ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 19. října 2011
o režimech státních podpor zavedených Řeckem ve prospěch prefektur Kastorie, Evia, Florina, Kilkis, Rhodope, Evros, Xanthi a Dodecanese a na ostrovech Lesbos, Samos a Chios (restrukturalizace dluhů)
(č. C 23/04 (ex NN 153/03), C 20/05 (ex NN 70/04) a C 50/05 (ex NN 20/05))
(oznámeno pod číslem C(2011) 7252)
(Pouze řecké znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/307/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s čl. 108 odst. 2 prvním pododstavcem této smlouvy (1), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Po obdržení informací, podle nichž byly v rámci nového projednání dluhů údajně poskytnuty v roce 1993 a následujících rocích podpory podnikům prefektur Kastorie a Euboia, vyzvala Komise dopisem ze dne 27. května 2003 řecké orgány, aby jí ve lhůtě čtyř týdnů sdělily znění právního základu tohoto opatření a dále také všechny informace nutné pro přezkum podle článků 87 a 88 Smlouvy (3).
(2)
Dopisem ze dne 10. července 2003, který byl zaevidován dne 17. července 2003, předalo Komisi Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii zprávu řeckých orgánů, v níž tyto orgány žádají o prodloužení lhůty uvedené v 1. bodě odůvodnění o jeden měsíc.
(3)
Dopisem ze dne 4. srpna 2003, který byl zaevidován dne 6. srpna 2003, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi informace požadované v dopise ze dne 27. května 2003.
(4)
Po přezkumu těchto informací se ukázalo, že podpory byly poskytnuty bez schválení Komise. Komise proto rozhodla o otevření spisu o neoznámené státní podpoře, který byl zaevidován pod číslem NN 153/03.
(5)
Dopisem ze dne 21. června 2004 (4) Komise informovala Řecko o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES (C 23/04) (dále jen „první rozhodnutí o zahájení řízení“).
(6)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (5). Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení jejich připomínek k předmětným podporám.
(7)
Komise neobdržela od zúčastněných třetích stran žádné připomínky.
(8)
Dopisem ze dne 13. července 2004, který byl zaevidován dne 19. července 2004, Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na odpověď na první rozhodnutí o zahájení řízení o jeden měsíc.
(9)
Faxem ze dne 6. srpna 2004 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(10)
Dopisem ze dne 9. srpna 2004, který byl zaevidován dne 10. srpna 2004, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi odpověď řeckých orgánů na první rozhodnutí o zahájení řízení.
(11)
Při přezkumu informací sdělených řeckými orgány v jejich dopise ze dne 4. srpna 2003 se ukázalo, že se předmětné podpory netýkají pouze prefektur Kastorie a Euboia, ale také prefektur Florina a Kilkis. Komise si proto faxem ze dne 22. dubna 2004 vyžádala od řeckých orgánů dodatečné informace o těchto podporách.
(12)
Dopisem ze dne 26. května 2004 Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na sdělení výše uvedených dodatečných informací o jeden měsíc.
(13)
Faxem ze dne 7. června 2004 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(14)
Dopisem ze dne 1. července 2004, který byl zaevidován stejného dne, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi informace požadované faxem ze dne 22. dubna 2004.
(15)
Po přezkumu těchto informací se ukázalo, že podpory byly poskytnuty bez schválení Komise. Komise proto rozhodla o otevření spisu o neoznámené státní podpoře, který byl zaevidován pod číslem NN 70/04.
(16)
Dopisem ze dne 9. června 2005 (7) Komise informovala Řecko o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES týkající se podpor poskytnutých v prefekturách Florina a Kilkis (C 20/05) (dále jen „druhé rozhodnutí o zahájení řízení“).
(17)
Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (8). Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení jejich připomínek k předmětným podporám.
(18)
Komise neobdržela od zúčastněných třetích stran žádné připomínky.
(19)
Dopisem ze dne 24. června 2005, který byl zaevidován dne 28. června 2005, Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na odpověď na druhé rozhodnutí o zahájení řízení o dva měsíce.
(20)
Faxem ze dne 13. července 2005 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(21)
Dopisem ze dne 18. srpna 2005, který byl zaevidován dne 24. srpna 2005, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi odpověď řeckých orgánů na druhé rozhodnutí o zahájení řízení.
(22)
Při přezkumu informací sdělených řeckými orgány v jejich dopise ze dne 1. července 2004 se ukázalo, že podpory byly poskytnuty také v prefekturách, kterých se netýkala dvě první rozhodnutí o zahájení řízení. Komise si proto faxem ze dne 12. listopadu 2004 vyžádala od řeckých orgánů dodatečné informace o těchto podporách.
(23)
Dopisem ze dne 13. prosince 2004, který byl zaevidován dne 15. prosince 2004, Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na sdělení výše uvedených dodatečných informací o jeden měsíc.
(24)
Faxem ze dne 6. ledna 2005 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(25)
Dopisem ze dne 27. ledna 2005, který byl zaevidován dne 1. února 2005, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi informace požadované faxem ze dne 12. listopadu 2004.
(26)
Po přezkumu těchto informací se ukázalo, že podpory byly poskytnuty bez schválení Komise. Komise proto rozhodla o otevření spisu o neoznámené státní podpoře, který byl zaevidován pod číslem NN 20/05.
(27)
Dopisem ze dne 22. prosince 2005 (10) Komise informovala Řecko o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES týkající se podpor poskytnutých v prefekturách Rhodope, Evros, Xanthi a Dodecanese a na ostrovech Lesbos, Samos a Chios (C 50/05) (dále jen „třetí rozhodnutí o zahájení řízení“).
(28)
Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (11). Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení jejich připomínek k předmětným podporám.
(29)
Komise neobdržela od zúčastněných třetích stran žádné připomínky.
(30)
Dopisem ze dne 23. ledna 2006, který byl zaevidován dne 25. ledna 2006, Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na odpověď na třetí rozhodnutí o zahájení řízení o tři měsíce.
(31)
Faxem ze dne 3. února 2006 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(32)
Dopisem ze dne 10. května 2006, který byl zaevidován dne 11. května 2006, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi odpověď řeckých orgánů na třetí rozhodnutí o zahájení řízení.
(33)
Po přezkumu všech sdělených právních základů požádala Komise faxem ze dne 12. ledna 2011 řecké orgány, aby jí ve lhůtě jednoho měsíce poskytly upřesnění ohledně předmětných podpor.
(34)
Elektronických dopisem ze dne 7. února 2011 požádalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi o prodloužení výše uvedené lhůty o čtyřicet pracovních dnů.
(35)
Faxem ze dne 17. února 2011 Komise poskytla prodloužení lhůty o dvacet pracovních dnů.
(36)
Elektronickými dopisy ze dne 15. března 2011 a 29. března 2011 sdělilo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi výše uvedená upřesnění.
II. POPIS
(37)
Vyhláška č. 69836/B1461 ze dne 30. září 1993 stanoví přeměnu dluhů splatných či nesplatných k 30. červnu 1993, které vyplývají z půjček jakékoliv povahy (na provozní kapitál a investice) v drachmách nebo ve valutách poskytnutých průmyslovým podnikům a podnikům provozujícím řemeslnou výrobu, jenž jsou usazeny a bez ohledu na své sídlo vyvíjejí činnost v prefekturách Kastorie a Euboia, a také přeměnu bankovních záruk v drachmách nebo ve valutách získaných na úkor těchto podniků na novou půjčku splatnou do deseti roků pomocí konstantních půlročních splátek jistiny a úroků nebo půlročních splátek stejné částky a výpočtu úroků každé pololetí v sazbě uplatňované v daném okamžiku na restrukturalizaci dluhů (sazba použitelná na půjčku je sazba používaná u státních dluhopisů na dvanáct let při jejich emisi předcházející počátek každého období výpočtu úroků z půjčky navýšená během prvních pěti let o dvě jednotky deseti procentních bodů s úrokovou subvencí hrazené z účtu zřízeného zákonem č. 128/75 (12)).
(38)
Výše uvedené podniky mohou u svých dluhů v drachmách nebo ve valutách existujících k 30. červnu 1993 a spojených s investicemi v oblasti aktiv nebo provozního kapitálu případně využívat po dobu pěti let úrokové subvence ve výši deseti procentních bodů.
(39)
Podniky musí být po restrukturalizaci dluhu životaschopné (což předpokládá, že jsou v obtížích) a toto kritérium ověřují banky.
(40)
Vyhlášky č. 2035824/5887 ze dne 1. června 1994, 2045909/7431/0025 ze dne 26. srpna 1994, 2071670/11297 ze dne 9. listopadu 1994 a 72742/B1723 ze dne 8. prosince 1994 upravují období osvobození a úrokové subvence u nových půjček a tyto půjčky zabezpečují zárukou státu.
(41)
Vyhláška č. 66336/B1398 ze dne 14. září 1993 stanoví stejná opatření a podmínky podpory jako v případě popsaném v 37. bodě odůvodnění. Počítá rovněž s poskytnutím státní záruky na jistinu a úroky u restrukturalizovaných dluhů průmyslových podniků a podniků provozujících řemeslnou výrobu v prefekturách Florina a Kilkis a také s tím, že stát uhradí v mezích rozpočtu zákona č. 128/75 úroky ze zpoždění existující k 31. prosinci 1992 u půjček poskytnutých těmto stejným podnikům na provozní kapitál nebo na investice.
(42)
Vyhláška č. 66336/B1398 ze dne 14. září 1993 byla změněna vyhláškou č. 30755/B1199 ze dne 21. července 1994, vyhláškou č. 60029/B1541 ze dne 23. září 1994, vyhláškou č. 72742/B1723 ze dne 8. prosince 1994, vyhláškou č. 236/B22 ze dne 4. ledna 1995, vyhláškou č. 8014/B285 ze dne 28. února 1995, vyhláškou č. 44678/B1145 ze dne 3. července 1995, vyhláškou č. 44446/B1613 ze dne 24. prosince 1996, vyhláškou č. 40410/B1678 ze dne 9. prosince 1997, vyhláškou č. 10995/B546 ze dne 24. března 1999, vyhláškou č. 12169/B736 ze dne 22. března 2000 a vyhláškou č. 35913/B2043 ze dne 24. října 2000. Tyto různé vyhlášky upravují délku půjček, období osvobození a úvěrové subvence u nových půjček a také prodlužují období, po kterém se neuhrazené splátky stávají vymahatelnými.
(43)
Podniky musí být po restrukturalizaci dluhu životaschopné (což předpokládá, že jsou v obtížích) a toto kritérium ověřují banky.
(44)
Vyhláška č. 1648/B.22/13.1.1994 stanoví toto:
a)
u nových půjček na provozní kapitál poskytnutých počínaje 1. dubnem 1993 průmyslovým, řemeslným a těžebním podnikům, hospodářstvím s průmyslovým typem chovu, hotelovým společnostem a loďařským podnikům usazeným bez ohledu na jejich hlavní sídlo v prefekturách Xanthi, Rhodope a Evros úrokovou subvenci ve výši deseti procentních bodů hrazenou z účtu zřízeného zákonem č. 128/75, a to až do výše 20 % obratu podniku v předchozím roce nebo do výše 50 % zakázek ve stávajícím roce u úroků účtovaných od 1. dubna 1993 do 31. března 1996 se státní zárukou až do celkové částky ve výši 100 000 000 GRD (293 470 EUR);
b)
seskupení do nové půjčky se státní zárukou a splatné do deseti roků pomocí konstantních půlročních splátek jistiny a úroků celkové částky dluhů splatných či nesplatných k 31. prosinci 1993 a vyplývajících z půjček poskytnutých na investice nebo na provozní kapitál průmyslovým, řemeslným a těžebním podnikům, hospodářstvím s průmyslovým typem chovu, hotelovým společnostem a podnikům kraje Thrákie, a to během prvních pěti let s úrokovou subvencí ve výši deseti procentních bodů hrazenou z účtu zřízeného zákonem č. 128/75;
c)
zahrnutí do restrukturalizace dluhů úroků ze zpoždění dlužných k 31. prosinci 1992 u půjček na investice nebo provozní kapitál.
(45)
Podniky musí být po restrukturalizaci dluhu životaschopné (což předpokládá, že jsou v obtížích) a toto kritérium ověřují banky.
(46)
Vyhláška č. 1648/B.22/13.1.1994 prošla řadou změn zavedených vyhláškami č. 14237/B.664/6.4.1994, 235/B.21/4.1.1995, 44678/B.1145/3.7.1995, 14946/B.566/30.4.1996, 44446/B.1613/24.12.1996, 32576/B.1282/9.10.1997 (13), 11362/B.472/7.4.1997, 40412/B.1677/9.12.1997 (14), 42998/B.2026/15.12.1998, 19954/B.957/7.6.1999, 10123/B.507/17.3.1999, 6244/B.270/18.2.2000 a 35913/B.2043/24.10.2000 (15). Všechny tyto dokumenty upravují technické parametry, jako jsou úrokové subvence, období osvobození, délka půjček a délka období, po jehož uplynutí se neuhrazené splátky stávají vymahatelnými.
(47)
Vyhláška č. 2003341/683/0025/17.2.94 uděluje státní záruku na půjčky na provozní kapitál poskytnuté počínaje 1. dubnem 1993 průmyslovým, řemeslným a těžebním podnikům, hospodářstvím s průmyslovým typem chovu, hotelovým společnostem a loďařským podnikům usazeným bez ohledu na jejich hlavní sídlo v prefekturách Xanthi, Rhodope a Evros, a to až do výše 100 000 000 GRD (293 470 EUR) na podnik, a také státní záruku na dluhy (jistinu a úroky) vyplývající z restrukturalizace dluhů k 31. prosinci 1993, které vznikly na základě minulých půjček poskytnutých v souladu s ustanoveními společné vyhlášky č. 1648/G.G.54/B.22/13.1.94.
