ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 29. září 2010
o režimu státních podpor C 4/09 (ex N 679/97) zavedeném Francií ve prospěch rozhlasového vysílání
(oznámeno pod číslem K(2010) 6483)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/147/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy (1),
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody (2),
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedenými články (3),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 2. října 1997 oznámila Francouzská republika Komisi režim podpory N 679/97 - návrh nařízení, jehož cílem bylo pozměnit zavedený režim podpory rozhlasového vysílání (4). Komise rozhodnutím ze dne 10. listopadu 1997 (5) schválila prodloužení tohoto režimu podpory rozhlasového vysílání na dobu deseti let.
(2)
Úprava uvedeného režimu podpory byla schválena rozhodnutím Komise ze dne 28. července 2003 (6). Úprava navrhovaná francouzskými orgány se mimo jiné týkala změny pravidel pro financování režimu podpory (7). V uvedeném rozhodnutí Komise dospěla k závěru, že pozměněný režim podpory je slučitelný se společným trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy o fungování Evropské unie. Tato úprava nabyla účinnosti dne 1. ledna 2003 na období deseti let.
(3)
Soudní dvůr Evropské unie prohlásil dne 22. prosince 2008 rozhodnutí Komise ze dne 10. listopadu 1997 týkající se období 1997-2002 za neplatné. Komise přijala všechna nezbytná opatření k nápravě zjištěné protiprávnosti a přezkoumala informace poskytnuté francouzskými orgány (podrobný popis tohoto postupu viz část 3 „Důvody, které vedly k zahájení řízení“).
(4)
Dopisem ze dne 11. února 2009 Komise informovala Francouzskou republiku o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie ve věci uvedené podpory.
(5)
Rozhodnutí Komise zahájit uvedené řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (8). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily své připomínky k předmětné podpoře.
(6)
Francouzská republika podala své připomínky k tomuto opatření dopisem ze dne 23. dubna 2009.
(7)
Komise neobdržela žádné další připomínky zúčastněných stran v této věci.
2. PODROBNÝ POPIS PODPORY
(8)
Předmětné opatření je režimem podpory ve prospěch malých francouzských rozhlasových stanic zaměřených na místní posluchače, které plní roli místní sociální komunikace a jejichž podnikatelské příjmy z vysílání reklamní nebo sponzorské povahy nepřekročí 20 % obratu.
(9)
Podpora byla financována prostřednictvím parafiskálního poplatku odváděného z příjmů z reklamy šířené v rámci rozhlasového a televizního vysílání.
(10)
Příslušný orgán, kterým je Fond na podporu rozhlasového vysílání (Fonds de soutien à l’expression radiophonique, FSER), může poskytnout tři druhy podpor:
a)
zřizovací příspěvek ve prospěch rozhlasových stanic „radios associatives“ nově povolených Nejvyšší radou pro rozhlasové a televizní vysílání (Conseil supérieur de l’audiovisuel), který nesmí překročit tabulkově stanovenou maximální hranici;
b)
provozní příspěvek, jehož výše je určena nejprve progresivní a poté degresivní tabulkovou sazbou stanovenou výborem pro udělování dotací. Tento příspěvek se může v rámci stanovených limitů zvýšit s ohledem na úsilí, které provozovatel rozhlasového vysílání vynakládá v oblasti vnitřního řízení a při činnostech v oblasti vzdělávací, občanské a kulturní nebo v oblasti místní sociální komunikace;
c)
příspěvek na vybavení ve výši 50 % nákladů na obnovu zařízení způsobilých rozhlasových stanic, který může být poskytnut pouze jednou za pět let a nesmí přesáhnout tabulkově stanovenou maximální hranici.
(11)
Tento režim je uplatňován od roku 1989 a prodělal několik úprav, které byly všechny oznámeny Komisi a Komisí schváleny v letech 1990, 1992, 1997 a 2003.
2.1 Příjemci režimu podpory
(12)
Návrh oznámený francouzskými orgány zavádí režim podpory podle článku 80 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků, ve znění článku 25 zákona 89-25 ze dne 17. ledna 1989 a článku 27 zákona 90-1170 ze dne 29. prosince 1990, který stanoví:
„Provozovatelům rozhlasového vysílání, jejichž podnikatelské příjmy z vysílání reklamní nebo sponzorské povahy nedosahují 20 % jejich celkového obratu, bude za podmínek stanovených nařízením Conseil d’État (Státní rady) poskytnuta podpora.
Financování této podpory se zajišťuje výběrem poplatku z příjmů z reklamy šířené v rámci rozhlasového a televizního vysílání.
Na úplatu, již provozovatelé rozhlasového vysílání obdrží v souvislosti s vysíláním na podporu kolektivních akcí nebo obecně prospěšných akcí, nebude při stanovení horní hranice uvedené v odstavci 1 tohoto článku brán zřetel.“
2.2 Způsob financování režimu podpory
(13)
Pokud jde o financování režimu podpor, návrh oznámený francouzskými orgány dne 2. října 1997, jenž se stal nařízením č. 97-1263 ze dne 29. prosince 1997, kterým se zavádí parafiskální poplatek ve prospěch Fondu na podporu rozhlasového vysílání (9), stanoví v článku 1:
„K financování Fondu na podporu majitelů licence k provozování rozhlasového vysílání, jejichž podnikatelské příjmy z vysílání reklamní nebo sponzorské povahy nedosahují 20 % jejich celkového obratu, se s účinností od 1. ledna 1998 na období pěti let zavádí parafiskální poplatek z reklamy šířené v rámci rozhlasového a televizního vysílání (dále jen ‚poplatek z reklamní činnosti‘). Cílem uvedeného poplatku je podpora rozhlasového vysílání.“
Článek 2 téhož nařízení stanoví:
„Poplatek se vyměřuje z částek po odečtení provize agentuře a daně z přidané hodnoty, které jsou zaplaceny inzerenty za šíření jejich reklamních sdělení určených pro francouzské území.
Osobami povinnými k odvádění poplatku jsou osoby, které jsou zodpovědné za uvádění těchto reklamních vysílání na trh.
