SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2010/65/EU
ze dne 20. října 2010
o ohlašovacích formalitách lodí připlouvajících do přístavů členských států nebo odplouvajících z nich a o zrušení směrnice 2002/6/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/6/ES ze dne 18. února 2002 o ohlašovacích formalitách lodí připlouvajících do přístavů členských států Společenství nebo odplouvajících z nich (4) vyžaduje, aby členské státy přijaly některé standardizované formuláře (dále jen „formuláře FAL“) s cílem usnadnit dopravu, jak je stanoveno v Úmluvě Mezinárodní námořní organizace (IMO) o usnadnění mezinárodní námořní dopravy (dále jen „úmluva FAL“), přijaté dne 9. dubna 1965, v platném znění.
(2)
V zájmu usnadnění námořní dopravy a omezení administrativní zátěže pro společnosti provozující lodní dopravu je třeba v nejvyšší možné míře zjednodušit a harmonizovat ohlašovací formality vyžadované právními předpisy Unie a členských států. Tato směrnice by se však neměla nijak dotýkat povahy a obsahu požadovaných informací a neměla by zavádět žádné další požadavky na ohlašování pro lodě, na něž se tato povinnost již nevztahuje podle právních předpisů použitelných v členských státech. Měla by se zabývat výhradně tím, jak je možno postupy informování zjednodušit a harmonizovat a jak je možno zefektivnit shromažďování informací.
(3)
Předávání údajů požadovaných při připlutí do přístavu nebo při odplutí z něj podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu (5), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/59/ES ze dne 27. června 2002, kterou se stanoví kontrolní a informační systém Společenství pro provoz plavidel (6), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 725/2004 ze dne 31. března 2004 o zvýšení bezpečnosti lodí a přístavních zařízení (7), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/16/ES ze dne 23. dubna 2009 o státní přístavní inspekci (přepracované znění) (8) a případně podle Mezinárodního předpisu o námořní přepravě nebezpečného zboží, přijatého v roce 1965, v platném znění se vztahuje na informace požadované formuláři FAL. Proto pokud tyto informace odpovídají požadavkům uvedených právních předpisů, mělo by být akceptováno, aby byly poskytovány na formulářích FAL.
(4)
Má-li dojít ke zjednodušení, musí právní předpisy Unie vzhledem ke globálnímu rozměru námořní dopravy zohledňovat požadavky IMO.
(5)
Členské státy by měly prohloubit spolupráci mezi příslušnými orgány, jako jsou celní orgány, orgány ochrany hranic, orgány veřejného zdraví a dopravní orgány, s cílem i nadále zjednodušovat a harmonizovat ohlašovací formality v rámci Unie a co nejefektivněji využívat elektronického předávání údajů a systémů výměny informací, aby k odstranění překážek v námořní dopravě došlo pokud možno současně a aby byl vytvořen evropský prostor námořní dopravy bez překážek.
(6)
Měly by být k dispozici podrobné statistiky o námořní dopravě, které umožní vyhodnotit účinnost a potřebnost politických opatření k usnadnění námořní dopravy v Unii, s přihlédnutím k tomu, že by na členské státy neměly být kladeny další zbytečné požadavky na shromažďování statistických údajů a že by měl být plně využíván Eurostat. Pro účely této směrnice je důležité, aby byly sbírány relevantní údaje týkající se lodní dopravy uvnitř Unie nebo lodí, které zastavují v přístavech ve třetích zemích nebo ve svobodných pásmech.
(7)
Pro lodní společnosti by mělo být snazší využívat status „schválené pravidelné námořní linky“ v souladu s cílem sdělení Komise ze dne 21. ledna 2009 nazvaného „Sdělení a akční plán týkající se vytvoření evropského prostoru námořní dopravy bez překážek“.
(8)
Co nejdříve a nejpozději od 1. června 2015 by se měly v široké míře využívat elektronické prostředky předávání údajů pro všechny ohlašovací formality, a to na základě mezinárodních norem vypracovaných úmluvou FAL, je-li to možné. S cílem usnadnit a urychlit předávání informací, kterých může být velké množství, je třeba tam, kde je to možné, plnit ohlašovací formality elektronicky. V rámci Unie by měly být informace předávány na formulářích FAL v tištěné podobě pouze výjimečně a měly by být akceptovány pouze po omezenou dobu. Členské státy se vybízejí k tomu, aby administrativními prostředky, včetně finančních pobídek, podporovaly používání elektronické podoby ohlašování. Z výše uvedených důvodů by se výměna informací mezi příslušnými orgány členských států měla uskutečňovat elektronicky. Aby se tento vývoj usnadnil a aby se zajistilo plynulé fungování evropského prostoru námořní dopravy bez překážek, měly by být elektronické systémy ve větší míře technicky interoperabilní, a to pokud možno do stejného dne.
(9)
Subjekty zabývající se obchodem a dopravou by měly mít možnost podávat informace a dokumenty ke splnění ohlašovacích formalit ve standardizované podobě v rámci jednotného elektronického portálu. Jednotlivé údaje by měly být vždy poskytovány pouze jednou.
(10)
Systémy SafeSeaNet zřízené na vnitrostátní úrovni a na úrovni Unie by měly zjednodušit příjem, výměnu a distribuci informací mezi informačními systémy členských států v oblasti námořní činnosti. S cílem usnadnit námořní dopravu a snížit s ní související administrativní zátěž by měl být systém SafeSeaNet interoperabilní s jinými systémy Unie pro ohlašovací formality. Systém SafeSeaNet by měl být používán pro další výměnu informací pro usnadnění námořní dopravy. V systému SafeSeaNet by nemělo být nutné uvádět ohlašovací formality týkající se informací pro výhradně vnitrostátní účely.
(11)
Při přijímání nových opatření Unie by mělo být zajištěno, aby členské státy mohly zachovat elektronické předávání údajů a nebylo po nich požadováno použití formulářů v tištěné podobě.
(12)
Výhod spojených s elektronickým přenosem údajů lze v plné míře využívat pouze tehdy, probíhá-li mezi SafeSeaNet, e-Customs a elektronickými systémy pro zadávání a vyvolávání údajů plynulá a efektivní komunikace. Přitom by se v první řadě mělo využít platných norem, aby se omezila administrativní zátěž.
