojen laskun perusteella on kuitenkin selvää, että näin ei tapahtunut, ja katsotaan, että näin ei ole voitu tehdä polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin voimakkaan alihinnoittelun vuoksi.
(103)
Edellä mainitut olosuhteet huomioon ottaen päätellään alustavasti, että kysynnän supistumisen aiheuttamat kielteiset vaikutukset eivät riitä poistamaan Venäjältä ja Turkista polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin ja unionin tuotannonalan kärsimän vahingon välistä syy-yhteyttä.
4. Syy-yhteyttä koskevat päätelmät
(104)
Päätelmänä todetaan, että Venäjältä ja Turkista polkumyynnillä tapahtuva tuonti on aiheuttanut unionin tuotannonalan kärsimän merkittävän vahingon.
(105)
Myös muita tekijöitä, jotka olisivat voineet aiheuttaa vahinkoa unionin tuotannonalalle, on tarkasteltu. Tältä osin todettiin, että muista kolmansista maista tapahtuva tuonti, mukaan lukien maat, joihin sovelletaan polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä, sekä kysynnän supistumisen vaikutukset ovat osaltaan saattaneet aiheuttaa vahinkoa mutta eivät poista syy-yhteyttä.
(106)
Edellä esitetyn analyysin perusteella, jossa asianmukaisesti erotettiin kaikkien tiedossa olevien tekijöiden vaikutus unionin tuotannonalan tilanteeseen polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vahingollisista vaikutuksista, päätellään alustavasti, että asianomaisista maista tuleva polkumyynnillä tapahtuva tuonti on aiheuttanut unionin tuotannonalalle perusasetuksen 3 artiklan 6 kohdassa tarkoitettua merkittävää vahinkoa.
F. UNIONIN ETU
(107)
Perusasetuksen 21 artiklan mukaisesti komissio tutki, olisiko vahinkoa aiheuttavaa polkumyyntituontia koskevista alustavista päätelmistä huolimatta olemassa pakottavia syitä todeta, että toimenpiteiden käyttöönotto ei tässä tapauksessa olisi unionin edun mukaista. Unionin etua määritettäessä arvioitiin kaikki asiaan liittyvät etunäkökohdat, kuten unionin tuotannonalan sekä tarkasteltavana olevan tuotteen tuojien ja käyttäjien edut.
1. Unionin tuotannonalan etu
(108)
Jos toimenpiteet otetaan käyttöön, on odotettavissa, että hintojen aleneminen ja tappiot lievenevät ja unionin tuotannonalan myyntihinnat alkavat jälleen nousta, minkä seurauksena unionin tuotannonalan taloudellinen tilanne paranee huomattavasti.
(109)
Jos taas polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä ei toteuteta, yhteisön tuotannonalan tilanne mitä todennäköisimmin heikkenee edelleen. Tällöin unionin tuotannonala mahdollisesti menettää markkinaosuuttaan, koska se ei pysty vastaamaan asianomaisista maista polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin mukaan määräytyviin markkinahintoihin. Todennäköisiä vaikutuksia olisivat tarpeettomat kustannusleikkaukset ja tuotantolaitosten sulkeminen unionissa, mikä johtaisi merkittäviin työpaikkojen menetyksiin.
(110)
Edellä esitetyt tekijät huomioon ottaen päätellään alustavasti, että polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotto olisi unionin tuotannonalan edun mukaista.
2. Unionin etuyhteydettömien tuojien etu
(111)
Kuten edellä on todettu, vain kaksi etuyhteydetöntä tuojaa toimi täysimääräisesti yhteistyössä tässä tutkimuksessa ja vastasi kyselylomakkeeseen. Vain pieni osa näiden tuojien liikevaihdosta liittyi tarkasteltavana olevan tuotteen jälleenmyyntiin. Näin ollen toimenpiteiden vaikutus olisi todennäköisesti minimaalinen.
3. Käyttäjien etu
(112)
Neljä käyttäjää toimi yhteistyössä tässä menettelyssä ja vastasi kyselylomakkeeseen. Yksikään kyseisistä käyttäjistä ei tuo tarkasteltavana olevaa tuotetta asianomaisista maista, ja kaikki ovat ilmoittaneet, että toimenpiteillä ei olisi vaikutuksia tai vaikutukset olisivat merkityksettömiä.
(113)
Koska yhtään asianomaisista maista tuontia harjoittavaa käyttäjää ei ilmoittautunut ja koska päinvastaista näyttöä ei ole esitetty, voidaan alustavasti päätellä, että toimenpiteiden vaikutus tuotetta käyttävän tuotannonalan kannattavuuteen ja taloudelliseen tilanteeseen olisi jokseenkin rajallinen.