Sazba poplatku bude stanovena ve společném výnosu ministrů pro rozpočet a spoje a bude odstupňovaná podle čtvrtletních příjmů provozovatelů povinných k odvádění poplatků, přičemž platí následující horní hranice:
[…].“
Článek 4 téhož nařízení stanoví, že poplatek uvedený v článku 2 nařízení je vyměřen a vybrán daňovou správou ve prospěch Fondu na podporu rozhlasového vysílání podle týchž právních předpisů a s týmiž zárukami a sankcemi, jaké platí pro daň z přidané hodnoty.
(14)
Tato ustanovení byla změněna v souvislosti s úpravou režimu podpory, který byl oznámen Komisi a schválen rozhodnutím ze dne 28. července 2003 (10). Podle nových pravidel parafiskálnímu poplatku podléhají pouze provozovatelé usazení na francouzském území.
3. DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(15)
Rozhodnutím N 679/97 Komise v roce 1997 schválila úpravu režimu podpory spočívajícího v systému financování prostřednictvím parafiskálního poplatku z reklamy vysílané rozhlasem nebo televizí. Toto rozhodnutí neobsahuje žádnou analýzu způsobu financování. Rozhodnutí z roku 1997 bylo účinné až do roku 2003, kdy bylo nahrazeno novým rozhodnutím o schválení NN 42/03 (11).
(16)
Dne 3. srpna 2004 Régie Networks, reklamní dceřiná společnost velké francouzské rozhlasové stanice NRJ, napadla u soudu v Lyonu poplatky odvedené v roce 2001 (152 524 EUR). Případ byl předmětem žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce k Soudnímu dvoru ohledně platnosti rozhodnutí Komise ze dne 10. listopadu 1997 o povolení podpory.
(17)
Soudní dvůr prohlásil rozsudkem (12) ze dne 22. prosince 2008 rozhodnutí z roku 1997 za neplatné s odůvodněním, že Komise neprovedla posouzení způsobu financování zkoumaného opatření.
(18)
V bodě 89 svého rozsudku Soudní dvůr připomíná, že přezkoumání opatření podpory Komisí musí nutně zohlednit i způsob financování podpory v případě, že tento způsob financování je nedílnou součástí opatření podpory. V bodě 99 svého rozsudku Soudní dvůr uvádí, že poplatek je nedílnou součástí opatření podpory, pokud na základě relevantní vnitrostátní právní úpravy existuje vztah závazného určení mezi dotčeným poplatkem a dotčenou podporou v tom smyslu, že výnos z poplatku je nezbytně určen k financování podpory a přímo ovlivňuje její výši, a v důsledku toho i posouzení slučitelnosti této podpory se společným trhem.
(19)
Poté, co Soudní dvůr ověřil, zda všechny tyto podmínky jsou v daném případě splněny, dospěl v bodě 112 svého rozsudku k závěru, že poplatek z reklamní činnosti je nedílnou součástí režimu podpor pro rozhlasové vysílání, k jejichž financování tento poplatek slouží. Komise tudíž měla povinnost zohlednit uvedený poplatek při přezkumu předmětného režimu podpory, což však v rozhodnutí NN 42/03 neučinila.
(20)
V návaznosti na rozsudek, který prohlásil rozhodnutí Komise ze dne 10. listopadu 1997 za neplatné, Komise přijala všechna nezbytná opatření k nápravě zjištěné protiprávnosti a přezkoumala informace poskytnuté francouzskými orgány. V důsledku toho Komise dne 11. února 2009 zahájila formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie pod číslem řízení C4/2009 (13).
4. PŘIPOMÍNKY FRANCIE
(21)
Dopisem ze dne 23. dubna 2009 zaslaly francouzské orgány Komisi tyto připomínky:
a)
Průměrná výše finančních prostředků vybraných a odvedených v průběhu dotčeného období odpovídala částce 20 milionů EUR ročně, která byla rozdělena mezi více než 500 příjemců.
b)
Je nesporné, že zahraniční hospodářské subjekty poskytující rozhlasové služby ve Francii prostřednictvím stanic nebo provozovatelů usazených v jiných členských státech rovněž odváděly tento parafiskální poplatek, jejich totožnost však není možné zjistit.
c)
Podpora nemůže být navrácena ze dvou hlavních důvodů: za prvé, tento režim podpor byl řádně oznámen a opakovaně schválen Komisí, což vedlo ke vzniku legitimního očekávání u příjemců. Za druhé, finanční situace příjemců neumožňuje francouzským orgánům za současných okolností získat zpět vyplacené částky.
5. POSOUZENÍ PODPORY
5.1 Právní základ posouzení
(22)
Posouzení předmětného režimu podpor je založeno na čl. 107 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie.
5.2 Existence podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie
(23)
Ustanovení čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie stanoví:
„Podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak“.
(24)
Analýza předmětného případu s ohledem na podmínky stanovené v čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie.
a) Podpora poskytnutá státem ze státních prostředků
Režim podpor je financován z prostředků pocházejících z odvodů parafiskálního poplatku, který je stanoven v právních předpisech, vybírán daňovou správou, a který se vztahuje na reklamu šířenou v rámci rozhlasového a televizního vysílání.
Podpory jsou tudíž poskytovány z veřejných zdrojů francouzského státu.
b) Účinek narušení nebo možnosti narušení hospodářské soutěže zvýhodněním určitých podniků nebo určitých odvětví výroby
Režim podpory zvýhodňuje pouze provozovatele služeb rozhlasového vysílání. Příjemci režimu podpory jsou provozovatelé těchto služeb, jejichž reklamní zdroje nedosahují 20 % jejich celkového obratu. Tito provozovatelé jsou konkurenty, pokud jde o příjmy z reklam a upoutání posluchačů, a to zejména vzhledem k ostatním provozovatelům rozhlasového vysílání na území Francie, jejichž podnikatelské příjmy přesahují tuto hranici a kteří nejsou příjemci veřejné podpory v rámci režimu podpor.