(13)
Formuláře FAL jsou pravidelně aktualizovány. Tato směrnice by proto měla odkazovat na platnou verzi těchto formulářů. Veškeré informace požadované právními předpisy členských států nad rámec požadavků úmluvy FAL by měly být sdělovány v podobě vypracované na základě norem úmluvy FAL.
(14)
Touto směrnicí by nemělo být dotčeno nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (9), nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (10), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (11), ani vnitrostátní předpisy v oblasti hraničních kontrol v případě členských států, které neuplatňují schengenské acquis o hraničních kontrolách, a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 450/2008 ze dne 23. dubna 2008, kterým se stanoví celní kodex Společenství (Modernizovaný celní kodex) (12).
(15)
Za účelem standardizace elektronického předávání informací, a aby se usnadnila námořní doprava, měly by členské státy rozšířit využívání elektronických prostředků pro předávání údajů podle odpovídajícího harmonogramu a měly by ve spolupráci s Komisí projednat možnost harmonizace využívání elektronických prostředků pro předávání údajů. Za tímto účelem by se měla zohlednit práce řídící skupiny na vysoké úrovni pro systém SafeSeaNet v souvislosti s plánem rozvoje SafeSeaNet, jakmile bude přijat, a konkrétní požadavky na financování a příslušné přidělení finančních prostředků Unie pro rozvíjení elektronického předávání údajů.
(16)
Lodě plavící se mezi přístavy nacházejícími se na celním území Unie je třeba osvobodit od povinnosti zasílat informace uvedené na formulářích FAL, pokud nepocházejí z přístavu nacházejícího se mimo uvedené území nebo ze svobodného pásma s kontrolním režimem I ve smyslu celních předpisů, ani se v nich nezastavují nebo do nich nepřiplouvají, aniž jsou tím dotčeny platné právní předpisy Unie a informace, které členské státy mohou požadovat v zájmu ochrany vnitřního pořádku a bezpečnosti a k prosazování právních předpisů v oblasti cel, daní, přistěhovalectví, životního prostředí nebo hygieny.
(17)
Výjimky ze správních formalit by mělo být možné udělit i na základě nákladu převáženého lodí, a nikoliv pouze na základě místa určení nebo místa vyplutí lodě. To je nezbytné v zájmu minimalizace dodatečných formalit v případě lodí, které zastavují v přístavu ve třetí zemi nebo ve svobodném pásmu. Komise by měla tuto otázku posoudit ve zprávě Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování této směrnice.
(18)
Je třeba zavést nový dočasný formulář s cílem harmonizovat údaje požadované podle předběžného prohlášení o bezpečnosti stanoveného v nařízení (ES) č. 725/2004.
(19)
Překážkou pro rozvoj sítě námořních pobřežních cest jsou často jazykové požadavky jednotlivých států. Členské státy by měly v souladu s mezinárodní praxí všemi prostředky usilovat o usnadnění písemné a ústní komunikace v námořní dopravě mezi členskými státy za účelem nalezení společných způsobů komunikace.
(20)
Komise by měla být zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o přílohu k této směrnici. Je zvláště důležité, aby Komise prováděla v rámci přípravných prací vhodné konzultace, včetně konzultací s odborníky.
(21)
Různé právní předpisy Unie, které vyžadují například předběžné ohlašovací formality při vstupu do přístavu, jako je směrnice 2009/16/ES, mohou stanovit rozdílné lhůty pro splnění těchto předběžných ohlašovacích formalit. Komise by měla přezkoumat možnost zkrácení a harmonizace těchto lhůt a využít výhod stávajícího pokroku v oblasti elektronického zpracování údajů v rámci zprávy Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování této směrnice, která by měla, je-li to vhodné, obsahovat legislativní návrh.
(22)
Ve zprávě Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování této směrnice by měla Komise posoudit, do jaké míry by bylo vhodné, aby se účel této směrnice, jejímž cílem je zjednodušit správní formality pro lodě připlouvající do přístavů členských států nebo z nich odplouvající, rozšířil i na vnitrozemské oblasti v okolí těchto přístavů, zejména na říční dopravu, za účelem rychlejšího a plynulejšího pohybu námořní lodní dopravy do vnitrozemí a v zájmu trvalého vyřešení problému přetížení námořních přístavů a jejich okolí.
(23)
Jelikož cílů této směrnice, zejména harmonizovaného zjednodušení námořní dopravy v rámci Unie, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodů rozsahu a účinků uvedeného opatření lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(24)
Podle judikatury Soudního dvora Evropské unie není v případech, v nichž je provedení směrnice ze zeměpisných důvodů bezpředmětné, toto provedení povinné. Proto se požadavky této směrnice nevztahují na ty členské státy, které nemají žádné přístavy, do nichž mohou lodě spadající do oblasti působnosti této směrnice běžně vplouvat.
(25)
Opatření stanovená v této směrnici přispívají k dosažení cílů lisabonské agendy.
(26)
Přístup do SafeSeaNet a do jiných elektronických systémů by měl být regulován, aby byla zajištěna ochrana obchodních a důvěrných informací, a neměly by jím být dotčeny platné právní předpisy na ochranu obchodních údajů, a pokud se týká ochrany osobních údajů, ani směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (13) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (14). Členské státy a orgány a instituce Unie by měly ochraně obchodních a důvěrných informací prostřednictvím vhodných systémů kontroly přístupu věnovat zvláštní pozornost.
(27)
V souladu s bodem 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (15) se členské státy vybízejí k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Unie sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními členských států, a aby je zveřejnily.
(28)
V zájmu srozumitelnosti by měla být směrnice 2002/6/ES nahrazena touto směrnicí,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Účelem této směrnice je zjednodušit a harmonizovat správní postupy používané v námořní dopravě standardizací elektronického předávání informací a racionalizací ohlašovacích formalit.
2. Tato směrnice se vztahuje na ohlašovací formality použitelné v námořní dopravě pro lodě připlouvající do přístavů v členských státech a odplouvající z nich.
