ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 6. července 2010
ve věci státní podpory C 40/07 (ex N 48/07), kterou Rumunsko uplatnilo ve prospěch podniku ArcelorMittal Tubular Products Roman S.A. (dříve Petrotub Roman S.A.)
(oznámeno pod číslem K(2010) 4492)
(Pouze rumunské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2013/516/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na ustanovení přílohy VII a dodatku A přílohy VII protokolu o přechodných opatřeních smlouvy o přistoupení Rumunska,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1) a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 2. února 2007 požádala Komise Rumunsko, aby poskytlo informace týkající se prominutí dluhů a úprav splátkového kalendáře u podniku Petrotub Roman S.A. (dále jen „Petrotub“) v souvislosti s jeho privatizací v roce 2003 (po zprivatizování se podnik přejmenoval na Mittal Steel Roman a poté na ArcelorMittal Tubular Products S.A. (2) (dále jen „AM Roman“)).
(2)
Dopisem ze dne 25. září 2007 oznámila Komise Rumunsku své rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (3) ve věci možné podpory v rámci privatizace podniku Petrotub. Rozhodnutí bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (4). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby k tomuto opatření předložily své připomínky.
(3)
Rumunsko předložilo své připomínky dopisem ze dne 26. listopadu 2007, který byl zaevidován téhož dne. Podniky ArcelorMittal (mateřský podnik) a AM Roman (dotyčný dceřiný podnik) předložily své připomínky dopisy ze dne 28. ledna 2008, zaevidovanými dne 29. ledna 2008. Tyto připomínky byly dne 12. února 2008 sděleny Rumunsku. Rumunsko na ně odpovědělo dopisem ze dne 11. března 2008, který byl zaevidován téhož dne.
(4)
Dopisy ze dne 26. února 2009, 8. října 2009 a 29. ledna 2010 požádala Komise o dodatečné informace. Rumunsko odpovědělo dopisy ze dne 27. dubna 2009, 19. října 2009 a 3. února 2010, jež byly všechny zaevidovány ještě téhož dne.
II. POPIS SKUTEČNOSTÍ
1. Podnik
(5)
Podnik AM Roman je výrobce bezešvých ocelových trubek se sídlem ve městě Roman v oblasti Rumunska, která je příjemcem pomoci podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU (5). Před zprivatizováním v roce 2003 byl podnik, který se tehdy jmenoval Petrotub, výrobcem bezešvých ocelových trubek válcovaných za tepla i za studena s průměrem mezi 6 a 620 mm a tloušťkou stěny mezi 0,5 a 70 mm. Tyto výrobky nachází různé využití v odvětvích energetiky (ropy, plynu, chemických látek, jaderné a konvenční energie) a ve strojírenství a stavebnictví. Po privatizaci podnik dál pokračoval v působení na stejném výrobkovém trhu. V současnosti má podnik ArcelorMittal Tubular Products Holding B.V. Rotterdam NLD (ze skupiny ArcerlorMittal group) v tomto podniku 69,76% podíl (6).
2. Předmětné opatření
(6)
Dne 23. července 2003 zveřejnil rumunský Úřad pro privatizaci APAPS (dnes AVAS) (7) záměr prodat svůj 70% podíl v podniku Petrotub. Privatizace proběhla prostřednictvím veřejného nabídkového řízení. Dohoda o prodeji byla podepsána s podnikem LNM Holdings NV (dnes ArcelorMittal) dne 28. října 2003 za kupní cenu ve výši 6 milionů USD (5,1 milionu EUR (8)).
(7)
V souvislosti s privatizací souhlasil APAPS jménem rumunského státu s odepsáním dluhů v celkové výši 22,5 milionu EUR a u zbývající částky souhlasil se změnou splátkového kalendáře.
(8)
V roce 1998 uzavřel podnik Petrotub smlouvu na komerční úvěr ve výši [30-50] (9) milionů DEM [15-25 milionů EUR] s dobou trvání do roku 2011 od německé rozvojové banky Kreditanstalt für Wiederaufbau (dále jen „KfW“), jehož smyslem bylo zakoupení nové válcovny od podniku Mannesmann AG. Jednotlivé části finančního balíčku od KfW byly zajištěny státními zárukami poskytnutými Německem a Rakouskem, jakož i bankovní zárukou od rumunské banky Banca Comercială Română (dále jen „BCR“). Protizáruku u státní záruky Německa poskytl rumunský stát. Rumunská protizáruka se týkala 85 % z celkových 30-50 milionů DEM úvěru od KfW. Rumunsko si od podniku Petrotub vyúčtovalo jednorázový poplatek ve výši [3-7 %].
III. ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(9)
V rozhodnutí o zahájení řízení sdělila Komise Rumunsku, že základem pro zahájení formálního vyšetřovacího řízení je oddíl B přílohy VII protokolu smlouvy o přistoupení Rumunska (dále jen „příloha VII“), který pojednává o restrukturalizaci ocelářského průmyslu, a také že při neexistenci specifických ustanovení v příloze VII týkajících se právní situace rumunského výrobce trubek v době privatizace bude Komise existenci a slučitelnost státní podpory poskytnuté podniku AM Roman vyšetřovat na tomto právním základě.
(10)
Komise poznamenala, že pořizovací cena (5,1 milionu EUR) nepokryla ztrátu, která vznikla státu v důsledku prominutí dluhů ve výši 22,5 milionu EUR, s nímž v souvislosti s privatizací souhlasil rumunský Úřad pro privatizaci APAPS.
(11)
Před zahájením formálního vyšetřovacího řízení předložilo Rumunsko zprávu vypracovanou externím poradcem (10), aby dokázalo, že privatizace za daných podmínek byla pro stát tím nejvýhodnějším řešením.
(12)
Zpráva dokládala, že privatizace bude pro rumunský stát tím nejvýhodnějším řešením. V níže uvedené tabulce je obsaženo srovnání částek, které by každá ze státních věřitelských institucí získala buď při privatizaci, nebo při likvidaci (11).
Privatizace
Likvidace
Fond sociálního zabezpečení
[…] milionů EUR
[…] milionů EUR
Fond nezaměstnanosti
[…] milionů EUR
[…] milionů EUR
Zdravotní fond
[…] milionů EUR
[…] milionů EUR
APAPS
[…] milionů EUR
(včetně prodejní ceny ve výši 5,1 milionu EUR)
0
Stát celkem
[4-9] milionů EUR
[19-26] milionů EUR
(13)
Zpráva vycházela z předpokladu, že v případě likvidace by došlo k aktivaci záruky z roku 1998 a stát by (prostřednictvím ministerstva financí) ručil za zbývající částku z úvěru, který si v roce 1998 od KfW vzal podnik Petrotub, tj. za [15-25] milionů EUR. Jinými slovy by stát v případě likvidace nakonec obdržel pouze [2-9] milionů EUR, což je méně ve srovnání s celkovou částkou [4-9] milionů EUR v případě privatizace.
(14)
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise měla pochybnosti o tom, zda výsledky v případě privatizace a likvidace měly být odhadnuty pro stát jako celek, což byl návrh odborné zprávy, nebo odděleně pro každého ze státních věřitelů, což by bylo v souladu s rozhodnutím Tribunálu ve věci HAMSA (12).