(48)
Vyhláška č. 2003341/683/0025/17.2.94 prošla řadou změn zavedených vyhláškami č. 2022973/3968/0025/18.5.94, 2043231/6673/0025/11.7.95, 2030175/4446/0025/10.6.1996, 2087184/49/0025/11.7.97, 2016123/2133/0025/6.3.1998, 2090373/11216/0025/1.6.98 (16), 2/21857/0025/7.10.1999, 2/14774/0025/31.5.2000, 2/82257/0025/18.12.2000, 2/7555/0025/25.5.2001, 2/61352/0025/31.1.2002 a 2/64046/0025/2003/28.1.2004. Všechny tyto dokumenty uplatňují státní záruku při provádění opatření stanovených různými vyhláškami, kterými se mění vyhláška č. 1648/B.22/13.1.1994 (viz 46. bod odůvodnění).
(49)
Ve výše uvedeném seznamu vyhláška č. 2/82257/0025/18.12.2000 upřesňuje, že jejích ustanovení mohou využít pouze podniky životaschopné jako takové (a ne pouze až po restrukturalizaci dluhů, jak uvádějí ostatní vyhlášky zmiňované v tomto rozhodnutí), což předpokládá, že se nejedná o podniky v obtížích.
(50)
Vyhláška č. 2041901/16.5.1989 poskytuje úrokovou subvenci ve výši tří procentních bodů hrazenou ze společného účtu zřízeného zákonem č. 128/75 u dlužných zůstatků půjček na provozní kapitál poskytnutých počínaje 1. dubnem 1989 obchodním a řemeslným podnikům, které mají sídlo v prefekturách Evros, Lesbos, Samos, Chios a Dodecanese.
(51)
Vyhláška č. 2078809/10.10.89 stanoví úrokovou subvenci ve výši tří procentních bodů (3 %) hrazenou ze společného účtu zřízeného zákonem č. 128/75 u dlužných zůstatků půjček na provozní kapitál poskytnutých počínaje 1. dubnem 1989 obchodním a řemeslným podnikům, které mají sídlo v prefekturách Rhodope, Xanthi a Samos.
(52)
Vyhlášky č. 9034/B.289/10.2.2003 a 37497/B.1232/2.6.2003 doplňují vyhlášky uvedené v 50. a 51. bodě odůvodnění tím, že upřesňují rozsah a některé technické parametry stanovených úvěrových subvencí.
III. DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(53)
U třech předmětných režimů měla Komise pochyby nejenom o neexistenci státních podpor, ale také o slučitelnosti podpor, o jejichž přítomnosti byla přesvědčena, s vnitřním trhem.
a) Odůvodnění prvního rozhodnutí o zahájení řízení
(54)
První řízení bylo zahájeno z těchto kumulativních důvodů:
a)
když byly řecké orgány požádány o vysvětlení ohledně předmětných podpor, uvedly, že vyhlášky, jež jim posloužily jako právní základ, nebyly oznámeny, protože se domnívaly, že podpory, které tyto vyhlášky zavedly, nepředstavují státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES; kromě toho dodaly, že i když neznají přesný počet příjemců, vztahuje se pravděpodobně na částky předmětných podpor pravidlo de minimis;
b)
vzhledem ke skutečnosti, že v době poskytnutí půjček nebylo pravidlo de minimis použitelné v odvětví zemědělství a že vyhlášky sloužící jako právní základ předmětných podpor se týkaly podniků, které čelily potížím s likviditou, Komise soudila, že je podpory nutno analyzovat z hlediska různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, a to počínaje okamžikem, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
c)
pokud jde stále o odvětví zemědělství, dostupné informace neumožňovaly zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel použitelných na státní podpory ve formě záruk, a to od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek;
d)
v odvětvích průmyslu a řemeslné výroby bylo sice pravidlo de minimis použitelné, protože ale řecké orgány neznaly počet příjemců opatření stanovených výše uvedenými vyhláškami a protože se podpory de minimis vypočítávají za období tří let a ne pro jednorázové opatření, nebylo možno zjistit, zda se na podpory stanovené výše uvedenými vyhláškami mohlo skutečně vztahovat pravidlo de minimis; v těchto souvislostech bylo rovněž nutno analyzovat podpory na základě různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila v okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
e)
v případě těchto stejných odvětví neumožňovaly dostupné informace zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel týkajících se státní podpory ve formě záruk použitelných od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek.
b) Odůvodnění druhého rozhodnutí o zahájení řízení
(55)
Druhé řízení bylo zahájeno z těchto kumulativních důvodů:
a)
když byly řecké orgány požádány o vysvětlení ohledně předmětných podpor, uvedly, že i když neznají přesný počet příjemců, vztahuje se pravděpodobně na částky předmětných podpor pravidlo de minimis; kromě skutečnosti, že se pravidlo de minimis až do 1. ledna 2005 nevztahovalo na odvětví zemědělství, Komise neměla žádný údaj, který by jí umožnil zjistit, do jaké míry částky obdržené zemědělskými podniky na základě vyhlášky č. 66336/B.1398 a jejích změněných znění spadají do pole působnosti nařízení Komise (ES) č. 1860/2004 ze dne 6. října 2004 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis v zemědělském odvětví (17), kterým se zavedlo pravidlo de minimis v odvětví zemědělství;
b)
vzhledem ke skutečnosti, že se výše uvedené vyhlášky vztahovaly na podniky v obtížích, bylo nutno analyzovat podpory z hlediska různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, a to od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z dotyčných vyhlášek, tj. počínaje 21. zářím 1993; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
c)
pokud jde stále o odvětví zemědělství, dostupné informace neumožňovaly zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel použitelných na státní podporu ve formě záruk, a to od 21. září 1993;
d)
v odvětvích průmyslu a řemeslné výroby bylo sice pravidlo de minimis použitelné, protože ale řecké orgány neznaly počet příjemců opatření stanovených výše uvedenými vyhláškami a protože se prahy podpor vypočítávají za období tří let a ne pro jednorázové opatření, nebylo možno zjistit, zda se na podpory stanovené výše uvedenými vyhláškami mohlo skutečně vztahovat pravidlo de minimis; v těchto souvislostech bylo nutno analyzovat podpory rovněž na základě různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích od 21. září 1993; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
e)
v případě těchto stejných odvětví neumožňovaly dostupné informace zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel použitelných na státní podpory ve formě záruk, a to od 21. září 1993.
c) Odůvodnění třetího rozhodnutí o zahájení řízení
(56)
Třetí řízení bylo zahájeno z těchto kumulativních důvodů:
a)
v informacích, jež poskytly, řecké orgány stejně jako v případě obou prvních rozhodnutí o zahájení řízení uvedly, že předmětné částky měly pravděpodobně spadat pod pravidlo de minimis; kromě skutečnosti, že až do 1. ledna 2005 se pravidlo de minimis netýkalo odvětví zemědělství, neměla Komise k dispozici žádné údaje, které by jí umožnily posoudit, do jaké míry by částky obdržené zemědělskými podniky na základě vyhlášek, jež tvořily právní základ předmětného režimu, mohly spadat do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1860/2004;
b)
vzhledem k tomu, že se předmětné vyhlášky vztahovaly na podniky v obtížích, bylo nutno analyzovat podpory z hlediska různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, a to od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z dotyčných vyhlášek, přičemž dostupné informace neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
c)
v odvětvích průmyslu, hotelových služeb a řemeslné výroby bylo sice pravidlo de minimis použitelné, protože ale řecké orgány neposkytly informace o počtu příjemců podpor a protože se prahy podpory de minimis vypočítávají za období tří let a ne pro jednorázové opatření, nebylo možno zjistit, zda se na podpory stanovené výše uvedenými vyhláškami mohlo skutečně vztahovat pravidlo de minimis; v těchto souvislostech bylo rovněž nutno analyzovat podpory na základě různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila v okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
d)
na odvětví těžby a loďařství se pravidlo de minimis vztahovalo až počínaje vstupem v platnost nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis (18); ovšem z důvodů uvedených v písmenu c) bylo rovněž nutno analyzovat podpory na základě různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila v okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
e)
v odvětví námořní dopravy nebylo pravidlo de minimis použitelné a podpory bylo rovněž nutno analyzovat na základě pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila od vstupu v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena
f)
v žádném z uvedených odvětví neumožňovaly dostupné informace zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel použitelných na státní podpory ve formě záruk, a to od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek;
g)
vyhláška č. 2041901/16.5.1989 a vyhlášky zmíněné ve výše uvedeném 50. a 51. bodě odůvodnění stanovily podpory pro jiné prefektury než Rhodope, Xanthi a Evros a nebylo možno zjistit, zda se u plánovaného systému zásahů jedná o rozšíření systému použitého u výše uvedených tří prefektur nebo o samostatný systém, a bez ohledu na zvažovaný případ nebylo také možno na základě dostupných informací zjistit, zda byly dodrženy normy použitelné na státní podporu (normy použitelné na regionální podporu nebo na pravidlo de minimis);
h)
za předpokladu, že by vyhlášky uvedené v písmenu g) představovaly rozšíření systému zásahů použitého v prefekturách Rhodope, Xanthi a Evros, nebylo možno zjistit, zda by plánované podpory mohly spadat do rámce pravidla de minimis nebo zda by mohly být považovány za slučitelné s ustanoveními, kterými se řídí poskytování podpor na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích;
i)
za předpokladu, že by vyhlášky uvedené v písmenu g) představovaly samostatný systém zásahů, bylo vzhledem k neupřesnění této otázky v jejich ustanoveních nutno zvážit slučitelnost jeho použití na zdravé podniky a na podniky v obtížích, přičemž analýza dospěla k těmto závěrům:
-
pokud jde o podniky v obtížích, nebylo možno zjistit, zda by plánované podpory nemohly spadat pod pravidlo de minimis nebo zda by je nebylo možno považovat za slučitelné s ustanoveními, kterými se řídí poskytování podpor na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích,
-
pokud jde o zdravé podniky, nebylo možno zjistit, zda provozní kapitál vytvořený díky půjčce s poskytnutou úrokovou subvencí sloužil k financování způsobilých investic ve smyslu nařízení EU o regionálních podporách.
IV. PŘIPOMÍNKY ŘECKÝCH ORGÁNŮ K ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
a) Připomínky řeckých orgánů k prvnímu rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení
(57)
Ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 uvedly řecké orgány následující:
a)
u seskupení půjček se jedná o správní nástroj, který pro veřejnou správu nepředstavuje vysoké náklady;
b)
výpočet úroků za období šesti měsíců již podpořila judikatura vnitrostátního nejvyššího soudu, který prohlásil čtvrtletní kapitalizaci za protiprávní a nevhodnou, protože je odpovědná za zhoršování zadlužení;
c)
poskytnutí státní záruky nelze považovat za podporu, protože její použití provázejí opatření, jež jsou pro dlužníky mimořádně tvrdá;
d)
během referenčního období zůstaly úrokové sazby v Řecku bez ohledu na úrokovou subvenci nadále mnohem vyšší než ve zbývající části Unie, čímž nedošlo k narušení hospodářské soutěže, a to tím spíše, že podniky, které byly příjemci podpory, musely být životaschopné; úroková subvence byla kromě toho financována ze zvláštního účtu mimo státní rozpočet;
e)
poskytnutí období osvobození nelze považovat podporu, protože dluh a úroky přetrvávají: jedná se pouze o odložení splátek, jež lze odůvodnit hospodářskou situací;
f)
vyhláška č. 72742/B1723 (viz výše uvedený 42. bod odůvodnění) nevede k žádným dodatečným nákladům v porovnání s náklady vyvolanými vyhláškou, která tvoří základ předmětného režimu;
g)
uvolnění jištění na základě vyhlášky č. 2071670/11297 nelze považovat za podporu podniku, protože tato jištění jsou přizpůsobena výši restrukturalizovaných půjček a záruka řeckého státu navíc nepokrývá jakékoli náklady uložené vypůjčovatelům bankami;
h)
vyhláška č. 69836/B1451 a její změněná znění se týkala obecně zpracovatelských podniků a nezmiňovala konkrétně zpracovatelské podniky v odvětví zemědělství, které byly pokryty nařízením Rady (EHS) č. 866/1990 ze dne 29. března 1990 o zlepšení podmínek zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů (19), nařízením Rady (ES) č. 951/1997 ze dne 20. května 1997 o zlepšení podmínek zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů (20) a nařízením Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (21); tato nařízení byla uplatněna zavedením operačních programů druhého a třetího rámce podpory Společenství; podniky, které investovaly a obdržely za tímto účelem podporu od ministerstva zemědělství, rozvoje a výživy, nemohly využít restrukturalizace dluhů, protože se s tím nepočítalo; nebylo použito ani pravidlo de minimis, protože k získání dotace musely hospodářské subjekty provést práce a nést s nimi spojené náklady;
i)
odkaz na pravidlo de minimis slouží výlučně k dokreslení skutečnosti, že většina poskytnutých podpor nepřesáhla prahovou hodnotu de minimis, aniž by se přitom zvláště odkazovalo na odvětví zemědělství;
j)
kritérium „životaschopnosti po restrukturalizaci dluhu“ nemá žádný vliv na celkové posouzení životaschopnosti podniku provedené úvěrovou institucí, protože o způsobilosti k restrukturalizaci dluhu se rozhoduje ihned po vypracování studie životaschopnosti;
k)
restrukturalizace se týká starých půjček a na nové investice nebylo poskytnuto žádné financování;
l)
pokud jde o celkový grantový ekvivalent podpory na restrukturalizaci dluhů, drtivá většina podpor představovala nízké částky, u cílených oblastí (Kastorie a Euboia) se jednalo o znevýhodněné oblasti ve smyslu směrnice Rady 75/268/EHS ze dne 28. dubna 1975 o zemědělství v horských a znevýhodněných oblastech (22) a celá země je součástí cíle č. 1;
m)
úroková sazba použitá u nových půjček odpovídá sazbě u poslední emise státních dluhopisů a úroková subvence se netýká celé doby trvání restrukturalizované půjčky ale pouze prvních kritických roků, přičemž rozdíl sazeb není příliš významný (jeden až dva procentní body);
n)
režim trval od 30. června 1993 do 30. června 2003.