3. Tato směrnice se nevztahuje na lodě osvobozené od ohlašovacích formalit.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„ohlašovacími formalitami“ informace stanovené v příloze, které v souladu s platnými právními předpisy členského státu musí být pro správní a procesní účely poskytnuty při připlutí lodě do přístavu nebo odplutí lodě z přístavu v tomto členském státě;
b)
„úmluvou FAL“ Úmluva Mezinárodní námořní organizace o usnadnění mezinárodní námořní dopravy, přijatá dne 9. dubna 1965, v platném znění;
c)
„formuláři FAL“ normalizované formuláře, jak jsou uvedeny v úmluvě FAL;
d)
„lodí“ jakékoli námořní plavidlo nebo loď;
e)
„SafeSeaNet“ systém Unie pro výměnu informací na moři, jak je stanoven ve směrnici 2002/59/ES;
f)
„elektronickým přenosem údajů“ se rozumí proces přenosu digitálně kódovaných informací za použití upravitelného strukturovaného formátu, který lze přímo používat k ukládání a zpracování počítačem.
Článek 3
Harmonizace a koordinace ohlašovacích formalit
1. Každý členský stát přijme opatření, jimiž zajistí, aby byly ohlašovací formality v členském státě požadovány harmonizovaným a koordinovaným způsobem.
2. Komise ve spolupráci s členskými státy vypracuje mechanismy pro harmonizaci a koordinaci ohlašovacích formalit v Unii.
Článek 4
Hlášení před připlutím do přístavu
V souladu se zvláštními ustanoveními o ohlašování obsaženými v platných právních předpisech Unie nebo mezinárodních právních předpisech použitelných pro námořní dopravu a závazných pro členské státy, včetně ustanovení o kontrole osob a zboží, zajistí členské státy, aby velitel nebo jiná osoba řádně oprávněná provozovatelem lodě podal příslušnému orgánu určenému členským státem před připlutím do přístavu v tomto členském státě hlášení s informacemi požadovanými podle ohlašovacích formalit:
a)
nejméně 24 hodin předem nebo
b)
nejpozději v době, kdy loď opouští předchozí přístav, pokud doba plavby trvá méně než 24 hodin, nebo
c)
není-li přístav, kde se má loď zastavit, znám nebo je-li změněn v průběhu plavby, jakmile je tato informace dostupná.
Článek 5
Elektronické předávání údajů
1. Členské státy akceptují plnění ohlašovacích formalit v elektronické podobě a jejich předávání prostřednictvím jednotného portálu co nejdříve a nejpozději ode dne 1. června 2015.
Tento jednotný portál propojující SafeSeaNet, e-Customs a jiné elektronické systémy je místem, kde jsou poskytovány veškeré informace v souladu s touto směrnicí, a to vždy pouze jednou, a dále zpřístupněny příslušným orgánům a členským státům.
2. Aniž je dotčena příslušná podoba stanovená v úmluvě FAL, musí být podoba uvedená v odstavci 1 v souladu s článkem 6.
3. Vyžadují-li právní předpisy Unie ohlašovací formality, musí být elektronické systémy uvedené v odstavci 1 v míře nutné pro řádné fungování jednotného portálu zavedeného podle odstavce 1 interoperabilní, dostupné a slučitelné se systémem SafeSeaNet zřízeným v souladu se směrnicí 2002/59/ES a tam, kde je to vhodné, s počítačovými systémy stanovenými rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 70/2008/ES ze dne 15. ledna 2008 o bezpapírovém prostředí pro celnictví a obchod (16).
4. Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení o celních a hraničních kontrolách obsažená v nařízení (EHS) č. 2913/92 a nařízení (ES) č. 562/2006, konzultují členské státy s hospodářskými subjekty a informují Komisi o dosaženém pokroku podle postupů stanovených v rozhodnutí č. 70/2008/ES.
Článek 6
Výměna údajů
1. Členské státy zajistí, aby informace obdržené na základě ohlašovacích formalit stanovených v právním předpisu Unie byly vloženy do jejich vnitrostátních systémů SafeSeaNet a aby důležité části těchto informací byly zpřístupněny ostatním členským státům prostřednictvím systému SafeSeaNet. Nestanoví-li členský stát jinak, nevztahuje se toto ustanovení na informace obdržené podle nařízení (EHS) č. 2913/92, nařízení (EHS) č. 2454/93, nařízení (ES) č. 562/2006 a nařízení (ES) č. 450/2008.
2. Členské státy zajistí, aby k informacím obdrženým v souladu s odstavcem 1 měly na požádání přístup příslušné vnitrostátní orgány.
3. Vzor elektronické podoby zpráv, který se má používat v rámci systémů SafeSeaNet podle odstavce 1, se stanoví v souladu s článkem 22a směrnice 2002/59/ES.
4. Členské státy mohou poskytnout příslušný přístup k informacím uvedeným v odstavci 1 prostřednictvím buď vnitrostátního jednotného portálu s využitím elektronického systému pro výměnu informací, nebo vnitrostátních systémů SafeSeaNet.
Článek 7
Informace ve formulářích FAL
Členské státy akceptují pro splnění ohlašovacích formalit formuláře FAL. Členské státy smějí přijímat informace požadované v souladu s právním předpisem Unie v tištěné podobě pouze do 1. června 2015.
Článek 8
Důvěrnost
1. Členské státy v souladu s platnými právními předpisy Unie nebo vnitrostátními právními předpisy přijmou nezbytná opatření k zajištění důvěrnosti obchodních nebo jiných důvěrných informací vyměněných v souladu s touto směrnicí.
2. Členské státy zejména dbají na zajištění ochrany obchodních údajů shromážděných podle této směrnice. Pokud jde o osobní údaje, dbají na to, aby dodržovaly směrnici 95/46/ES. Orgány a jiné subjekty Unie dbají o to, aby dodržovaly nařízení (ES) č. 45/2001.
Článek 9
Výjimky
Členské státy zajistí, aby lodě, které spadají do oblasti působnosti směrnice 2002/59/ES a které se plaví mezi přístavy nacházejícími se na celním území Unie, ale nepocházejí z přístavu nacházejícího se mimo toto území nebo ze svobodného pásma s kontrolním režimem I ve smyslu celních předpisů ani se v nich nezastavují ani do nich neodplouvají, byly osvobozeny od povinnosti poskytovat informace obsažené ve formulářích FAL, aniž jsou dotčeny příslušné právní předpisy Unie a možnost členských států vyžadovat na formulářích FAL informace uvedené v bodech 1 až 6 části B přílohy této směrnice, které jsou nezbytné z důvodu zajištění vnitřního pořádku a bezpečnosti a prosazování právních předpisů v oblasti cel, daní, přistěhovalectví, životního prostředí a hygieny.
Článek 10
Postup pro přijímání změn
1. Komise může přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o přílohu této směrnice, aby zajistila, že budou zohledněny veškeré změny formulářů FAL, které provede IMO. Tyto změny nesmějí mít za následek rozšíření oblasti působnosti této směrnice.