(15)
Komise mimo jiné zpochybnila, že by při odhadování výsledku likvidace bylo možné zohlednit ztrátu [15-25] milionů EUR jako výsledek aktivace záruky z roku 1998. V souladu s rozhodnutími ve věcech HYTASA (13) a Gröditzer (14) by se mělo rozlišovat mezi závazky, které stát na sebe musí vzít coby akcionář daného podniku, a závazky státu coby orgánu veřejné moci. Z toho plyne, že náklady přijaté orgánem veřejné moci nelze započítávat pro účely odhadování nákladů, které by byl schopen a ochoten na sebe vzít soukromý akcionář. Komise považuje skutečnost, že rumunské ministerstvo financí vydalo podniku Petrotub v roce 1998 státní záruku, za známku toho, že soukromý akcionář by takovou záruku nebyl schopen dát. Ve stejném smyslu je zapotřebí chápat skutečnost, že záruka z roku 1998 byla poskytnuta za podmínek, které by soukromý hospodářský subjekt nemohl přijmout.
IV. PŘIPOMÍNKY RUMUNSKA A ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(16)
Ve svých připomínkách ze dne 27. listopadu 2007 Rumunsko především namítalo, že privatizace podniku Petrotub v říjnu 2003 neznamenala pro tento podnik či kupujícího žádnou výhodu, a proto tato operace nepředstavovala státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(17)
Rumunsko nejprve zdůraznilo, že podnik Petrotub byl prodán v rámci otevřeného, transparentního a bezpodmínečného nabídkového řízení, což podle rumunských orgánů dokazuje, že podnik Petrotub byl prodán za tržní cenu a že kupujícímu tímto nákupem nevznikla žádná výhoda. Zadruhé se Rumunsko domnívá, že postupovalo tak, jak by postupoval každý soukromý prodejce: při výběru mezi privatizací a likvidací si stát zvolil scénář, který byl z čistě finančního hlediska ten nejvýhodnější, aniž by přihlížel k nekomerčním či politickým aspektům, jimiž se jinak vyznačuje postup orgánu veřejné moci.
(18)
Ve spojitosti s tímto druhým tvrzením Rumunsko ukázalo, že podle vnitrostátního práva měl Úřad pro privatizaci AVAS povinnost i pravomoc provést odhad a srovnání výsledků privatizace a likvidace s odkazem na státní rozpočet jako celek. Jinými slovy, úřad pro privatizaci zvolil možnost, která byla pro státní rozpočet jako celek nejvýhodnější, stejně, jak by to učinila velká holdingová společnost zahrnující několik věřitelů. Proto a navzdory názoru Komise by stát nemohl, ba ani nesměl odhadovat výsledky privatizace a likvidace samostatně pro každý z dotčených veřejných subjektů zvlášť.
(19)
Při odhadování výsledků likvidace byl stát navíc oprávněn zohlednit ztrátu spojenou s aktivací záruky z roku 1998, neboť by takovou záruku za daných podmínek podniku Petrotub poskytl i soukromý investor. V době udělení záruky se podnik nenacházel v obtížích a riziková přirážka, která byla podniku Petrotub za záruku vyúčtována, byla odpovídající odměnou akcionáři za záruku ve prospěch podniku, který se v té době nacházel v dobrém stavu.
(20)
Nadto je zapotřebí posuzovat záruku z roku 1998 z hlediska příslušných pravidel státní podpory platných v té době. Sdělení Komise o krátkodobém pojištění vývozních úvěrů platné v té době vylučovalo dlouhodobé záruky vývozních úvěrů z rozsahu kontrol podle čl. 107 odst. 1 SFEU (tehdy čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES) (15). Rumunsko také zdůraznilo, že v roce 1998, kdy došlo k poskytnutí záruky, byl podnik Petrotub výrobcem trubek a jako takového se jej netýkala definice ESUO ocele, ani ustanovení protokolu č. 2 o oceli ESUO v evropské dohodě o přidružení.
(21)
Podnik AM Roman a jeho mateřský podnik ArcelorMittal argumentaci Rumunska plně podpořily. Podniky rovněž zdůraznily, že podle tehdy platných rumunských právních předpisů a podle pravidel státní podpory evropské dohody o přidružení státní záruka poskytnutá v roce 1998 podniku Petrotub státní podporu nepředstavovala. Záruka z roku 1998 nadto představovala jasně vymahatelný komerční závazek učiněný státem coby většinovým akcionářem dotčeného podniku, a z toho důvodu ji lze započítat do odhadu nákladů na likvidaci. Podnik ArcelorMittal také zdůraznil, že za koupi podniku Petrotub zaplatil tržní cenu, a proto by jakákoliv případná výhoda z privatizace (k níž nedošlo) v každém případě připadla státu coby prodejci.
V. POSOUZENÍ
1. Platné právo a pravomoc Komise
(22)
Toto řízení se zabývá skutečnostmi, k nimž došlo před přistoupením Rumunska k Evropské unii dne 1. ledna 2007. Podnik Petrotub byl zprivatizován v říjnu 2003. V roce 1998 mu nadto rumunský stát poskytl záruku týkající se úvěru ve výši [30-50] milionů DEM od KfW určeného na nákup nové válcovny. Záruka z roku 1998 je s privatizací z roku 2003 spojena, neboť Rumunsko tvrdí, že se v případě likvidace musí její náklady zahrnout do posouzení privatizace z roku 2003 podle kritérií jednání investora v tržním hospodářství.
(23)
Všeobecně se články 107 až 108 SFEU nevztahují na podpory poskytnuté před přistoupením, které se již po přistoupení neuplatní (16). Odchylně od tohoto obecného pravidla - a tedy výjimečně - je Komise na základě přílohy VII smlouvy o přistoupení Rumunska oprávněna k přezkoumání státní podpory poskytnuté Rumunskem před přistoupením k EU v souvislosti s restrukturalizací rumunského ocelářského průmyslu (17).
(24)
V příloze VII jsou obsažena ustanovení umožňující Rumunsku dokončit restrukturalizaci jeho ocelářského průmyslu zahájenou ještě před jeho přistoupením k EU. Tato restrukturalizace rumunského ocelářského odvětví byla prováděna na základě protokolu č. 2 o oceli ESUO přiloženému k evropské dohodě o přidružení (dále jen „protokol č. 2“) a rozšířenému Dodatkovým protokolem podepsaným dne 23. října 2002 (dále jen „Dodatkový protokol“).
(25)
Protokolem č. 2 byla Rumunsku přiznána pětiletá „doba odkladu“, od roku 1993 do roku 1998, aby vzhledem k přistoupení mohlo restrukturalizovat svůj ocelářský průmysl ESUO. Tato „doba odkladu“ byla prodloužena do konce roku 2004 Dodatkovým protokolem schváleným Komisí dne 29. července 2002 a podepsaným dne 23. října 2002. V rámci celé „doby odkladu“, tj. od roku 1993 do konce roku 2004, bylo Rumunsku umožněno poskytovat restrukturalizační podporu ocelářskému odvětví za podmínek stanovených v protokolu č. 2 (rozšířeným Dodatkovým protokolem) a na základě národního restrukturalizačního programu (dále jen NRP“) schváleného Společenstvím. Rumunský NRP byl Radou schválen dne 18. července 2005 (18).
(26)
Příloha VII je „ochranným mechanismem“ umožňujícím Komisi, aby po 1. lednu 2007 (den přistoupení) sledovala podpory, jež Rumunsko ocelářskému odvětví před přistoupením k EU poskytlo na základě protokolu č. 2 (rozšířeného Dodatkovým protokolem) a NRP. Příloha VII navíc dává Komisi pravomoc požadovat zpět podporu, která byla poskytnuta v rozporu s protokolem č. 2 evropské dohody o přidružení a NRP. Příloha VII je tak lex specialis, který výjimečně a odchylně od obecného režimu umožňuje se zpětnou působností kontrolu a přezkoumání státní podpory poskytnuté rumunskému ocelářskému průmyslu před přistoupením Rumunska k EU. V nedávném rozsudku o státní podpoře udělené před přistoupením k EU polským ocelářským podnikům (19) potvrdil Tribunál povahu lex specialis protokolu č. 8 smlouvy o přistoupení Polska k EU, který obsahuje obdobná ustanovení, jako jsou ustanovení v příloze VII.