4. Unionin etua koskevat päätelmät
(114)
Voidaan päätellä, että toimenpiteiden käyttöönotto tarkasteltavana olevan tuotteen Venäjältä ja Turkista polkumyynnillä tapahtuvassa tuonnissa antaisi unionin tuotannonalalle mahdollisuuden parantaa tilannettaan lisäämällä myyntimääriään, korottamalla myyntihintojaan ja kasvattamalla voittoaan. Joitain kielteisiä vaikutuksia saattaa ilmetä, kuten kustannusten kasvua tiettyjen tuojien osalta, mutta tällaiset vaikutukset ovat todennäköisesti rajallisia.
(115)
Kaksi turkkilaista yhteistyössä toiminutta viejää väitti, että Turkin kaltaiseen pieneen viejämaahan kohdistuvien toimenpiteiden käyttöönotto jättäisi unionin markkinat käytännössä muutaman tuottajan käsiin ja vaikuttaisi näin kielteisesti kilpailuympäristöön.
(116)
Tässä yhteydessä todetaan, että polkumyyntitullin tarkoituksena ei koskaan ole ehkäistä tai pysäyttää tuontia tutkimuksen kohteena olevista maista. Toimenpiteiden tarkoituksena on varmistaa tasapuoliset toimintaedellytykset kaikille markkinatoimijoille. Samassa yhteydessä todetaan, että unionin markkinoilla toimii yli 20 eurooppalaista valmistajaa, ja tuonti muista kolmansista maista on merkittävää. Näin ollen unionin markkinoiden kilpailuympäristöä koskevat varaukset eivät vaikuta aiheellisilta.
(117)
Edellä esitetyn perusteella päätellään alustavasti, että ei ole olemassa pakottavia syitä olla ottamatta käyttöön väliaikaisia toimenpiteitä Venäjältä ja Turkista peräisin olevan tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnissa.
G. VÄLIAIKAISET POLKUMYYNTITOIMENPITEET
(118)
Polkumyyntiä, vahinkoa, syy-yhteyttä ja unionin etua koskevat päätelmät huomioon ottaen olisi otettava käyttöön Venäjältä ja Turkista peräisin olevan tarkasteltavana olevan tuotteen tuontia koskevat väliaikaiset toimenpiteet, jotta polkumyynnillä tapahtuva tuonti ei pääsisi aiheuttamaan lisävahinkoa unionin tuotannonalalle.
1. Vahingon korjaava taso
(119)
Asianomaisista maista peräisin olevaa tuontia koskevien väliaikaisten toimenpiteiden tason olisi oltava riittävä poistamaan polkumyynti ylittämättä kuitenkaan polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon tasoa. Vahingollisen polkumyynnin vaikutukset poistavan tullin määrää laskettaessa katsotaan, että toimenpiteillä pitäisi taata unionin tuotannonalalle mahdollisuus kattaa tuotantokustannuksensa ja saada kaiken kaikkiaan sellainen ennen veroja laskettu myyntivoitto, jonka se voisi kohtuudella saada tavanomaisissa kilpailuolosuhteissa eli polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin puuttuessa.
(120)
Koska kaikki määritetyt alihinnoittelumarginaalit ovat korkeampia kuin vastaavat polkumyyntimarginaalit ja koska unionin tuotannonala kärsi tappioita tutkimusajanjaksolla, laskennallinen vahingon korjaava taso olisi itsessään aina vieläkin korkeampi. Tämän vuoksi katsottiin, että vahingon tasoa ei ole tarpeen laskea yksityiskohtaisesti.
2. Väliaikaiset toimenpiteet
(121)
Edellä esitetyn perusteella katsotaan, että perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti Venäjältä ja Turkista peräisin olevan tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnissa olisi otettava käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli alhaisemman tullin säännön mukaisesti niin, että se vastaa polkumyyntimarginaalista ja vahingon korjaavasta tasosta alhaisempaa, eli kaikissa tapauksissa polkumyyntimarginaalin tasoa.
(122)
Yksikään venäläinen vientiä harjoittava tuottaja ei toiminut yhteistyössä, joten Venäjälle laskettiin koko maata koskeva polkumyyntimarginaali edellä 21 ja 31 kappaleessa selostetun mukaisesti.
(123)
Turkin osalta yhteistyöhön osallistumisen astetta pidettiin suhteellisen alhaisena, joten jäännöspolkumyyntimarginaalin määrittämiseen käytettiin hyväksyttävää menetelmää, jonka pohjalta saatu marginaali on korkeampi kuin yhdellekään kolmesta yhteistyössä toimineesta yrityksestä määritetty yksilöllinen marginaali, kuten edellä 49 kappaleessa selostetaan.