2. V případě aktů v přenesené pravomoci uvedených v tomto článku se použijí postupy stanovené v článcích 11, 12 a 13.
Článek 11
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v článku 10 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 18. listopadu 2010. Komise předloží zprávu o přenesené pravomoci nejpozději šest měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhé období, pokud je Evropský parlament nebo Rada nezruší v souladu s článkem 12.
2. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
3. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci svěřená Komisi podléhá podmínkám stanoveným v článcích 12 a 13.
Článek 12
Zrušení přenesení pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 10 kdykoli zrušit.
2. Orgán, který zahájil vnitřní postup s cílem rozhodnout, zda zrušit přenesení pravomocí, uvědomí v přiměřené lhůtě před přijetím konečného rozhodnutí druhý orgán a Komisi a uvede pravomoci, jejichž přenesení by mohlo být zrušeno, a důvody tohoto zrušení.
3. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku okamžitě nebo k pozdějšímu dni, který v něm je upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci. Bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 13
Námitky proti aktům v přenesené pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne oznámení.
Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
2. Pokud Evropský parlament ani Rada v původní dvouměsíční lhůtě nebo případně prodloužené lhůtě námitky proti aktu v přenesené pravomoci nevysloví, je akt v přenesené pravomoci zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstupuje v platnost dnem v něm stanoveným.
Akt v přenesené pravomoci může být zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstoupit v platnost před uplynutím původní dvouměsíční lhůty nebo případně prodloužené lhůty, pokud Evropský parlamentu i Rada uvědomí Komisi o svém rozhodnutí námitky nevyslovit.
3. Akt v přenesené pravomoci nevstoupí v platnost, pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada vysloví námitky. Orgán, který vyslovuje námitky proti aktu v přenesené pravomoci, je odůvodní.
Článek 14
Provedení
1. Členské státy do 19. května 2012 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí. Neprodleně sdělí jejich znění Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 19. května 2012.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 15
Zpráva
Komise podá Evropskému parlamentu a Radě do 19. listopadu 2013 zprávu o uplatňování této směrnice, v níž uvede mimo jiné:
a)
zda je možné rozšířit zjednodušující opatření zavedená touto směrnicí i na vnitrozemskou vodní dopravu;
b)
zda jsou říční informační služby kompatibilní s postupem elektronického předávání údajů uvedeným v této směrnici;
c)
informace o pokroku při harmonizaci a koordinaci ohlašovacích formalit, kterého bylo dosaženo v souladu s článkem 3;
d)
zda je možné odstranit nebo zjednodušit formality u lodí, které zastavují v přístavech ve třetích zemích nebo ve svobodných pásmech;
e)
dostupné údaje o pohybech lodí uvnitř Unie nebo o lodích zastavujících v přístavech třetích zemí nebo ve svobodných pásmech.
Tato zpráva je v případě potřeby doplněna legislativním návrhem.
Článek 16
Zrušení směrnice 2002/6/ES
Směrnice 2002/6/ES se zrušuje od 19. května 2012. Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 17
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 20. října 2010.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2010/65/EU,
annettu 20 päivänä lokakuuta 2010,
jäsenvaltioiden satamiin saapuvia ja/tai satamista lähteviä aluksia koskevista ilmoitusmuodollisuuksista ja direktiivin 2002/6/EY kumoamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (2),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (3),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Yhteisön jäsenvaltioiden satamiin saapuvia ja/tai satamista lähteviä aluksia koskevista ilmoitusmuodollisuuksista 18 päivänä helmikuuta 2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/6/EY (4) velvoittaa jäsenvaltiot hyväksymään liikenteen helpottamiseksi tiettyjä standardoituja lomakkeita, jäljempänä ’FAL-lomakkeet’, jotka on määritelty Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) 9 päivänä huhtikuuta 1965 tehdyssä kansainvälisen meriliikenteen helpottamista koskevassa yleissopimuksessa, jäljempänä ’FAL-yleissopimus’, sellaisena kuin se on muutettuna.
(2)
Unionin säädöksissä edellytettyjä ja jäsenvaltioiden edellyttämiä ilmoitusvelvollisuuksia on yksinkertaistettava ja yhdenmukaistettava mahdollisimman suuressa määrin meriliikenteen helpottamiseksi ja meriliikenteen harjoittajien hallinnollisten rasitteiden keventämiseksi. Tämä direktiivi ei saisi kuitenkaan vaikuttaa vaadittujen tietojen luonteeseen ja sisältöön, eikä siinä saisi ottaa käyttöön uusia ilmoitusvaatimuksia sellaisia aluksia varten, joita kyseinen velvoite ei jo koske jäsenvaltioissa sovellettavan lainsäädännön mukaisesti. Siinä olisi käsiteltävä yksinomaan tapaa, jolla ilmoitusmenettelyjä voidaan yksinkertaistaa ja yhdenmukaistaa ja jolla tietoja voidaan kerätä tehokkaammin.
(3)
Aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottolaitteista satamissa 27 päivänä marraskuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2000/59/EY (5), alusliikennettä koskevan yhteisön seuranta- ja tietojärjestelmän perustamisesta 27 päivänä kesäkuuta 2002 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/59/EY (6), alusten ja satamarakenteiden turvatoimien parantamisesta 31 päivänä maaliskuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 725/2004 (7), satamavaltioiden suorittamasta valvonnasta 23 päivänä huhtikuuta 2009 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2009/16/EY (uudelleenlaadittu) (8) ja tarpeen mukaan vuonna 1965 hyväksytyssä vaarallisten aineiden kansainvälisessä merenkulkualan kuljetussäännöstössä ja sen hyväksytyissä ja voimaan tulleissa tarkistuksissa vaadittujen tietojen antaminen satamaan saavuttaessa ja/tai satamasta lähdettäessä vastaa FAL-lomakkeilla vaadittujen tietojen antamista. Tämän vuoksi olisi hyväksyttävä näiden tietojen antaminen FAL-lomakkeella, mikäli ne vastaavat edellä mainituissa säädöksissä vaadittuja tietoja.
(4)
Meriliikenteen maailmanlaajuisen ulottuvuuden vuoksi unionin säädöksissä on yksinkertaistamisen varmistamiseksi otettava huomioon IMOn vaatimukset.
