SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2010/30/EU
ze dne 19. května 2010
o uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích výrobků spojených se spotřebou energie a v normalizovaných informacích o výrobku
(přepracování)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 194 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 92/75/EHS ze dne 22. září 1992 o uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích spotřebičů pro domácnost a v normalizovaných informacích o výrobku (3) byla podstatně změněna (4). Vzhledem k novým změnám by uvedená směrnice měla být z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti přepracována.
(2)
Oblast působnosti směrnice 92/75/EHS je omezena na spotřebiče pro domácnost. Ze sdělení Komise ze dne 16. července 2008 o akčním plánu pro udržitelnou spotřebu a výrobu a udržitelnou průmyslovou politiku vyplývá, že rozšíření oblasti působnosti směrnice 92/75/EHS na výrobky spojené se spotřebou energie, které mají během používání významný přímý nebo nepřímý dopad na spotřebu energie, by mohlo posílit možnou součinnost stávajících právních opatření, zejména směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/125/ES ze dne 21. října 2009 o stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign výrobků spojených se spotřebou energie (5). Touto směrnicí by nemělo být dotčeno uplatňování směrnice 2009/125/ES. Spolu s danou směrnicí a dalšími nástroji Unie tvoří tato směrnice širší právní rámec a v kontextu celostního přístupu přináší další úspory energie a přínos v oblasti životního prostředí.
(3)
Předsednictví v závěrech ze zasedání Evropské rady, které se konalo ve dnech 8. a 9. března 2007, zdůraznilo nutnost zvýšit energetickou účinnost v Unii tak, aby byl dosažen cíl 20 % snížení spotřeby energie Unie do roku 2020, stanovilo cíle pro rozvoj využívání energie z obnovitelných zdrojů v celé EU a snížení emisí skleníkových plynů a vyzvalo k důkladnému a urychlenému provedení kroků v klíčových oblastech určených ve sdělení Komise ze dne 19. října 2006 nazvaném Akční plán pro energetickou účinnost: využití možností. Akční plán zdůraznil obrovské možnosti úspor energie ve výrobním odvětví.
(4)
Zvýšení účinnosti výrobků spojených se spotřebou energie díky informované volbě spotřebitele prospěje ekonomice EU jako celku.
(5)
Získání přesných, věcných a srovnatelných informací o specifické spotřebě energie výrobků spojených se spotřebou energie by mělo ovlivnit konečného uživatele v tom smyslu, že při výběru dá přednost výrobkům s nižší spotřebou energie, nebo které nepřímo vedou k nižší spotřebě energie a jiných hlavních zdrojů během používání, což bude nutit výrobce k opatřením ke snížení spotřeby energie a jiných hlavních zdrojů u výrobků, které vyrábějí. Tím by se rovněž mělo nepřímo podpořit účinné využívání těchto výrobků s cílem přispět k cíli EU zvýšit energetickou účinnost o 20 %. Působením samotných tržních sil bez těchto informací nedojde k prosazení racionálního využívání energie a jiných hlavních zdrojů u těchto výrobků.
(6)
Je třeba mít na paměti, že existují právní předpisy Unie a jednotlivých států, které spotřebitelům zajišťují určitá práva, pokud jde o zakoupené výrobky, včetně náhrady nebo výměny výrobku.
(7)
Komise by měla poskytnout prioritní seznam výrobků spojených se spotřebou energie, na které by se mohl vztahovat akt v přenesené pravomoci podle této směrnice. Tento seznam by mohl být zahrnut do pracovního plánu uvedeného ve směrnici 2009/125/ES.
(8)
Informace hrají klíčovou roli v působení tržních sil a je tedy nezbytné zavést jednotný energetický štítek u všech výrobků stejného typu a poskytnout potenciálním zákazníkům doplňující normalizované informace o nákladech na tyto výrobky, pokud jde o energii a spotřebu jiných hlavních zdrojů, a přijmout opatření k tomu, aby potenciální koneční uživatelé, kteří nevidí vystavený výrobek a nemají tedy ani příležitost vidět energetický štítek, rovněž obdrželi tyto informace. Aby byl energetický štítek účinný a úspěšný, měl by být pro konečné uživatele snadno rozpoznatelný, jednoduchý a výstižný. Pro tento účel by měla být jako základ zachována stávající podoba štítku s cílem informovat konečné uživatele o energetické účinnosti výrobků. Spotřeba energie a jiné informace vztahující se k výrobkům by měly být měřeny v souladu s harmonizovanými technickými normami a metodami.
(9)
Jak je uvedeno v posouzení dopadů, které je součástí návrhu této směrnice předloženého Komisí, systém označování energetickými štítky posloužil jako vzor pro různé země na celém světě.
(10)
Členské státy by měly pravidelně sledovat dodržování této směrnice a zahrnout příslušné informace do zprávy, kterou musí podle této směrnice jednou za čtyři roky předložit Komisi, se zvláštním ohledem na povinnosti dodavatelů a obchodníků.
(11)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 ze dne 9. července 2008, kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh (6), obsahuje obecná ustanovení pro dozor nad trhem v souvislosti s uváděním výrobků na trh. Tato směrnice v zájmu dosažení svých cílů stanoví v tomto ohledu podrobnější ustanovení. Uvedená ustanovení jsou s nařízením (ES) č. 765/2008 v souladu.
(12)
Zcela nepovinný systém by vedl k označování energetickými štítky jen některých výrobků nebo k tomu, že by byly normalizované informace o výrobku poskytovány jen k některým spotřebičům s rizikem, že by někteří koneční uživatelé mohli být uvedeni v omyl či dokonce nesprávně informováni. Současný systém by měl proto zajistit, aby spotřeba energie a jiných hlavních zdrojů byla u všech dotčených výrobků uváděna na energetickém štítku a v normalizovaných informačních listech výrobku.
(13)
Výrobky spojené se spotřebou energie mají během používání přímý nebo nepřímý dopad na spotřebu širokého okruhu různých druhů energie, přičemž elektrická energie a plynné palivo jsou nejvýznamnější. Tato směrnice by se proto měla vztahovat na výrobky spojené se spotřebou energie, které mají během používání přímý nebo nepřímý dopad na spotřebu jakéhokoli druhu energie.
(14)
Na výrobky spojených se spotřebou energie, které mají během používání významný přímý nebo nepřímý dopad na spotřebu energie nebo případně hlavních zdrojů a které poskytují dostatečný prostor pro zvýšení účinnosti by se měl vztahovat akt v přenesené pravomoci, pokud poskytování informací prostřednictvím energetických štítků může přimět konečné uživatele ke koupi účinnějších výrobků.
(15)
S cílem splnit cíle Unie v oblasti změny klimatu a energetické bezpečnosti a vzhledem k tomu, že se očekává, že celková spotřeba energie u výrobků v dlouhodobějším horizontu i nadále poroste, by akty v přenesené pravomoci podle této směrnice mohly případně na štítku zdůraznit rovněž vysokou celkovou spotřebu energie výrobku.
(16)
Mnoho členských států má zavedeny politiky zadávání veřejných zakázek, které vyžadují, aby si zadavatelé pořizovali energeticky účinné výrobky. Mnoho členských států má také zavedeny pobídky pro energeticky účinné výrobky. Kritéria způsobilosti výrobků pro veřejné zakázky nebo pobídky se mohou mezi členskými státy podstatně lišit. Odkaz na třídy funkčnosti jako na úrovně konkrétních výrobků, jak je uvedeno v aktech v přenesené pravomoci podle této směrnice, může snížit roztříštěnost zadávání veřejných zakázek a pobídek a usnadnit rozšíření účinných výrobků na trhu.
(17)
Pobídky, které členské státy mohou poskytnout na podporu účinných výrobků, by mohly představovat státní podporu. Touto směrnicí není dotčen výsledek jakéhokoli budoucího řízení o státní podpoře, které by se mohlo ohledně takových pobídek uskutečnit v souladu s články 107 a 108 Smlouvy o fungování EU, a neměla by se vztahovat na daňové a fiskální záležitosti. Členské státy mohou samy rozhodnout o povaze těchto pobídek.
(18)
Podpora energeticky účinných výrobků prostřednictvím označování energetickými štítky, zadávání veřejných zakázek a pobídek by neměla zhoršit celkový vliv těchto výrobků na životní prostředí a jejich fungování.
(19)
Komise by měla mít pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o uvádění spotřeby energie a jiných hlavních zdrojů na energetických štítcích výrobků spojených se spotřebou energie během používání a v normalizovaných informacích o výrobku. Zvláště je důležité, aby Komise během přípravných prací vedla vhodné konzultace, včetně konzultací s odborníky.
(20)
Komise by měla Evropskému parlamentu a Radě pravidelně předkládat shrnutí zpráv o donucovacích činnostech a úrovni shody předložených členskými státy na základě této směrnice, které by se mělo týkat EU a jednotlivých členských států zvlášť.
(21)
Komise by měla odpovídat za úpravu klasifikace štítků s cílem zajistit předvídatelnost pro výrobce a srozumitelnost pro spotřebitele.
(22)
V různém rozsahu podle příslušného výrobku by technologický vývoj a potenciál pro další významné úspory energie mohly vyžadovat další diferenciaci výrobků a být důvodem k přezkumu klasifikace. Tento přezkum by měl zahrnovat zejména možnost změny rozsahu. Tento přezkum by měl být co nejrychleji proveden u výrobků, které vzhledem ke své inovační povaze mohou významně přispět k energetické účinnosti.