Předmětné podpory tudíž narušují nebo přinejmenším mohou narušit hospodářskou soutěž mezi provozovateli služeb, kteří jsou příjemci uvedených podpor a provozovateli služeb, kteří jejich příjemci nejsou.
c) Vliv na obchod mezi členskými státy
Služby rozhlasového vysílání poskytované z francouzského území, a to zejména příjemci režimu podpor, mohou být přijímány v jiných členských státech, byť jen v příhraničních oblastech. Je také zřejmé, že parafiskálnímu poplatku stanovenému oznámenými právními předpisy podléhají i reklamní zdroje provozovatelů služeb poskytovaných z jiných členských států na francouzském území.
Z toho vyplývá, že oznámený režim podpor ovlivňuje nebo může ovlivňovat obchod mezi členskými státy.
d) Závěr ohledně existence státní podpory
Vzhledem k těmto okolnostem má Komise za to, že režim podpory rozhlasového vysílání oznámený francouzskými orgány spadá do působnosti ustanovení čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie. Za předpokladu, že uvedený režim představuje státní podporu, musí Komise přezkoumat jeho slučitelnost s vnitřním trhem. V souladu s výše uvedeným rozsudkem Régie Networks musí být poplatek z reklamní činnosti, ze kterého je financována předmětná podpora, zohledněn při přezkumu slučitelnosti tohoto režimu.
5.3 Slučitelnost podpory ve smyslu čl. 107 odst. 2 a 3 Smlouvy o fungování Evropské unie
(25)
Oznámené opatření podpory vzhledem k svému předmětu a rozsahu působnosti zjevně nesplňuje podmínky stanovené v čl. 107 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie a čl. 107 odst. 3 písm. a) a b) Smlouvy o fungování Evropské unie.
(26)
Vzhledem ke svému cíli zvýhodnit stanice poskytující rozhlasové služby na francouzském území a podpořit zejména ty, jejichž reklamní zdroje jsou nejnižší, se režim podpory zaměřuje na zabezpečení plurality sdělovacích prostředků na území Francie, což je oprávněným obecným cílem. Podpora příjemců by tak mohla být přezkoumána s ohledem na podmínky stanovené v čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy o fungování Evropské unie. Ten stanoví: „Za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány: (…) podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem (…)“. V tomto případě musí Komise porovnat kladné a záporné účinky opatření.
(27)
Ve svých předchozích rozhodnutích Komise dospěla k závěru, že režim podpor má pozitivní účinky a je slučitelný s vnitřním trhem, a to zejména s ohledem na skutečnost, že tento režim podpor přispívá k jasně stanovenému cíli obecného zájmu. Jeho cílem je totiž podporovat pluralitu stanic poskytujících rozhlasové služby na území Francie. Režim podporuje malé stanice zaměřené na místní posluchače s ohledem na sociální, kulturní a místní zájmy, což je oprávněný cíl obecného zájmu. Možnost narušení hospodářské soutěže způsobené režimem podpor zvýhodňujícím tyto místní stanice je nízká a nemění podmínky obchodu v takové míře, která by byla v rozporu se společným zájmem. Vzhledem k poslání a velikosti těchto stanic je narušení hospodářské soutěže mezi těmito stanicemi a provozovateli stejných druhů služeb v jiném členském státě velmi omezená. V důsledku toho je vliv tohoto režimu na obchod mezi členskými státy velmi nízký.
(28)
Z přezkumu článků 3 a 6 nařízení č. 97-1263 nicméně vyplývá, že způsob financování režimu podpory prostřednictvím dotčeného parafiskálního poplatku je nedílnou součástí opatření, což mimo jiné uvedl Soudní dvůr v rozsudku Régie Networks (body 99 až 112).
(29)
Jak je uvedeno v bodě 89 rozsudku Régie Networks: „způsob financování podpory může činit celý režim podpor, k jehož financování slouží, neslučitelným se společným trhem. Přezkoumání podpory tudíž nemůže být odděleno od účinků jejího způsobu financování. Přezkoumání opatření podpory Komisí musí naopak nutně zohlednit i způsob financování podpory v případě, že tento způsob financování je nedílnou součástí opatření podpory (viz v tomto smyslu zejména výše uvedený rozsudek van Calster a další, bod 49, jakož i rozsudek ze dne 15. července 2004, Pearle a další, C-345/02, Sb. rozh. 2004, s. I-7139, bod 29)“.
(30)
Z toho vyplývá, že Komise musí při přezkumu slučitelnosti režimu podpory s vnitřním trhem zmíněný poplatek zohlednit. V tomto ohledu se uvedený poplatek z reklamní činnosti zdá být v rozporu s obecnou zásadou, která byla pravidelně uváděna Komisí a potvrzena také Soudním dvorem v jeho rozsudku ze dne 25. června 1970, Francie v. Komise (47/69, Sb. rozh. 1970, s. 487), podle níž musejí být dovezené výrobky nebo služby osvobozeny od jakéhokoli parafiskálního poplatku určeného k financování režimu podpor, které jsou poskytovány pouze domácím podnikům. Soudní dvůr uvedl tuto analýzu v bodě 115 svého rozsudku Régie Networks.
(31)
Komise má za to, že neosvobození rozhlasových služeb poskytovaných ve Francii ze stanic usazených v jiných členských státech, které nemohou být příjemci podpor poskytovaných v rámci oznámeného režimu, mění podmínky obchodu v míře, která je v rozporu se společným zájmem. I kdyby byl obecný cíl podpory příjemců, který oznámený režim sleduje, oprávněný a mohl být považován za slučitelný s vnitřním trhem, v případě způsobu financování uvedeného režimu tomu tak není.
6. ZÁVĚRY
(32)
Za těchto okolností Komise dospěla k závěru, že tento režim podpor může být prohlášen za slučitelný s vnitřním trhem, a to zejména s ohledem na kritéria stanovená v čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy o fungování Evropské unie. Komise však nemůže schválit způsob financování tohoto režimu.