(27)
V rámci tohoto řízení musí Komise posoudit, zda se oblast působnosti pravomoci týkající se kontroly se zpětnou působností, kterou zmiňuje 23. až 26. bod odůvodnění, vztahuje také na opatření, která Rumunsko poskytlo výrobcům trubek před přistoupením k EU. Za tím účelem musí být vyjasněny právní základy, které se v této věci uplatňují, tedy příloha VII ve spojení s protokolem č. 2 a Dodatkovým protokolem, aby bylo možné určit, zda se jejich ustanovení vztahují na opatření poskytnutá rumunským výrobcům trubek před přistoupením Rumunska k EU.
(28)
Obecnou právní zásadou při výkladu právní předpisů lex specialis, které představují výjimku od obecných právních předpisů, je, že se vykládají striktně. Ze striktního výkladu výše uvedených právních základů (viz níže 29.-43. bod odůvodnění) vyplývá, že pravomoc Komise týkající se výjimečné kontroly se zpětnou působností je omezena na (možná) opatření poskytnutá výrobcům ESUO před přistoupením, to znamená, že se pravomoc nevztahuje na (možná) opatření poskytnutá výrobcům trubek.
(29)
V bodech 12 a 17 přílohy VII jsou stanoveny pravomoci Komise týkající se sledování a kontroly se zpětnou působností v souvislosti s podporou poskytnutou rumunskému ocelářského průmyslu před přistoupením k EU. Bod 12 opravňuje Komisi a Radu až do roku 2009 dohlížet na provádění rumunského NRP v období před přistoupením a po něm. V bodě 17 se Komise opravňuje nařídit navrácení státní podpory poskytnuté v rozporu s body 1 až 3 přílohy VII (jak je uvedeno níže v 30.-32. bodě odůvodnění).
(30)
V bodě 1 přílohy VII se stanoví, že státní podpora poskytnutá Rumunskem na restrukturalizaci „vymezených částí rumunského ocelářského průmyslu“ v letech 1993 až 2004 se považuje za slučitelnou s vnitřním trhem, pokud: „[…] období stanovené v čl. 9 odst. 4 protokolu č. 2 o výrobcích ESUO k evropské dohodě o přidružení […] bylo prodlouženo do dne 31. prosince 2005“; byly splněny podmínky stanovené v NRP; po 1. lednu 2005 nebyly příjemcům NRP poskytnuty žádné další státní podpory a „[…] rumunskému ocelářskému odvětví nebyla po 31. prosinci 2004 vyplacena žádná státní podpora na restrukturalizaci“. Rovněž se zde stanoví, že: „Pro účely těchto ustanovení a dodatku A se státní podporou pro restrukturalizaci rozumí jakékoliv opatření týkající se ocelářských společností, které představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES a které nelze považovat za slučitelné se společným trhem v souladu s obvyklými pravidly používanými ve Společenství“.
(31)
V bodě 2 přílohy VII se stanoví, že pouze podniky uvedené na seznamu příjemců NRP (také na seznamu v dodatku A přílohy VII) jsou způsobilé obdržet státní podporu v období 1993 až 2004.
(32)
V bodě 6 přílohy VII se stanoví, že podniky, které nejsou na seznamu příjemců NRP, „nejsou příjemci podpory na restrukturalizaci, ani žádné jiné podpory“, a nepožaduje se od nich, aby snížily svou kapacitu.
(33)
V bodu 1 prvním pododstavci přílohy VII se výslovně odkazuje na čl. 9 odst. 4 protokolu č. 2 rozšířeného Dodatkovým protokolem podepsaným 23. října 2002. Protokol č. 2 se vztahoval výhradně na ocel ESUO a dokonce uváděl ocelové výrobky ESUO na seznamu v jedné příloze. Tato příloha obsahovala tentýž seznam výrobků ESUO jako příloha I Smlouvy o ESUO, v níž byly z definice „oceli ESUO“ výslovně vyňaty ocelové trubky („trubky (bezešvé či svařované) […] lesklé tyče a odlitky ze železa (trubky, potrubí, armatury a další odlitky ze železa)“).
(34)
Platnost Smlouvy o ESUO skončila dne 23. července 2002. Od tohoto data spadají státní podpory ocelářskému průmyslu do působnosti obecných právních rámců ES. Při té příležitosti bylo rozhodnuto rozšířit definici evropského ocelářského odvětví tak, aby zahrnovala výrobce trubek. To bylo zakotveno v článku 27 a v příloze B víceodvětvového rámce pro regionální podporu velkým investičním projektům (20), které definovaly ocelářské odvětví EU tak, aby zahrnovalo bezešvé trubky a velké svařované trubky (s průměrem větším než 406,4 mm). Tato rozšířená definice ocelářského odvětví byla nato převzata do přílohy I Pokynů k vnitrostátní regionální podpoře na období 2007-2013 (21) a do čl. 2 bodu 29 obecného nařízení o blokových výjimkách (22).
(35)
Nicméně ani protokol č. 2, ani Dodatkový protokol nebyly výslovně změněny tak, aby obsahovaly tuto rozšířenou definici ocelářského odvětví EU zahrnujícího výrobce trubek. Platnost protokolu č. 2 skončila dne 31. prosince 1997. Dodatkovým protokolem byla platnost protokolu č. 2 prodloužena od 1. ledna 1998 na dalších osm let, příp. do dne přistoupení Rumunska k EU (podle toho, k čemu dojde dříve). Dodatkový protokol hovoří obecně o „ocelových výrobcích“, jeho oblast působnosti je však výslovně svázána s čl. 9 odst. 4 protokolu č. 2, který se týkal pouze výrobků ESUO. Zejména podle článku 2 Dodatkového protokolu bylo prodloužení platnosti protokolu č. 2 podmíněno tím, že Rumunsko Komisi předloží NRP a plány na restrukturalizaci podniků, které jsou příjemci NRP, přičemž jak NRP, tak tyto plány musely splnit „požadavky čl. 9 odst. 4 protokolu č. 2 evropské dohody o přidružení a musely být posouzeny a schváleny příslušným vnitrostátním orgánem odpovědným za státní podpory (Radou pro hospodářskou soutěž)“.
(36)
Závěrem by proto mělo být, že bod 17 přílohy VII ve výkladu podle bodů 1-2 a 6 přílohy VII, spolu s protokolem č. 2 a Dodatkovým protokolem, Komisi neopravňuje ke kontrole podpor, které Rumunsko před přistoupením k EU -zejména v letech 1993 až 2004 - poskytlo výrobcům trubek.
(37)
Kromě toho, že Komise právně vyložila oblast působnosti příslušných právních základů (tj. přílohy VII, protokolu č. 2 a Dodatkového protokolu - viz výše uvedený 29. až 36. bod odůvodnění), přezkoumala také otázku, zda prováděcí pravidla pro uplatňování ustanovení o státní podpoře obsažená v evropské dohodě o přidružení a protokolu č. 2, tak jak je přijaly Společenství a Rumunsko v roce 2001 (dále jen „prováděcí pravidla“ (23)), jsou relevantní pro určení oblasti působnosti kompetence týkající se kontroly se zpětnou působností, pokud jde o (možná) opatření, která byla poskytnuta rumunským výrobcům trubek před přistoupením k EU.