(23)
Při přezkumu pokroku a zpráv o provádění akčního plánu pro udržitelnou spotřebu a výrobu a udržitelnou průmyslovou politiku v roce 2012 posoudí Komise zejména, zda je zapotřebí dalších opatření za účelem zlepšení výkonu výrobků z hlediska energie a vlivu na životní prostředí, mimo jiné včetně možnosti poskytnout spotřebitelům informace o uhlíkové stopě výrobků nebo o vlivu výrobků na životní prostředí během jejich životního cyklu.
(24)
Povinnost provést tuto směrnici ve vnitrostátním právu by se měla omezovat na ustanovení, která v porovnání se směrnicí 92/75/EHS představují podstatnou změnu. Povinnost provést ve vnitrostátním právu ustanovení, která zůstala nezměněna, totiž vyplývá ze směrnice 92/75/EHS.
(25)
Členské státy by měly při provádění ustanovení této směrnice usilovat o to, aby se vyhnuly přijímání opatření, která by mohla znamenat zbytečnou administrativní zátěž a obtížně splnitelné povinnosti pro příslušné účastníky trhu, zejména malé a střední podniky.
(26)
Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnice 92/75/EHS ve vnitrostátním právu.
(27)
Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (7) se členské státy vybízejí k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Unie sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Tato směrnice stanoví rámec pro harmonizaci vnitrostátních opatření týkajících se zejména označování energetickými štítky a uvádění normalizovaných informací o výrobku jako prostředků, jak informovat konečné uživatele o spotřebě energie a případně jiných hlavních zdrojů během používání a o doplňujících informacích týkajících se výrobků spojených se spotřebou energie, což dává konečným uživatelům možnost volby výrobků s vyšší účinností.
2. Tato směrnice se vztahuje na výrobky spojené se spotřebou energie, které mají významný přímý nebo nepřímý dopad na spotřebu energie nebo případně jiných hlavních zdrojů během používání.
3. Tato směrnice se nevztahuje na:
a)
použité výrobky;
b)
jakékoli dopravní prostředky určené k přepravě osob nebo zboží;
c)
štítek s údaji o výkonu nebo jeho ekvivalent připojený k výrobku z bezpečnostních důvodů.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„výrobkem spojeným se spotřebou energie“ nebo „výrobkem“ jakékoli zboží, které má během používání dopad na spotřebu energie a které je uvedeno na trh nebo do provozu v Unii, a to včetně částí určených k zabudování do výrobků spojených se spotřebou energie, na než se vztahuje tato směrnice a jež jsou uváděny na trh a/nebo do provozu jako jednotlivé části pro konečné uživatele a u nichž lze posoudit vliv na životní prostředí samostatně;
b)
„informačním listem“ normalizovaný přehled informací týkajících se výrobku;
c)
„jinými hlavními zdroji“ voda, chemikálie nebo jakékoli jiné látky spotřebovávané výrobkem při běžném používání;
d)
„doplňujícími informacemi“ jiné informace založené na měřitelných údajích, které souvisejí s funkčností a vlastnostmi výrobku a vztahují se k využívání energie nebo jiných hlavních zdrojů nebo usnadňují vyhodnocování tohoto využívání;
e)
„přímým dopadem“ dopad výrobků, které během používání skutečně spotřebovávají energii;
f)
„nepřímým dopadem“ dopad výrobků, které při používání energii nespotřebovávají, ale přispívají k její úspoře;
g)
„obchodníkem“ maloobchodník nebo jiná osoba, která prodává, pronajímá, nabízí ke koupi na splátky nebo předvádí výrobky konečným uživatelům;
h)
„dodavatelem“ výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce v Unii nebo dovozce, uvádějící výrobek na trh nebo do provozu v Unii. Pokud tito neexistují, považuje se za dodavatele jakákoli fyzická či právnická osoba, která uvádí na trh nebo do provozu v Unii výrobky, na něž se vztahuje tato směrnice.
i)
„uvedením na trh“ první zpřístupnění výrobku na trhu Unie za účelem jeho distribuce nebo používání v Unii za úplatu nebo zdarma a bez ohledu na způsob prodeje;
j)
„uvedením do provozu“ první použití výrobku za zamýšleným účelem v Unii;
k)
„neoprávněným použitím štítku“ použití štítku jiným subjektem než orgány členského státu nebo orgány Unie způsobem, který není stanoven v této směrnici ani v aktu v přenesené pravomoci.
Článek 3
Povinnosti členských států
1. Členské státy zajistí, aby:
a)
všichni dodavatelé a obchodníci usazení na jejich území plnili povinosti, které stanoví články 5 a 6;
b)
s ohledem na výrobky, na něž se vztahuje tato směrnice, bylo zakázáno použití jiných štítků, značek, symbolů nebo nápisů, které nesplňují požadavky této směrnice a příslušných aktů v přenesené pravomoci, jestliže by mohly uvádět konečné uživatele v omyl nebo vést k nejasnostem, pokud jde o spotřebu energie nebo případně jiných hlavních zdrojů během používání;
c)
zavedení systému označování energetickými štítky a informačních listů, které se týkají spotřeby nebo úspory energie, bylo provázeno vzdělávacími, informačními a propagačními kampaněmi zaměřenými na podporu energetické účinnosti a odpovědnějšího využívání energie ze strany konečných uživatelů;
d)
se přijala vhodná opatření, aby příslušné vnitrostátní či regionální orgány odpovědné za provádění této směrnice vzájemně spolupracovaly a poskytovaly si navzájem a rovněž Komisi informace, s cílem podílet se na uplatňování této směrnice. Při správní spolupráci a výměně informací se co nejvíce využijí elektronické komunikační prostředky, zajistí se efektivnost nákladů a lze využít podpory z příslušných programů Unie. Tato spolupráce v případě potřeby zajistí zabezpečení a důvěrnost zpracování a ochrany citlivých informací poskytnutých během tohoto postupu. Komise přijme vhodná opatření za účelem podpory spolupráce mezi členskými státy podle tohoto písmena a přispění k této spolupráci.
2. Zjistí-li členský stát, že výrobek nevyhovuje všem příslušným požadavkům stanoveným touto směrnicí a jejími akty v přenesené pravomoci, týkajícím se štítku a informačního listu, je dodavatel povinen zajistit, aby výrobek vyhovoval těmto požadavkům podle účinných a přiměřených podmínek stanovených členským státem.
Existují-li dostatečné důkazy o tom, že výrobek vykazuje neshodu, přijme dotyčný členský stát nezbytná preventivní opatření a opatření zaměřená na zajištění shody v přesném časovém harmonogramu a při zohlednění způsobené škody.
Trvá-li neshoda i nadále, dotčený členský stát omezí nebo zakáže uvádění dotyčného výrobku na trh a/nebo do provozu nebo zajistí jeho stažení z trhu. V případech stažení výrobku z trhu nebo zákazu uvedení výrobku na trh je neprodleně informována Komise a ostatní členské státy.
3. Členské státy každé čtyři roky předloží Komisi zprávu včetně podrobností o donucovacích činnostech a úrovni shody na svém území.
Komise může stanovením pokynů určit podrobnosti společného obsahu těchto zpráv.
4. Komise pravidelně Evropskému parlamentu a Radě pro informaci poskytuje shrnutí těchto zpráv.
Článek 4
Požadavky na informace
Členské státy zajistí, aby:
a)
informace týkající se spotřeby elektrické energie, jiných druhů energie a případně jiných hlavních zdrojů během používání a doplňující informace byly v souladu s akty v přenesené pravomoci podle této směrnice sděleny konečným uživatelům v informačním listu a na energetickém štítku výrobků nabízených k prodeji, k pronájmu, ke koupi na splátky nebo předváděných konečným uživatelům přímo či nepřímo jakýmkoli způsobem prodeje na dálku včetně po internetu;
b)
se v případě zabudovaných nebo instalovaných výrobků informace uvedené v písmenu a) poskytly, pouze pokud to vyžaduje příslušný akt v přenesené pravomoci;
c)
každá reklama na konkrétní model výrobků spojených se spotřebou energie, na něž se vztahuje akt v přenesené pravomoci podle této směrnice, v případě, že jsou uváděny informace související se spotřebou energie nebo cenou, obsahovala odkaz na třídu energetické účinnosti výrobku;
d)
každý propagační materiál technického charakteru u výrobků spojených se spotřebou energie, který popisuje konkrétní technické parametry výrobku, zejména technické manuály a brožury výrobců, tištěné nebo zveřejněné na internetu, poskytoval konečným uživatelům nezbytné informace týkající se spotřeby energie nebo uváděl odkaz na třídu energetické účinnosti výrobku.
Článek 5
Povinnosti dodavatelů
Členské státy zajistí, aby:
a)
dodavatelé, kteří uvádějí na trh nebo do provozu výrobky, na které se vztahuje akt v přenesené pravomoci, dodávali energetický štítek a informační list v souladu s touto směrnicí a aktem v přenesené pravomoci;
b)
dodavatelé předložili technickou dokumentaci, která postačuje k posouzení správnosti informací na energetickém štítku a v informačním listu. Tato technická dokumentace musí obsahovat:
i)
obecný popis výrobku,
ii)
případné výsledky provedených konstrukčních výpočtů,
iii)
protokoly o zkouškách, pokud jsou k dispozici, včetně protokolů o těch zkouškách, které byly provedeny příslušnými oznámenými organizacemi podle jiných právních předpisů Unie,
iv)
v případě, že jsou hodnoty použity u podobných modelů, odkazy umožňující identifikaci těchto modelů.