(33)
V tomto ohledu Komise vzala na vědomí skutečnost zmíněnou v dopise francouzských orgánů ze dne 23. dubna 2009, tedy údajnou nemožnost zjistit (mezi plátci parafiskálního poplatku, ze kterého je režim financován) totožnost zahraničních hospodářských subjektů, které poskytovaly rozhlasové služby ve Francii prostřednictvím stanic nebo provozovatelů usazených v jiných členských státech v období, během nějž byl dotyčný režim podpor uplatňován. Komise připouští, že vzhledem ke staršímu datu skutkových okolností existují jisté administrativní potíže, které znemožňují zjištění jejich totožnosti. Nicméně na základě informací, které francouzské orgány poskytly, se v tomto případě nezdá, že by uplynulé časové období představovalo samo o sobě nepřekonatelnou překážku pro zjištění totožnosti osob povinných k odvádění poplatku. Francouzské orgány však uvedly, že z informací, které mají k dispozici, nelze vždy zjistit, zda osoby povinné k odvádění poplatku byly provozovatelé vysílající z francouzského území nebo z jiného členského státu. V takovém případě je jejich povinností ve lhůtě šesti měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí individuálně informovat osobu povinnou k odvádění poplatku o jejím konkrétním právu na navrácení poplatků, pokud vysílala do Francie z jiného členského státu. Orgány musejí vynaložit veškeré prostředky, které mají k dispozici, aby zjistily totožnost osob povinných k odvádění poplatku. Jelikož však není jisté, zda francouzské orgány budou samy moci zjistit totožnost všech osob povinných k odvádění tohoto poplatku, ukládá se jim povinnost vhodným způsobem zveřejnit informace o opatření k navrácení poplatků, aby dotčené hospodářské subjekty měly možnost se samy přihlásit.
(34)
Nic nebrání tomu, aby Francie umožnila těmto neznámým subjektům uplatnit právo na navrácení poplatků, které byly neoprávněně odvedeny v období let 1997-2002. Francie může napravit neslučitelnost způsobu financování režimu podpor navrácením částky poplatků, které jsou v rozporu s vnitřním trhem za těchto podmínek:
-
Francie osloví dotčené hospodářské subjekty formou individuálního oznámení jejich konkrétního práva na navrácení poplatků ve všech případech, ve kterých jsou francouzské orgány schopny zjistit jejich totožnost, a formou vhodného zveřejnění informací zejména prostřednictvím inzerce v odborných časopisech v celé Evropské unii (14),
-
pro podání žádosti o navrácení bude osobám povinným k odvádění poplatku poskytnuta lhůta tří let (15) od odpovídajícího zveřejnění,
-
navrácení poplatku se uskuteční nejpozději do šesti měsíců ode dne podání žádosti (16),
-
navrácené částky budou navýšeny o skutečné úroky naběhlé za období ode dne jejich odvedení do dne jejich skutečného navrácení, které se vypočtou na základě složené úrokové sazby, kdy jako referenční cílová sazba bude analogicky použita sazba uvedená v článku 9 nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (17),
-
francouzské orgány přijmou veškeré rozumné důkazy o zaplacení poplatku, které jim dotčené hospodářské subjekty poskytnou,
-
právo na navrácení nesmí podléhat dalším podmínkám,
-
každých šest měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí zašlou francouzské orgány Komisi pravidelně zprávy o stavu postupu navrácení poplatků,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Režim podpor zavedený Francií je slučitelný s vnitřním trhem za podmínek stanovených v článku 2.
Článek 2
K odstranění diskriminace vůči zahraničním provozovatelům rozhlasového vysílání, kteří francouzskému státu odvedli poplatky z reklamní činnosti, aniž by byli příjemci režimu podpor, francouzské orgány navrátí parafiskální poplatky vybrané od zahraničních subjektů v období let 1997-2002. Ve lhůtě šesti měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí informují všechny hospodářské subjekty povinné k odvádění poplatků, které mají být navráceny, o jejich právu na navrácení, a to ve všech případech, kdy budou moci zjistit jejich totožnost a prostřednictvím odpovídajícího zveřejnění je vyzvat, a tak jim umožnit, aby se přihlásily, přičemž jim poskytnou tříletou lhůtu k podání žádosti o navrácení poplatků (18). Po této výzvě a na základě důkazů předložených dotčenými hospodářskými subjekty Francie nejpozději do šesti měsíců ode dne podání žádosti o navrácení navrátí poplatky neslučitelné s vnitřním trhem navýšené o naběhlé skutečné úroky, které se vypočtou na základě složené úrokové sazby, kdy jako referenční cílová sazba bude analogicky použita sazba uvedená v článku 9 nařízení (ES) č. 794/2004.
Článek 3
Do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Francie informuje Komisi o opatřeních přijatých za účelem dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Každých šest měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Francie zašle Komisi pravidelnou zprávu o stavu postupu navrácení poplatků uvedeného v článku 2, a to do uplynutí lhůty tří let ode dne posledního opatření odpovídajícího zveřejnění uvedeného v článku 2.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Bruselu dne 29. září 2010.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 29 päivänä syyskuuta 2010,
tukiohjelmasta C 4/09 (ex N 679/97), jota Ranska on toteuttanut radioviestinnän hyväksi
(tiedoksiannettu numerolla K(2010) 6483)
(Ainoastaan ranskankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2011/147/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan (1),
ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta (2) ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (3),
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
(1)
Ranskan tasavalta ilmoitti 2 päivänä lokakuuta 1997 päivätyllä kirjeellä komissiolle tukiohjelmasta N 679/1997, toisin sanoen asetusluonnoksesta, jolla oli tarkoitus muuttaa jo olemassa olevaa radioviestinnän tukiohjelmaa (4). Komissio hyväksyi 10 päivänä marraskuuta 1997 tekemällään päätöksellä (5) kyseisen radioviestinnän tukiohjelman voimassaolon jatkamisen kymmeneksi vuodeksi.
(2)
Komissio hyväksyi 28 heinäkuuta 2003 tekemällään päätöksellä tukiohjelman muuttamisen (6). Ranskan viranomaisten ehdottamassa muutoksessa oli kyse muun muassa tukiohjelman rahoituksen muuttamisesta (7). Komissio totesi mainitussa päätöksessä, että ehdotetulla tavalla muutettu tukiohjelma soveltui sisämarkkinoille Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti. Kyseinen muutos tuli voimaan 1 päivänä tammikuuta 2003 kymmeneksi vuodeksi.