(38)
Obecnou zásadou je, že prováděcí předpisy obsahují jednací řád, který se nesmí zaměňovat s hmotnými pravidly v oblasti státních podpor obsaženými v evropské dohodě o přidružení a protokolu č. 2 k evropské dohodě o přidružení. Je však třeba poznamenat, že prováděcí pravidla také obsahují podrobná ustanovení o kritériích posouzení slučitelnosti podpory s evropskou dohodou o přidružení a s protokolem č. 2 k evropské dohodě o přidružení.
(39)
Ustanovení čl. 2 odst. 1 první věty prováděcích pravidel stanoví: „Posouzení slučitelnosti poskytnutí jednotlivé podpory a programů podpory s evropskou dohodou o přidružení podle článku 1 probíhá na základě kritérií, která vyplývají z uplatnění pravidel článku 87 Smlouvy o založení Evropského společenství včetně současných a budoucích sekundárních právních předpisů, rámců, pokynů a dalších příslušných administrativních aktů platných ve Společenství, jakož i judikatury Soudu prvního stupně a Soudního dvora Evropských společenství a všech rozhodnutí přijatých Radou přidružení podle čl. 4 odst. 3“. Citovaný právní předpis stanoví obecnou zásadu, že hmotná kritéria pro obecné posouzení slučitelnosti státní podpory s evropskou dohodou o přidružení jsou „evoluční“ povahy v tom smyslu, že zohledňují jakékoliv aktuální změny právních předpisů EU a judikatury.
(40)
Ustanovení čl. 2 odst. 1 druhé věty odkazuje výslovně na kritéria slučitelnosti podle protokolu č. 2: „Pokud jsou poskytnutá podpora či programy podpory určeny pro výrobky, na které se vztahuje protokol č. 2 evropské dohody o přidružení, uplatňuje se první věta tohoto odstavce, za předpokladu, že posouzení nebylo učiněno na základě kritérií vyplývajících z uplatňování pravidel podle článku 87 Smlouvy o založení Evropského společenství, nýbrž na základě kritérií vyplývajících z uplatňování pravidel pro státní podpory podle Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli“. Je třeba poznamenat, že ze znění této věty zřetelně vyplývá, že na rozdíl od případu obecné podpory, na který se vztahuje čl. 2 odst. 1 první věta (viz níže uvedený 41. bod odůvodnění), se pro účely podpory, na kterou se vztahuje protokol č. 2, vyvíjí kritéria slučitelnosti podpory na základě Smlouvy o ESUO. Pokud jde o vývoj těchto kritérií po uplynutí platnosti Smlouvy o ESUO v roce 2002, nejsou uvedeny žádné zvláštní informace.
(41)
Ustanovení čl. 2 odst. 2 a 3 prováděcích pravidel stanoví mechanismus, jak má Rumunsko zohlednit změny kritérií slučitelnosti. Konkrétně má být Rumunsko informováno o všech změnách kritérií slučitelnosti Společenství, které nebyly zveřejněny, a „pokud Rumunsko během tří měsíců po obdržení oficiální informace nevznese připomínky týkající se změn, stanou se tato kritéria kritérii slučitelnosti v souladu s odstavcem 1 tohoto článku. Pokud Rumunsko takové připomínky vznese, pak se s ohledem na sbližování právních předpisů, jak ho stanoví evropská dohoda o přidružení, konají konzultace v souladu s články 7 a 8 těchto předpisů“.
(42)
I když Rumunsko během lhůty tří měsíců nevzneslo připomínky ke změně definice Společenství týkající se ocelářského průmyslu, která v roce 2002 zahrnula také výrobce trubek, takové změny právních předpisů Společenství nebylo možné uplatnit na opatření, na která se nevztahuje oblast působnosti evropské dohody o přidružení, tj. opatření, na která se nevztahuje Smlouva o ESUO. Mimoto je příloha VII lex specialis, a Komise se proto při určování jeho oblasti působnosti nemůže dovolávat rozšíření definice ocelářského odvětví EU poté, co uplynula doba platnosti Smlouvy o ESUO. Komise tedy musela dojít k závěru, že na jedné straně je nezbytné přesně rozlišovat mezi „evoluční“ povahou platného právního předpisu týkajícího se státní podpory poskytnuté před přistoupením ve prospěch ocelářského průmyslu v Rumunsku a nutně striktním výkladem oblasti působnosti pravomoci Komise týkající se kontroly se zpětnou působností na straně druhé, jak vyplývá z přílohy VII, protokolu č. 2 a Dodatkového protokolu.
VI. ZÁVĚR
(43)
Na základě výše uvedených skutečností (viz výše především 36. a 42. bod odůvodnění) došla Komise k závěru, že na základě přílohy VII není oprávněna přezkoumat opatření, která byla ve prospěch rumunských výrobců trubek učiněna před přistoupením Rumunska k EU, především v letech 1993 až 2004. Toto řízení se s ohledem na skutečnost, že Komise není oprávněna posoudit předmětná opatření, zastavuje,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
S ohledem na skutečnost, že Komise není podle ustanovení části B přílohy VII smlouvy o přistoupení Rumunska k EU oprávněna přezkoumat opatření učiněná Rumunskem v roce 2003 v souvislosti s privatizací podniku Petrotub Roman S.A., se formální vyšetřovací řízení stanovené v čl. 108 odst. 2 SFEU, které bylo zahájeno dopisem adresovaným Rumunsku ze dne 25. září 2007, zastavuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Rumunsku.
V Bruselu dne 6. července 2010.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 6 päivänä heinäkuuta 2010,
toimenpiteestä C 40/07 (ent. NN 48/07) jonka Romania on toteuttanut yrityksen ArcelorMittal Tubular Products Roman S.A. (entinen Petrotub Roman S.A.) hyväksi
(tiedoksiannettu numerolla K(2010) 4492)
(Ainoastaan romaniankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2013/516/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
ottaa huomioon Romanian liittymissopimuksen liitteen VII ja siihen liitetyssä siirtymätoimenpiteitä koskevassa pöytäkirjassa olevan lisäyksen A,
on edellä mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
I. MENETTELY
(1)
Komissio pyysi 2 päivänä helmikuuta 2007 Romaniaa toimittamaan tietoja valtion Petrotub Roman S.A.:lle, jäljempänä ’Petrotub’, myöntämän julkisen velan mitätöinnistä ja uudelleenjärjestelystä sen yksityistämisen yhteydessä vuonna 2003. (Yksityistämisen jälkeen yrityksen nimeksi tuli ensin Mittal Steel Roman, ja sen jälkeen ArcelorMittal Tubular Products Roman S.A. (2), jäljempänä ’AM Roman’.)
(2)
Komissio ilmoitti 25 päivänä syyskuuta 2007 päivätyllä kirjeellä Romanialle päätöksestään aloittaa Petrotubin yksityistämisen yhteydessä myönnetystä mahdollisesta tuesta Euroopan unionin toiminnasta annetun sopimuksen (SEUT) 108 artiklan 2 kohdassa (3) tarkoitettu menettely. Tämä päätös julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (4). Komissio kehotti asianomaisia esittämään huomautuksensa kyseisestä toimenpiteestä.
(3)
Romania toimitti huomautuksensa 26 päivänä marraskuuta 2007 päivätyllä kirjeellä, joka kirjattiin saapuneeksi samana päivänä. ArcelorMittal (emoyritys) ja AM Roman (asianomainen tytäryritys) esittivät huomautuksia 28 päivänä tammikuuta 2008 päivätyssä ja 29 päivänä tammikuuta 2008 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä, jotka toimitettiin Romanialle 12 päivänä helmikuuta 2008. Romania vastasi 11 päivänä maaliskuuta 2008 päivätyllä kirjeellä, joka kirjattiin saapuneeksi samana päivänä.