K tomuto účelu mohou dodavatelé použít dokumentaci, která již byla vypracována v souladu s požadavky příslušných právních předpisů Unie;
c)
technická dokumentace byla u dodavatele k dispozici pro účely kontroly po dobu pěti let od vyrobení posledního dotčeného výrobku.
Elektronická verze technické dokumentace je u dodavatele k dispozici na požádání orgánů dohledu nad trhem členských států a Komise, a to do 10 pracovních dnů po obdržení žádosti příslušného orgánu členského státu nebo Komise;
d)
pokud jde o označování energetickými štítky a informace o výrobku, dodavatelé dodali obchodníkům potřebné energetické štítky bezplatně.
Aniž je dotčena volba dodávkového systému energetických štítků ze strany dodavatelů, na požádání obchodníků dodají dodavatelé energetické štítky okamžitě;
e)
kromě energetických štítků dodavatelé dodali i informační list výrobku;
f)
dodavatelé zahrnuli informační list výrobku do všech brožur týkajících se výrobku. Pokud brožury týkající se výrobku dodavatel nezajišťuje, dodavatel dodá informační list společně s jinými podklady, které jsou k výrobků přiloženy;
g)
dodavatelé byli odpovědni za správnost informací na energetických štítcích a v informačních listech, které dodávají;
h)
se předpokládalo, že dodavatelé souhlasí se zveřejněním informací uvedených na energetickém štítku nebo v informačnímh listu.
Článek 6
Povinnosti obchodníků
Členské státy zajistí, aby:
a)
obchodníci řádně viditelným a čitelným způsobem vystavili energetické štítky a poskytli informační list v brožuře týkající se výrobku nebo v jiných podkladech, které jsou k výrobkům přiloženy, když jsou prodávány konečným uživatelům;
b)
kdykoli je výrobek, na něhož se vztahuje akt v přenesené pravomoci, předváděn, jej obchodníci opatřili příslušným energetickým štítkem na dobře viditelném místě uvedeném v příslušném aktu v přenesené pravomoci, a to v odpovídající jazykové verzi.
Článek 7
Prodej na dálku a jiné formy prodeje
Jestliže jsou výrobky nabízeny k prodeji, k pronájmu nebo ke koupi na splátky prostřednictvím zásilkového prodeje, katalogu, internetu, telemarketingu nebo jakýmikoli jinými způsoby, při nichž nelze předpokládat, že potenciální konečný uživatel uvidí vystavený výrobek, musí akt v přenesené pravomoci obsahovat ustanovení, kterým se zajistí, že potenciální koneční uživatelé mají před zakoupením výrobku k dispozici informace uvedené na energetickém štítku výrobku a v informačním listu. Akt v přenesené pravomoci případně stanoví způsob, jakým budou energetický štítek nebo informační list či informace v nich uvedené vystaveny nebo poskytnuty potenciálnímu konečnému uživateli.
Článek 8
Volný pohyb
1. Členské státy na svém území nesmějí zakazovat, omezovat nebo ztěžovat uvádění výrobků, na které se vztahuje tato směrnice a příslušný akt v přenesené pravomoci a v souladu s nimi, na trh nebo do provozu.
2. Pokud není prokázán opak, považují členské státy energetické štítky a informační listy za odpovídající ustanovením této směrnice a aktů v přenesené pravomoci. Členské státy požádají dodavatele o poskytnutí dokladů ve smyslu článku 5, pokud jde o správnost informací uvedených na jejich energetických štítcích nebo v informačních listech, v případě, že mají důvodné podezření, že jsou tyto informace nesprávné.
Článek 9
Veřejné zakázky a pobídky
1. Pokud se na výrobek vztahuje akt v přenesené pravomoci, veřejní zadavatelé, kteří zadávají veřejné zakázky na stavební práce, dodávky nebo služby podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (8), které nejsou vyloučeny podle článků 12 až 18 uvedené směrnice, se snaží pořizovat pouze výrobky, které splňují kritéria nejvyšších úrovní funkčnosti a patří do třídy s nejvyšší energetickou účinností. Členské státy mohou rovněž vyžadovat, aby veřejní zadavatelé pořizovali pouze výrobky splňující tato kritéria. Členské státy mohou podmínit použití těchto kritérií efektivností nákladů, ekonomickou proveditelností, technickou vhodností a dostatečnou konkurencí.
2. Odstavec 1 se vztahuje na zakázky v hodnotě rovnající se prahovým hodnotám stanoveným v článku 7 směrnice 2004/18/ES nebo vyšší.
3. Pokud členské státy poskytnou pobídky pro výrobek, na nějž se vztahuje akt v přenesené pravomoci, zaměří se na nejvyšší úrovně funkčnosti včetně nejvyšší třídy energetické účinnosti podle příslušného aktu v přenesené pravomoci. Daňová a fiskální opatření nepředstavují pobídky pro účely této směrnice.
4. Pokud členské státy poskytují pobídky pro výrobky, zaměřené na konečné uživatele používající vysoce účinné výrobky i na průmyslové podniky, které tyto výrobky podporují a vyrábějí, uvedou úrovně funkčnosti pomocí tříd vymezených v příslušném aktu v přenesené pravomoci, vyjma případů, v nichž vyžadují vyšší úrovně funkčnosti, než je prahová hodnota pro nejvyšší třídu energetické účinnosti podle aktu v přenesené pravomoci. Členské státy mohou vyžadovat vyšší úrovně funkčnosti, než je prahová hodnota pro nejvyšší třídu energetické účinnosti podle aktu v přenesené pravomoci.
Článek 10
Akty v přenesené pravomoci
1. Komise stanoví podrobnosti týkající se energetického štítku a informačního listu akty v přenesené pravomoci v souladu s články 11, 12 a 13 ve vztahu ke každému druhu výrobku v souladu s tímto článkem.
Pokud výrobek splní kritéria uvedená v odstavci 2, vztahuje se na něj akt v přenesené pravomoci v souladu s odstavcem 4.
Ustanovení aktů v přenesené pravomoci týkající se informací o spotřebě energie a jiných hlavních zdrojů během používání uváděných na energetickém štítku a v informačním listu umožní konečným uživatelům, aby se při koupi výrobku na základě větší informovanosti lépe rozhodli, a orgánům dohledu nad trhem, aby si ověřily, zda se výrobky shodují s poskytnutými informacemi.
Pokud akt v přenesené pravomoci uvádí ustanovení týkající se energetické účinnosti výrobku a jeho spotřeby hlavních zdrojů, grafické provedení a obsah energetického štítku zdůrazní energetickou účinnost výrobku.
2. Kritéria podle odstavce 1 jsou následující:
a)
výrobky mají podle posledních dostupných údajů a vzhledem k množství uváděnému na trh Unie významný potenciál k úspoře energie a případně jiných hlavních zdrojů;
b)
u výrobků, které mají rovnocenné použití a jsou dostupné na trhu, existují velké rozdíly v příslušných úrovních funkčnosti;
c)
Komise zohlední příslušné právní předpisy Unie a samoregulaci, např. dobrovolné dohody, u nichž lze předpokládat, že dosáhnou cílů politiky rychleji nebo méně nákladným způsobem než závaznými požadavky;
3. Při vypracování návrhu aktu v přenesené pravomoci Komise:
a)
zohlední ty parametry životního prostředí uvedené v příloze I části 1 směrnice 2009/125/ES, které jsou určeny jako významné v příslušném prováděcím opatření přijatém podle směrnice 2009/125/ES a které jsou během používání významné pro konečného uživatele;
b)
posoudí dopad aktu na životní prostředí, konečné uživatele a výrobce, včetně malých a středních podniků, s ohledem na konkurenceschopnost, včetně na trzích mimo Unii, inovaci, přístup na trh a náklady a výnosy;
c)
provede náležité konzultace se zúčastněnými stranami;
d)
stanoví jednu nebo více lhůt pro provedení, případná postupná nebo přechodná opatření nebo období, přičemž zohlední zejména možný dopad na malé a střední podniky nebo na zvláštní skupiny výrobků vyráběných hlavně malými a středními podniky.
4. V aktech v přenesené pravomoci se uvedou zejména:
a)
přesná definice typu výrobku, který má být zahrnut;
b)
normy a metody měření, které se mají použít pro získání informací uvedených v čl. 1 odst. 1;
c)
podrobnosti technické dokumentace požadované podle článku 5;
d)
provedení a obsah energetického štítku, jak je uvedeno v článku 4, přičemž provedení musí být v co nejvyšší míře jednotné u všech skupin výrobků a musí být ve všech případech jasně viditelné a čitelné. Ve formátu energetického štítku zůstane jako základ zachována klasifikace využívající stupnici písmen A-G; stupně klasifikace odpovídají významné úspoře energie a nákladů z hlediska konečného uživatele.
Vyžaduje-li to technologický pokrok, lze klasifikaci doplnit dalšími třemi třídami. Těmto třídám bude odpovídat označení A+, A++ a A+++ v nejúčinnější třídě; celkový počet tříd bude v zásadě omezen na sedm, pokud nebudou používány ještě další třídy.