(5)
Jäsenvaltioiden olisi syvennettävä tulli-, rajavalvonta-, kansanterveys- ja liikenneviranomaistensa ja muiden toimivaltaisten viranomaistensa välistä yhteistyötä, jotta unionissa voitaisiin jatkaa ilmoitusmuodollisuuksien yksinkertaistamista ja yhdenmukaistamista sekä käyttää mahdollisimman tehokkaasti sähköisiä tiedonsiirto- ja tiedonvaihtojärjestelmiä meriliikenteen esteiden poistamiseksi ja eurooppalaisen esteettömän meriliikennealueen luomiseksi mahdollisimman samanaikaisesti.
(6)
Unionin meriliikenteen helpottamiseen tähtäävien toimien tehokkuuden ja tarpeen arvioimiseksi olisi oltava käytettävissä yksityiskohtaisia meriliikennetilastoja ja olisi huolehdittava siitä, että tilastojen keruu ei aiheuta tarpeettomia lisävaatimuksia jäsenvaltioille ja että Eurostatia käytetään kaikin tavoin hyväksi. Tämän direktiivin soveltamiseksi olisi tärkeää kerätä tietoja unionin laivaliikenteestä ja/tai kolmansien maiden tai vapaa-alueiden satamissa käyvistä aluksista.
(7)
Meriliikenteen harjoittajien olisi voitava aiempaa helpommin hyödyntää ”hyväksytyn säännöllisen liikenteen” harjoittajan asemaa esteettömän eurooppalaisen meriliikennealueen luomisesta 21 päivänä tammikuuta 2009 annetussa komission tiedonannossa ja toimintasuunnitelmassa asetetun tavoitteen mukaisesti.
(8)
Sähköisiä tiedonsiirtovälineitä olisi ryhdyttävä käyttämään yleisesti mahdollisimman pian ja viimeistään 1 päivänä kesäkuuta 2015 kaikkien ilmoitusmuodollisuuksien täyttämisessä hyödyntäen soveltuvin osin FAL-yleissopimuksen mukaisia kansainvälisiä standardeja. Mahdollisesti hyvinkin suurten tietomäärien siirron sujuvoittamiseksi ja nopeuttamiseksi ilmoitusmuodollisuudet olisi täytettävä mahdollisuuksien mukaan sähköisesti. Tietojen toimittamisen paperimuodossa FAL-lomakkeilla olisi oltava unionissa poikkeus, joka on hyväksyttävissä ainoastaan rajoitetun ajan. Jäsenvaltioita kehotetaan hyödyntämään taloudellisia kannustimia ja muita hallinnollisia keinoja sähköisen tiedonsiirron käytön edistämiseksi. Edellä mainituista syistä myös jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välisen tiedonvaihdon olisi tapahduttava sähköisesti. Tämän kehityksen edistämiseksi sähköisten järjestelmien on oltava teknisesti yhteentoimivia aiempaa laajemmin ja mahdollisuuksien mukaan samassa määräajassa, jotta varmistettaisiin esteettömän eurooppalaisen meriliikennealueen moitteeton toiminta.
(9)
Kaupan ja liikenteen osapuolten olisi voitava toimittaa tiedot ja asiakirjat vakiomuotoisina keskitetyn sähköisen palvelupisteen kautta täyttääkseen ilmoittamismuodollisuudet. Yksittäiset tiedot olisi toimitettava ainoastaan kerran.
(10)
Kansallisella tasolla ja unionissa käyttöön otettavien SafeSeaNet-järjestelmien olisi helpotettava tietojen vastaanottamista, vaihtoa ja jakelua jäsenvaltioiden meriliikenteen tietojärjestelmien välillä. Jotta meriliikennettä voitaisiin edistää ja sen hallinnollisia rasitteita keventää, SafeSeaNet-järjestelmän olisi oltava yhteentoimiva unionin muiden ilmoitusmuodollisuuksia koskevien järjestelmien kanssa. SafeSeaNet-järjestelmää olisi käytettävä tiedonvaihdon lisäämiseen meriliikenteen helpottamiseksi. Pelkästään kansallista tarkoitusta varten annettavia tietoja koskeviin ilmoitusmuodollisuuksiin ei olisi oltava tarpeen käyttää SafeSeaNet-järjestelmää.
(11)
Uusia unionin toimenpiteitä hyväksyttäessä olisi varmistettava, että jäsenvaltiot voivat säilyttää sähköisen tiedonsiirron ja että niiltä ei vaadita paperimuodon käyttöä.
(12)
Täyden hyödyn saaminen sähköisestä tiedonsiirrosta edellyttää, että SafeSeaNet-järjestelmän, sähköisen tullijärjestelmän ja tietojen syöttämiseen ja hakemiseen tarkoitettujen sähköisten järjestelmien välinen yhteydenpito on sujuvaa ja tehokasta. Tätä varten olisi käytettävä ensisijaisesti tällä hetkellä sovellettavia standardeja hallinnollisten rasitteiden lisääntymisen välttämiseksi.
(13)
FAL-lomakkeet saatetaan säännöllisesti ajan tasalle. Tässä direktiivissä olisi siksi viitattava lomakkeiden voimassa oleviin versioihin. Sellaisista jäsenvaltioiden lainsäädännössä edellytetyistä tiedoista, jotka menevät FAL-yleissopimuksen vaatimuksia pidemmälle, olisi ilmoitettava FAL-yleissopimuksen standardien pohjalta kehitettävässä muodossa.
(14)
Tämä direktiivi ei saisi vaikuttaa yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annettuun neuvoston asetukseen (ETY) N:o 2913/92 (9), tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2 päivänä heinäkuuta 1993 annettuun komission asetukseen (ETY) N:o 2454/93 (10), henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta yhteisön säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) 15 päivänä maaliskuuta 2006 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EY) N:o 562/2006 (11), Schengenin rajasäännöstöä soveltamattomien jäsenvaltioiden rajavalvonnan alan kansallisen lainsäädännön eikä yhteisön tullikoodeksista (uudistettu tullikoodeksi) 23 päivänä huhtikuuta 2008 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EY) N:o 450/2008 (12).