(4)
Komissio pyysi lisätietoja 26 päivänä helmikuuta 2009, 8 päivänä lokakuuta 2009 ja 29 päivänä tammikuuta 2010 päivätyillä kirjeillä. Romania vastasi 27 päivänä huhtikuuta 2009, 19 päivänä lokakuuta 2009 ja 3 päivänä helmikuuta 2010 päivätyillä kirjeillä, jotka kaikki kirjattiin saapuneiksi samana päivänä.
II. TILANTEEN KUVAUS
1. Yritys
(5)
AM Roman valmistaa saumattomia teräsputkia, ja sen toimipaikka sijaitsee Romanissa (5) sellaisella Romanian alueella, joka saa SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaista tukea. Ennen vuonna 2003 toteutettua yksityistämistä yritys, jonka nimi tuolloin oli Petrotub, valmisti saumattomia kuuma- ja kylmävalssattuja teräsputkia, joiden halkaisija oli 6-620 mm ja seinämän paksuus 0,5-70 mm. Tuotteita käytettiin erilaisiin tarkoituksiin energiateollisuudessa (öljy, kaasu, kemianteollisuus, ydinenergia ja konventionaalinen energia), koneteollisuudessa ja rakennusalalla. Yksityistämisen jälkeen yritys jatkoi toimintaa samoilla tuotemarkkinoilla. Tällä hetkellä (ArcelorMittal-konserniin kuuluvalla) ArcelorMittal Tubular Products Holding B.V. Rotterdam NLD -yrityksellä on hallussaan 69,76 prosenttia yrityksestä (6).
2. Arvioitava toimenpide
(6)
Romanian yksityistämistoimisto APAPS (nykyisin AVAS (7) ilmoitti 23 päivänä heinäkuuta 2003 aikovansa myydä 70 prosentin osuutensa Petrotubista. Yksityistäminen toteutettiin julkisella tarjouskilpailulla. Myyntisopimus LNM Holdings NV:n (nykyinen ArcelorMittal) kanssa allekirjoitettiin 28 päivänä lokakuuta 2003, ja ostohinta oli 6 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria (5,1 miljoonaa euroa) (8).
(7)
APAPS suostui yksityistämisen yhteydessä mitätöimään Romanian valtion nimissä julkisesta velasta 22,5 miljoonaa euroa ja järjestämään loppuvelan uudelleen.
(8)
Petrotub otti vuonna 1998 vuonna 2011 päättyvän kaupallisen lainan, jonka arvo oli [30-50] (9) miljoonaa Saksan markkaa [15-25 miljoonaa euroa], saksalaiselta kehityspankilta Kreditanstalt für Wiederaufbau, jäljempänä ’KfW’, ostaakseen Mannesmann AG:ltä uuden valssaamon. KfW-rahoituspaketin eri osilla on Saksan ja Itävallan myöntämät valtiontakaukset ja Băncii Comerciale Române -pankin (BCR) myöntämä pankkitakaus. Romanian valtio antoi Saksan valtiontakaukselle vastatakauksen. Romanian vastatakaus kattoi 85 prosenttia KfW:n myöntämästä kokonaislainasta ja sen arvo oli [30-50] miljoonaa Saksan markkaa. Romania peri Petrotubilta kertaluonteisen [3-7 prosentin] palkkion.
III. MENETTELYN ALOITTAMISTA KOSKEVA PÄÄTÖS
(9)
Komissio ilmoitti Romanialle menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, että muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen perustana oli Romanian liittymissopimuksen pöytäkirjan liitteessä VII oleva terästeollisuuden rakenneuudistusta koskeva B osa, jäljempänä ’liite VII’, ja että koska liitteessä VII ei ollut erityisiä määräyksiä Romanian putkivalmistajien oikeudellisesta tilanteesta yksityistämisajankohtana, komissio tutkii AM Romanille myönnetyn mahdollisen valtiontuen ja sen soveltuvuuden sisämarkkinoille kyseiseltä pohjalta.
(10)
Komissio totesi, että hankintahinta (5,1 miljoonaa euroa) ei kattanut tappiota, joka aiheutui valtiolle 22,5 miljoonan euron velkojen mitätöinnistä, johon APAPS oli suostunut yksityistämisen yhteydessä.
(11)
Romania toimitti ennen muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista ulkoisen konsultin laatiman raportin (10) osoittaakseen, että kyseisissä olosuhteissa yksityistäminen oli valtiolle edullisin ratkaisu.
(12)
Raportin mukaan yksityistäminen johti Romanian valtion kannalta suotuisimpaan tilanteeseen. Seuraavassa taulukossa vertaillaan määriä, jotka eri julkiset velkojat olisivat saaneet yksityistämisen ja selvitystilan yhteydessä (11).
Yksityistäminen
Selvitystila
Sosiaaliturvarahasto
[…] miljoonaa euroa
[…] miljoonaa euroa
Työttömyysrahasto
[…] miljoonaa euroa
[…] miljoonaa euroa
Sairausvakuutusrahasto
[…] miljoonaa euroa
[…] miljoonaa euroa
APAPS
[…] miljoonaa euroa
(mukaan lukien myyntihinta 5,1 miljoonaa euroa)
0
Valtio yhteensä
[4-9] miljoonaa euroa
[19-26] miljoonaa euroa
(13)
Raportti perustui oletukselle, että selvitystilassa vuoden 1998 takaus olisi otettu käyttöön ja valtio olisi joutunut (valtiovarainministeriön kautta) vastuuseen Petrotubin vuonna 1998 KfW:lta ottaman lainan jäljellä olevasta [15-25] miljoonan euron osuudesta. Toisin sanoen selvitystilaskenaariossa valtio olisi saanut vain [2-9] miljoonaa euroa, mikä on vähemmän kuin yksityistämisen yhteydessä saatu [4-9] miljoonaa euroa.
(14)
Komissio pohti menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, arvioitiinko yksityistämis- ja selvitystilaskenaarioiden tulokset kokonaisuutena valtion kannalta, kuten asiantuntijaraportissa esitetään, vai erikseen kunkin julkisen velkojan osalta HAMSA-asiaa (12) koskevan oikeuskäytännön mukaisesti.
(15)
Komissiolla oli epäilyjä muun muassa siitä, voidaanko vuonna 1998 käyttöön otetusta takauksesta johtuva [15-25] miljoonan euron tappio ottaa huomioon selvitystilan tuloksia arvioitaessa. HYTASA (13)- ja Gröditzer (14)-oikeuskäytännön mukaan olisi erotettava toisistaan velvoitteet, jotka valtion on täytettävä yrityksen osakkaana, ja velvoitteet, jotka valtion on täytettävä viranomaisena. Tästä johtuu, ettei viranomaisen toiminnasta johtuvia kustannuksia voi ottaa huomioon arvioitaessa kustannuksia, jotka yksityinen osakkeenomistaja olisi voinut ottaa ja kyennyt ottamaan hoitaakseen. Komission mukaan se, että Romanian valtiovarainministeriö antoi vuonna 1998 Petrotubille takauksen, osoittaa, ettei yksityinen osakkeenomistaja olisi sellaista pystynyt antamaan. Toinen osoitus tästä on se, että vuoden 1998 takaus annettiin ehdoin, joita yksityinen toimija ei olisi hyväksynyt.