(3)
Euroopan unionin tuomioistuimen 22 päivänä joulukuuta 2008 antamassa tuomiossa todettiin 10 päivänä marraskuuta 1997 tehty komission päätös pätemättömäksi vuosien 1997-2002 osalta. Komissio on sen jälkeen toteuttanut tarvittavat toimenpiteet todetun lainvastaisuuden poistamiseksi ja tutkinut Ranskan viranomaisten toimittamat tiedot uudelleen (josta yksityiskohtainen kuvaus kohdassa 3 ”Menettelyn aloittamisen syyt”).
(4)
Komissio ilmoitti Ranskan tasavallalle 11 päivänä helmikuuta 2009 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely tästä tuesta.
(5)
Komission päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (8). Komissio on pyytänyt asianomaisia esittämään huomautuksensa kyseisestä tuesta.
(6)
Ranskan tasavalta toimitti huomautuksensa toimenpiteestä 23 päivänä huhtikuuta 2009 päivätyllä kirjeellä.
(7)
Komissio ei ole saanut huomautuksia muilta asianomaisilta.
2. TUEN YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS
(8)
Kyseessä on tukiohjelma sellaisten pienten ranskalaisten paikallisradioasemien hyväksi, jotka täyttävät lähialuetta käsittelevää yhteiskunnallista viestintää koskevaa tehtäväänsä ja joiden liikevaihdosta enintään 20 prosenttia on peräisin mainos- tai sponsorointiviesteistä saadusta liiketulosta.
(9)
Tuki rahoitettiin varoilla, jotka saatiin radio- ja televisiolähetyksissä esitetyistä mainoksista kannetusta veronluonteisesta maksusta.
(10)
Toimivaltainen viranomainen eli radioviestinnän tukirahasto (Fonds de soutien à l'expression radiophonique, FSER) voi myöntää kolmenlaista tukea:
a)
Ranskan audiovisuaalialan neuvoston (Conseil supérieur de l'audiovisuel) valtuuttama, paikallisradioasemille myönnettävä perustamistuki, jonka enimmäismäärä on vahvistettu maksutaulukossa,
b)
yritystuki, jonka määrä vahvistetaan tukien myöntämisestä vastaavan tukirahaston lautakunnan laatiman (nousevan ja myöhemmin alenevan) maksutaulukon perusteella ja jota voidaan korottaa määritetyissä rajoissa ottaen huomioon palvelun ansiot aputoimien alalla, koulutus-, yhdistys- ja kulttuuritoiminnassa tai lähialuetta käsittelevässä yhteiskunnallisessa viestinnässä,
c)
investointituki, joka ei saa ylittää 50:tä prosenttia tukikelpoisen radioaseman laitteiden uudistamiseen käytetystä summasta ja jota voi myöntää vain kerran viidessä vuodessa ja jonka enimmäismäärä on vahvistettu maksutaulukossa.
(11)
Tukiohjelma otettiin käyttöön vuonna 1989, ja sitä on muutettu useita kertoja. Tukiohjelman muuttamisesta on aina ilmoitettu komissiolle, joka on hyväksynyt muutokset vuosina 1990, 1992, 1997 ja 2003.
2.1 Tukiohjelman edunsaajat
(12)
Ranskan viranomaisten ilmoittamalla luonnoksella pannaan täytäntöön tukiohjelma, josta säädetään viestinnän vapaudesta 30 päivänä syyskuuta 1986 annetun lain nro 86-1067 80 §:ssä, sellaisena kuin se on muutettuna 17 päivänä tammikuuta 1989 annetun lain nro 89-25 25 §:llä ja 29 päivänä joulukuuta 1990 annetun lain nro 90-1170 27 §:llä. Kyseisessä pykälässä säädetään seuraavaa:
”Radiolähetystoiminnalle, jonka kokonaisliikevaihdosta enintään 20 prosenttia on peräisin radiossa esitetyistä mainos- tai sponsorointiviesteistä saadusta liiketulosta, myönnetään tukea Conseil d'Étatn asetuksessa vahvistettujen edellytysten mukaisesti.
Tämä tuki rahoitetaan radio- ja televisiomainonnasta saatavista tuloista kannettavalla maksulla.
Korvauksia, joita radiolähetystoiminta saa kollektiivisia tai yhteisen edun mukaisia toimenpiteitä tukevien viestien esittämisen johdosta, ei oteta huomioon tämän pykälän 1 momentissa asetetun enimmäismäärän määrittämisessä.”
2.2 Tukiohjelman rahoitustapa
(13)
Ranskan viranomaisten 2 päivänä lokakuuta 1997 ilmoittama tukiohjelman rahoitusta koskeva asetusluonnos hyväksyttiin 29 päivänä joulukuuta 1997 asetukseksi nro 97-1263, joka koskee veronluonteisen maksun käyttöönottoa radioviestinnän tukirahaston hyväksi (9). Kyseisen asetuksen 1 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Radio- ja televisiolähetyksissä esitetyistä mainoksista kannetaan 1 päivästä tammikuuta 1998 alkaen viiden vuoden ajan veronluonteista maksua [jäljempänä mainosvero], jolla rahoitetaan sellaisten radiopalvelujen lähetysluvanhaltijoiden tukirahastoa, joiden kokonaisliikevaihdosta enintään 20 prosenttia on peräisin radiossa esitetyistä mainos- tai sponsorointiviesteistä saadusta liiketulosta. Tämän maksun tavoitteena on radioviestinnän edistäminen.”
Saman asetuksen 2 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Maksun määrä lasketaan niiden summien perusteella, joita mainostajat maksavat mainostensa lähettämisestä Ranskan alueelle, lukuun ottamatta provisiota ja arvonlisäveroa.
Maksuvelvollisia ovat mainosajan myynnistä vastaavat henkilöt.
Maksun määrä määritellään valtiovarain- ja viestintäministerien yhteisessä asetuksessa tulotasoittain maksuvelvollisten mainosajan myyjien neljännesvuosittain saamien tulojen perusteella seuraavien rajojen mukaisesti:
[…]”
Saman asetuksen 4 §:ssä säädetään, että verohallinto määrittää, panee maksuun ja perii 2 §:ssä mainitun veron radioviestinnän tukirahaston lukuun noudattamalla samoja sääntöjä, takuita ja seuraamuksia kuin arvonlisäveron osalta.