b) Připomínky řeckých orgánů k druhému rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení
(58)
Ve svém dopise ze dne 18. srpna 2005 řecké orgány předložily tyto argumenty, přičemž se ve většině případů jednalo o tvrzení již obsažená v jejich odpovědi na první rozhodnutí o zahájení řízení (viz předchozí bod odůvodnění):
a)
u seskupení půjček se jedná o správní nástroj, který pro veřejnou správu nepředstavuje vysoké náklady (k tomu dodávají, že cílem tohoto nástroje není selektivní poskytování podpor);
b)
výpočet úroků za období šesti měsíců již podpořila judikatura vnitrostátního nejvyššího soudu, který prohlásil čtvrtletní kapitalizaci za protiprávní a nevhodnou, protože je odpovědná za zhoršování zadlužení;
c)
během referenčního období zůstaly úrokové sazby v Řecku bez ohledu na úrokovou subvenci nadále mnohem vyšší než ve zbývající části Společenství;
d)
poskytnutí státní záruky nelze považovat za podporu, protože její použití provázejí podmínky, jež jsou pro dlužníky mimořádně tvrdé;
e)
úroky z prodlení a úrokové subvence byly financovány ze zvláštního účtu (účet zřízený zákonem č. 128/75) mimo státní rozpočet;
f)
poskytnutí období osvobození nelze považovat podporu, protože dluh a úroky přetrvávají: jedná se pouze o odložení splátek, jež lze odůvodnit hospodářskou situací;
g)
ustanovení ministerské vyhlášky 66336/B.1398/1993 a její změněná znění počítala s možností zásahu ve prospěch podniků usazených v prefekturách Florina a Kilkis bez výrazných nákladů pro veřejnou správu a za podmínky, že uvedené podniky jsou považovány za životaschopné; nenarušovala proto hospodářskou soutěž ve smyslu článku 87 Smlouvy o ES; kromě toho nelze zapomínat na to, že prefektury Florina a Kilkis sousedí s bývalou jugoslávskou republikou Makedonie a že během referenčního období (devadesátá léta) značně trpěly nestabilitou a válečným stavem v tomto regionu;
h)
výše uvedená vyhláška k tomu odkazuje na průmyslové podniky a podniky s řemeslnou výrobou a podle řeckých orgánů se její ustanovení údajně netýkala zemědělských podniků.
c) Připomínky řeckých orgánů k třetímu rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení
(59)
Ve svém dopise ze dne 10. května 2006 uvedly řecké orgány tyto argumenty:
a)
prefektury dotčené předmětnými vyhláškami se nacházely v obtížné hospodářské situaci poznamenané nízkým stupněm hospodářské činnosti a vyšší mírou nezaměstnanosti než ve zbylé části země, přičemž tyto okolnosti zhoršoval válečný stav v sousedních zemích (např. v Kosovu); k narušení hospodářské soutěže proto nemohlo dojít a podpory poskytnuté formou restrukturalizace dluhů a úvěrových subvencí mohly využít výjimky stanovené v čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy o ES;
b)
podpory byly zaměřeny na vyřešení potíží v podobě nedostatečné dynamiky místních trhů, oslabení pracovního trhu, snížení poptávky a rovněž na dlouhodobý hospodářský rozvoj;
c)
pokud jde o tvrzení Komise, podle nějž mohlo údajně dojít k narušení podmínek obchodu v rámci Společenství vzhledem k silné hospodářské soutěži, jež existuje v odvětví zemědělství, se ze všech zkoumaných vyhlášek pouze vyhláška 1648/B22/13.1.1994 týká podniků s průmyslovým typem chovu; k tomu produkce masa v prefekturách Evros, Rhodope a Xanthi představovala v období 1995-2004 pouze malou část zemědělské produkce dotyčných prefektur a hrubý domácí produkt (HDP) těchto prefektur sice během šetřeného období vzrostl (jak v absolutních údajích, tak na obyvatele), ale zůstával přesto nadále značně pod vnitrostátním průměrem;
d)
vyhlášky č. 2041901/16.5.1989 a 2078809/1989, jež stanovily úrokové subvence u půjček na provozní kapitál podniků v prefekturách Lesbos, Samos, Chios a Dodecanese, stanovily také, že tyto podniky musí být před a po restrukturalizaci svých dluhů životaschopné;
e)
příslušné orgány v Řecku byly sice požádány, aby shromáždily údaje o skutečně poskytnutých podporách, nebyly ale schopny je poskytnout;
f)
úrokové subvence byly financovány z účtu zřízeného zákonem č. 128/75, který neobsahuje státní prostředky, protože se jedná o účet určený hlavně na přerozdělování finančních prostředků.
d) Dopisy řeckých orgánů ze dne 15. a 29. března 2011
(60)
V dopisech ze dne 15. a 29. března 2011 řecké orgány především upřesnily konce platnosti výchozích vyhlášek, kterými se řídily předmětné režimy. Jedná se o tyto termíny:
a)
30. června 2003 v případě vyhlášky č. 69836/B1461 (prefektury Kastorie a Euboia);
b)
30. června 2000 v případě vyhlášky č. 66336/B/398/14-9-1993 (prefektury Florina a Kilkis);
c)
31. prosince 2005 v případě vyhlášky č. 1648/B.22/13.1.94 (prefektury Xanthi, Rhodope a Evros);
d)
31. prosince 2004 v případě vyhlášky č. 2041901/16-5-1989 (prefektury Rhodope, Evros, Xanthi, Dodecanese a ostrovy Lesbos, Samos a Chios).
(61)
Řecké orgány dále upřesňují, že kritérium životaschopnosti podniků po restrukturalizaci dluhů nepředstavovalo výlučně zohlednění životaschopnosti podniků po restrukturalizaci dluhů ale spíše celkové posouzení životaschopnosti podniků před a po restrukturalizaci.
(62)
Oba dopisy obsahují rovněž tabulky s uvedením grantového ekvivalentu předmětných podpor obdrženého každým podnikem-příjemcem, přičemž účelem tabulek je zdůraznit procentuální podíl podniků, u nichž by podpory mohly spadat do rámce režimu de minimis. Řecké orgány nicméně přiznávají, že u podpor poskytnutých na základě vyhlášek č. 2041901/16-5-1989 (prefektury Xanthi, Rhodope a Evros a ostrovy Samos, Lesbos, Chios a Dodecanese) a č. 1648/B.22/13.1.94 (prefektury Xanthi, Rhodope a Evros) zahrnují dostupné údaje pouze období 2004-2007. Údaje poskytnuté ohledně podpor poskytnutých na základě vyhlášky č. 69836/B1461 (prefektury Kastorie a Euboia) pokrývají období 1993-1998 a údaje ohledně podpor poskytnutých na základě vyhlášky č. 66336/B/398/14-9-1993 (prefektury Florina a Kilkis) období 1993-2001. Tyto údaje byly získány od bank, ale ne všechny na žádost odpověděly. Řecké orgány se přesto domnívají, že číselné údaje se blíží celkové částce poskytnutých podpor, protože banky, které reagovaly, představují hlavní poskytovatele úvěrů pro dotyčné prefektury. Podle nich analýza údajů prokazuje, že podpory zapadají do rámce prahové hodnoty de minimis v 73,55 až 99,46 % případů v závislosti na období a zvažované vyhlášce.
(63)
Řecké orgány nakonec upřesňují, že výrobní a zpracovatelské podniky zemědělských produktů a podniky uvádějící je na trh nebyly pro podpory způsobilé a že termín „důlní podniky“ ve skutečnosti znamená podniky těžící mramor a kámen.
V. HODNOCENÍ
V.I. EXISTENCE PODPORY
(64)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem. Bráno doslova odpovídají předmětné podpory této definici v tom smyslu, že jsou financovány státem nebo ze státních prostředků, že se týkají určitých podniků (podniků odvětví zemědělství, řemeslné výroby, průmyslu, hotelových služeb, těžby - viz 63. bod odůvodnění - a loďařství v uvedených prefekturách), které zvýhodňují opatřeními, jako je splátkový kalendář jejich půjček, snížení splátek v důsledku jejich rozložení v čase, úvěrové subvence nebo poskytnutí záruk, a že mohou ovlivnit obchod (23) a narušit hospodářskou soutěž (24).
(65)
Řecké orgány se samozřejmě pokusily prokázat, že předmětné podpory mohou spadat do rámce režimu de minimis, a nepředstavují proto státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Ovšem kromě skutečnosti, že pravidlo de minimis nebylo během období platnosti vyhlášek, jež představují právní základ předmětných režimů, vždy použitelné na všechna dotyčná odvětví (což byl ostatně jeden z důvodů rozhodnutí o zahájení řízení), jsou tyto údaje i podle přiznání uvedených orgánů neúplné (viz 62. bod odůvodnění). Kromě toho se výše podpor de minimis liší podle jednotlivých odvětví (v odvětví průmyslu a v odvětví zemědělství nejsou stejné) a na základě poskytnutých tabulek se lze domnívat, že řecké orgány tento rozdíl zcela jasně nepochopily. Na rozdíl od tvrzení řeckých orgánů, podle nichž podniky výroby, zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů nebyly způsobilé pro předmětné režimy podpory, Komise zjišťuje, že z výše zmíněných tabulek jasně vyplývá, že některé podniky z těchto odvětví činnosti byly přesto příjemci podpor a že tyto podpory jsou považovány za podpory v rámci režimu de minimis, i když zjevně přesahují přípustnou prahovou hodnotu.
(66)
Komise připomíná, že každá jednotlivá podpora poskytnutá na základě režimu, který splňuje v okamžiku poskytnutí podmínky uvedené v použitelném nařízení o podpoře de minimis, je považována za podporu, jež nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(67)
V okamžiku, kdy řecké orgány začaly poskytovat předmětné podpory, pro odvětví zemědělství dosud neexistovaly předpisy Unie, kterými se řídí podpory de minimis.
(68)
První předpisy Společenství v této oblasti představují ustanovení nařízení (ES) č. 1860/2004 (25).
(69)
Podle nařízení (ES) č. 1860/2004, které zahrnuje jak zemědělskou prvovýrobu, tak zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů, neovlivňují podpory nepřesahující částku 3 000 EUR na příjemce a na tři roky obchod mezi členskými státy, nenarušují nebo nemohou narušit hospodářskou soutěž, a nespadají proto pod čl. 107 odst. 1 SFEU.
(70)
Při použití článku 5 nařízení (ES) č. 1860/2004 platí stejné pro podpory poskytnuté před vstupem v platnost dotyčného nařízení, pokud tyto podpory splňují všechny podmínky stanovené v jeho článcích 1 a 3.
(71)
Dne 1. ledna 2008 bylo nařízení (ES) č. 1860/2004 nahrazeno nařízením Komise (ES) č. 1535/2007 ze dne 20. prosince 2007 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis v produkčním odvětví zemědělských produktů (26), kterým se zvýšila částka podpory de minimis na 7 500 EUR na příjemce a období tří fiskálních hospodářských roků, a to bez ohledu na formu a cíle podpor při maximální částce na členský stát, která odpovídá 0,75 % hodnoty roční produkce.
(72)
Ustanovení čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1535/2007 uvádí, že „[…] nařízení se vztahuje na podporu poskytnutou před 1. lednem 2008 podnikům produkčního odvětví zemědělských produktů, pokud tato podpora splňuje všechny podmínky stanovené v článcích 1, 2, 3 a 4, s výjimkou požadavku výslovného odkazu na toto nařízení uvedeného v čl. 4 odst. 1 prvním pododstavci“. Nařízení se ovšem vztahuje pouze pro zemědělskou prvovýrobu.
(73)
Pravidlo de minimis použitelné od 1. ledna 2007 v oblasti zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů je stanoveno v nařízení Komise (ES) č. 1998/2006 ze dne 15. prosince 2007 o použití článků 87 a 88 Smlouvy na podporu de minimis (27).
(74)
Ustanovení čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1998/2006 stanoví částku, do jejíž výše podpora neovlivňuje obchod mezi členskými státy, nenarušuje nebo nemůže narušit hospodářskou soutěž, a nespadá proto pod čl. 107 odst. 1 SFEU, na 200 000 EUR.
(75)
Ustanovení čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1998/2006 uvádí, že „toto nařízení se […] použije na podpory poskytnuté před jeho vstupem v platnost podnikům provozujícím zpracovávání a uvádění na trh zemědělských produktů, jestliže podpora splňuje veškeré podmínky stanovené v článku 1 a 2. ...“.
(76)
V těchto souvislostech nebude Komise považovat za státní podporu podpory poskytnuté na základě analyzovaných vyhlášek, které nepřesahují na příjemce:
a)
v případě zemědělské prvovýroby: 3 000 EUR za tříleté období, pokud byly v okamžiku jejich udělení v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1860/2004, nebo 7 500 EUR za období tří fiskálních roků, pokud byly v okamžiku jejich udělení v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1535/2007;
b)
v případě zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů: 3 000 EUR za tříleté období, pokud byly v okamžiku jejich udělení v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1860/2004, nebo 200 000 EUR za období tří fiskálních roků, pokud byly v okamžiku jejich udělení v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1998/2006.