IV. ROMANIAN JA ASIANOSAISTEN HUOMAUTUKSET
(16)
Romanian 27 päivänä marraskuuta 2007 esittämissä huomautuksissa päänäkemys oli, että Petrotubin yksityistäminen lokakuussa 2003 ei aiheuttanut Petrotubille tai ostajalle etua eikä toimeen näin ollen liittynyt SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
(17)
Romania korosti ensinnäkin, että Petrotub myytiin avoimella ja läpinäkyvällä tarjouskilpailumenettelyllä, johon ei liittynyt ehtoja, mikä Romanian viranomaisten mielestä osoittaa, että Petrotub myytiin markkinahintaan eikä ostajalle aiheutunut kaupasta etua. Toiseksi Romania katsoi toimineensa minkä tahansa yksityisen myyjän tavoin: se valitsi yksityistämis- ja selvitystilaskenaariosta sen, joka oli pelkästään taloudelliselta kannalta edullisempi, eikä ottanut huomioon ei-kaupallisia tai poliittisia näkökohtia, jotka olisivat olleet luonteeltaan valtion viranomaisen toiminnalle tyypillisiä.
(18)
Romania osoitti, että kansallisen lainsäädännön mukaan yksityistämisvirasto AVASilla oli vastuu ja toimivalta arvioida ja vertailla yksityistämisen ja selvitystilan tuloksia suhteessa valtion talousarvioon kokonaisuutena. Toisin sanoen yksityistämisvirasto valitsee skenaarion, joka on valtion koko talousarvion kannalta edullisempi, samoin kuin tekisi suuri holding-yritys, jossa on mukana useita velkojia. Näin ollen valtio ei voinut eikä sen pitänyt arvioida yksityistämisen ja selvitystilan tuloksia kunkin asianomaisen julkisen elimen osalta, toisin kuin komissio katsoo.
(19)
Lisäksi valtiolla oli selvitystilan tuloksia arvioidessaan oikeus ottaa huomioon vuoden 1998 takauksen käyttöönotosta johtunut tappio, koska myös yksityinen sijoittaja olisi myöntänyt kyseisillä ehdoilla Petrotubille tällaisen takauksen. Yritys ei ollut takauksen myöntämishetkellä vaikeuksissa, ja Petrotubiin takauksen vuoksi sovellettu riskipreemio on riittävä palkkio osakkeenomistajan takauksesta, joka on annettu kyseisenä ajankohtana hyvässä toimintakunnossa olleelle yritykselle.
(20)
Lisäksi vuoden 1998 takaus on arvioitava kyseisenä aikana voimassa olleiden valtiontukisääntöjen mukaisesti. Lyhytaikaisia vientiluottovakuutuksia koskevassa komission tiedonannossa (15) suljettiin pitkäaikaiset vientiluottoa koskevat takuut SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan (tuolloin Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan) mukaisen tarkastelun ulkopuolelle. Romania toi esiin myös sen, että vuonna 1998, jolloin takaus myönnettiin, Petrotub valmisti putkia, eikä siihen näin ollen sovellettu EHTY:n teräsmääritelmää eikä Eurooppa-sopimuksen liitteenä olevaan pöytäkirjaan N:o 2 sisältyviä EHTY:n terästuotteita koskevia määräyksiä.
(21)
AM Roman ja sen emoyritys ArcelorMittal olivat täysin samaa mieltä Romanian näkemyksistä. Yritykset korostivat myös, että kyseisenä ajankohtana sovelletun Romanian lainsäädännön ja Eurooppa-sopimuksen valtiontukisääntöjen mukaan Petrotubin hyväksi vuonna 1998 annettu valtiontakaus ei ollut valtiontukea. Lisäksi vuoden 1998 takaus oli kaupallinen velvoite, jonka valtio selkeästi otti hoitaakseen yrityksen pääosakkaana, ja se voidaan sen vuoksi sisällyttää selvitystilaa koskevien kustannusten arvioihin. ArcelorMittal myös korosti maksaneensa Petrotubista markkinahinnan, minkä vuoksi mahdolliset yksityistämisestä aiheutuneet edut (joita ei kuitenkaan ollut) olisivat joka tapauksessa palautuneet myyjälle eli valtiolle.
V. ARVIOINTI
1. Sovellettava lainsäädäntö ja komission toimivalta
(22)
Menettely koskee tapahtumaa ennen Romanian liittymistä Euroopan unioniin 1 päivänä tammikuuta 2007. Petrotub yksityistettiin lokakuussa 2003. Romanian valtio myös myönsi Petrotubille valtiontakauksen KfW:ltä otetulle [30-50] miljoonan Saksan markan lainalle, jonka tarkoituksena oli valssaamon ostaminen. Vuoden 1998 takaus liittyy vuonna 2003 toteutettuun yksityistämiseen, sillä Romania katsoi, että arvioitaessa yksityistämistä markkinataloussijoittajan testin avulla huomioon on otettava kustannukset, jotka se joutuisi maksamaan selvitystilan yhteydessä.
(23)
Yleissääntönä voidaan todeta, ettei SEUT-sopimuksen 107-108 artiklaa sovelleta ennen liittymistä myönnettyihin tukitoimenpiteisiin, joita ei enää sovelleta liittymisen jälkeen. (16) Tästä yleissäännöstä poiketen komissiolla on Romanian liittymissopimuksen liitteen VII nojalla toimivalta tarkastella valtiontukea, jonka Romania on myöntänyt ennen EU:hun liittymistä terästeollisuuden rakenneuudistuksiin (17).
(24)
Liite VII sisältää määräyksiä, joiden avulla Romania pystyi saattamaan loppuun terästeollisuutensa rakenneuudistuksen ennen liittymistä aloitetulla tavalla. Liittymistä edeltävä Romanian terästeollisuuden rakenneuudistus perustui Eurooppa-sopimuksen liitteenä olevaan pöytäkirjaan N:o 2 Euroopan hiili- ja teräsyhteisön (EHTY) perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvista tuotteista, jäljempänä ’pöytäkirja N:o 2’, jonka voimassaoloa jatkettiin 23 päivänä lokakuuta 2002 allekirjoitetulla lisäpöytäkirjalla, jäljempänä ’lisäpöytäkirja’.
(25)
Pöytäkirjassa N:o 2 myönnetään Romanialle viiden vuoden mittainen lisäaika vuodesta 1993 vuoden 1998 loppuun, jotta EHTY:n terästuotteita valmistavan teollisuuden rakenne voidaan uudistaa. Tätä lisäaikaa jatkettiin vuoden 2004 loppuun lisäpöytäkirjalla, joka hyväksyttiin 29 päivänä heinäkuuta 2002 tehdyllä neuvoston päätöksellä ja allekirjoitettiin 23 päivänä lokakuuta 2002. Romanialla oli koko lisäajan eli vuodesta 1993 vuoden 2004 loppuun valtuudet myöntää teräsalalle rakenneuudistustukea pöytäkirjassa N:o 2 vahvistetuin edellytyksin (joita jatkettiin lisäpöytäkirjalla) Euroopan yhteisön kanssa sovitun kansallisen rakenneuudistusohjelman pohjalta. Neuvosto hyväksyi Romanian kansallisen rakenneuudistusohjelman 18 päivänä heinäkuuta 2005 (18).