(14)
Näitä säännöksiä muokattiin komissiolle ilmoitetun tukiohjelman muuttamisen yhteydessä. Komissio hyväksyi tukiohjelman muuttamisen 28 päivänä heinäkuuta 2003 antamallaan päätöksellä (10). Uusien sääntöjen mukaan kyseinen veronluonteinen maksu kohdistuu vain Ranskan alueelle sijoittautuneisiin mainosajan myyjiin.
3. MENETTELYN ALOITTAMISEN SYYT
(15)
Komissio hyväksyi vuonna 1997 antamallaan päätöksellä N 679/1997 tukiohjelman muuttamisen. Tukiohjelmaa rahoitetaan radiossa ja televisiossa esitetyistä mainoksista kannettavalla veronluonteisella maksulla. Kyseisessä päätöksessä ei arvioida rahoitusmenettelyä. Vuoden 1997 päätös oli voimassa vuoteen 2003, jolloin se korvattiin uudella päätöksellä NN42/2003 (11).
(16)
Régie Networks, suuren ranskalaisen radioaseman NRJ:n mainostoimintaan keskittynyt tytäryhtiö, nosti 3 päivänä elokuuta 2004 kanteen lyonilaisessa tuomioistuimessa vuonna 2001 suorittamastaan maksusta (152 524 euroa). Kyseessä on tuomioistuimelle jätetty ennakkoratkaisupyyntö, joka koskee tuen hyväksymisestä 10 päivänä marraskuuta 1997 tehdyn komission päätöksen pätevyyttä.
(17)
Yhteisöjen tuomioistuimen 22 päivänä joulukuuta 2008 antamassa tuomiossa (12) vuoden 1997 päätös todettiin pätemättömäksi, koska komissio ei ollut arvioinut kyseisen tukiohjelman rahoitustapaa.
(18)
Tuomioistuin muistuttaa antamansa päätöksen 89 kohdassa, että komission suorittamassa tukitoimen arvioinnissa on välttämättä otettava huomioon tuen rahoitustapa silloin, kun se kuuluu erottamattomasti toimenpiteeseen. Tuomioistuin täsmentää antamansa tuomion 99 kohdassa, että maksu on erottamaton osa tukitoimenpidettä silloin, kun maksun ja tuen välillä on sovellettavassa kansallisessa lainsäädännössä säädetty varojen osoittamista koskeva sellainen sitova yhteys, jonka mukaisesti maksun tuotto osoitetaan väistämättä tuen rahoittamiseen ja se vaikuttaa suoraan tuen suuruuteen ja tämän seurauksena arviointiin tuen soveltuvuudesta sisämarkkinoille.
(19)
Varmistettuaan, että kaikki nämä ehdot täyttyvät, tuomioistuin toteaa antamansa tuomion 112 kohdassa, että mainosvero on erottamaton osa radioviestinnän tukiohjelmaa, joka kyseisellä verolla on tarkoitus rahoittaa. Komission on siis välttämättä otettava huomioon tuen rahoitustapa kyseistä tukiohjelmaa koskevassa arvioinnissa. Komissio ei tehnyt sitä asiassa N:o NN 42/03 antamassaan päätöksessä.
(20)
Sen jälkeen, kun tuomiossa todettiin 10 päivänä marraskuuta 1997 tehty komission päätös pätemättömäksi, komissio on toteuttanut tarvittavat toimenpiteet todetun lainvastaisuuden poistamiseksi ja tutkinut Ranskan viranomaisten toimittamat tiedot uudelleen. Siitä seurasi, että komissio aloitti SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun muodollisen tutkintamenettelyn 11 päivänä helmikuuta 2009 numerolla C4/2009 (13).
4. RANSKAN HUOMAUTUKSET
(21)
Ranskan viranomaiset toimittivat komissiolle 23 päivänä huhtikuuta 2009 päivätyllä kirjeellä seuraavat huomautukset:
a)
Kyseisenä aikana kerättyjen ja maksettujen varojen määrä on vuosittain keskimäärin 20 miljoonaa euroa, joka jaetaan yli 500 tuensaajalle.
b)
Viranomaiset eivät kiistä sitä, että ulkomaiset operaattorit, jotka harjoittavat radiolähetystoimintaa Ranskassa muissa jäsenvaltioissa sijaitsevilta radioasemilta tai äänitarkkaamoista käsin, ovat myös maksaneet kyseisen veronluonteisen maksun, mutta kyseisiä operaattoreita ei pystytä tunnistamaan.
c)
Tukea ei voida periä takaisin kahdesta syystä. Ensinnäkin tuesta on ilmoitettu asianmukaisesti, ja komissio on sen hyväksynyt useaan otteeseen, mistä tuensaajille on syntynyt siihen perusteltu luottamus. Toiseksi Ranskan viranomaisten olisi mahdotonta periä maksetut summat takaisin tuensaajilta niiden tämänhetkisen taloudellisen tilanteen vuoksi.
4. TUEN ARVIOINTI
4.1 Tuen arvioinnin oikeusperusta
(22)
Tukiohjelman arviointi perustuu SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohtaan.
4.2 SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki
(23)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa:
”Jollei perussopimuksissa toisin määrätä, jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.”
(24)
Tapausta arvioidaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa esitettyjen edellytysten perusteella.
a) Valtion myöntämä tai valtion varoista myönnetty tuki
Tukiohjelma rahoitetaan varoilla, joita saadaan lainsäädännössä säädetystä veronluonteisesta maksusta, jonka veroviranomaiset perivät ja joka kannetaan radio- ja televisiolähetyksissä esitetyistä mainoksista.
Tuki on siis myönnetty Ranskan valtion varoista.
b) Kilpailun vääristyminen tai uhkaava vääristyminen jonkin yrityksen tai tuotannonalan suosimisen vuoksi
Tukiohjelma koskee ainoastaan radiolähetystoimintaa. Tukiohjelmasta saavat tukea toimijat, joiden kokonaisliikevaihdosta mainostulojen osuus on enintään 20 prosenttia. Nämä palvelut kilpailevat kuulijamääristä ja mainostuloista erityisesti Ranskan alueella toimivien sellaisten muiden radioasemien kanssa, joiden liiketulot ylittävät tukikynnyksen ja jotka eivät saa valtiontukea tukiohjelmasta.