(124)
Edellä esitetyn perusteella ehdotetut tullit ovat seuraavat:
Maa
Yritys
Väliaikainen polkumyyntitulli
Venäjä
Kaikki yritykset
23,8 %
Turkki
RSA
9,6 %
Sardogan
2,9 %
Unifit
12,1 %
Kaikki muut yritykset
16,7 %
(125)
Tässä asetuksessa yrityksille vahvistetut yksilölliset polkumyyntitullit määritettiin nyt tehdyn tutkimuksen päätelmien perusteella. Näin ollen ne kuvastavat kyseisten yritysten tilannetta tutkimuksen aikana. Yksilöllisiä tulleja (toisin kuin koko maata koskevia, ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavia tulleja) voidaan siten soveltaa yksinomaan tuotaessa asianomaisista maista peräisin olevia, erikseen mainittujen yritysten eli tarkoin määrättyjen oikeussubjektien tuottamia tuotteita. Jos yrityksen nimeä ja osoitetta ei ole erikseen mainittu tämän asetuksen artiklaosassa (vaikka kyseessä olisi erikseen mainittuun yritykseen etuyhteydessä oleva yritys), sen tuottamiin tuontituotteisiin ei voida soveltaa näitä tulleja, vaan niihin on sovellettava ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavaa tullia.
(126)
Kaikki näiden yksilöllisten polkumyyntitullien soveltamiseen liittyvät pyynnöt (esimerkiksi yrityksen nimenmuutoksen tai uusien tuotanto- tai myyntiyksiköiden perustamisen johdosta tehdyt pyynnöt) on toimitettava viipymättä komissiolle (4), ja mukaan on liitettävä kaikki asian kannalta oleelliset tiedot, erityisesti tiedot, jotka koskevat esimerkiksi kyseiseen nimenmuutokseen tai kyseisiin tuotanto- tai myyntiyksiköiden muutoksiin mahdollisesti liittyviä yrityksen tuotantotoiminnan sekä kotimarkkinamyynnin ja viennin muutoksia. Asetusta muutetaan tarvittaessa vastaavasti saattamalla yksilöllisten tullien soveltamisalaan kuuluvien yritysten luettelo ajan tasalle.
(127)
Polkumyyntitullin moitteettoman täytäntöönpanon varmistamiseksi kaikkia muita yrityksiä koskevaa tullia olisi sovellettava sekä yhteistyöhön osallistumattomiin vientiä harjoittaviin tuottajiin että niihin tuottajiin, jotka eivät harjoittaneet vientiä unioniin tutkimusajanjakson aikana.
H. LOPPUSÄÄNNÖKSET
(128)
Moitteettoman hallinnon varmistamiseksi olisi vahvistettava määräaika, jonka kuluessa ne asianomaiset osapuolet, jotka ilmoittautuivat vireillepanoilmoituksessa asetetussa määräajassa, voivat esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi. Lisäksi olisi huomattava, että kaikki tätä asetusta varten tehdyt tullien käyttöönottoa koskevat päätelmät ovat alustavia ja niitä voidaan joutua harkitsemaan uudelleen mahdollisista lopullisista toimenpiteistä päätettäessä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli tuotaessa sellaisia Venäjältä ja Turkista peräisin olevia, raudasta tai teräksestä (ei kuitenkaan ruostumattomasta teräksestä) valmistettuja putkien liitos- ja muita osia (muut kuin valetut osat, laipat ja kierteitetyt osat), joiden suurin ulkoläpimitta on enintään 609,6 millimetriä ja joita käytetään tyssähitsauksessa tai muihin tarkoituksiin ja jotka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodeihin ex 7307 93 11, ex 7307 93 19 ja ex 7307 99 80 (TARIC-koodit 7307931191, 7307931193, 7307931194, 7307931195, 7307931199, 7307931991, 7307931993, 7307931994, 7307931995, 7307931999, 7307998092, 7307998093, 7307998094, 7307998095 ja 7307998098).
2. Vapaasti unionin rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava väliaikainen polkumyyntitulli on seuraavien yritysten valmistamien 1 kohdassa kuvattujen tuotteiden osalta seuraava:
Maa
Yritys
Väliaikainen polkumyyntitulli
Taric-lisäkoodi
Venäjä
Kaikki yritykset
23,8 %
-
Turkki
RSA Tesisat Malzemeleri San ve Ticaret AȘ, Küçükköy, Istanbul
9,6 %
B295
SARDOĞAN Endüstri ve Ticaret, Kurtköy Pendik, Istanbul
2,9 %
B296
UNIFIT Boru Baglanti Elemanlari Ltd. Sti, Tuzla, Istanbul
12,1 %
B297
Kaikki muut yritykset
16,7 %
B999
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun tuotteen luovutus vapaaseen liikkeeseen unionissa edellyttää väliaikaisen tullin määrää vastaavan vakuuden antamista.
4. Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia säännöksiä ja määräyksiä.
2 artikla
Asianomaiset osapuolet voivat pyytää, että niille ilmoitetaan niistä olennaisista tosiseikoista ja huomioista, joiden perusteella tämä asetus annettiin, sekä esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää tulla komission kuulemiksi yhden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 20 artiklan soveltamista.
Asianomaiset osapuolet voivat asetuksen (EY) N:o 1225/2009 21 artiklan 4 kohdan mukaisesti esittää huomautuksiaan tämän asetuksen soveltamisesta yhden kuukauden kuluessa sen voimaantulosta.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämän asetuksen 1 artiklaa sovelletaan kuuden kuukauden ajan.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 30 päivänä heinäkuuta 2012.