Barevná stupnice se skládá z nejvýše sedmi různých barev od tmavě zelené po červenou. Barevné označení pouze té nejvyšší třídy je vždy tmavě zelené. Při existenci více než sedmi tříd lze opakovaně použít pouze červenou barvu.
Klasifikace se přezkoumá zejména tehdy, pokud významný poměr výrobků na vnitřním trhu dosáhne dvou nejvyšších tříd energetické účinnosti a pokud lze další diferenciací výrobků dosáhnout další úspory energie.
Podrobná kritéria pro možnou změnu klasifikace výrobků se případně určí podle jednotlivých případů v příslušném aktu v přenesené pravomoci;
e)
místo, kde musí být na vystaveném výrobku upevněn energetický štítek a způsob, jakým energetický štítek nebo informace mají být poskytnuty v případě nabídek k prodeji podle článku 7. V případě potřeby mohou akty v přenesené pravomoci stanovit, že se energetický štítek připojí k obalu výrobku nebo se vytiskne na obal, nebo podrobnosti požadavků na označování energetickými štítky pro katalogy, prodej na dálku a prodej po internetu;
f)
obsah a podle potřeby též úprava a jiné podrobnosti týkající se informačního listu nebo dalších informací uvedených v článku 4 a čl. 5 písm. c). Informace uvedené na energetickém štítku musí být též v informačním listu;
g)
konkrétní obsah energetického štítku pro reklamu, dle potřeby včetně energetické třídy a jiných příslušných úrovní funkčnosti daného výrobku v čitelné a viditelné formě;
h)
případně doba trvání klasifikace/klasifikací energetického štítku v souladu s písmenem d);
i)
úroveň přesnosti informací na energetickém štítku a informačních listech;
j)
datum vyhodnocení a případné revize aktu v přenesené pravomoci s přihlédnutím k rychlosti technologického pokroku.
Článek 11
Výkon přenesení pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v článku 10 je svěřena Komisi na dobu pěti let počínaje dnem 19. června 2010. Komise předloží zprávu o přenesených pravomocích nejpozději šest měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud je Evropský parlament nebo Rada nezruší v souladu s článkem 12.
2. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
3. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci svěřená Komisi podléhá podmínkám stanoveným v článcích 12 a 13.
Článek 12
Zrušení přenesení pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 10 zrušit.
2. Orgán, který zahájí interní postup s cílem rozhodnout, zda zrušit přenesení pravomoci, se vynasnaží uvědomit v přiměřené lhůtě před přijetím konečného rozhodnutí druhý orgán a Komisi a uvede přenesené pravomoci, jejichž přenesení by mělo být zrušeno, a možné důvody tohoto zrušení.
3. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku okamžitě nebo k pozdějšímu dni, který v něm je upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci. Bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 13
Námitky proti aktům v přenesené pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne oznámení.
Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
2. Pokud Evropský parlament ani Rada v uvedené lhůtě námitky proti aktu v přenesené pravomoci nevysloví, bude akt zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstoupí v platnost dnem v něm stanoveným.
Akt v přenesené pravomoci může být zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstoupit v platnost před uplynutím uvedené lhůty, pokud Evropský parlament i Rada uvědomí Komisi o svém záměru námitky nevyslovit.
3. Akt v přenesené pravomoci nevstoupí v platnost, pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada vysloví námitky. Orgán, který vyslovuje námitky proti aktu v přenesené pravomoci, je odůvodní.
Článek 14
Hodnocení
Komise do 31. prosince 2014 přezkoumá účinnost této směrnice a jejích aktů v přenesené pravomoci a předloží zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
Komise při této příležitosti rovněž posoudí:
a)
příspěvek čl. 4 písm. c) k cíli této směrnice;
b)
účinnost čl. 9 odst. 1;
c)
potřebu změny čl. 10 odst. 4 písm. d) s ohledem na technický vývoj a porozumění podobě štítku ze strany spotřebitelů.
Článek 15
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých podle této směrnice a jejích aktů v přenesené pravomoci, včetně ustanovení proti neoprávněnému používání energetického štítku, a přijmou všechna nezbytná opatření k zajištění jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy do 20. června 2011 oznámí tyto předpisy Komisi a neprodleně Komisi oznámí i jakékoli následné změny těchto předpisů.
Článek 16
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 20. června 2011. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 20. července 2011.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Musí rovněž obsahovat prohlášení, že odkazy ve stávajících právních a správních předpisech na směrnici 92/75/EHS se považují za odkazy na tuto směrnici. Způsob odkazu a znění prohlášení si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 17
Zrušení
Směrnice 92/75/EHS ve znění nařízení uvedeného v části A přílohy I se zrušuje s účinkem ode dne 21. července 2011, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení této směrnice ve vnitrostátním právu uvedených v části B přílohy I.
Odkazy na směrnici 92/75/EHS se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 18
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 5 písm. d), g) a h) se použijí ode dne 31. července 2011.
Článek 19
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 19. května 2010.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2010/30/EU,
annettu 19 päivänä toukokuuta 2010,
energiaan liittyvien tuotteiden energian ja muiden voimavarojen kulutuksen osoittamisesta merkinnöin ja yhdenmukaisin tuotetiedoin
(uudelleenlaadittu)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 194 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ovat kuulleet alueiden komiteaa,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Kodinkoneiden energian ja muiden voimavarojen kulutuksen osoittamisesta merkinnöin ja yhdenmukaisin tuotetiedoin 22 päivänä syyskuuta 1992 annettua neuvoston direktiiviä 92/75/ETY (3) on muutettu huomattavilta osin (4). Koska siihen on tehtävä uusia muutoksia, se olisi selkeyden vuoksi laadittava uudelleen.
(2)
Direktiivin 92/75/ETY soveltamisala rajoittuu kodinkoneisiin. Komission 16 päivänä heinäkuuta 2008 antamassa tiedonannossa kestävää kulutusta ja tuotantoa sekä kestävää teollisuuspolitiikkaa koskevasta toimintaohjelmasta on osoitettu, että direktiivin 92/75/ETY soveltamisalan laajentaminen energiaan liittyviin tuotteisiin, joilla on merkittävää välitöntä tai välillistä vaikutusta käytönaikaiseen energiankulutukseen, voisi tehostaa olemassa olevan lainsäädännön yhteisvaikutusta, erityisesti energiaan liittyvien tuotteiden ekologiselle suunnittelulle asetettavien vaatimusten puitteista 21 päivänä lokakuuta 2009 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/125/EY (5) kanssa. Tällä direktiivillä ei saisi rajoittaa direktiivin 2009/125/EY soveltamista. Tämä direktiivi on yhdessä mainitun direktiivin ja muiden unionin välineiden kanssa osa laajempaa lainsäädäntökehystä ja tarjoaa kokonaisvaltaisen lähestymistavan puitteissa uusia mahdollisuuksia säästää energiaa ja ympäristöä.
(3)
Maaliskuun 8 ja 9 päivänä 2007 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan päätelmissä korostettiin tarvetta lisätä unionin energiatehokkuutta siten, että unionin energiankulutuksessa saavutetaan 20 prosentin säästötavoite vuoteen 2020 mennessä, asetettiin tavoitteet uusiutuvan energian EU:n laajuiselle kehittämiselle ja kasvihuonekaasujen vähentämiselle sekä kehotettiin perusteelliseen ja nopeaan täytäntöönpanoon avainalueilla, jotka yksilöidään komission 19 päivänä lokakuuta 2006 esittämässä tiedonannossa ”Energiatehokkuuden toimintasuunnitelma: Mahdollisuuksien toteuttaminen”. Toimintasuunnitelmassa korostettiin tuotesektorin valtavia energiansäästömahdollisuuksia.
(4)
Energiaan liittyvien tuotteiden energiatehokkuuden parantaminen kuluttajien perusteltujen valintojen avulla hyödyttää EU:n taloutta yleisesti.
(5)
Tarkan, olennaisen ja vertailukelpoisen tiedon tarjoamisen energiaan liittyvien tuotteiden ominaisenergiankulutuksesta pitäisi vaikuttaa loppukäyttäjien valintoihin sellaisten tuotteiden eduksi, jotka kuluttavat tai joiden ansiosta kuluu vähemmän energiaa ja muita olennaisia voimavaroja käytön aikana, ja kannustaa siten valmistajia toimenpiteisiin valmistamiensa tuotteiden energian ja muiden olennaisten voimavarojen kulutuksen vähentämiseksi. Tämän pitäisi kannustaa välillisesti myös tuotteiden tehokkaaseen käyttöön, jotta voidaan tukea Euroopan unionin tavoitetta lisätä energiatehokkuutta 20 prosentilla. Jos nämä tiedot puuttuvat, pelkkä markkinavoimien toiminta ei riitä edistämään energian ja muiden olennaisten voimavarojen järkevää käyttöä näiden tuotteiden osalta.
(6)
Muistutettakoon, että on olemassa unionin ja kansallista lainsäädäntöä, joka antaa kuluttajille tiettyjä oikeuksia jo ostettujen tuotteiden osalta, mukaan lukien korvaus tai tuotteen vaihto.
(7)
Komission olisi laadittava luettelo ensisijaisista energiaan liittyvistä tuotteista, jotka voisivat kuulua tämän direktiiviin perustuvan delegoidun säädöksen piiriin. Tällainen luettelo voitaisiin sisällyttää direktiivissä 2009/125/EY tarkoitettuun työsuunnitelmaan.