(26)
Liite VII on tietynlainen ”varmuusmekanismi”, jonka avulla komissio voi valvoa 1 päivän tammikuuta 2007 (Romanian liittymispäivä) jälkeen Romanian ennen liittymistä teräsalalla myöntämiä tukia (lisäpöytäkirjalla jatketun) pöytäkirjan N:o 2 sekä kansallisen rakenneuudistusohjelman perusteella. Lisäksi liitteessä VII annetaan komissiolle toimivalta periä takaisin tuki, joka on myönnetty pöytäkirjan N:o 2 ja kansallisen rakenneuudistusohjelman vastaisesti. Tämän vuoksi liite VII on luonteeltaan erityissäännös (lex specialis), jolla yleisperiaatteesta poiketen sallitaan Romanian terästeollisuudelle ennen liittymistä myönnetyn valtiontuen valvonta ja tutkinta poikkeuksellisesti ja taannehtivasti. Unionin yleinen tuomioistuin vahvisti hiljattain antamissaan tuomioissa (19), jotka koskivat Puolan terästeollisuusyrityksille ennen liittymistä myöntämiä valtiontukia, että Puolan liittymissopimuksen pöytäkirjalla N:o 8, joka sisältää vastaavia säännöksiä kuin liite VII, on erityissäännöksen (lex specialis) luonne.
(27)
Komission on arvioitava tässä menettelyssä, kattaako edellä johdanto-osan 22)-25) kappaleessa kuvattu poikkeuksellinen takautuva valvontavaltuus myös Romanian putkivalmistajille ennen liittymistä myöntämät tukitoimenpiteet. Tämän vuoksi asian oikeusperustaa eli liitettä VII yhdessä pöytäkirjan N:o 2 ja lisäpöytäkirjan kanssa on tulkittava sen määrittelemiseksi, kattavatko niiden sisältämät säännökset Romanian putkivalmistajille ennen liittymistä myöntämät tukitoimenpiteet.
(28)
Yleisesti tunnustetun oikeusperiaatteen mukaan lex specialis -säännöstä, joka poikkeaa yleisestä järjestelmästä, on tulkittava suppeassa merkityksessä. Edellä mainittujen oikeusperustojen tulkitseminen suppeassa merkityksessä (ks. johdanto-osan 27)-43) kappale) johtaa päätelmään, että komission poikkeuksellinen takautuva valvontavaltuus rajoittuu (mahdolliseen) EHTY-tuottajille ennen liittymistä myönnettyyn tukeen, ja näin ollen niiden piiriin ei kuulu (mahdollinen) putkivalmistajille myönnetty tuki.
(29)
Liitteessä VII olevassa 12 ja 17 kohdassa vahvistetaan komissiolle toimivalta valvoa Romanian terästeollisuudelle ennen liittymistä myönnettyä valtiontukea takautuvasti. Sen 12 kohdassa valtuutetaan komissio ja neuvosto seuraamaan Romanian rakenneuudistusohjelman täytäntöönpanoa ennen liittymistä ja sen jälkeen vuoteen 2009 asti. Liitteessä VII olevassa 17 kohdassa valtuutetaan komissio perimään takaisin valtiontuki, joka on annettu sen 1-3 kohdan vastaisesti (kuten jäljempänä johdanto-osan 30-32 kappaleessa todetaan).
(30)
Liitteessä VII olevan 1 kohdan mukaan ”Romanian myöntämää valtiontukea Romanian terästeollisuuden tiettyjen osien rakenneuudistukseen vuosina 1993-2004 pidetään yhteismarkkinoille soveltuvana” edellyttäen, että ”[…] Eurooppa-sopimuksen Euroopan hiili- ja teräsyhteisön (EHTY) perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvista tuotteista tehdyssä pöytäkirjassa N:o 2 olevan 9 artiklan 4 kohdassa vahvistettua määräaikaa on pidennetty 31 päivään joulukuuta 2005 saakka”, kansallisessa rakenneuudistusohjelmassa vahvistettuja ehtoja noudatetaan, valtiontukia ei myönnetä eikä makseta missään muodossa kansallisen rakenneuudistusohjelman piiriin kuuluville tuensaajille 1 päivän tammikuuta 2005 jälkeen ja ”Romanian terästeollisuudelle ei myönnetä eikä makseta valtiontukea rakenneuudistusta varten 31 päivän joulukuuta 2004 jälkeen”. Samoin todetaan, että ”näissä määräyksissä ja lisäyksessä A valtiontuella rakenneuudistusta varten tarkoitetaan mitä tahansa teräsyhtiöitä koskevaa toimenpidettä, joka on EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea ja jota ei voida pitää yhteismarkkinoille soveltuvana tavanomaisten yhteisössä sovellettavien sääntöjen mukaisesti”.
(31)
Liitteessä VII olevan 2 kohdan mukaan ainoastaan (liitteen VII lisäyksessä A luetelluille) kansallisen rakenneuudistusohjelman tukea saaville yhtiöille voidaan myöntää valtiontukea vuosina 1993-2004.
(32)
Liitteessä VII olevan 6 kohdan mukaan yhtiöt, jotka eivät kuulu kansallisesta rakenneuudistusohjelmasta tukea saaviin yhtiöihin, ”eivät saa valtiontukea rakenneuudistusta varten eivätkä muuta tukea”, eikä niiden edellytetä vähentävän kapasiteettiaan.
(33)
Liitteessä VII olevan 1 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa viitataan nimenomaisesti pöytäkirjassa N:o 2, jonka voimassaoloa on jatkettu 23 päivänä lokakuuta 2002 allekirjoitetulla lisäpöytäkirjalla, olevan 9 artiklan 4 kohtaan. Pöytäkirjassa N:o 2 mainitaan ainoastaan EHTY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluva teräs, ja sen liitteessä luetellaan selvästi EHTY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvat terästuotteet. Liitteen sisältö on sama kuin EHTY:n perustamissopimuksen liitteessä I oleva EHTY-tuotteiden luettelo, jossa putket (”teräsputket (saumattomat tai hitsatut) (…) hiotut tai kiillotetut terästangot ja teräsvalanteet (putket ja putkiliitokset sekä muut teräsvalanteet)”) jätetään selkeästi ”EHTY-terästuotteiden” määritelmän ulkopuolelle.
(34)
EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolo päättyi 23 päivänä heinäkuuta 2002. Kyseisestä päivästä alkaen terästeollisuudelle myönnetyt valtiontuet ovat kuuluneet unionin yleiseen järjestelmään. Samassa yhteydessä päätettiin, että Euroopan terästeollisuuden määritelmä laajennettaisiin käsittämään myös putkivalmistajat. Tämä on vahvistettu suurille investointihankkeille annettavaa alueellista tukea koskevien monialaisten puitteiden (20) 27 kohdassa ja liitteessä B, jossa EU:n terästeollisuuden alalle laskettiin kuuluviksi saumattomat putket ja suuret hitsatut putket (halkaisija yli 406,4 millimetriä). Terästeollisuuden laajennettu määritelmä toistetaan myös vuosien 2007-2013 alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen (21) liitteessä I ja yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen (22) 2 artiklan 29 kohdassa.
(35)
Näin ollen pöytäkirjaa N:o 2 tai lisäpöytäkirjaa ei muutettu nimenomaisesti siten, että niihin olisi sisällytetty tämä EU:n terästeollisuutta koskeva laajennettu määritelmä, joka sisältää myös putkivalmistajat. Pöytäkirjan N:o 2 voimassaolo päättyi 31 päivänä joulukuuta 1997. Lisäpöytäkirjassa jatkettiin pöytäkirjan N:o 2 voimassaoloa 1 päivästä tammikuuta 1998 kahdeksalla vuodella tai Romanian liittymiseen asti (siihen ajankohtaan, joka on aiemmin). Lisäpöytäkirjassa viitataan ”terästuotteisiin” yleisesti, mutta sen soveltamisala on myös erityisesti sidoksissa pöytäkirjassa N:o 2 olevan 9 artiklan 4 kohtaan, joka kattaa ainoastaan EHTY-tuotteet. Erityisesti lisäpöytäkirjan 2 kohdan mukaan pöytäkirjan N:o 2 voimassaolon jatkamisen edellytyksenä oli, että Romania toimittaa komissiolle kansallisen rakenneuudistusohjelman sekä rakenneuudistussuunnitelmat tukea saavia yrityksiä varten ja että molemmat noudattavat Eurooppa-sopimuksen pöytäkirjassa N:o 2 olevan 9 artiklan 4 kohdan vaatimuksia, jotka Romanian valtiontukiviranomainen (Consiliul Concurenței) on arvioinut ja hyväksynyt.