(77)
Komise ovšem zdůrazňuje, že ustanovení nařízení (ES) č. 1998/2006 a (ES) č. 1535/2007 nemohou využívat podniky v obtížích.
(78)
V jiných odvětvích, než je zemědělství (což v tomto konkrétním případě znamená v různých odvětvích uvedených v tomto rozhodnutí s výjimkou odvětví loďařství, o němž bude pojednáno níže v 80. a 81. bodě odůvodnění (28)), bylo použitelné v okamžiku, kdy byly předmětné podpory poskytnuty, pravidlo de minimis stanovené ve sdělení Komise ze dne 20. května 1992 s názvem „Rámec Společenství pro podpory malým a středním podnikům z roku 1992“ (29) (dále jen „rámec Společenství z roku 1992“). Sdělení stanovilo, že „[…] vyplacení ad hoc podpor nepřesahujících částku 50 000 ecu na daný druh výdajů a režimy, na jejichž základě je částka podpory, již může získat podnik pro daný typ výdajů za tříleté období, omezena na tuto výši, nemusí být nadále oznamovány podle čl. 93 odst. 3 [Smlouvy o ES] (30) za podmínky, že poskytnutí podpory nebo podmínky režimu obsahují výslovné ustanovení, které stanoví, že dodatečná podpora poskytnutá stejném podniku na stejný druh výdajů z jiných zdrojů financování nebo v rámci jiných režimů nesmí zvýšit celkovou částku, jejímž je podnik příjemcem, na hranici přesahující prahovou hodnotu ve výši 50 000 ecu. …“. Toto pravidlo bylo následně předefinováno ve sdělení Komise o podpoře de minimis (31) z roku 1996 (dále jen „sdělení z roku 1996“), které stanovilo výši podpory de minimis na 100 000 ecu za stejné období, a poté v nařízení (ES) č. 69/2001, které stanovilo tuto částku na 100 000 EUR za stejné období.
(79)
Vzhledem k termínům ukončení platnosti analyzovaných režimů (poslední k 31. prosinci 2005) a k nemožnosti zpětného uplatnění předpisů, pokud jde o odvětví uvedená v 78. bodě odůvodnění, nebude Komise považovat za státní podporu podpory poskytnuté na základě analyzovaných vyhlášek, které nepřesahují na příjemce:
a)
50 000 ecu za tři roky během období od 19. srpna 1992 do 5. března 1996, pokud tyto podpory byly v okamžiku jejich poskytnutí v souladu s ustanoveními rámce z roku 1992;
b)
100 000 ecu/EUR za tři roky během období od 6. března 1996 do 1. února 2001, pokud tyto podpory byly v okamžiku jejich poskytnutí v souladu s příslušnými ustanoveními sdělení z roku 1996;
c)
100 000 EUR za tři roky během období od 2. února 2001 do 31. prosince 2005, pokud tyto podpory byly v okamžiku jejich poskytnutí v souladu s příslušnými ustanoveními nařízení (ES) č. 69/2001.
(80)
Pokud jde o odvětví loďařství, pravidlo de minimis je použitelné pouze od vstupu v platnosti nařízení (ES) č. 69/2001.
(81)
Komise proto nebude považovat za státní podporu podpory poskytnuté na základě analyzovaných vyhlášek, které nepřesahují částku 100 000 EUR na příjemce a tři roky během období od 2. února 2001 do 31. prosince 2005, pokud tyto podpory byly v okamžiku jejich poskytnutí v souladu s příslušnými ustanoveními nařízení (ES) č. 69/2001.
(82)
Ostatní tvrzení, kterými řecké orgány odůvodňují neexistenci státní podpory, nemůže Komise přijmout z následujících důvodů, které platí v každém případě, kdy jsou tato tvrzení použita:
a)
tvrzením, že seskupení půjček nevede k vysokým nákladům pro veřejnou správu (viz zejména 57. bod odůvodnění písm. a) a 58. bod odůvodnění písm. a)), řecké orgány uznávají, že opatření znamená pro stát náklad, tj. zapojuje státní prostředky;
b)
až do vstupu v platnost sdělení o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (32) (dále jen „sdělení z roku 2000“) byly všechny záruky považovány za obsahující prvek státní podpory (viz 105. bod odůvodnění písm. a)); sdělení z roku 2000 stanoví, že záruku lze považovat za prostu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, pokud se u příjemců nejedná o vypůjčovatele ve finančních obtížích a pokud by v zásadě mohli získat půjčku na finančních trzích za tržních podmínek bez zásahu státu, jestliže jsou záruky spojeny s konkrétní finanční operací, týkají se určité maximální částky, nepokrývají více než 80 % splatného zůstatku půjčky nebo jiného finančního závazku (s výjimkou investičních dluhopisů a podobných nástrojů), nejsou neomezené, pokud jsou podmínky režimu stanoveny na základě realistického posouzení rizik ohledně zajištění co nejpravděpodobnějšího vlastního financování pomocí pojistného hrazeného podniky-příjemci, pokud režim určuje způsoby poskytování záruk a stanoví, že jeho obecné financování bude předmětem přezkumu nejméně jednou za rok a pokud pojistné kryje jak běžná rizika spojená s poskytnutím záruky, tak správní náklady režimu a umožňuje běžné odměňování výchozího kapitálu případně poskytnutého státem pro rozběh režimu; řecké orgány ovšem neposkytly žádnou informaci, která by potvrzovala přijatelnost tohoto scénáře v tomto konkrétním případě;
c)
pokud jde o hospodářskou soutěž, nepředstavuje poskytnutí období osvobození (viz 57. bod odůvodnění písm. e) a 58. bod odůvodnění písm. f)) pouze časové posunutí splátek, protože se jím snižuje splátková zátěž v konkrétním okamžiku a příjemci se poskytuje dočasné finanční ulehčení;
d)
přestože účet zřízený zákonem č. 128/75, který se používá pro financování úrokových subvencí (viz 57. bod odůvodnění písm. d), 58. bod odůvodnění písm. e) a 59. bod odůvodnění písm. f)), nebyl, jak uvádějí samy řecké orgány, zahrnut do rozpočtu řeckého státu, představuje státní prostředek (33);
e)
poskytnutí úrokové subvence u půjček poskytuje podnikům, které jsou jejím příjemcem, zvýhodnění, i když jsou úrokové sazby v zemi vysoké;
f)
přestože uvolnění jištění poskytovaných pro získání záruky (viz 57. bod odůvodnění písm. g)) nepředstavuje podle vyhlášky č. 2071670/11297 pro řecký stát žádný přímý výdaj, obsahuje prvek podpory, protože stát tím, že s touto možností počítá, nejenom poskytuje podnikům-příjemcům možnost získání kapitálu, ale ruší zároveň kompenzační opatření požadované pro získání své záruky;
g)
skutečnost, že v Řecku byly údajně vysoké úrokové sazby (viz 57. bod odůvodnění písm. d)), neznamená nepřítomnost podpory v tom smyslu, že bez ohledu na hospodářské okolnosti, za nichž došlo k restrukturalizacím dluhů s úrokovými subvencemi, už pouhá skutečnost jejich poskytnutí se rovná zbavení příjemců zátěže, kterou by musely za běžných okolností nést při výkonu své činnosti.
(83)
Vzhledem ke všem těmto důvodům nezbývá Komisi než dospět k závěru, že podpory, které nesplňují prahové hodnoty a podmínky pro poskytování podpor de minimis uvedených v 68. až 81. bodě odůvodnění, spadají do oblasti působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU.
V.II. SLUČITELNOST PODPORY
(84)
V případech stanovených v čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU mohou být ovšem určité podpory uplatněním výjimky považovány za slučitelné s vnitřním trhem.
(85)
V tomto konkrétním případě je nutno v rámci každého zahájeného řízení přezkoumat, jakou výjimku by bylo možno uplatnit podle jednotlivých dotčených odvětví (při odlišení odvětví zemědělství a ostatních odvětví).
V.II.1 PODPORY TÝKAJÍCÍ SE PREFEKTUR KASTORIE A EUBOIA, KTERÉ BYLY PŘEDMĚTEM PRVNÍHO ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
a) Odvětví zemědělství
(86)
Vzhledem k povaze poskytnutých podpor je jedinou výjimkou, o které lze uvažovat při odůvodnění jejich slučitelnosti s vnitřním trhem, výjimka, s níž počítá čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU a podle níž lze považovat za slučitelné s vnitřním trhem podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
(87)
Jelikož se u předmětných podpor jedná o neoznámené podpory, je nutno pro použití této výjimky, aby byly v souladu s pravidly o státní podpoře, jež platila v okamžiku jejich poskytnutí. Podle údajů poskytnutých řeckými orgány trval předmětný režim od 30. června 1993 do 30. června 2003. Slučitelnost předmětného režimu s vnitřním trhem bude proto analyzována na základě předpisů o státní podpoře použitelných během tohoto období.
(88)
Jedním z důvodů, které vedly Komisi k zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, je, že podpory se zdály být určeny pro podniky v obtížích. V této věci řecké orgány ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 uvedly, že kritérium „životaschopnosti po restrukturalizaci dluhů“ nemělo žádný vliv na celkové posouzení životaschopnosti podniku, které provedla úvěrová instituce, protože o způsobilosti k restrukturalizaci se rozhodovalo okamžitě po vypracování studie životaschopnosti. Toto tvrzení bylo opakováno v dopisech ze dne 15. a 29. března 2011 (viz 61. bod odůvodnění).
(89)
Komise se domnívá, že toto vysvětlení neumožňuje dospět k závěru, že podpory nebyly poskytovány podnikům v obtížích, protože se sice, jak tvrdí řecké orgány, o způsobilosti k restrukturalizaci dluhů rozhodovalo ihned po vypracování studie životaschopnosti, ale samotná studie byla zaměřena na výhledy životaschopnosti příjemců po provedení restrukturalizace dluhů, což znamená, že zájemci-příjemci se mohli nacházet v okamžiku provádění studie v potížích a přitom být do režimu zahrnuti, protože subjekt provádějící studii mohl odhadnout možnosti návratu k životaschopnosti po restrukturalizaci dluhů (Komise tento prvek ostatně zdůraznila ve 23. bodě odůvodnění svého rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, protože se preambule vyhlášky č. 2045909/7931/0025 zmiňovala o nutnosti podpořit podniky prefektur Kastorie a Euboia, které čelí potížím s likviditou).
i) Předpisy použitelné na podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích během zvažovaného období
I. Období od 1. října 1993 do 31. prosince 1997
(90)
Podpory podnikům v obtížích podléhají určitému počtu pravidel. V okamžiku vstupu v platnost vyhlášky č. 69836/B1461 Komise prováděla politiku, na jejímž základě považovala v odvětví zemědělství tyto podpory za provozní, jež mohly být prohlášeny za slučitelné s vnitřním trhem pouze za splnění třech následujících podmínek:
a)
předmětné podpory se musely týkat finančních nákladů půjček uzavřených za účelem financování již provedených investic;
b)
kumulovaný grantový ekvivalent podpor případně poskytnutých u předem dojednaných půjček a předmětných podpor nesměl přesáhnout obecně přijímané míry, tj.:
i)
u investic na úrovni zemědělské prvovýroby: 35 nebo 75 % v znevýhodněných oblastech ve smyslu směrnice 75/268/EHS,
ii)
u investic na úrovni zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů: 55 nebo 75 % v oblastech cíle 1 u projektů, které jsou v souladu s odvětvovými programy nebo jedním z cílů článku 1 nařízení (EHS) č. 866/90 (34), a 35 % (nebo 50 % v oblastech cíle 1) u ostatních projektů za podmínky, že nejsou vyloučeny z výběrových kritérií stanovených v bodě 2 přílohy rozhodnutí Komise 90/342/EHS ze dne 7. června 1990 o přijetí výběrových kritérií pro investice do zlepšení zpracovatelských a marketingových podmínek pro zemědělské a lesnické produkty (35) (či rozhodnutí 94/173/ES (36), které jej nahradilo);
c)
předmětné podpory musí následovat po úpravách sazeb nových půjček provedených za účelem zohlednění kolísání hodnoty peněz (výše podpor musí být nižší nebo se rovnat změně sazeb u nových půjček) a musí se týkat zemědělských hospodářství, u kterých existují záruky životaschopnosti, a to zejména v případech, kdy by finanční zátěž vyplývající ze stávajících půjček byla takové míry, že by u hospodářství existovalo riziko ohrožení či dokonce úpadku.
(91)
V dopise ze dne 9. srpna 2004 řecké orgány uvedly, že se vyhláška č. 69836/B1451 a její změněná znění týkají zpracovatelských podniků obecně, že tato vyhláška se nijak zvláště nezmiňuje o zpracovatelských podnicích odvětví zemědělství, které jsou pokryty nařízeními (EHS) č. 866/90, (ES) č. 951/97 a (ES) č. 1257/1999, že celé území země patří k cíli 1 a že podniky, které investovaly a získaly za tím účelem podporu od ministerstva zemědělství, rozvoje a výživy, nemohly využít restrukturalizace dluhů, protože se s tím nepočítalo. Pokud jde o celkový grantový ekvivalent restrukturalizace dluhů, dodávají, že drtivá většina podpor představovala nízké částky a že restrukturalizace dluhů se týká starých půjček, a tím pádem již provedených investic.