(8)
Tieto on markkinavoimien toiminnassa avainasemassa, ja siksi on välttämätöntä ottaa käyttöön yhdenmukainen merkintä kaikkien samantyyppisten tuotteiden osalta, antaa mahdollisille ostajille yhdenmukaista lisätietoa näiden tuotteiden kustannuksista energian ja muiden olennaisten voimavarojen kulutuksen osalta sekä toteuttaa toimenpiteitä, joilla varmistetaan, että tämän tiedon saa myös mahdollinen loppukäyttäjä, joka ei näe tuotetta esillä ja jolla ei siten ole tilaisuutta nähdä merkintää. Jotta merkintä olisi tehokas ja saavuttaisi tarkoituksensa, sen olisi oltava loppukäyttäjien helposti tunnistettavissa, yksinkertainen ja ytimekäs. Tätä tarkoitusta varten merkin nykyinen ulkoasu olisi säilytettävä perustana, jota käytetään tiedotettaessa tuotteiden energiatehokkuudesta loppukäyttäjille. Tuotteiden energiankulutus ja muut tiedot olisi mitattava yhdenmukaistettujen standardien ja menetelmien mukaisesti.
(9)
Kuten tätä direktiiviä koskevaan ehdotukseen liitetyssä komission vaikutustenarvioinnissa todetaan, energiamerkintäjärjestelmää on käytetty mallina monissa maissa eri puolilla maailmaa.
(10)
Jäsenvaltioiden olisi säännöllisesti valvottava tämän direktiivin noudattamista ja sisällytettävä asiaankuuluvat tiedot kertomukseen, joka niiden on toimitettava tämän direktiivin mukaisesti komissiolle neljän vuoden välein, kiinnittämällä erityistä huomiota tavaran toimittajille ja jälleenmyyjille asetettuihin velvollisuuksiin.
(11)
Tuotteiden kaupan pitämiseen liittyvää akkreditointia ja markkinavalvontaa koskevista vaatimuksista 9 päivänä heinäkuuta 2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 765/2008 (6) sisältää tuotteiden kaupan pitämiseen liittyvää markkinavalvontaa koskevia yleisiä säännöksiä. Tässä direktiivissä annetaan sen tavoitteen saavuttamiseksi tältä osin yksityiskohtaisempia säännöksiä. Säännökset ovat johdonmukaisia asetuksen (EY) N:o 765/2008 kanssa.
(12)
Täysin vapaaehtoinen järjestelmä johtaisi vain joidenkin tuotteiden merkintään tai varustamiseen yhdenmukaisilla tuotetiedoilla, mikä saattaa aiheuttaa sekaannusta tiettyjen loppukäyttäjien keskuudessa tai johtaa jopa siihen, että nämä saavat virheellistä tietoa. Tällä nykyisellä järjestelmällä olisi siksi varmistettava, että kaikkien kyseisten tuotteiden energian ja muiden olennaisten voimavarojen kulutus osoitetaan merkinnöin ja yhdenmukaisin tuoteselostein.
(13)
Energiaan liittyvät tuotteet vaikuttavat välittömästi tai välillisesti käytönaikaiseen kulutukseen monissa eri energiamuodoissa, joista tärkeimmät ovat sähkö ja kaasu. Siksi tämän direktiivin olisi katettava kaikkien energiamuotojen käytönaikaiseen kulutukseen välittömästi tai välillisesti vaikuttavat energiaan liittyvät tuotteet.
(14)
Energiaan liittyvien tuotteiden, joilla on merkittävä välitön tai välillinen vaikutus energian tai mahdollisesti muiden olennaisten voimavarojen käytönaikaiseen kulutukseen ja jotka tarjoavat riittävät mahdollisuudet energiatehokkuuden parantamiseen, olisi oltava delegoidun säädöksen piirissä, kun tietojen antaminen merkinnöin saattaa kannustaa loppukäyttäjiä hankkimaan tehokkaampia tuotteita.
(15)
Yhteisön ilmastonmuutos- ja energiavarmuustavoitteiden saavuttamiseksi ja koska tuotteiden kokonaisenergiankulutuksen odotetaan kasvavan entisestään pitkällä aikavälillä, tähän direktiiviin perustuvissa delegoiduissa säädöksissä voitaisiin tarvittaessa myös korostaa, että merkinnässä on mainittava tuotteen korkea kokonaisenergiankulutus.
(16)
Joissakin jäsenvaltioissa noudatetaan hankintapolitiikkaa, jonka mukaan julkisia hankintoja tekevien viranomaisten on hankittava energiatehokkaita tuotteita. Eräissä jäsenvaltioissa on otettu käyttöön myös erilaisia kannustimia energiatehokkaille tuotteille. Jäsenvaltioissa sovelletaan hyvin erilaisia perusteita sen osalta, mitkä tuotteet voidaan ottaa huomioon julkisissa hankinnoissa tai kannustinjärjestelmissä. Viittaaminen tehokkuusluokkiin tasoina, jotka yksittäisille tuotteille on asetettu tähän direktiiviin perustuvissa delegoiduissa säädöksissä, voi vähentää julkisten hankintojen ja kannustinjärjestelmien hajanaisuutta ja helpottaa myös tehokkaiden tuotteiden käytön yleistymistä.
(17)
Kannustimet, joita jäsenvaltiot myöntävät energiatehokkaiden tuotteiden edistämiseksi, saattavat olla valtiontukea. Tällä direktiivillä ei ole vaikutusta niiden johdosta mahdollisesti tulevaisuudessa aloitettavien Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 ja 108 artiklan mukaisten valtiontukimenettelyjen tulokseen eikä verotuksen ja verotuskysymysten olisi kuuluttava sen piiriin. Jäsenvaltiot voivat vapaasti päättää tällaisten kannustinten luonteesta.
(18)
Energiatehokkaiden tuotteiden edistäminen merkinnöin, julkisin hankinnoin ja kannustimin ei saisi heikentää tällaisten tuotteiden yleistä ympäristötehokkuutta eikä toimivuutta.
(19)
Komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan nojalla säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä energiaan liittyvien tuotteiden energian ja muiden voimavarojen käytönaikaisen kulutuksen osoittamisesta merkinnöin ja yhdenmukaisin tuotetiedoin. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla.
(20)
Komission olisi toimitettava säännöllisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle Euroopan unionin ja erikseen kunkin jäsenvaltion kattava yhteenveto jäsenvaltioiden tämän direktiivin mukaisesti toimittamista kertomuksista, jotka koskevat sen noudattamisen valvomiseksi toteutettuja toimia ja vaatimustenmukaisuuden noudattamisen tasoa.
(21)
Komission olisi vastattava merkintäluokitusten mukauttamisesta tarkoituksena varmistaa ennakoitavuus toimialojen kannalta ja asian ymmärtäminen kuluttajien keskuudessa.
(22)
Teknologian kehitys ja mahdollisuudet energian merkittäviin lisäsäästöihin voivat asianomaisesta tuotteesta riippuen edellyttää vaihtelevassa määrin perusteellisempaa tuotteiden erottelua ja olla perusteena luokituksen uudelleentarkastelulle. Tällaiseen uudelleentarkasteluun olisi sisällytettävä erityisesti mahdollisuus uudelleenluokitteluun (rescaling). Uudelleentarkastelu olisi suoritettava mahdollisimman nopeasti sellaisten tuotteiden osalta, jotka hyvin innovatiivisten ominaisuuksiensa ansiosta voivat myötävaikuttaa merkittävästi energiatehokkuuteen.
(23)
Tarkastellessaan vuonna 2012 kestävän kulutuksen ja tuotannon ja kestävän teollisuuspolitiikan toimintaohjelman täytäntöönpanossa saavutettua edistymistä ja laatiessaan kertomusta sen toteuttamisesta komissio analysoi erityisesti, tarvitaanko tuotteiden energia- ja ympäristötehokkuuden parantamiseksi lisätoimia, mukaan lukien muun muassa mahdollisuus antaa kuluttajille tietoa tuotteiden hiilijalanjäljistä tai tuotteiden elinkaaren aikaisista ympäristövaikutuksista.
(24)
Velvollisuus saattaa tämä direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä olisi rajoitettava koskemaan ainoastaan niitä säännöksiä, joilla muutetaan direktiivin 92/75/ETY sisältöä. Velvollisuus saattaa sisällöltään muuttumattomat säännökset osaksi kansallista lainsäädäntöä perustuu direktiiviin 92/75/ETY.
(25)
Jäsenvaltioiden olisi pannessaan täytäntöön tämän direktiivin säännöksiä pyrittävä pidättäytymään toimenpiteistä, joista saattaa aiheutua tarpeettomia byrokraattisia ja raskaita velvoitteita asianomaisille markkinatoimijoille, erityisesti pienille ja keskisuurille yrityksille.
(26)
Tämä direktiivi ei saisi vaikuttaa jäsenvaltioita velvoittaviin määräaikoihin, joiden kuluessa niiden on saatettava direktiivi 92/75/ETY osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sovellettava niitä.