(36)
Tämän vuoksi on todettava, että liitteessä VII olevassa 17 kohdassa, jota on tulkittu liitteessä VI olevan 1, 2 ja 6 kohdan mukaisesti, tai pöytäkirjassa N:o 2 tai lisäpöytäkirjassa ei anneta komissiolle valtuuksia valvoa Romanian putkivalmistajille ennen liittymistä myönnettyjä tukia erityisesti vuosina 1994-2004.
(37)
Sen lisäksi, että komissio tulkitsi soveltamisalaa asianomaisen oikeusperustan (liite VII, pöytäkirja N:o 2 ja lisäpöytäkirja; ks. johdanto-osan 27)-34) kappale) mukaisesti, se arvioi myös, ovatko yhteisön ja Romanian vuonna 2001 hyväksymät Eurooppa-sopimuksen ja pöytäkirjan N:o 2 valtiontukia koskevien määräysten soveltamista koskevat täytäntöönpanosäännöt (23), jäljempänä ’täytäntöönpanosäännöt’, merkityksellisiä komission takautuvien valvontavaltuuksien laajuuden määrittämisen kannalta arvioitaessa Romanian putkivalmistajille ennen liittymistä myönnettyjä (mahdollisia) valtiontukia.
(38)
Yleisperiaate on, että täytäntöönpanosäännöissä vahvistetaan menettelysäännöt, jotka on erotettava Eurooppa-sopimukseen ja pöytäkirjaan N:o 2 sisältyvistä aineellisista valtiontukisäännöistä. On kuitenkin huomattava, että täytäntöönpanosäännöt sisältävät myös erityisiä säännöksiä perusteista, joiden mukaan arvioidaan, onko tuki Eurooppa-sopimuksen ja pöytäkirjan N:o 2 mukaista.
(39)
Täytäntöönpanosääntöjen 2 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä todetaan seuraavaa: ”Yksittäisten tukien ja tukiohjelmien yhteensopivuutta Eurooppa-sopimuksen määräysten kanssa arvioidaan näiden sääntöjen 1 artiklan mukaisesti Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 artiklan määräysten soveltamisesta johtuvien perusteiden mukaisesti, mukaan lukien voimassa oleva ja tuleva johdettu oikeus, puitteet, suuntaviivat ja muut yhteisössä voimassa olevat asiaa koskevat hallinnolliset määräykset sekä Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö ja kaikki päätökset, jotka assosiaationeuvosto mahdollisesti tekee 4 artiklan 3 kohdan nojalla.” Virkkeessä vahvistetaan yleisperiaate, jonka mukaan perusteet sen arvioimiseksi, onko valtiontuki yleisesti Eurooppa-sopimuksen mukaista, ovat luonteeltaan muuttuvia, sillä niihin sisällytetään jatkuvasti EU:n lainsäädännön ja oikeuskäytännön muutoksia ja kehityskulkuja.
(40)
Täytäntöönpanosääntöjen 2 artiklan 1 kohdan toisessa virkkeessä viitataan erityisesti pöytäkirjan N:o 2 mukaisiin soveltuvuusperusteisiin: ”Jos tuet ja tukiohjelmat koskevat Eurooppa-sopimuksen pöytäkirjan n:o 2 soveltamisalaan kuuluvia tuotteita, tämän kohdan ensimmäistä virkettä sovelletaan täysimääräisesti sillä poikkeuksella, että arviointia ei tehdä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 artiklan määräysten soveltamisesta johtuvien perusteiden mukaisesti, vaan Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksen valtiontukia koskevien määräysten soveltamisesta johtuvien perusteiden mukaisesti.” Virkkeen muotoilu osoittaa selvästi, että toisin kuin yleinen tuki, josta säädetään 2 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä (ks. johdanto-osan 39) kappale), pöytäkirjan N:o 2 soveltamisalaan kuuluvan tuen osalta yhteensopivuutta koskevat perusteet ovat muuttuneet suhteessa EHTY:n perustamissopimukseen. Yhteensopivuutta koskevien perusteiden kehittymisestä EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päätyttyä vuonna 2002 ei mainita.
(41)
Täytäntöönpanosääntöjen 2 artiklan 2 ja 3 kohdassa vahvistetaan järjestelmä, jonka kautta Romania voi muuttaa yhteensopivuutta koskevia EU:n perusteita. Romanialle ilmoitetaan kaikista yhteensopivuutta koskevien yhteisön perusteiden muutoksista, joita ei ole julkaistu, ja ”jos Romania ei vastusta tällaisia muutoksia kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun se on saanut muutoksista virallisen tiedon, niistä tulee yhteensopivuuden arvioinnin perusteita tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti. Jos Romania vastustaa muutoksia, käydään neuvotteluja näiden sääntöjen 7 ja 8 artiklan mukaisesti ottaen huomioon Eurooppa-sopimuksen määräykset lainsäädäntöjen lähentämisestä.”
(42)
Vaikka Romania ei vastustanut kolmen kuukauden kuluessa vuonna 2002 tehtyä terästeollisuutta koskevan yhteisön määritelmän muutosta, jossa mukaan otettiin myös putkivalmistajat, tätä yhteisön lainsäädännön muutosta ei voitu soveltaa Eurooppa-sopimukseen kuulumattomiin toimenpiteisiin eli niihin, jotka eivät kuuluneet EHTY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan. Lisäksi koska liite VII on erityissäännös (lex specialis), komissio ei voi sen soveltamisalaa määritellessään pitää perustana EU-teräksen määritelmän jatkamista EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päättymisen jälkeen. Tämän vuoksi on todettava, että on erotettava selkeästi Romaniassa teräsalalla ennen liittymistä Eurooppa-sopimuksen nojalla annettuun valtiontukeen sovellettavan lainsäädännön muuttuva luonne sekä komission takautuvia valvontavaltuuksia koskeva vääjäämättä tiukka tulkinta, joka johtuu liitteestä VII, pöytäkirjasta N:o 2 ja lisäpöytäkirjasta.
VI. PÄÄTELMÄT
(43)
Komissio katsoo edellä esitettyjen seikkojen perusteella (ks. erityisesti johdanto-osan 34) ja 39) kappale), ettei sillä ole liitteen VII perusteella toimivaltaa tarkastella valtiontukea, jonka Romania on myöntänyt ennen EU:hun liittymistä Romanian putkivalmistajille, erityisesti vuosina 1993-2004. Tämä menettely lopetetaan, koska komissiolla ei ole toimivaltaa tarkastella sen kohteena olevia toimenpiteitä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa määrätty muodollinen menettely, joka aloitettiin Romanialle osoitetulla 25 päivänä syyskuuta 2007 päivätyllä kirjeellä, lopetetaan, sillä komissiolla ei ole Romanian liittymissopimuksen VII liitteen B kohdan nojalla toimivaltaa tarkastella Romanian Petrotub S.A:n yksityistämisen yhteydessä vuonna 2003 myöntämiä toimenpiteitä.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu Romanialle.
Tehty Brysselissä 6 päivänä heinäkuuta 2010.