(92)
Upřesnění poskytnutá řeckými orgány v prvé řadě Komisi neumožňují vyloučit, že zpracovatelské podniky odvětví zemědělství nemohly být příjemci podpor na základě vyhlášky č. 69836/B1451 a jejích změněných znění, protože skutečnost, že dotyčné podniky nejsou zvláště zmiňovány, automaticky neznamená, že nepatří do obecné kategorie zpracovatelských podniků (průmyslových podniků), které spadají do oblasti působnosti vyhlášky.
(93)
Pokud jde o dodržení podmínek stanovených v 90. bodě odůvodnění, Komise zjišťuje, že vyhláška č. 69836/B1451 a její změněná znění pokrývala restrukturalizaci půjček, jež se mohly týkat jak investic, tak provozního kapitálu.
(94)
Pokud jde o restrukturalizaci půjček spojených s investiční činností, upřesnění poskytnutá řeckými orgány umožňují Komisi konstatovat, že podmínka stanovená v 90. bodě odůvodnění písm. a) je splněna, protože se tyto půjčky týkaly již provedených investic.
(95)
Komise může rovněž považovat druhou možnost podmínky stanovené v 90. bodě odůvodnění písm. c) za splněnou, protože podniky-příjemci musí být po restrukturalizaci dluhů životaschopné na základě posouzení provedeného finančními institucemi.
(96)
Komise ale nemůže na základě informací, které má k dispozici, dospět k závěru o nezpochybnitelném dodržení podmínky stanovené v 90. bodě odůvodnění písm. b), protože řecké orgány ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 upřesnily, že se na podniky zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů vztahovala mimo jiné nařízení (EHS) č. 866/90 a (ES) č. 951/97 a že tato nařízení byla uplatněna při dodržení jejich ustanovení, což znamená, že podpory již mohly být poskytnuty ve výši maximální povolené míry stanovené dotyčnými nařízeními (75 % pro oblasti cíle 1, k nimž Řecko patří) a že uplatnění předmětného režimu v tomto konkrétním případě mohlo vést kvůli kumulování podpor k překročení této míry.
(97)
Pokud jde o restrukturalizaci půjček spojených s vytvořením provozního kapitálu, k provádění předmětného režimu také nemohlo dojít při dodržení všech podmínek stanovených v 90. bodě odůvodnění, protože první ze stanovených podmínek (písmeno a) výslovně stanoví, že půjčky musí být vázány na investice.
II. Období od 1. ledna 1998 do 30. června 2000
(98)
V roce 1997 byly podmínky stanovené v 90. bodě odůvodnění nahrazeny ustanoveními sdělení Komise s názvem „Pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích“ (dále jen „pokyny z roku 1997“) (37). V bodě 4.4 dotyčných pokynů se stanoví, že „pokud jde o odvětví zemědělství, jsou [pokyny] použitelné od 1. ledna 1998 na nové státní podpory a na stávající podpory od stejného dne nebo, pokud Komise zahájila v těchto souvislostech vůči jednomu nebo více členských států řízení podle čl. 93 odst. 2 Smlouvy [o ES], ode dne přijetí konečného rozhodnutí Komisí na základě čl. 93 odst. 2 Smlouvy [o ES] týkajícího se dotyčného členského státu či členských států“.
(99)
Pokyny z roku 1997, které byly pro odvětví zemědělství zcela nové, stanovily mimo jiné toto:
a)
pokud jde o podpory na záchranu: poskytování podpor likvidity z akutních sociálních důvodů ve formě úvěrových záruk nebo splatných úvěrů se sazbou odpovídající tržní sazbě, v částce omezené na výši nezbytně nutnou k provozování podniku (např. pokrytí mzdových nákladů a zajištění běžného zásobování) a dobu rovněž nezbytně nutnou ke stanovení nezbytných a možných opatření na ozdravení, aniž by došlo k destabilizaci průmyslové nebo zemědělské situace v ostatních členských státech;
b)
pokud jde o podpory na restrukturalizaci: poskytování podpor spojených s prováděním restrukturalizačního plánu zaměřeného na omezení nebo nezvratné uzavření výrobních kapacit v případě nadbytečných strukturálních kapacit v odvětví (omezení kapacit musí být dodatečné ke každému omezení, ke kterému by došlo v případě neexistence podpory na restrukturalizaci) s jedinou výjimkou v případech, kdy by se rozhodnutí přijatá ve prospěch všech příjemců během následných dvanáctiměsíčních období netýkala celkově určitého množství produktu nepřesahujícího stanovený procentuální podíl na celkové roční produkci tohoto produktu v zemi (3 % u opatření cílených na určitou kategorii produktů nebo hospodářských subjektů a 1,5 % u opatření necílených).
(100)
Členské státy měly možnost požádat o provádění těchto zemědělských ustanovení namísto ustanovení stanovených pokyny z roku 1997 pro jiná odvětví než zemědělství, která spadala do oblasti jejich působnosti (pro tato jiná odvětví platila velmi přísná kritéria, a to zejména v oblasti restrukturalizačního plánu a příspěvku příjemce na restrukturalizaci - viz mimo jiné kapitola b) „nezemědělské odvětví“, body 109 až 121).
(101)
V dopise ze dne 9. srpna 2004 řecké orgány neposkytly žádnou informaci, která by Komisi umožnila konstatovat, že došlo k přizpůsobení režimu podpor těmto ustanovením a že během zvažovaného období byly proto podpory poskytovány za dodržení příslušných podmínek pokynů z roku 1997, nebo-li za dodržení buď podmínek popsaných výše v 99. bodě odůvodnění písm. b), nebo za dodržení podmínek stanovených pro jiná odvětví než zemědělství (předložení restrukturalizačního plánu s výhledem na návrat k životaschopnosti v přiměřené době a vycházejícímu z realistických předpokladů, se zmírněním dopadů podpor na konkurenční subjekty, při dodržení zásady jediné podpory, provázenému omezením kapacit v případě nadbytečných strukturálních kapacit v odvětví, zaručujícímu proporcionalitu mezi podporou a náklady na restrukturalizaci a výhodami z ní plynoucími a s pokrytím jejích sociálních nákladů).
III. Období od 1. července 2000 do 30. června 2003
(102)
Pokyny z roku 1997 byly nahrazeny dne 9. října 1999 pokyny Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích (dále jen „pokyny z roku 1999“) (38). V bodě 6.3 pokynů z roku 1999 je uvedeno, že „členské státy musí upravit své stávající režimy podpory na záchranu a restrukturalizaci, které mají zůstat v platnosti po 30. červnu 2000, aby je přizpůsobily … pokynům … po tomto dnu“. Kromě toho, „aby Komise mohla kontrolovat postup úprav, členské státy jí musí předložit seznam těchto režimů do 31. prosince 1999. Následně jí musí, v každém případě do 30. června 2000, poskytnout informace postačující k tomu, aby jí umožnily kontrolovat, zda jsou režimy skutečně upraveny v souladu s … pokyny“.
(103)
Pokyny z roku 1999 obsahovaly rovněž zvláštní kapitolu věnovanou restrukturalizaci podniků v obtížích v odvětví zemědělství. V porovnání s kapitolou pokynů z roku 1997 definovala tato kapitola nadbytečnou strukturální kapacitu odvětví, omezila výjimku uvedenou v 99. bodě odůvodnění písm. b) na podniky prvovýroby (což znamená, že pododvětví zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů automaticky podléhalo povinnosti snížení kapacit) a učinila platnou zásadu jediné podpory, podle níž podpory na restrukturalizaci mohou být poskytnuty pouze jednou.
(104)
V dopise ze dne 9. srpna 2004 řecké orgány neposkytly žádnou informaci, která by Komisi umožnila konstatovat, že došlo k přizpůsobení režimu podpor těmto ustanovením a že během zvažovaného období byly proto podpory poskytovány za dodržení příslušných podmínek pokynů z roku 1999, nebo-li po předložení restrukturalizačního plánu stanovujícímu zejména omezení kapacit v případě nadbytečných strukturálních kapacit a případně omezenou výjimku uvedenou ve 103. bodě odůvodnění, a to na základě zásady jediné podpory.
ii) Záležitost záruk
(105)
Další oblast, kvůli které Komise zahájila řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, je otázka slučitelnosti podpor poskytnutých formou záruk. Řecké orgány ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 vyjádřily několik připomínek (viz 57. bod odůvodnění písm. c) a g)). Komise soudí, že tyto připomínky vyžadují následující poznámky:
a)
pokud jde o písmeno c), skutečnost, že poskytnutí záruky provázejí přísné podmínky, sama o sobě neznamená nepřítomnost státní podpory: pravidla použitelná během trvání předmětného režimu a uvedená v dopisech členským státům SG(89) D/4328 ze dne 5. dubna 1989 a SG(89) D/12772 ze dne 12. října 1989 a rovněž v bodě č. 38 sdělení Komise členským státům o použití článků 92 a 93 Smlouvy a článku 5 směrnice Komise 80/723/EHS na veřejné podniky v odvětví průmyslu (39) naopak jasně stanoví, že „[…] každá záruka poskytnutá státem přímo nebo prostřednictvím jím pověřených finančních institucí spadá do působnosti čl. 92 odst. 1 Smlouvy o ES“, a vyžadují uplatnění podmínek, které mohou vést až k likvidaci podniku; výše uvedené dopisy byly sice v roce 2000 nahrazeny sdělením o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk, jež počítalo se scénářem, který umožňuje dospět k závěru o nepřítomnosti státní podpory, ale řecké orgány ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 neposkytly žádné informace, jež by umožnily dospět k závěru, že poskytnuté záruky lze zahrnout do tohoto scénáře;
b)
i v případě, kdy by řecké orgány poskytly informace za účelem prokázání, že poskytnuté záruky spadají do scénáře o nepřítomnosti podpory, Komise by tento scénář nemohla schválit už jenom proto, že jej lze použít pouze, pokud podniky-příjemci nejsou ve finančních obtížích;
c)
pokud jde o písm. g), skutečnost, že záruka nepokrývá některé náklady, nepředstavuje v žádném případě důkaz o dodržení všech podmínek, které umožňují dospět k závěru o slučitelnosti podpory obsažené v poskytnutí záruky s vnitřním trhem; navíc je nutno konstatovat, že žádná z informací poskytnutých řeckými orgány v jejich dopise ze dne 9. srpna 2004 nepotvrzuje jejich dodržení.
(106)
Po tomto upřesnění Komise spíše soudí, že záruky představovaly během trvání předmětného režimu jeden z prvků souboru nástrojů poskytování podpor podnikům v obtížích, a jejich slučitelnost je proto spojena se slučitelností celého procesu restrukturalizace, k němuž, jak dostatečně ukazuje analýza v 94. až 104. bodě odůvodnění, řecké orgány neposkytly žádné informace, jež by umožnily Komisi zbavit se pochyb, jež vyjádřila při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU (tyto úvahy ohledně záruk platí pro všechna tři řízení uvedená v tomto rozhodnutí a pro všechna uváděná odvětví s výjimkou záruk stanovených vyhláškou 2/82257/0025/18.12.2000, které budou předmětem odděleného přezkumu vzhledem k použitému kritériu životaschopnosti, tj. životaschopnosti před restrukturalizací dluhů).
(107)
Ostatní tvrzení rozváděná řeckými orgány v jejich dopise ze dne 9. srpna 2004 (použitá úroková sazba, záležitost existence či neexistence dodatečných výdajů vyvolaných vyhláškami tvořícími právní základ režimu, periodicita úroků) nepřinášejí žádné skutečnosti, které by mohly změnit výše vysvětlené stanovisko Komise.
(108)
Protože informace poskytnuté řeckými orgány neumožňují odstranit pochyby vyjádřené při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, může Komise pouze dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
b) Nezemědělské odvětví
(109)
Stejně jak tomu učinila pro odvětví zemědělství, musí Komise analyzovat předmětné podpory na základě pravidel použitelných pro státní podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
(110)
V okamžiku vstupu v platnost vyhlášky č. 69836/B1461, tj. 1. října 1993, byla dotyčná pravidla stanovena v osmé zprávě o politice hospodářské soutěže, a to zejména v bodech č. 177, 227 a 228 této zprávy.
(111)
Bod č. 117 zprávy uvádí, že v případě, kdy se mohou opatření na záchranu ukázat jako nutná pro poskytnutí odkladu, během nějž začnou být prováděna dlouhodobá řešení obtíží daného podniku, nesmí být těchto opatření využito k tomu, aby se zabránilo nutným snížením kapacit, a smí se jich proto použít pouze v případech, kdy jsou nutná pro vyřešení akutních sociálních potíží.
(112)
Bod č. 227 zprávy upřesňuje, že podpory na záchranu lze z hlediska Smlouvy odůvodnit, pokud jsou vázány na restrukturalizaci prováděnou s cílem trvale konsolidovat situaci dotyčných podniků a/nebo regionů v obtížích a pokud mají dostatečně regionální nebo odvětvovou povahu, aby bylo možno posoudit jejich dopady.
(113)
Bod č. 228 zprávy upřesňuje podrobněji stanovisko Komise ohledně podpor na záchranu a stanoví, co mají představovat „průvodní podpory“.
(114)
Podpory na záchranu musí:
a)
spočívat v podporách likvidity formou úvěrových záruk nebo záruk za splatné úvěry s úrokovou sazbou rovnající se sazbě tržní;
b)
omezit se ve své výši na částku nezbytně nutnou pro další zajištění mzdových nákladů a běžného zásobování;
c)
být vypláceny pouze po dobu nutnou (obvykle šestiměsíční) na určení nezbytných a možných opatření ozdravění;
d)
být odůvodněny akutními sociálními potížemi, aniž by zachování podniku, jež umožňují, vedlo k destabilizaci průmyslové situace v ostatních členských státech.