(27)
Paremmasta lainsäädännöstä tehdyn toimielinten välisen sopimuksen (7) 34 kohdan mukaisesti jäsenvaltioita kannustetaan laatimaan itseään varten ja yhteisön edun vuoksi omia taulukoitaan, joista ilmenee mahdollisuuksien mukaan tämän direktiivin ja kansallisen lainsäädännön osaksi saattamista koskevien toimenpiteiden välinen vastaavuus, ja julkaisemaan ne,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Soveltamisala
1. Tällä direktiivillä vahvistetaan puitteet energiaan liittyvien tuotteiden energian ja mahdollisesti muiden olennaisten voimavarojen käytönaikaista kulutusta koskevia loppukäyttäjille suunnattuja tietoja, erityisesti merkintöjä ja yhdenmukaistettuja tuotetietoja, sekä lisätietoja koskevien kansallisten toimenpiteiden yhdenmukaistamiselle niin, että loppukäyttäjät saavat mahdollisuuden valita tehokkuudeltaan parempia tuotteita.
2. Tätä direktiiviä sovelletaan sellaisiin energiaan liittyviin tuotteisiin, joilla on merkittävä välitön tai välillinen vaikutus energian ja mahdollisesti muiden olennaisten voimavarojen käytönaikaiseen kulutukseen.
3. Tätä direktiiviä ei sovelleta:
a)
käytettyihin tuotteisiin;
b)
liikennevälineisiin, jotka on tarkoitettu henkilöiden tai tavaroiden kuljetukseen;
c)
tuotteisiin turvallisuussyistä kiinnitettyyn arvokilpeen tai vastaavaan.
2 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a)
”energiaan liittyvällä tuotteella” tai ”tuotteella”, hyödykettä, jolla on käyttönsä aikana vaikutusta energiankulutukseen ja joka saatetaan markkinoille ja/tai otetaan käyttöön unionin alueella, mukaan luettuina tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluviin energiaan liittyviin tuotteisiin liitettäväksi tarkoitetut osat, jotka saatetaan markkinoille ja/tai otetaan käyttöön erillisinä osina loppukäyttäjiä varten ja joiden ympäristötehokkuus voidaan arvioida itsenäisesti;
b)
”selosteella” tuotteeseen liittyvää vakiomuotoista tietotaulukkoa;
c)
”muilla olennaisilla voimavaroilla” vettä, kemikaaleja tai muita aineita, joita tuote kuluttaa tavanomaisessa käytössä;
d)
”lisätiedoilla” muita tuotteen suorituskykyä ja ominaisuuksia koskevia tietoja, jotka liittyvät sen energian tai muiden olennaisten voimavarojen käytön arviointiin tai helpottavat tätä arviointia ja jotka perustuvat mitattavissa oleviin tietoihin;
e)
”välittömällä vaikutuksella” niiden tuotteiden vaikutusta, jotka tosiasiallisesti kuluttavat energiaa käytön aikana;
f)
”välillisellä vaikutuksella” niiden tuotteiden vaikutusta, jotka eivät kuluta energiaa mutta myötävaikuttavat energiansäästöön käytön aikana;
g)
”jälleenmyyjällä” vähittäiskauppiasta tai muuta henkilöä, joka myy, vuokraa, myy osamaksulla tai esittelee tuotteita käyttäjille;
h)
”tavaran toimittajalla” valmistajaa tai tämän valtuutettua edustajaa unionissa tai maahantuojaa, joka saattaa tuotteen unionin markkinoille tai ottaa tuotteen käyttöön unionin markkinoilla. Näiden puuttuessa tavaran toimittajana pidetään luonnollista tai oikeushenkilöä, joka saattaa markkinoille tai ottaa käyttöön tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia tuotteita;
i)
”markkinoille saattamisella” tuotteen saattamista unionin markkinoille ensimmäistä kertaa jakeluun tai käyttöön unionissa joko korvausta vastaan tai maksutta ja riippumatta käytetystä myyntitavasta;
j)
”käyttöönotolla” tuotteen ensimmäistä käyttöä käyttötarkoitukseensa unionissa;
k)
”merkinnän luvattomalla käytöllä” muiden kuin jäsenvaltioiden viranomaisten tai Euroopan unionin toimielinten toimesta tapahtuvaa merkinnän käyttöä, joka tapahtuu muulla kuin tässä direktiivissä tai delegoiduissa säädöksissä säädetyin tavoin.
3 artikla
Jäsenvaltioiden velvollisuudet
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että:
a)
kaikki niiden alueelle sijoittautuneet tavaran toimittajat ja jälleenmyyjät täyttävät 5 ja 6 artiklassa säädetyt velvollisuutensa;
b)
sellaisten muiden merkintöjen, merkkien, tunnusten tai tekstien esittäminen tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden yhteydessä, jotka eivät ole tämän direktiivin ja asianomaisten delegoitujen säädösten vaatimusten mukaisia, on kiellettyä, jos tällainen esittäminen todennäköisesti johtaa loppukäyttäjiä harhaan tai aiheuttaa sekaannusta energian tai mahdollisten muiden olennaisten voimavarojen käytönaikaisen kulutuksen suhteen;
c)
energiankulutusta tai energiansäästöä koskevan merkintä- ja selostejärjestelmän käyttöönottoon liitetään valistavia ja käyttöä edistäviä tiedotuskampanjoita, joilla pyritään edistämään energiatehokkuutta ja ohjaamaan loppukäyttäjiä energian vastuullisempaan käyttöön;
d)
toteutetaan asianmukaisia toimenpiteitä, joilla kannustetaan tämän direktiivin täytäntöönpanosta vastaavia asianomaisia kansallisia tai alueellisia viranomaisia yhteistyöhön sekä tietojen antamiseen toisilleen ja komissiolle tämän direktiivin soveltamisen tukemiseksi. Hallinnollisessa yhteistyössä ja tiedonvaihdossa on hyödynnettävä mahdollisimman tehokkaasti sähköisiä viestintävälineitä, toimittava kustannustehokkaasti, ja näitä toimia voidaan tukea asiaan liittyvillä unionin ohjelmilla. Tässä yhteistyössä on tarvittaessa taattava menettelyn aikana annettujen arkaluontoisten tietojen turvallinen ja luottamuksellinen käsittely ja suojaaminen. Komissio toteuttaa tarvittavat toimenpiteet rohkaistakseen jäsenvaltioita tässä alakohdassa tarkoitettuun yhteistyöhön ja edistääkseen sitä.
2. Jos jäsenvaltio toteaa, ettei tuote ole kaikkien tässä direktiivissä ja delegoiduissa säädöksissä asetettujen merkintöjä ja selostetta koskevien vaatimusten mukainen, tavaran toimittaja on velvoitettava saattamaan tuote näiden vaatimusten mukaiseksi jäsenvaltion asettamin tehokkain ja oikeasuhteisin ehdoin.
Mikäli on riittävästi näyttöä siitä, että tuote saattaa olla vaatimusten vastainen, asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat ehkäisevät toimenpiteet ja toimenpiteet, joiden tarkoituksena on varmistaa vaatimustenmukaisuus tarkoin määritellyssä aikataulussa aiheutunut vahinko huomioon ottaen.
Mikäli vaatimustenvastaisuutta ei korjata, asianomaisen jäsenvaltion on tehtävä päätös kyseisen tuotteen markkinoille saattamisen ja/tai käyttöönoton rajoittamisesta tai kieltämisestä tai varmistettava, että tuote vedetään pois markkinoilta. Komissiolle ja muille jäsenvaltioille on ilmoitettava välittömästi, mikäli tuote vedetään pois markkinoilta tai sen markkinoille saattaminen kielletään.
3. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle joka neljäs vuosi kertomus, johon sisältyvät tiedot niiden noudattamisen valvomiseksi toteuttamista toimista ja vaatimustenmukaisuuden noudattamisen tasosta niiden alueella.
Komissio voi suuntaviivoja asettamalla määritellä, mitkä yhteiset tiedot näissä kertomuksissa on oltava.
4. Komissio toimittaa säännöllisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle tiedoksi yhteenvedon näistä kertomuksista.
4 artikla
Tietojen antamista koskevat vaatimukset
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että
a)
sähköenergian, muiden energiamuotojen ja mahdollisesti muiden olennaisten voimavarojen käytönaikaiseen kulutukseen liittyvät tiedot ja lisätiedot ilmoitetaan tähän direktiiviin perustuvien delegoitujen säädösten mukaisesti loppukäyttäjille sellaisiin tuotteisiin liittyvällä selosteella ja merkinnällä, joita tarjotaan myyntiin, vuokralle tai osamaksukauppaan tai esitellään loppukäyttäjille suoraan tai välillisesti mitä tahansa etämyyntitapaa, myös internetiä, käyttäen;
b)
edellä a alakohdassa tarkoitetut tiedot annetaan sisäänrakennetuista tai valmiiksi asennetuista tuotteista ainoastaan, mikäli asiaan sovellettavassa delegoidussa säädöksessä niin vaaditaan;
c)
sellaisten energiaan liittyvien tuotteiden, jotka kuuluvat tähän direktiiviin perustuvan delegoidun säädöksen piiriin, yksittäisten mallien kaikessa mainonnassa on energia- tai hintatietojen yhteydessä mainittava tuotteen energiatehokkuusluokka;
d)
kaikessa energiaan liittyvien tuotteiden teknisessä myynninedistämisaineistossa, jossa kuvataan tuotteen teknisiä ominaisuuksia, eli teknisissä käsikirjoissa ja valmistajan esitteissä riippumatta siitä, ovatko ne painettuja tai verkossa, annetaan loppukäyttäjille tarvittavat tiedot energiankulutuksesta tai niissä on mainittava tuotteen energiatehokkuusluokka.