Tuki siis vääristää tai ainakin uhkaa vääristää tukea saavien palveluntarjoajien ja sellaisten palveluntarjoajien, jotka eivät kyseistä tukea saa, välistä kilpailua.
c) Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan
Tukiohjelmasta tukea saavien toimijoiden Ranskan alueella lähettämät radiolähetykset voidaan kuulla myös muissa jäsenvaltioissa, tosin vain raja-alueilla. Joka tapauksessa näyttää siltä, että lainsäädännössä säädetty ja ilmoitettu veronluonteinen maksu kannetaan myös muista jäsenvaltioista Ranskan alueelle lähetettyjen radiolähetysten mainostuloista.
Siitä seuraa, että ilmoitettu tukiohjelma vaikuttaa tai uhkaa vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
d) Päätelmä valtiontuesta
Edellä esitetyn perusteella komissio arvioi, että Ranskan viranomaisten ilmoittama radioviestinnän tukiohjelma kuuluu SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan määräysten soveltamisalaan. Siltä osin kuin kyseinen tukiohjelma on valtiontukea komission on arvioitava sen soveltuvuutta sisämarkkinoille. Edellä mainitun Régie Networksiä koskevan tuomion mukaisesti mainosvero, jolla kyseistä tukea rahoitetaan, on otettava huomioon arvioitaessa kyseisen tukiohjelman soveltuvuutta sisämarkkinoille.
4.3 Tuen soveltuvuus sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 ja 3 kohdan nojalla
(25)
Ilmoitetun tukitoimenpiteen tavoite ja soveltamisala eivät selvästikään täytä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdassa eivätkä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a ja b alakohdassa mainittuja edellytyksiä.
(26)
Tukiohjelman tavoitteena on tukea Ranskan alueella radiolähetyksiä lähettäviä radioasemia tukemalla erityisesti sellaisia radioasemia, joiden mainostulot ovat heikoimmat. Näin tukiohjelmalla pyritään takaamaan tiedotusvälineiden monimuotoisuus Ranskan alueella, mikä on oikeutettu yleinen tavoite. Tuensaajien saamaa tukea voitaisiin siis arvioida SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla. Siinä määrätään seuraavaa: ”Sisämarkkinoille soveltuvana voidaan pitää: … tukea tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin ja kilpailun edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla …”. Tässä tapauksessa komission on tasapainotettava toimenpiteen myönteiset ja kielteiset vaikutukset.
(27)
Aikaisemmissa päätöksissään komissio on todennut kyseisen tukiohjelman vaikutukset myönteisiksi ja todennut sen soveltuvan sisämarkkinoille lähinnä sen vuoksi, että tukiohjelmalla edistetään tarkoin määritetyn yhteisen edun tavoitetta. Sillä pyritään tukemaan Ranskan alueella radiolähetyksiä lähettävien radioasemien monimuotoisuutta. Tukiohjelmasta tuetaan pieniä radioasemia, joilla on paikallinen kuulijakunta, ja siinä otetaan huomioon yhteiskunnalliset, kulttuuriset ja paikalliset edut, jotka muodostavat oikeutetun yleisen tavoitteen. Lisäksi paikallisia radioasemia suosivan tukiohjelman mahdollisesti aiheuttama kilpailun vääristyminen on pientä eikä muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. Kun otetaan huomioon näiden radioasemien koko, kilpailun vääristyminen niiden ja toisessa jäsenvaltiossa vastaavia palveluja tarjoavien välillä on erityisen vähäistä. Sen vuoksi tukiohjelman vaikutus kaupankäyntiin on hyvin pieni.
(28)
Asetuksen nro 97-1263 3 ja 6 §:n tarkastelusta käy kuitenkin ilmi, että tukiohjelman rahoittaminen veronluonteisella maksulla on erottamaton osa toimenpidettä, kuten tuomioistuin totesi asiassa Régie Networks antamassaan tuomiossa (99-112 kohta).
(29)
Tuomioistuin muistuttaa asiassa Régie Networks antamansa tuomion 89 kohdassa seuraavaa: ”… tuen rahoitustapa voi tehdä koko tukiohjelman, joka sillä on tarkoitus rahoittaa, yhteismarkkinoille soveltumattomaksi. Näin ollen tukea ei voida tarkastella erillään sen rahoitustavan vaikutuksista. Päinvastoin komission suorittamassa tukitoimenpiteen arvioinnissa on välttämättä otettava huomioon tuen rahoitustapa silloin, kun se kuuluu erottamattomasti toimenpiteeseen (ks. vastaavasti mm. em. yhdistetyt asiat van Calster ym., tuomion 49 kohta ja asia C-345/02, Pearle ym., tuomio 15.7.2004, Kok. 2004, s. I-7139, 29 kohta).”
(30)
Tämän seurauksena komission on otettava edellä mainittu maksu huomioon tutkiessaan tukiohjelman soveltuvuutta sisämarkkinoille. Tältä osin mainosajan myyjiltä perittävä maksu näyttää olevan ristiriidassa sen komission säännöllisesti soveltaman ja yhteisöjen tuomioistuimen asiassa 47/69, Ranska vastaan komissio (Kok. 1970, s. 487), 25 päivänä kesäkuuta 1970 vahvistaman yleisperiaatteen kanssa, jonka mukaan maahan tuotavat tavarat ja palvelut on vapautettava kaikista veronluonteisista maksuista, joilla on tarkoitus rahoittaa tukiohjelmaa, josta hyötyvät vain kotimaiset yritykset. Tuomioistuin totesi tämän asiassa Régie Networks antamansa tuomion 115 kohdassa.
(31)
Komission mukaan se, että muista jäsenvaltioista Ranskan alueella analogisia radiolähetyksiä lähettäviä radioasemia ei ole vapautettu kyseisestä maksusta, ja se, että ne eivät voi saada ilmoitetusta tukiohjelmasta myönnettyä tukea, muuttavat kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. Vaikka ilmoitetun tukiohjelman tuen yleinen tavoite olisi oikeutettu ja tukiohjelman voitaisiin katsoa soveltuvan sisämarkkinoille, samaa ei voida sanoa sen rahoitustavasta.