(15)
Sähköisen tiedonsiirron standardoimiseksi ja meriliikenteen helpottamiseksi jäsenvaltioiden olisi laajennettava sähköisen tiedonsiirron menetelmien käyttöä tarkoituksenmukaisen aikataulun mukaisesti, ja niiden olisi pohdittava yhteistyössä komission kanssa mahdollisuuksia yhdenmukaistaa sähköisten tiedonsiirtomenetelmien käyttöä. Tässä tarkoituksessa olisi otettava huomioon SafeSeaNet-järjestelmän korkean tason työryhmän SafeSeaNet-etenemissunnitelmaa koskeva työ sitten, kun suunnitelma on hyväksytty, ja tarkasteltava sähköisen tiedonsiirron kehittämisen käytännön rahoitustarpeita sekä niihin osoitettavia unionin varoja.
(16)
Unionin tullialueella sijaitsevien satamien välillä liikennöivät alukset olisi vapautettava FAL-lomakkeissa tarkoitettujen tietojen toimittamisvelvollisuudesta, kun alusten lähtö- tai määräpaikkana tai välisatamana ei ole kyseisen alueen tai tullilainsäädännössä tarkoitetun valvontatyypin I mukaisen vapaa-alueen ulkopuolella sijaitseva satama, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asiaan sovellettavia unionin säädöksiä ja jäsenvaltioiden mahdollisuutta pyytää tietoja sisäisen järjestyksen turvaamiseksi ja turvallisuuden varmistamiseksi sekä tulli-, vero-, maahanmuutto- ympäristö- ja terveyslainsäädännön täytäntöön panemiseksi.
(17)
Hallinnollisista muodollisuuksista vapauttamisen olisi oltava sallittua myös aluksen lastin perusteella eikä ainoastaan aluksen lähtö- ja/tai määräpaikan perusteella. Tämä on tarpeen, jotta kolmannen maan tai vapaa-alueen satamassa käyneitä aluksia koskevat lisämuodollisuudet minimoidaan. Komission olisi tarkasteltava tätä seikkaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle tämän direktiivin toimivuudesta annettavan kertomuksen yhteydessä.
(18)
Olisi otettava käyttöön uusi väliaikainen lomake asetuksen (EY) N:o 725/2004 mukaisessa ennakkoon annettavassa turvailmoituksessa vaadittujen tietojen yhdenmukaistamiseksi.
(19)
Kansalliset kielivaatimukset ovat usein esteenä rannikkoliikenteen verkoston kehittämiselle. Jäsenvaltioiden olisi kaikin mahdollisin tavoin pyrittävä helpottamaan kirjallista ja suullista yhteydenpitoa jäsenvaltioiden välisessä meriliikenteessä kansainvälisten käytäntöjen mukaisesti, jotta löydettäisiin yhteiset yhteydenpitotavat.
(20)
Komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tämän direktiivin liitteeseen liittyviä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla.
(21)
On mahdollista, että erilaisissa unionin säädöksissä, joissa esimerkiksi vaaditaan ennakkoilmoitusta satamaan saavuttaessa, kuten direktiivissä 2009/16/EY, säädetään eri määräaikoja näiden ennakkoilmoitusmuodollisuuksien täyttämiseksi. Komission olisi Euroopan parlamentille ja neuvostolle tämän direktiivin toimivuudesta annettavan kertomuksen yhteydessä tarkasteltava mahdollisuuksia lyhentää ja yhdenmukaistaa näitä määräaikoja hyödyntämällä sähköisen tietojenkäsittelyn edistymistä ja liitettävä kertomukseen tarvittaessa lainsäädäntöehdotus.
(22)
Komission olisi Euroopan parlamentille ja neuvostolle tämän direktiivin toimivuudesta annettavan kertomuksen yhteydessä tutkittava, missä määrin tämän direktiivin tavoitteen eli jäsenvaltioiden satamiin saapuvia ja/tai satamista lähteviä aluksia koskevien hallinnollisten muodollisuuksien yksinkertaistamisen olisi koskettava myös näihin satamiin liittyvää sisämaata ja erityisesti jokiliikennettä meriliikenteeseen kytkevän sisämaaliikenteen nopeuttamiseksi ja sujuvoittamiseksi sekä merisatamien ja niitä ympäröivien alueiden ruuhkien purkamiseksi pysyvästi.
(23)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitteita, ja niistä erityisesti meriliikenteen helpottamista yhdenmukaisella tavalla koko unionissa, vaan ne voidaan toiminnan laajuuden tai vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen.
(24)
Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti direktiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä ei ole pakollista silloin, kun se maantieteellisten syiden vuoksi on hyödytöntä. Sen vuoksi tämän direktiivin vaatimukset eivät koske jäsenvaltioita, joilla ei ole satamia, joissa tämän direktiivin soveltamisalan piiriin kuuluvat alukset voivat tavallisesti käydä.
(25)
Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet auttavat saavuttamaan Lissabonin toimintaohjelman tavoitteet.
(26)
SafeSeaNet-järjestelmän ja muiden sähköisten välineiden käyttöoikeutta olisi säänneltävä kaupallisten ja luottamuksellisten tietojen suojaamiseksi rajoittamatta kaupallisten tietojen suojaamista koskevan lainsäädännön soveltamista sekä henkilötietojen osalta yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY (13) ja yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 45/2001 (14) soveltamista. Jäsenvaltioiden sekä unionin toimielinten ja elinten olisi erityisesti kiinnitettävä huomiota tarpeeseen suojata kaupalliset ja luottamukselliset tiedot asianmukaisilla käyttöoikeuksien valvontajärjestelmillä.
(27)
Paremmasta lainsäädännöstä tehdyn toimielinten välisen sopimuksen (15) 34 kohdan mukaisesti jäsenvaltioita kannustetaan laatimaan itseään varten ja unionin edun vuoksi omia taulukoitaan, joista ilmenee mahdollisuuksien mukaan tämän direktiivin ja sen kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen edellyttämien toimenpiteiden välinen vastaavuus, ja julkaisemaan ne.
(28)
Selkeyden vuoksi direktiivi 2002/6/EY olisi korvattava tällä direktiivillä,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
1. Tämän direktiivin tarkoituksena on yksinkertaistaa ja yhdenmukaistaa hallinnollisia menettelyjä, joita sovelletaan meriliikenteeseen tekemällä sähköisestä tiedonsiirrosta vakiomenettely ja järkeistämällä ilmoitusmuodollisuudet.
2. Tätä direktiiviä sovelletaan meriliikenteen ilmoitusmuodollisuuksiin, jotka koskevat jäsenvaltioiden satamiin saapuvia tai niistä lähteviä aluksia.