(115)
Průvodní podpory musí být úzce podmíněny provedením řádně strukturovaného programu restrukturalizace/přeměny činnosti schopným skutečně obnovit v dlouhodobém výhledu konkurenceschopnost předmětné produkce a musí být omezeny na míru a výši nezbytně nutné k zajištění rovnováhy podniku během nevyhnutelného přechodného období do doby, než podobný program přinese své výsledky, což znamená období značně omezené a s dostatečnou sestupností.
(116)
Tyto podmínky byly nahrazeny pokyny Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích z roku 1994 (40), které vstoupily v platnost dne 23. prosince 1994 (dále jen „pokyny z roku 1994“), následně pokyny z roku 1997, které vstoupily v platnost dne 1. ledna 1998, a konečně pokyny z roku 1999, které se staly použitelnými počínaje 1. červencem 2000, a to při zohlednění období na přizpůsobení režimů podpory poskytnutého členským státům (viz 98. a 102. bod odůvodnění).
(117)
Pokyny z roku 1994 potvrzují politiku prováděnou Komisí v oblasti podpor na záchranu (viz 114. bod odůvodnění) a definují přesněji obsah a důsledky restrukturalizačních plánů, které se mají předkládat (výhledy na návrat k životaschopnosti v přiměřené době na základě realistických předpokladů, zmírnění dopadů podpor na konkurenční subjekty, zásada jediné podpory, snížení kapacit v případě nadbytečných strukturálních kapacit dotyčného odvětví, proporcionalita mezi podporou a náklady a výhodami restrukturalizace, pokrytí sociálních nákladů restrukturalizace).
(118)
V nezemědělském odvětví potvrzují pokyny z roku 1997, které jsou výsledkem pravidelného přezkumu politiky prováděné Komisí v oblasti záchrany a restrukturalizace podniků v obtížích, obsah pokynů z roku 1994.
(119)
Pokyny z roku 1999 zpřísňují podmínky poskytování podpor na záchranu tím, že zavádějí přesnou lhůtu pro předložení restrukturalizačního plánu. V oblasti restrukturalizace jsou přísnější zejména s ohledem na malé a střední podniky a stanoví možnost požadovat snížení kapacit i v případě, kdy v odvětví nadbytečné strukturální kapacity neexistují.
(120)
Vzhledem k tomu, že vysvětlení poskytnutá řeckými orgány v jejich dopise ze dne 9. srpna 2004 platí jak pro odvětví zemědělství, tak pro nezemědělské odvětví, může Komise jen konstatovat, stejně jak to již učinila pro odvětví zemědělství, že žádná z informací poskytnutých řeckými orgány neumožňuje zjistit, zda byly dodrženy různé podmínky stanovené v pokynech z roku 1994, 1997 a 1999 (stačí jen uvést, že nic nenasvědčuje tomu, že by podniky-příjemci předložily jakýkoli restrukturalizační plán obsahující nutná kompenzační opatření). Toto zjištění platí rovněž pro dodržení ustanovení popsaných v osmé zprávě o politice hospodářské soutěže.
(121)
Bez podkladů, které by potvrzovaly dodržení výše uvedených podmínek, není Komise schopna zjistit, zda podpory byly poskytnuty následně po předložení restrukturalizačního plánu vykazujícího všechny náležitosti stanovené v různých výše zmíněných předpisech (k nimž patří zejména výhledy na návrat k životaschopnosti v přiměřené době na základě realistických předpokladů, zmírnění dopadů podpor na konkurenční subjekty, zásada jediné podpory, snížení kapacit, proporcionalita mezi podporou a náklady a výhodami restrukturalizace a pokrytí sociálních nákladů restrukturalizace). Nemůže se proto zbavit pochyb, jež vyjádřila při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, a může tak dospět pouze k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
V.II.2 PODPORY PODNIKŮM PREFEKTUR FLORINA A KILKIS, JEŽ BYLY PŘEDMĚTEM DRUHÉHO ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
a) Odvětví zemědělství
(122)
V dopise ze dne 18. srpna 2005 řecké orgány uvedly, že základní vyhláška, jíž se řídí poskytování podpor (vyhláška č. 66336/B.1398/1993), odkazuje na průmyslové podniky a podniky řemeslné výroby a že se její ustanovení netýkala žádného zemědělského podniku.
(123)
Komise bere na vědomí tato upřesnění a soudí proto, že nemusí analyzovat předmětný režim na základě pravidel o státní podpoře platných pro odvětví zemědělství v okamžiku poskytnutí podpor.
b) Nezemědělské odvětví
(124)
Komise, jež se při zahájení řízení domnívala, že režim byl plánován pro podniky v obtížích, jelikož vyhláška č. 66336/B.1398/1993 stanoví, že podniky musí být po restrukturalizaci životaschopné (což neumožňovalo vyloučit obtížný stav v okamžiku rozhodnutí o způsobilosti pro získání podpory), musí přezkoumat slučitelnost předmětných podpor na základě pravidel, která platila pro podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích v okamžiku jejich poskytnutí.
(125)
Pravidla, jež platila pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích v okamžiku poskytnutí předmětných podpor, byla postupně ustanovení bodů č. 177, 227 a 228 osmé zprávy o politice hospodářské soutěže, pokyny z roku 1994 a pokyny z roku 1997.
(126)
Pokud jde o dodržení ustanovení bodů č. 177, 227 a 228 osmé zprávy o politice hospodářské soutěže, pokynů z roku 1994 a pokynů z roku 1997, poskytly řecké orgány ve svém dopise ze dne 18. srpna 2005 stejná vysvětlení jako v případě zdůvodnění poskytnutí podpor v prefekturách Kastorie a Euboia (tvrzení řeckých orgánů popsaná v 57. bodě odůvodnění písm. a) až f) jsou již uvedena v 56. bodě odůvodnění písm. a) až e)). Analýza provedená Komisí v 110. až 121. bodě odůvodnění je proto v tomto konkrétním případě nadále platná, což znamená, že Komise není schopna se zbavit pochyb, jež vyjádřila při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, a že může dojít pouze k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
(127)
V dopise ze dne 18. srpna 2005 se řecké orgány rovněž pokusily zdůvodnit předmětné podpory skutečností, že prefektury Florina a Kilkis sousedí s bývalou jugoslávskou republikou Makedonií a že místní podniky velmi trpěly nestabilitou a válečným stavem v regionu.
(128)
Kvůli tomuto odkazu na mimořádné události by snad bylo možno uplatnit výjimku stanovenou v čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, podle níž jsou s vnitřním trhem slučitelné podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi. Řecké orgány ovšem neposkytly žádný prvek analýzy, který by dokládal zmiňované potíže podniků obou prefektur a příčinnou souvislost s nestabilitou v regionu vyvolanou událostmi v Jugoslávii. Komise kromě toho nemá k dispozici informace, jež by mohly dokládat, že by se události zmiňované řeckými orgány mohly projevovat po celou dobu trvání režimu. Komise si konečně také klade otázku, proč se režim týkal jen některých odvětví hospodářství obou prefektur, když by zmiňované události měly mít logicky dopad na všechny místní podniky ve všech odvětvích.
(129)
Vzhledem k těmto skutečnostem Komise také nechápe, jak by předmětný režim podpor mohl být způsobilý pro uplatnění výjimky stanovené čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU. Může proto opět dojít pouze k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
V.II.3 PODPORY TÝKAJÍCÍ SE PREFEKTUR RHODOPE, EVROS, XANTHI A DODECANESE, KTERÉ BYLY PŘEDMĚTEM TŘETÍHO ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(130)
Vzhledem k tomu, že Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení uvedla, že na základě informací, které má k dispozici, nemůže rozhodnout, zda obě vyhlášky z roku 1989 a následující, které jsou uvedeny ve výše uvedeném 50. až 52. bodě odůvodnění, představují nezávislý režim podpor nebo zda se jedná o nedílnou součást celkového systému analyzovaného v různých zahájených řízeních, a vzhledem k tomu, že řecké orgány ve svém dopise ze dne 10. května 2006 neposkytly v tomto ohledu žádné vysvětlení, bude slučitelnost podpor stanovených vyhláškami s vnitřním trhem přezkoumána odděleně. Záruky stanovené vyhláškou č. 2/82257/0025/18.12.2000 (viz 49. bod odůvodnění) budou rovněž předmětem odděleného přezkumu, protože tato vyhláška stanoví, že podniky-příjemci musí být povinně životaschopné a nikoli životaschopné až po restrukturalizaci, jak je tomu v ostatních uváděných případech.
(131)
Pokud jde o vyhlášky uvedené ve 44. až 52. bodě odůvodnění, bude se analýza skládat ze dvou základních oblastí, a to zemědělské a nezemědělské, jak tomu bylo také v případě režimů, jichž se týkala dvě první rozhodnutí o zahájení řízení, přičemž nezemědělská oblast bude rozdělena na několik částí: odvětví průmyslu, hotelových služeb a řemeslné výroby na jedné straně a odvětví loďařství na straně druhé. Odvětví těžby, které bylo rovněž zahrnuto do rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, zde nebude nadále projednáváno, protože řecké orgány ve svých dopisech ze dne 15. a 29. března 2011 uvedly, že dotyčná těžební činnost se týkala těžby mramoru a kamene, čímž dotyčné podniky spadají do rámce analýzy podpor poskytnutých odvětví průmyslu.
a) Odvětví zemědělství
(132)
Komise musí režim přezkoumat na základě pravidel použitelných na státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila v okamžiku, kdy byla podpora poskytnuta.
(133)
Pokud jde o odvětví zemědělství, byla příslušná pravidla zdůrazněna v 90. a 98. až 103. bodě odůvodnění. Vzhledem k tomu, že platnost dotyčného režimu skončila dne 31. prosince 2005, je nutno přidat k seznamu použitelných předpisů pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (41) z roku 2004 (dále jen „pokyny z roku 2004“); pokyny z roku 2004 vstoupily v platnost dne 10. října 2004 a zpřísnily podmínky stanovené pokyny z roku 1999 (zejména opět potvrdily, že příspěvek příjemce k restrukturalizaci musí být skutečný a nezávislý na podpoře). Navíc vzhledem k povaze příjemců (hospodářství s průmyslových chovem zvířat a hospodářství zaměřená na produkci mléka) je oprávněné se domnívat, že režim mohl zahrnovat jak prvovýrobu (pouze chov zvířat), tak zpracování a uvádění na trh (např. hospodářství se zpracovatelskou linkou přímo na místě).
(134)
Pokud jde o soulad s vlastními podmínkami, Komise se domnívá, že ministerská vyhláška č. 1648/B22 ze dne 13. ledna 1994 a její následná změněná znění zavedla restrukturalizaci půjček, kterou bylo možno využít pro investování nebo vytvoření provozního kapitálu.
(135)
Pokud jde o restrukturalizaci půjček vázanou na investice, řecké orgány ve svém dopise ze dne 10. května 2006 neposkytly žádné informace, jež by Komisi umožnily potvrdit, že restrukturované půjčky byly skutečně vázány na již provedené investice. Komise proto nemůže konstatovat, že byla splněna podmínka stanovená v 90. bodě odůvodnění písm. a).
(136)
Na základě dostupných informací není Komise podobně schopna dospět k nezpochybnitelnému závěru, že došlo k dodržení podmínky stanovené v 90. bodě odůvodnění písm. b), protože řecké orgány neposkytly v tomto ohledu ve svém dopise ze dne 10. května 2006 žádné podrobnosti.
(137)
S ohledem na požadavek stanovený v 90. bodě odůvodnění písm. c), Komise soudí, že došlo ke splnění druhé možnosti, protože podniky-příjemci musely být životaschopnými po restrukturalizaci, a to na základě posouzení vypracovaného bankami.
(138)
Pokud jde o restrukturalizaci půjček vázanou na vytvoření provozního kapitálu, dotyčný režim nemohl být uplatněn v souladu se všemi podmínkami stanovenými v 90. bodě odůvodnění, protože první požadavek (90. bod odůvodnění písm. a)) výslovně stanoví, že půjčky musí být vázány na investice.
(139)
Pokud jde o podporu poskytovanou od 1. ledna 1998 až do vstupu v platnost pokynů z roku 1994, platí analýza provedená v 98. až 104. bodě odůvodnění také pro podstatu tohoto konkrétního případu, protože řecké orgány ve svém dopise ze dne 10. května 2006 neposkytly žádnou informaci, jež by Komisi umožnila potvrdit, že byl za účelem získání předmětné podpory předložen jakýkoli restrukturalizační plán provázený povinným příspěvkem.
(140)
Pokud jde konečně o podporu poskytovanou ode dne vstupu v platnost pokynů z roku 2004, může Komise pouze poznamenat, že řecké orgány ve svém dopise ze dne 10. května nepředložily žádné skutečnosti, jež by Komisi umožnily potvrdit, že byl za účelem obdržení dotyčné podpory předložen restrukturalizační plán provázený povinným vlastním příspěvkem. Komise proto není schopna zbavit se všech pochyb vyjádřených při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, a je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
(141)
V dopise ze dne 10. května se řecké orgány pokusily odůvodnit předmětnou podporu válečným stavem v sousedních regionech. Řecko vyjádřilo názor, že tyto okolnosti učinily podporu způsobilou pro výjimku podle čl. 107 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy (viz 59. bod odůvodnění písm. a)).