5 artikla
Tavaran toimittajien velvollisuudet
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että
a)
tavaran toimittajat, jotka saattavat markkinoille tai ottavat käyttöön delegoidun säädöksen piiriin kuuluvia tuotteita, toimittavat tämän direktiivin ja delegoidun säädöksen mukaisen merkinnän ja selosteen;
b)
tavaran toimittajat laativat tekniset tiedot, joiden avulla voidaan arvioida merkintään ja selosteeseen sisältyvien tietojen paikkansapitävyys. Teknisissä tiedoissa on oltava:
i)
yleiskuvaus tuotteesta,
ii)
suoritettujen suunnittelulaskelmien tulokset, jos niillä on merkitystä,
iii)
käytettävissä olevat testausselosteet, mukaan luettuna unionin muun lainsäädännön nojalla määriteltyjen, toimivaltaisten ilmoitettujen tarkastuslaitosten laatimat selosteet,
iv)
silloin, kun arvoja käytetään samanlaisissa malleissa, viitetiedot, joiden perusteella nämä mallit voidaan tunnistaa.
Tähän tarkoitukseen tavaran toimittaja voi käyttää merkityksellisen unionin lainsäädännön vaatimusten mukaisesti jo laadittuja tietoja;
c)
tavaran toimittajat pitävät tekniset tiedot saatavilla tarkastusta varten viiden vuoden ajan viimeisen asianomaisen tuotteen valmistamisesta.
Tavaran toimittajien on pyynnöstä esitettävä tekniset tiedot sähköisessä muodossa jäsenvaltioiden markkinavalvontaviranomaisille ja komissiolle 10 työpäivän kuluessa jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen tai komission esittämän pyynnön vastaanottamisesta;
d)
tavaran toimittajat toimittavat tarvittavat merkinnät ja tuotetiedot maksutta jälleenmyyjille.
Tavaran toimittajat voivat vapaasti valita merkintöjen toimitusjärjestelmän, mutta jälleenmyyjien pyytämät merkinnät on toimitettava viipymättä;
e)
merkintöjen lisäksi tavaran toimittajat toimittavat selosteen;
f)
tavaran toimittajat sisällyttävät tuoteselosteen kaikkiin tuote-esitteisiin. Silloin, kun tavaran toimittaja ei toimita tuote-esitteitä, selosteiden on sisällyttävä tuotteen mukana toimitettavaan muuhun materiaaliin;
g)
tavaran toimittajat vastaavat toimittamiensa merkintöjen ja selosteiden paikkansapitävyydestä;
h)
tavaran toimittajien katsotaan antaneen suostumuksensa merkinnässä tai selosteessa esitetyn tiedon julkaisemiseen.
6 artikla
Jälleenmyyjien velvollisuudet
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että
a)
jälleenmyyjät asettavat merkinnät esille näkyvästi ja luettavasti ja sisällyttävät selosteen tuote-esitteeseen tai muihin asiakirjoihin, jotka annetaan tuotteen mukana loppukäyttäjille;
b)
aina, kun delegoidun säädöksen soveltamisalaan kuuluva tuote on esillä, jälleenmyyjät kiinnittävät asianomaisella kielellä laaditun merkinnän sovellettavassa delegoidussa säädöksessä määriteltyyn selvästi näkyvään paikkaan.
7 artikla
Etämyynti ja muut kaupankäyntimuodot
Kun tuotteita tarjotaan myytäväksi, vuokrattavaksi tai osamaksukauppaan postitse, luettelossa, internetissä, puhelinmyynnillä tai muulla sellaisella tavalla, jotka merkitsevät, ettei mahdollisen loppukäyttäjän voi olettaa näkevän esiteltävää tuotetta, delegoidussa säädöksessä on oltava säännös, jolla varmistetaan, että mahdolliset loppukäyttäjät saavat tuotteen merkinnässä ja selosteessa esitetyt tiedot ennen tuotteen ostoa. Delegoiduissa säädöksissä on tarpeen mukaan täsmennettävä tapa, jolla merkintä tai seloste tai niissä erikseen mainitut tiedot on esitettävä tai annettava mahdolliselle loppukäyttäjälle.
8 artikla
Vapaa liikkuvuus
1. Jäsenvaltiot eivät saa kieltää, rajoittaa eivätkä estää tämän direktiivin ja sovellettavan delegoidun säädöksen piiriin kuuluvien ja niiden mukaisten tuotteiden saattamista markkinoille tai ottamista käyttöön alueellaan.
2. Jäsenvaltioiden on pidettävä merkintöjä ja selosteita tämän direktiivin ja delegoitujen säädösten mukaisina, jollei niillä ole näyttöä päinvastaisesta. Jäsenvaltioiden on vaadittava tavaran toimittajilta 5 artiklassa tarkoitettua näyttöä merkinnöissä tai selosteissa annettujen tietojen paikkansapitävyydestä, kun niillä on syytä epäillä, että nämä tiedot ovat virheellisiä.
9 artikla
Julkiset hankinnat ja kannustimet
1. Kun tuote kuuluu delegoidun säädöksen piiriin, on hankintaviranomaisten, jotka tekevät sellaisia julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31 päivänä maaliskuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2004/18/EY (8) tarkoitettuja julkisia rakennusurakoita taikka julkisia tavara- tai palveluhankintoja koskevia sopimuksia, joita ei ole sen 12-18 artiklan nojalla jätetty soveltamisalan ulkopuolelle, pyrittävä hankkimaan ainoastaan sellaisia tuotteita, jotka täyttävät korkeinta suoritustasoa ja parhaimpaan energiatehokkuusluokkaan kuulumista koskevat vaatimukset. Jäsenvaltiot voivat lisäksi vaatia hankintaviranomaisia hankkimaan ainoastaan nämä vaatimukset täyttäviä tuotteita. Jäsenvaltiot voivat asettaa näiden vaatimusten soveltamisen edellytykseksi kustannustehokkuuden, taloudellisen toteutettavuuden sekä teknisen soveltuvuuden ja riittävän kilpailun.
2. Edellä olevaa 1 kohtaa sovelletaan sopimuksiin, joiden arvo vastaa vähintään direktiivin 2004/18/EY 7 artiklassa säädettyjä kynnysarvoja.
3. Kun jäsenvaltiot tarjoavat mitä tahansa kannustinta tuotteelle, joka kuuluu delegoidun säädöksen piiriin, niiden on asetettava tavoitteeksi sovellettavassa delegoidussa säädöksessä määritetyt korkeimmat suoritustasot, mukaan lukien paras energiatehokkuusluokka. Verotus ja verotukselliset toimenpiteet eivät ole tässä direktiivissä tarkoitettuja kannustimia.
4. Kun jäsenvaltiot tarjoavat tuotteita koskevia kannustimia sekä erittäin tehokkaita tuotteita käyttäviä loppukäyttäjiä että tällaisia tuotteita markkinoivia ja tuottavia toimialoja varten, niiden on ilmoitettava suoritustasot sovellettavassa delegoidussa säädöksessä määriteltyinä energialuokkina, paitsi kun ne asettavat delegoidussa säädöksessä parhaimmalle energiatehokkuusluokalle asetettua kynnystä korkeampia suoritustasoja. Jäsenvaltiot saavat asettaa korkeampia suoritustasoja kuin delegoidussa säädöksessä parhaimmalle energiatehokkuusluokalle asetettu kynnys.
10 artikla
Säädösvallan siirron nojalla annetut säädökset
1. Komissio antaa kunkin tuotetyypin osalta tarkempia säännöksiä merkinnästä ja selosteesta delegoiduin säädöksin 11, 12 ja 13 artiklan mukaisesti.
Jos tuote täyttää 2 kohdassa luetellut perusteet, se kuuluu delegoidun säädöksen piiriin 4 kohdan mukaisesti.
Delegoidussa säädöksessä määritetyissä merkinnässä ja selosteessa annettavien energian ja muiden olennaisten voimavarojen käytönaikaista kulutusta koskevien tietojen on annettava loppukäyttäjille mahdollisuus tehdä perustellumpia ostopäätöksiä ja markkinavalvontaviranomaisille mahdollisuus tarkistaa, ovatko tuotteet annettujen tietojen mukaiset.
Jos delegoidussa säädöksessä annetaan säännöksiä sekä tuotteen energiatehokkuudesta että sen olennaisten voimavarojen kulutuksesta, merkinnän mallissa ja sisällössä on korostettava tuotteen energiatehokkuutta.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut perusteet ovat seuraavat:
a)
tuotteiden avulla voidaan uusimpien saatavilla olevien tietojen mukaan ja unionin markkinoille saatetut määrät huomioon ottaen säästää merkittäviä määriä energiaa ja mahdollisesti muita olennaisia voimavaroja;
b)
markkinoilla saatavissa olevien, toiminnoiltaan samankaltaisten tuotteiden suoritustasossa on suuria eroavaisuuksia;
c)
komissio ottaa huomioon asiaa koskevan unionin lainsäädännön ja itsesääntelyn, kuten vapaaehtoiset sopimukset, joilla toiminnan tavoitteet voidaan odottaa saavutettavan nopeammin tai pienemmin kustannuksin kuin pakottavilla vaatimuksilla.