3. Tätä direktiiviä ei sovelleta ilmoitusmuodollisuuksista vapautettuihin aluksiin.
2 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a)
’ilmoitusmuodollisuuksilla’ liitteessä esitettyjä tietoja, jotka on jäsenvaltiossa sovellettavaa lainsäädäntöä noudattaen toimitettava hallinnollisiin ja menettelyjä koskeviin tarkoituksiin aluksen saapuessa jäsenvaltion satamaan tai lähtiessä sen satamasta;
b)
’FAL-yleissopimuksella’9 päivänä huhtikuuta 1965 tehtyä kansainvälisen meriliikenteen helpottamista koskevaa IMOn yleissopimusta sellaisena kuin se on muutettuna;
c)
’FAL-lomakkeilla’ FAL-yleissopimuksen mukaisia standardoituja lomakkeita;
d)
’aluksella’ kaikkia merialuksia;
e)
’SafeSeaNet-järjestelmällä’ direktiivissä 2002/59/EY määriteltyä unionin merenkulun tiedonvaihtojärjestelmää;
f)
’tietojen toimittamisella sähköisesti’ digitaalisesti koodattujen tietojen siirtoprosessia, jossa käytetään muunneltavaa rakenteista muotoa, joka soveltuu suoraan tietokoneella tallennettavaksi ja käsiteltäväksi.
3 artikla
Ilmoitusmuodollisuuksien yhdenmukaistaminen ja yhteensovittaminen
1. Kunkin jäsenvaltion on toteutettava toimenpiteitä varmistaakseen, että kyseisessä jäsenvaltiossa vaaditaan ilmoitusmuodollisuuksia yhdenmukaisella ja yhteensovitetulla tavalla.
2. Komissio kehittää yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa mekanismeja ilmoitusmuodollisuuksien yhdenmukaistamiseksi ja yhteensovittamiseksi unionissa.
4 artikla
Ennakkoilmoitus saapumisesta satamiin
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että päällikkö tai muu liikennöitsijän asianmukaisesti valtuuttama henkilö ilmoittaa ennen jäsenvaltiossa sijaitsevaan satamaan saapumista jäsenvaltion nimeämälle toimivaltaiselle viranomaiselle ilmoitusmuodollisuuksissa vaaditut tiedot, jollei sovellettavista unionin säädösten tai meriliikennettä koskevien, jäsenvaltioita sitovien kansainvälisten oikeudellisten välineiden ilmoittamista koskevista erityisistä säädöksistä, mukaan lukien henkilöiden ja tavaroiden tarkastusta koskevat säännökset, muuta johdu,
a)
vähintään 24 tuntia etukäteen; tai
b)
viimeistään silloin, kun alus lähtee edellisestä satamasta, jos matkan kesto on alle 24 tuntia; tai
c)
jos seuraavaa satamaa ei tiedetä tai se on muuttunut matkan aikana, heti kun tieto on saatavilla.
5 artikla
Tietojen toimittaminen sähköisesti
1. Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä ilmoitusmuodollisuuksien täyttäminen sähköisesti ja tietojen toimittaminen keskitetyn palvelupisteen kautta mahdollisimman pian ja joka tapauksessa viimeistään 1 päivänä kesäkuuta 2015.
Palvelupiste yhdistää SafeSeaNet-järjestelmän, sähköisen tullijärjestelmän ja muut sähköiset järjestelmät, ja sen kautta on voitava tämän direktiivin mukaisesti ilmoittaa kaikki tarvittavat tiedot siten, että niitä ei tarvitse ilmoittaa kuin kerran ja ne ovat eri toimivaltaisten viranomaisten ja jäsenvaltioiden saatavilla.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun muodon on oltava 6 artiklan mukainen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta FAL-yleissopimuksessa määrättyä asianmukaista muotoa.
3. Kun unionin säädöksissä edellytetään ilmoitusmuodollisuuksia ja siinä määrin kuin 1 kohdan mukaisesti perustetun keskitetyn palvelupisteen toimivuuden kannalta on tarpeen, 1 kohdassa tarkoitettujen sähköisten menetelmien on oltava yhteentoimivia, yleisesti saatavilla ja yhteensopivia direktiivin 2002/59/EY mukaisesti käyttöön otetun SafeSeaNet-järjestelmän sekä tarvittaessa paperittomasta tullin ja kaupan toimintaympäristöstä 15 päivänä tammikuuta 2008 tehdyn Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 70/2008/EY (16) mukaisten tietojärjestelmien kanssa.
4. Jäsenvaltioiden on kuultava talouden toimijoita ja ilmoitettava komissiolle asian etenemisestä päätöksessä N:o 70/2008/EY säädettyjen menettelyjen mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (ETY) N:o 2913/92 ja asetuksen (EY) N:o 562/2006 tullia ja rajavalvontaa koskevien erityissäännösten soveltamista.
6 artikla
Tiedonvaihto
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että unionin säädöksessä säädettyjen ilmoitusmuodollisuuksien mukaisesti saadut tiedot ovat saatavilla niiden kansallisissa SafeSeaNet-järjestelmissä, ja asetettava tiedot asiaankuuluvilta osiltaan muiden jäsenvaltioiden saataville SafeSeaNet-järjestelmän välityksellä. Tätä ei sovelleta asetuksen (ETY) N:o 2913/92, asetuksen (ETY) N:o 2454/93, asetuksen (EY) N:o 562/2006 ja asetuksen (EY) N:o 450/2008 nojalla saatuihin tietoihin, jollei jäsenvaltio toisin säädä.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 1 kohdan mukaisesti saadut tiedot ovat pyynnöstä asiaankuuluvien kansallisten viranomaisten saatavilla.
3. Edellä olevan 1 kohdan mukaisesti kansallisissa SafeSeaNet-järjestelmissä käytettävien viestien sähköinen muoto määritellään direktiivin 2002/59/EY 22 a artiklan mukaisesti.
4. Jäsenvaltiot voivat mahdollistaa pääsyn 1 kohdassa tarkoitettuihin tietoihin joko kansallisen keskitetyn palvelupisteen kautta sähköisellä tiedonvaihtojärjestelmällä tai kansallisen SafeSeaNet-järjestelmän kautta.