(142)
Komise nemůže přijmout tento názor z několika důvodů:
a)
z hlediska předpisů je existence konfliktu považována za mimořádnou událost, jež může spadat pouze pod čl. 107 odst. 2 písm. b) Smlouvy, podle kterého jsou slučitelné s vnitřním trhem podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi;
b)
v odvětví zemědělství je slučitelnost opatření podpory posuzována na základě výjimky stanovené v čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy, který stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem, a ne na základě výjimky stanovené v čl. 107 odst. 3 písm. a) Smlouvy, který stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají napomáhat hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností, jakož i rozvoji regionů uvedených v článku 349 (42) s ohledem na jejich strukturální, hospodářskou a sociální situaci;
c)
aby byla tato výjimka použitelná, bylo by nutno, aby podpora byla poskytnuta v souladu s pravidly, jimiž se řídí podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, k čemuž, jak je doloženo výše, nedošlo.
(143)
Komise není schopna zjistit, zda nelze použít čl. 107 odst. 2 písm. b) Smlouvy, a to z těchto důvodů:
a)
v dopise ze dne 10. května 2006 řecké orgány sice oprávněně zdůraznily, že během období provádění režimu byl v dotyčných prefekturách jak celkový HDP, tak HDP na obyvatele nižší než v ostatních regionech země, ale zároveň uvedly, že HDP zaznamenal během stejného období určitý růst, což dokládá, že válečný stav v sousedních regionech neměl na hospodářství dotčených oblastí katastrofální dopad;
b)
jak dokládá popis právního základu režimu, k několika jeho změnám došlo téměř deset let po ukončení bojů v sousedních regionech, a nelze proto soudit, že Řecko bylo nuceno zasáhnout kvůli válečnému stavu v příhraničních oblastech a že existovala příčinná souvislost mezi tímto stavem a potížemi podniků (jako příklad stačí uvést tuto poznámku: ministerská vyhláška č. 2/64046/0025/2003 ze dne 28. října 2004 uvedená ve 48. bodě odůvodnění zahrnuje půjčky, které si mohly brát průmyslové podniky, tj. případně podniky s průmyslovým chovem zvířat, až do 31. prosince 2004).
(144)
Pokud jde o ostatní tvrzení řeckých orgánů v jejich dopise ze dne 10. května 2006, Komise zdůrazňuje následující (s výjimkou písm. b) platí tyto poznámky pro všechna odvětví, na něž se vztahuje zahájené řízení):
a)
potíže jako nedostatek dynamiky na místních trzích nebo pokles poptávky nelze řešit pomocí podpory poskytované podnikům v obtížích, aniž by se přistoupilo k jejich restrukturalizaci. Vhodnější způsob pomoci představují strukturální opatření;
b)
podíl produkce masa v dotyčných prefekturách na celkové řecké produkci nemá vůbec žádný vztah s rizikem narušení hospodářské soutěže, které představuje podpora poskytnutá mimo stanovený předpisový rámec (v tomto konkrétním případě se jedná o podporu poskytnutou podnikům v obtížích bez restrukturalizačního plánu); podle judikatury Soudního dvora, pokud finanční podpora poskytnutá členským státem posílí postavení určitého podniku ve srovnání s ostatními podniky zapojenými do hospodářské soutěže (což je podstatou tohoto konkrétního případu), může tato podpora představovat konkurenční zvýhodnění vůči ostatním podnikům, které nejsou příjemci této pomoci (43);
c)
záležitost životaschopnosti podniků ve smyslu stanoveném oběma ministerskými vyhláškami z roku 1989 bude řešena v tomto rozhodnutí níže;
d)
tvrzení, podle nějž účet zřízený zákonem č. 128/75 nepředstavuje státní prostředek, bylo vyřešeno v 82. bodě odůvodnění písm. d).
(145)
Vzhledem k těmto důvodům je Komise nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
b) Odvětví průmyslu, řemeslné výroby a hotelových služeb
(146)
Komise musí přezkoumat předmětný režim z hlediska pravidel, kterými se řídí podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
(147)
Stejně jako v případě podpor, jichž se týkala první dvě řízení, platila pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích v době poskytnutí předmětné podpory pravidla stanovená postupně body č. 177, 227 a 228 osmé zprávy o politice hospodářské soutěže a pokyny z roku 1994, 1997 a 1999. Ve zkoumaném případě je k tomuto seznamu nutno přidat pokyny z roku 2004, protože v některých prefekturách skončilo provádění režimu k 31. prosinci 2005.
(148)
Informace poskytnuté řeckými orgány v jejich dopise ze dne 10. května 2006 a uvedené v 59. bodě odůvodnění neobsahovaly žádné podrobnosti ohledně dodržení pravidel, kterými se řídí záchrana a restrukturalizace podniků v obtížích. Komise proto není schopna ověřit, zda byly dodrženy body 177, 227 a 228 osmé zprávy o politice hospodářské soutěže a pokyny z roku 1994, 1997, 1999 a 2004.
(149)
Komise proto není schopna zbavit se všech pochyb vyjádřených při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
c) Odvětví loďařství
(150)
Slučitelnost předmětného režimu s vnitřním trhem bude posuzována ze dvou hledisek, protože pojem „odvětví loďařství“ zahrnuje jak stavbu lodí, tak lodní přepravu.
(151)
Komise musí přezkoumat předmětný režim z hlediska pravidel, kterými se řídí podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
(152)
Pokud jde o stavbu lodí, platily pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích od vstupu v platnost ministerské vyhlášky č. 1648/B.22 ze dne 13. ledna 1994 tyto předpisy:
a)
do 31. prosince 1998: směrnice Rady 90/684/EHS ze dne 21. prosince 1990 o podporách na stavbu lodí (44);
b)
od 1. ledna 1999 do 31. prosince 2003: nařízení Rady (ES) č. 1540/98 ze dne 29. června 1998 o nových pravidlech pro podporu na stavbu lodí (45);
c)
od 1. ledna 2004: rámec pro státní podporu na stavbu lodí (46).
(153)
Ve svém dopise ze dne 10. května 2006 řecké orgány nepředložily žádnou informaci, která by Komisi umožnila dospět k závěru, že předmětný režim podpory byl prováděn v souladu s pravidly platnými pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích tohoto odvětví. Komise proto není schopna zbavit se všech pochyb vyjádřených při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
(154)
Pokud jde o námořní přepravu, musí Komise podobně přezkoumat předmětný režim z hlediska pravidel, kterými se řídí podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
(155)
Od vstupu v platnost ministerské vyhlášky č. 1648/B.22 ze dne 13. ledna 1994 platily a nadále platí pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích v odvětví loďařství tyto předpisy:
a)
finanční a daňová opatření ohledně využívání plavidel registrovaných ve Společenství (47);
b)
pokyny Společenství ke státní podpoře v námořní dopravě z roku 1997 (48);
c)
pokyny Společenství ke státní podpoře v námořní dopravě z roku 2004 (49).
(156)
Ve svém dopise ze dne 10. května 2006 řecké orgány opět nepředložily žádnou informaci, která by Komisi umožnila dospět k závěru, že předmětný režim podpory byl prováděn v souladu s pravidly platnými pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích tohoto odvětví. Komise proto není schopna zbavit se pochyb vyjádřených při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
d) Podpory poskytnuté v prefekturách Lesbos, Samos, Chios a Dodecanese, kterých se rovněž týkalo třetí rozhodnutí o zahájení řízení
(157)
Protože Komise neměla dostatečné informace, posoudila v rámci řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy dva předpoklady:
a)
podpora poskytnutá na základě ministerské vyhlášky č. 2041901 ze dne 16. května 1989 a ministerské vyhlášky č. 2078809 ze dne 10. října 1989 a jejich pozměněných znění spadala do stejného rámce jako byl rámec stanovený vyhláškami uvedenými ve 44. až 48. bodě odůvodnění;
b)
podpora byla součástí systému financování, který nebyl postaven na stejných základech.
(158)
V dopise ze dne 10. května 2006 řecké orgány prohlásily, že obě ministerské vyhlášky vydané v roce 1989 stanovily, že podniky musí být životaschopné před a po restrukturalizaci svých dluhů. Komise toto prohlášení nemůže přijmout, protože se po přezkumu ukazuje, že ani jedna z obou dotyčných vyhlášek neříká, že podniky musely být životaschopné před a po restrukturalizaci dluhů. Komise proto posoudí slučitelnost podpory stanové oběma vyhláškami a jejich pozměněnými zněními nejenom na základě předpokladů uvedených ve 157. bodě odůvodnění, ale také s tím, že u druhého předpokladu nevyloučí možnost, že tato podpora mohla být poskytována podnikům v obtížích.
(159)
Pokud jde o první předpoklad uvedený ve 157. bodě odůvodnění, Komise je nucena dospět k závěru, že v případě, pokud obě ministerské vyhlášky vydané v roce 1989 a jejich pozměněná znění spadají do stejného rámce, jako byl rámec stanovený ministerskými vyhláškami uvedenými ve 44. až 48. bodě odůvodnění, zůstává v platnosti analýza provedená ve 146. až 149. bodě odůvodnění, a protože vysvětlení podaná řeckými orgány v jejich dopise ze dne 10. května 2006 neodstraňují pochyby vyjádřené při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, je Komise nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
(160)
Pokud jde o druhý předpoklad, je nutno zvážit dva scénáře: podpora byla poskytnuta podnikům v obtížích nebo byla poskytnuta podnikům životaschopným.
(161)
V případě prvního scénáře zůstává platná analýza provedená ve 146. až 149. bodě odůvodnění, přičemž vysvětlení podaná řeckými orgány v jejich dopise ze dne 10. května 2006 neodstraňují pochyby vyjádřené při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, a Komise je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
(162)
V případě druhého scénáře Komise rovněž poznamenává, že vysvětlení podaná řeckými orgány v jejich dopisech ze dne 10. května 2006, 15. března 2011 a 29. března 2011 neumožňují zjistit, zda provozní kapitál vytvořený využitím dotovaných půjček financoval způsobilé investice ve smyslu předpisů Unie v oblasti regionální podpory (od vstupu v platnost ministerské vyhlášky č. 2041901 ze dne 16. května 1989 platily jako předpisy sdělení Komise o metodě použití čl. 92 odst. 3 písm. a) a c) na regionální podporu (50) a následně pokyny k regionální podpoře z roku 1998 (51)). Komise je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitrním trhem.
(163)
V případě, že tento provozní kapitál nefinancoval způsobilé investice ve smyslu stanoveném předpisy Unie v oblasti regionální podpory, musí Komise přezkoumat, zda nelze podporu poskytnutou na vytvoření tohoto kapitálu, která by tak představovala podporu na provoz, prohlásit za slučitelnou na základě příslušných ustanovení předpisů Unie v oblasti regionální podpory. V tomto ohledu si Komise přeje zdůraznit, že přísluší dotyčnému členskému státu za účelem splnění jeho povinnosti spolupráce s Komisí poskytnout všechny poznatky, aby bylo Komisi umožněno ověřit slučitelnost předmětné podpory (52). Protože informace v různých dopisech zaslaných řeckými orgány neumožnily Komisi ověřit soulad s ustanoveními předpisů Unie v oblasti regionální podpory, může Komise dospět pouze k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
(164)
Záruku poskytnutou na základě vyhlášky č. 2/82257/0025 ze dne 18. prosince 2000 nelze považovat za nástroj pomoci při restrukturalizaci podniku v obtížích, jako je tomu v případě ostatních vyhlášek, jichž se toto rozhodnutí týká, protože ministerská vyhláška č. 2/82257/0025 stanoví, že záruka může být poskytnuta pouze životaschopným podnikům a ne podnikům, které se stanou životaschopnými až po restrukturalizaci dluhů. Tuto záruku je proto nutno přezkoumat podle použitelných předpisů o státní podpoře.
(165)
Od vstupu v platnost ministerské vyhlášky č. 2/82257/0025 ze dne 18. prosince 2000 se záruky až do 31. prosince 2005 (ukončení provádění režimu) řídily sdělením z roku 2000.
(166)
Sdělení z roku 2000 stanoví, že Komise musí posuzovat slučitelnost podpory vázané na poskytnutí záruky na základě předpisů platných pro jiné formy podpory, a uvádí různé rámce a pokyny použitelné v dotyčných odvětvích. Záruku lze navíc pouze přijmout, pokud je její využití smluvně vázáno na konkrétní podmínky, jež mohou vést až k povinnému vyhlášení úpadku příjemce nebo jiným podobným opatřením.
(167)
V tomto konkrétním případě řecké orgány nepředložily k poskytnutým zárukám žádné informace. Komise proto tyto záruky nemůže posoudit na základě různých předpisů použitelných v dotyčných odvětvích nebo ověřit, zda opatření podpory nemohlo přesáhnout příslušnou platnou míru nezbytně nutnou pro podniky, které se nenacházejí v obtížích (v odpovědi na třetí rozhodnutí o zahájení řízení řecké orgány navíc neposkytly žádné informace o dodržení různých předpisů).
(168)
Za těchto okolností Komise nemůže dojít k závěru, že podpora poskytnutá formou záruk na základě ministerské vyhlášky č. 2/82257/0025 ze dne 18. prosince 2000 je slučitelná s vnitřním trhem.
VI. ZÁVĚR
(169)
Komise zjišťuje, že Řecko provedlo předmětná opatření podpory protiprávně porušením čl. 108 odst. 3 Smlouvy. Předchozí analýza dokládá, že podporu nelze prohlásit za slučitelnou s vnitřním trhem, protože Řecko nepředložilo žádné informace, které by potvrzovaly dodržení různých uvedených předpisů, a Komise proto není schopna odstranit pochyby vyjádřené při zahájení různých řízení. V této souvislosti Komise připomíná, že přísluší dotyčnému členskému státu za účelem splnění jeho povinnosti spolupráce s Komisí poskytnout všechny poznatky, aby bylo Komisi umožněno ověřit slučitelnost předmětné podpory.