3. Laatiessaan luonnosta delegoiduksi säädökseksi komissio:
a)
ottaa huomioon ne direktiivin 2009/125/EY liitteessä I olevassa 1 osassa vahvistetut ympäristöparametrit, jotka on katsottu merkittäviksi direktiivin 2009/125/EY nojalla hyväksytyssä täytäntöönpanotoimenpiteessä ja joilla on merkitystä loppukäyttäjälle tuotteen käytön aikana;
b)
arvioi säädöksen vaikutukset ympäristöön, loppukäyttäjiin ja valmistajiin, myös pieniin ja keskisuuriin yrityksiin (pk-yritykset), kilpailukyvyn - myös unionin ulkopuolisilla markkinoilla -, innovoinnin, markkinoille pääsyn sekä kustannus-hyötysuhteen näkökulmasta;
c)
kuulee sidosryhmiä riittävän laajasti;
d)
vahvistaa täytäntöönpanopäivän (-päivät) sekä mahdolliset vaiheittaiset tai siirtymätoimenpiteet tai -kaudet ottaen huomioon erityisesti mahdolliset vaikutukset pk-yrityksiin tai tiettyihin etupäässä pk-yritysten valmistamiin tuoteryhmiin.
4. Delegoiduissa säädöksissä on esitettävä erityisesti:
a)
niiden soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tyypin tarkka määritelmä;
b)
edellä 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tiedon saamiseen sovellettavat mittausstandardit ja -menetelmät;
c)
edellä 5 artiklan nojalla vaadittavien teknisten tietojen yksityiskohdat;
d)
edellä 4 artiklassa tarkoitetun merkinnän malli ja sisältö; merkintöjen on oltava malliltaan mahdollisimman yhdenmukaisia kaikissa tuoteryhmissä ja joka tapauksessa selvästi nähtävissä ja luettavissa. Merkinnän muodossa on käytettävä lähtökohtana kirjainluokitusta A-G; luokitusasteiden on vastattava loppukäyttäjän näkökulmasta syntyviä merkittäviä energia- ja kustannussäästöjä.
Luokitukseen voidaan lisätä kolme ylimääräistä luokkaa, mikäli teknologinen kehitys tätä edellyttää. Ylimääräiset luokat ovat kasvavassa tehokkuusjärjestyksessä A+, A++ ja A+++. Periaatteessa luokkien kokonaismääräksi rajataan seitsemän, jollei ole tarvetta käyttää useampia luokkia.
Värivalikoimassa saa käyttää enintään seitsemää eri väriä tummanvihreästä punaiseen. Ainoastaan parhaan luokan värikoodina on aina käytettävä tummanvihreää. Mikäli luokkia on enemmän kuin seitsemän, vain punaista väriä saa käyttää toistuvasti.
Luokittelua on tarkistettava erityisesti silloin, kun merkittävä osuus sisämarkkinoilla olevista tuotteista sijoittuu kahteen parhaaseen energiatehokkuusluokkaan ja kun lisäsäästöjä voidaan aikaansaada erottelemalla tuotteita entisestään.
Tuotteiden mahdollista uudelleenluokittelua koskevat yksityiskohtaiset perusteet on tarvittaessa määritettävä tapauskohtaisesti asiaankuuluvassa delegoidussa säädöksessä;
e)
paikka, johon merkintä kiinnitetään esillä olevassa tuotteessa, ja tapa, jolla merkintä ja/tai tiedot annetaan, mikäli kyseessä on 7 artiklassa tarkoitettu myyntiin tarjoamisen tapa. Delegoidussa säädöksessä voidaan tarvittaessa säätää merkinnän kiinnittämisestä tuotteeseen tai painamisesta pakkaukseen taikka yksityiskohtaisista merkintävaatimuksista kuvastoihin painamista, etämyyntiä ja internetmyyntiä varten;
f)
edellä 4 artiklassa ja 5 artiklan c alakohdassa tarkoitetun selosteen tai lisätietojen sisältö ja tarvittaessa muoto ja tarkemmat yksityiskohdat. Merkinnässä olevat tiedot on sisällytettävä myös selosteeseen;
g)
myynti-ilmoituksissa käytettävän merkinnän erityissisältö, kuten tarvittaessa tuotteen energialuokka ja muut asiaankuuluvat suoritustasot selvästi luettavassa ja nähtävässä muodossa;
h)
merkinnän mukaisen luokituksen tai luokitusten ajallinen kesto tarvittaessa d alakohdan mukaisesti;
i)
merkinnän ja selosteen tietojen paikkansapitävyys;
j)
delegoidun säädöksen arvioinnin ja mahdollisen tarkistamisen ajankohta, kun otetaan huomioon teknologian kehitysvauhti.
11 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Siirretään komissiolle valta antaa 10 artiklassa tarkoitettuja delegoituja säädöksiä viiden vuoden ajaksi 11 päivästä kesäkuuta 2010 lukien. Komissio esittää siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään kuusi kuukautta ennen viiden vuoden kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto peruuta siirtoa 12 artiklan mukaisesti.
2. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, se antaa säädöksen tiedoksi samanaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
3. Komissiolle siirrettyyn valtaan antaa delegoituja säädöksiä sovelletaan 12 ja 13 artiklassa säädettyjä ehtoja.
12 artikla
Säädösvallan siirron peruuttaminen
1. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi peruuttaa 10 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron.
2. Toimielin, joka on aloittanut sisäisen menettelyn päättääkseen, peruuttaako se säädösvallan siirron, pyrkii ilmoittamaan asiasta toiselle toimielimelle ja komissiolle kohtuullisen ajan kuluessa ennen lopullisen päätöksen tekemistä sekä ilmoittaa samalla, mitä siirrettyä säädösvaltaa mahdollinen peruuttaminen koskee ja mainitsee peruuttamisen mahdolliset syyt.
3. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan päätöksessä mainitun säädösvallan siirron. Päätös tulee voimaan joko välittömästi tai jonakin myöhempänä, siinä mainittuna päivänä. Se ei vaikuta aiemmin annettujen delegoitujen säädösten voimassaoloon. Se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
13 artikla
Delegoitujen säädösten vastustaminen
1. Euroopan parlamentti ja/tai neuvosto voivat vastustaa delegoitua säädöstä kahden kuukauden kuluessa siitä, kun säädös on annettu tiedoksi.
Euroopan parlamentin ja neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa pidennetään kahdella kuukaudella.
2. Jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole määräajan päättyessä vastustanut delegoitua säädöstä, se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja se tulee voimaan säädöksessä mainittuna päivänä.
Delegoitu säädös voidaan julkaista Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja se voi tulla voimaan ennen mainitun määräajan päättymistä, jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ilmoittaneet komissiolle aikomuksestaan olla vastustamatta säädöstä.
3. Jos Euroopan parlamentti tai neuvosto vastustaa delegoitua säädöstä, se ei tule voimaan. Säädöstä vastustava toimielin esittää syyt, miksi se vastustaa delegoitua säädöstä.
14 artikla
Arviointi
Komissio tarkastelee tämän direktiivin ja siihen perustuvien delegoitujen säädösten tehokkuutta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2014 ja toimittaa asiasta kertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
Tässä yhteydessä komissio arvioi lisäksi:
a)
edellä olevan 4 artiklan c alakohdan vaikutusta tämän direktiivin tavoitteen saavuttamiseen;
b)
edellä olevan 9 artiklan 1 kohdan tehokkuutta;
c)
tarvetta 10 artiklan 4 kohdan d alakohdan muuttamiseen, ottaen huomioon teknologian kehityksen ja merkinnän ulkonäön ymmärrettävyyden kuluttajien keskuudessa.
15 artikla
Seuraamukset
Jäsenvaltioiden on säädettävä seuraamuksista, joita sovelletaan tämän direktiivin ja siihen perustuvien delegoitujen säädösten perusteella annettujen kansallisten määräysten rikkomiseen, mukaan lukien merkinnän luvaton käyttö, ja toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ne pannaan täytäntöön. Säädettyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on annettava nämä säännökset komissiolle tiedoksi viimeistään 20 päivänä kesäkuuta 2011 ja ilmoitettava sille niihin vaikuttavista myöhemmistä muutoksista viipymättä.
16 artikla
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 20 päivänä kesäkuuta 2011. Niiden on viipymättä toimitettava nämä säännökset kirjallisina komissiolle.
Jäsenvaltioiden on sovellettava näitä säännöksiä 20 päivästä heinäkuuta 2011.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne julkaistaan virallisesti. Niissä on myös mainittava, että voimassa oleviin lakeihin, asetuksiin ja hallinnollisiin määräyksiin sisältyviä viittauksia direktiiviin 92/75/ETY pidetään viittauksina tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset ja maininta tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
17 artikla
Kumoaminen
Kumotaan direktiivi 92/75/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna liitteessä I olevassa A kohdassa mainitulla asetuksella, 21 päivästä heinäkuuta 2011, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioita velvoittavia, liitteessä I olevassa B osassa olevia määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava mainittu direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sovellettava sitä.
Viittauksia direktiiviin 92/75/ETY pidetään viittauksina tähän direktiiviin liitteessä II olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
18 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sen 5 artiklan d, g ja h alakohtaa sovelletaan 31 päivästä heinäkuuta 2011.
19 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Strasbourgissa 19 päivänä toukokuuta 2010.