5. PÄÄTELMÄT
(32)
Näistä syistä komissio päättelee, että kyseinen tukiohjelma voidaan todeta sisämarkkinoille soveltuvaksi erityisesti SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla. Sitä vastoin komissio ei voi hyväksyä tukiohjelman rahoitustapaa.
(33)
Komissio ottaa huomioon, että Ranskan viranomaiset väittävät 23 päivänä huhtikuuta 2009 päivätyssä kirjeessään, että on mahdotonta tunnistaa (tukiohjelmaa rahoittavien veronluonteisen maksun suorittajien joukosta) niitä ulkomaisia operaattoreita, jotka ovat harjoittaneet radiolähetystoimintaa Ranskassa muissa jäsenvaltioissa sijaitsevilta radioasemilta tai äänitarkkaamoista käsin kyseisen tukiohjelman kattaman ajanjakson aikana. Komissio myöntää, että niiden tunnistaminen saattaa olla vaikeaa hallinnollisista syistä, koska tapahtumat ovat vanhoja. Ranskan viranomaisten toimittamien selvitysten perusteella ajan kuluminen ei kuitenkaan tässä tapauksessa näyttäisi olevan ylivoimainen este maksuvelvollisten tunnistamiselle. Sitä vastoin Ranskan viranomaiset ovat todenneet, ettei ole aina mahdollista määrittää niiden hallussa olevien tietojen perusteella, toimivatko maksuvelvolliset Ranskan alueelta vai toisesta jäsenvaltiosta käsin. Tällaisessa tapauksessa viranomaisten on ilmoitettava kuuden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta jokaiselle maksun maksaneelle erikseen erityisoikeudesta saada korvausta siinä tapauksessa, että tämä on lähettänyt ohjelmaa Ranskaan toisesta jäsenvaltiosta käsin. Viranomaisten on hyödynnettävä kaikkia käytettävissään olevia keinoja maksuvelvollisten tunnistamiseksi. Koska ei kuitenkaan ole varmaa, että Ranskan viranomaiset pystyvät tunnistamaan kaikki maksuvelvolliset operaattorit, heidän on myös julkaistava ilmoituksia korvaustoimenpiteistä, jotta asianomaiset operaattorit voivat ilmoittautua.
(34)
Mikään ei estä Ranskaa huolehtimasta siitä, että tuntemattomat operaattorit voivat käyttää oikeuttaan saada korvaus perusteettomasti vuosina 1997-2002 maksetuista maksuista. Ranska voi korjata tukiohjelman rahoitustavan ristiriidan korvaamalla sisämarkkinoille soveltumattomien maksujen määrän seuraavia edellytyksiä noudattaen:
-
Ranskan on ilmoitettava erityisoikeudesta saada korvausta jokaiselle asianomaiselle operaattorille erikseen, silloin kun Ranskan viranomaiset pystyvät ne tunnistamaan, sekä laitettava ilmoituksia alan lehtiin Euroopan unionin alueella (14),
-
maksuvelvollisilla on oltava ilmoituksen julkaisemisesta kolme vuotta aikaa tehdä korvaushakemus (15),
-
korvaus on suoritettava viimeistään kuuden kuukauden kuluessa hakemuksen jättämispäivästä (16),
-
korvattaviin määriin on lisättävä korot, jotka lasketaan maksun perimispäivästä korvauksen varsinaiseen maksamispäivään ja joiden laskennassa käytetään Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 täytäntöönpanosta 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 9 artiklassa tarkoitettua korkoa (17),
-
Ranskan viranomaisten on hyväksyttävä kaikki kohtuulliset todisteet, jotka operaattorit toimittavat osoitukseksi maksun maksamisesta,
-
oikeuteen saada korvausta ei voida liittää muita ehtoja,
-
Ranskan viranomaiset lähettävät komissiolle säännöllisesti kertomuksen korvausmenettelyn edistymisestä joka kuudes kuukausi tämän päätöksen tiedoksiantamispäivästä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Ranskan toteuttama tukiohjelma soveltuu sisämarkkinoille, edellyttäen, että 2 artiklassa säädetyt ehdot täytetään.
2 artikla
Poistaakseen syrjinnän, joka on kohdistunut ulkomaisiin radio-ohjelmien lähettäjiin näiden jouduttua maksamaan mainosveroa Ranskan valtiolle tukiohjelmasta hyötymättä, Ranskan viranomaisten on korvattava ulkomaisille operaattoreille niiltä perityt veronluonteiset maksut vuosina 1997-2002. Viranomaisten on ilmoitettava korvausmahdollisuudesta kuuden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamispäivästä kaikille maksuvelvollisille operaattoreille, silloin kun operaattorit pystytään tunnistamaan, ja julkaistava ilmoituksia, jotta asianomaiset operaattorit voivat ilmoittautua, sekä annettava kolmen vuoden määräaika korvaushakemuksen tekemiselle (18). Tämän jälkeen Ranskan on viimeistään kuuden kuukauden kuluessa korvaushakemuksen jättämisestä korvattava operaattoreille niiden toimittamien todisteiden perusteella sisämarkkinoille soveltumattomien maksujen määrä lisättynä koroilla, joiden laskennassa käytetään Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 täytäntöönpanosta 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 9 artiklassa tarkoitettua korkoa.
3 artikla
Ranskan on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamispäivästä sen noudattamiseksi toteuttamansa toimenpiteet.
Ranskan on lähetettävä komissiolle säännöllisesti kertomus 2 artiklassa tarkoitetun korvausmenettelyn edistymisestä joka kuudes kuukausi tämän päätöksen tiedoksiantamispäivästä kolmen vuoden määräajan päättymiseen asti 2 artiklassa mainittujen viimeisten ilmoitusten julkaisemisesta.
4 artikla
Tämä päätös on osoitettu Ranskan tasavallalle.
Tehty Brysselissä 29 päivänä syyskuuta 2010.