7 artikla
Tietojen toimittaminen FAL-lomakkeilla
Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä FAL-lomakkeet ilmoitusmuodollisuuksien täyttämiseksi. Jäsenvaltiot voivat hyväksyä unionin säädöksen mukaisesti edellytettävien tietojen toimittamisen paperimuodossa enintään 1 päivään kesäkuuta 2015 saakka.
8 artikla
Luottamuksellisuus
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava sovellettavien unionin säädösten tai kansallisen lainsäädännön mukaisesti tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tämän direktiivin mukaisesti vaihdettavat kaupalliset ja muut luottamukselliset tiedot käsitellään luottamuksellisina.
2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava erityisesti tämän direktiivin nojalla kerättyjen kaupallisten tietojen suojaamisesta. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että ne noudattavat direktiiviä 95/46/EY. Unionin toimielinten ja elinten on varmistettava, että ne noudattavat asetusta (EY) N:o 45/2001.
9 artikla
Poikkeukset
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että direktiivin 2002/59/EY soveltamisalaan kuuluvat alukset, jotka liikennöivät unionin tullialueella sijaitsevien satamien välillä ja joiden lähtö- tai määräpaikkana tai välisatamana ei ole mainitun alueen tai tullilainsäädännön mukaisen valvontatyypin I mukaisen vapaa-alueen ulkopuolella sijaitseva satama, vapautetaan FAL-lomakkeisiin sisältyvien tietojen toimittamisvelvollisuudesta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asiaan sovellettavien unionin säädösten soveltamista ja jäsenvaltioiden mahdollisuutta pyytää tämän direktiivin liitteessä olevan B osan 1-6 kohdassa tarkoitettujen FAL-lomakkeiden sisältämiä tietoja, jotka ovat tarpeen sisäisen järjestyksen turvaamiseksi ja turvallisuuden varmistamiseksi sekä tulli-, vero-, maahanmuutto- ympäristö- ja terveyslainsäädännön täytäntöön panemiseksi.
10 artikla
Muutosmenettely
1. Komissio voi antaa tämän direktiivin liitteen osalta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä varmistaakseen, että IMOn FAL-lomakkeisiin mahdollisesti tekemät muutokset otetaan huomioon. Näillä muutoksilla ei laajenneta tämän direktiivin soveltamisalaa.
2. Tässä artiklassa tarkoitettuihin delegoituihin säädöksiin sovelletaan 11, 12 ja 13 artiklassa säädettyjä menettelyjä.
11 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Siirretään komissiolle viiden vuoden ajaksi 18 päivästä marraskuuta 2010 lukien valta antaa 10 artiklassa tarkoitettuja delegoituja säädöksiä. Komissio esittää siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään kuusi kuukautta ennen viiden vuoden kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto peruuta siirtoa 12 artiklan mukaisesti.
2. Heti kun komissio on hyväksynyt delegoidun säädöksen, se antaa säädöksen tiedoksi samanaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
3. Komissiolle siirrettyyn valtaan antaa delegoituja säädöksiä sovelletaan 12 ja 13 artiklassa säädettyjä ehtoja.
12 artikla
Säädösvallan siirron peruuttaminen
1. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi peruuttaa 10 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron milloin tahansa.
2. Toimielin, joka on aloittanut sisäisen menettelyn päättääkseen, peruuttaako se säädösvallan siirron, pyrkii ilmoittamaan asiasta toiselle toimielimelle ja komissiolle kohtuullisessa ajassa ennen lopullisen päätöksen tekemistä sekä ilmoittaa samalla, mitä siirrettyä säädösvaltaa mahdollinen peruuttaminen koskee, ja mainitsee peruuttamisen syyt.
3. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Päätös tulee voimaan joko välittömästi tai jonakin myöhempänä, siinä mainittuna päivänä. Päätös ei vaikuta aiemmin annettujen delegoitujen säädösten voimassaoloon. Se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
13 artikla
Delegoitujen säädösten vastustaminen
1. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi vastustaa delegoitua säädöstä kahden kuukauden kuluessa siitä, kun säädös on annettu tiedoksi.
Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa pidennetään kahdella kuukaudella.
2. Jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole alkuperäisen kahden kuukauden määräajan tai, tilanteen mukaan, pidennetyn määräajan päättyessä vastustanut delegoitua säädöstä, se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja se tulee voimaan siinä mainittuna päivänä.
Delegoitu säädös voidaan julkaista Euroopan unionin virallisessa lehdessä, ja se voi tulla voimaan ennen alkuperäisen kahden kuukauden määräajan tai, tilanteen mukaan, pidennetyn määräajan umpeutumista, jos Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat molemmat ilmoittaneet komissiolle aikeestaan olla vastustamatta säädöstä.
3. Jos Euroopan parlamentti tai neuvosto vastustaa delegoitua säädöstä, se ei tule voimaan. Säädöstä vastustava toimielin esittää syyt, miksi se vastustaa delegoitua säädöstä.
14 artikla
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
1. Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava viimeistään 19 päivänä toukokuuta 2012 tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset. Niiden on viipymättä toimitettava nämä säädökset kirjallisina komissiolle.
Niiden on sovellettava näitä säännöksiä 19 päivästä toukokuuta 2012.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
15 artikla
Kertomus
Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 19 päivänä marraskuuta 2013 kertomuksen tämän direktiivin toimivuudesta ja tarkastelee siinä muun muassa
a)
mahdollisuutta ulottaa tällä direktiivillä toteutettu yksinkertaistaminen koskemaan myös sisävesiliikennettä;
b)
jokiliikenteen tietopalvelun yhteensopivuutta tässä direktiivissä tarkoitetun sähköisen tiedonsiirtomenettelyn kanssa;
c)
edellä 3 artiklassa tarkoitettua edistymistä ilmoitusmuodollisuuksien yhdenmukaistamisessa ja yhteensovittamisessa;
d)
mahdollisuuksia välttää tai yksinkertaistaa kolmannen maan tai vapaa-alueen satamassa käyneitä aluksia koskevia muodollisuuksia;
e)
unionin alusliikennettä/alusten liikkeitä ja/tai kolmansien maiden tai vapaa-alueiden satamissa käyviä aluksia koskevien tietojen saatavuutta.
Kertomukseen liitetään tarvittaessa lainsäädäntöehdotus.
16 artikla
Direktiivin 2002/6/EY kumoaminen
Kumotaan direktiivi 2002/6/EY 19 päivästä toukokuuta 2012. Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin.
17 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Strasbourgissa 20 päivänä lokakuuta 2010.