(170)
V souladu s čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (53), je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil (v tomto konkrétním případě se jedná o všechny podniky, které využily možností zkoumaných ministerských vyhlášek). Řecko musí učinit všechna nezbytná opatření, aby od příjemců získalo zpět poskytnutou neslučitelnou podporu. V souladu s ustanoveními bodu č. 42 oznámení Komise s názvem „Cesta k účinnému provádění rozhodnutí Komise, jimiž se členským státům nařizuje zajistit navrácení protiprávní a neslučitelné podpory“ (54) má Řecko lhůtu čtyři měsíce od oznámení tohoto rozhodnutí na jeho provedení. Podpora, která má být vrácena, musí zahrnovat úroky vypočítané v souladu s nařízením Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (55).
(171)
Toto rozhodnutí musí být provedeno okamžitě, a to zejména s ohledem na navrácení všech jednotlivých podpor poskytnutých v rámci režimu podpory při vyloučení jednotlivých podpor poskytnutých na konkrétní projekty, které splňovaly v okamžiku poskytnutí podpory všechny podmínky stanovené v nařízení o blokové výjimce nebo v nařízení o podpoře de minimis použitelné podle článků 1 a 2 nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 92 a 93 Smlouvy o založení Evropského společenství na určité kategorie horizontální státní podpory (56) či podle režimu podpory schváleného Komisí.
(172)
Článek 15 nařízení (ES) č. 659/1999 ovšem stanoví, že pravomoci Komise ve věci navrácení podpory podléhají promlčecí lhůtě. Promlčecí lhůta počíná dnem, kdy je protiprávní podpora udělena příjemci buď jako jednotlivá podpora, nebo v rámci režimu podpory. Jakékoli opatření přijaté Komisí nebo členským státem jednajícím na žádost Komise, týkající se protiprávní podpory, přerušuje běh promlčecí lhůty a každým přerušením počíná lhůta běžet znovu.
(173)
V tomto konkrétním případě se Komise za účelem navrácení podpory může vracet zpět k těmto termínům:
a)
v případě podpory, jíž se týkalo první řízení: 1. říjen 1993 vzhledem ke skutečnosti, že Komise přijala první opatření dne 27. května 2003, zatímco ministerská vyhláška č. 69836/B1461, která byla přijata dne 14. září 1993, byla zveřejněna v řeckém vládním věstníku dne 1. října 1993, kdy také vstoupila v platnost;
b)
v případě podpory, jíž se týkalo druhé řízení: 22. duben 1994 vzhledem ke skutečnosti, že Komise přijala první opatření dne 22. dubna 2004;
c)
v případě podpory, jíž se týkalo třetí řízení: 12. listopad 1994 vzhledem ke skutečnosti, že Komise přijala první opatření dne 12. listopadu 2004,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ
Článek 1
Režimy podpory v podobě restrukturalizace dluhů, které Řecko provedlo protiprávně při porušení čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie v prefekturách Kastorie, Euboia, Florina, Kilkis, Rhodope, Evros, Xanthi a Dodecanese a na ostrovech Lesbos, Samos a Chios, jsou neslučitelné s vnitřním trhem.
Článek 2
Jednotlivá podpora poskytnutá v rámci jednoho z režimů uvedených v článku 1 nepředstavuje podporu, pokud v okamžiku svého poskytnutí splňovala podmínky stanovené v jednom z předpisů přijatých podle článku 2 nařízení (ES) č. 994/98 použitelného v okamžiku poskytnutí podpory.
Článek 3
1. Řecko si vyžádá neslučitelnou podporu, která byla poskytnuta v rámci režimů uvedených v článku 1, od příjemců zpět.
2. Částky, které mají být navráceny, podléhají úrokům ode dne, kdy byly příjemcům dány k dispozici, až do dne, kdy byly skutečně získány zpět.
3. Výše úroků se vypočte jako složený úrok podle kapitoly V nařízení (ES) č. 794/2004.
4. S účinkem ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Řecko zruší všechny neprovedené platby v rámci režimů podpory uvedených v článku 1.
Článek 4
Navrácení podpory poskytnuté v rámci režimů uvedených v článku 1 musí být okamžité a účinné.
Řecko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 5
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Řecko Komisi následující informace:
a)
seznam příjemců, kteří na základě režimů uvedených v článku 1 obdrželi podporu, a celkovou částku podpory, kterou každý z nich obdržel v rámci dotyčného režimu;
b)
celkovou částku (hlavní částka a úroky), kterou má každý příjemce navrátit v případě podpory, která nespadá pod pravidlo de minimis;
c)
podrobný popis opatření již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
d)
doklady prokazující, že příjemcům bylo nařízené podporu vrátit.
2. Řecko informuje Komisi o vývoji vnitrostátních opatření přijatých s cílem provést toto rozhodnutí až do úplného navrácení podpory poskytnuté na základě režimu uvedeného v článku 1. Na žádost Komise neprodleně předloží informace o již přijatých a plánovaných opatřeních k dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Bude rovněž poskytovat podrobné informace o částkách podpory a úrocích, které příjemci již vrátili.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Řecké republice.
V Bruselu dne 19. října 2011.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 19 päivänä lokakuuta 2011,
velkajärjestelynä toteutetuista valtiontukijärjestelmistä, joita Kreikka on soveltanut Kastorian, Evvoian, Florinan, Kilkisin, Rodopin, Evroun, Xanthin ja Dodekanisan hallintoalueilla sekä Lesvoksen, Samoksen ja Chioksen saarilla
(C 23/04 (ex NN 153/03), C 20/05 (ex NN 70/04) ja C 50/05 (ex NN 20/05))
(tiedoksiannettu numerolla C(2011) 7252)
(Ainoastaan kreikankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2012/307/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottanut huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
I MENETTELY
(1)
Komissio sai tietoja, joiden mukaan Kastorian ja Evvoian hallintoalueiden yrityksille oli myönnetty tukia velkojen uudelleenjärjestelyn yhteydessä vuonna 1993 ja sitä seuraavina vuosina. Komissio pyysi Kreikan viranomaisia 27 päivänä toukokuuta 2003 päivätyllä kirjeellä toimittamaan sille neljän viikon kuluessa velkajärjestelyn perustana olevan säädöksen tekstin sekä muut tiedot, jotka ovat tarpeen järjestelmän arvioimiseksi Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan perusteella (3).
(2)
Kreikan pysyvä edustusto Euroopan unionissa toimitti komissiolle 10 päivänä heinäkuuta 2003 kirjeen, joka kirjattiin saapuneeksi 17 päivänä heinäkuuta 2003 ja jossa Kreikan viranomaiset pyysivät johdanto-osan 1 kappaleessa tarkoitetun määräajan pidentämistä kuukaudella.
(3)
Kreikan pysyvä edustusto Euroopan unionissa ilmoitti komissiolle 4 päivänä elokuuta 2003 päivätyllä ja 6 päivänä elokuuta 2003 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä tiedot, joita oli pyydetty 27 päivänä toukokuuta 2003 päivätyssä kirjeessä.
(4)
Kun tiedot tutkittiin, kävi ilmi, että tukia oli maksettu ilman komission hyväksyntää. Komissio päätti sen vuoksi aloittaa tukien ilmoittamatta jättämistä koskevan menettelyn numerolla NN 153/03.
(5)
Komissio ilmoitti 21 päivänä kesäkuuta 2004 päivätyllä kirjeellä (4) Kreikalle päätöksestään aloittaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely (C 23/04), jäljempänä ’ensimmäinen menettely’.
(6)
Komission päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (5). Komissio kehotti asianomaisia esittämään huomautuksensa kyseisistä tuista.
(7)
Komissio ei saanut huomautuksia asianomaisilta kolmansilta osapuolilta.
(8)
Kreikan pysyvä edustusto Euroopan unionissa pyysi komissiolta 13 päivänä heinäkuuta 2004 päivätyllä ja 19 päivänä heinäkuuta 2004 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä, että Kreikan viranomaisille annettua määräaikaa ensimmäiseen menettelyyn vastaamiseksi pidennettäisiin kuukaudella.
(9)
Komissio myönsi pyydetyn määräajan pidennyksen 6 päivänä elokuuta 2004 lähettämällään faksilla.
(10)
Kreikan pysyvä edustusto Euroopan unionissa ilmoitti komissiolle 9 päivänä elokuuta 2004 päivätyllä ja 10 päivänä elokuuta 2004 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä Kreikan viranomaisten vastauksen ensimmäiseen menettelyyn.
(11)
Kun Kreikan viranomaisten 4 päivänä elokuuta 2003 päivätyllä kirjeellä toimittamia tietoja tarkasteltiin, kävi ilmi, etteivät mainitut tuet koskeneet ainoastaan Kastorian ja Evvoian, vaan myös Florinan ja Kilkisin hallintoalueita. Niinpä komissio pyysi Kreikan viranomaisilta lisätietoja kyseisistä tuista 22 päivänä huhtikuuta 2004 päivätyllä faksilla.
(12)
Kreikan pysyvä edustusto Euroopan unionissa pyysi komissiolta 26 päivänä toukokuuta 2004 päivätyllä kirjeellä, että Kreikan viranomaisille annettua määräaikaa lisätietojen antamiseksi pidennettäisiin kuukaudella.
(13)
Komissio myönsi pyydetyn määräajan pidennyksen 7 päivänä kesäkuuta 2004 lähettämällään faksilla.
(14)
Kreikan pysyvä edustusto Euroopan unionissa ilmoitti komissiolle 1 päivänä heinäkuuta 2004 päivätyllä ja samana päivänä saapuneeksi kirjatulla kirjeellä tiedot, joita oli pyydetty 22 päivänä huhtikuuta 2004 päivätyssä kirjeessä.
(15)
Kun tiedot tutkittiin, kävi ilmi, että tukia oli maksettu ilman komission hyväksyntää. Komission yksiköt päättivät sen vuoksi aloittaa tukien ilmoittamatta jättämistä koskevan menettelyn numerolla NN 70/04.
(16)
Komissio ilmoitti 9 päivänä kesäkuuta 2005 päivätyllä kirjeellä (7) Kreikalle päätöksestään aloittaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely Florinan ja Kilkisin hallintoalueille myönnetyistä tuista (C 20/05), jäljempänä ’toinen menettely’.
(17)
Päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (8). Komissio kehotti asianomaisia esittämään huomautuksensa kyseisistä tuista.
(18)
Komissio ei saanut huomautuksia asianomaisilta kolmansilta osapuolilta.
(19)
Kreikan pysyvä edustusto Euroopan unionissa pyysi komissiolta 24 päivänä kesäkuuta 2005 päivätyllä ja 28 päivänä kesäkuuta 2005 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä, että Kreikan viranomaisille annettua määräaikaa vastata toista menettelyä koskeviin kysymyksiin pidennettäisiin kahdella kuukaudella.
(20)
Komissio myönsi pyydetyn määräajan pidennyksen 13 päivänä heinäkuuta 2005 lähettämällään faksilla.
(21)
Kreikan pysyvä edustusto Euroopan unionissa ilmoitti komissiolle 18 päivänä elokuuta 2005 päivätyllä ja 24 päivänä elokuuta 2005 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä Kreikan viranomaisten vastauksen toiseen menettelyyn.
(22)
Kun Kreikan viranomaisten 1 päivänä heinäkuuta 2004 päivätyllä kirjeellä toimittamia tietoja tarkasteltiin, kävi ilmi, että tukia oli myönnetty myös muille hallintoalueille kahden ensimmäisen menettelyn jälkeen. Niinpä komissio pyysi Kreikan viranomaisilta lisätietoja kyseisistä tuista 12 päivänä marraskuuta 2004 päivätyllä faksilla.
(23)
Kreikan pysyvä edustusto Euroopan unionissa pyysi komissiolta 13 päivänä joulukuuta 2004 päivätyllä ja 15 päivänä joulukuuta 2004 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä, että Kreikan viranomaisille annettua määräaikaa lisätietojen antamiseksi pidennettäisiin kuukaudella.
(24)
Komissio myönsi pyydetyn määräajan pidennyksen 6 päivänä tammikuuta 2005 lähettämällään faksilla.
(25)
Kreikan pysyvä edustusto Euroopan unionissa ilmoitti komissiolle 27 päivänä tammikuuta 2005 päivätyllä ja 1 päivänä helmikuuta 2005 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä tiedot, joita oli pyydetty 12 päivänä marraskuuta 2004 päivätyssä faksissa.
(26)
Kun tiedot tutkittiin, kävi ilmi, että tukia oli maksettu ilman komission hyväksyntää. Komissio päätti sen vuoksi aloittaa tukien ilmoittamatta jättämistä koskevan menettelyn numerolla NN 20/05.
(27)
Komissio ilmoitti 22 päivänä joulukuuta 2005 päivätyllä kirjeellä (10) Kreikalle päätöksestään aloittaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely Rodopin, Evroun, Xanthin ja Dodekanisan hallintoalueille sekä Lesvoksen, Samoksen ja Chioksen saarille myönnetyistä tuista (C 50/05), jäljempänä ’kolmas menettely’.
(28)
Päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (11). Komissio kehotti asianomaisia esittämään huomautuksensa kyseisistä tuista.
(29)
Komissio ei saanut huomautuksia asianomaisilta kolmansilta osapuolilta.
(30)
Kreikan pysyvä edustusto Euroopan unionissa pyysi komissiolta 23 päivänä tammikuuta 2006 päivätyllä ja 25 päivänä tammikuuta 2006 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä, että Kreikan viranomaisille annettua määräaikaa kolmatta menettelyä koskeviin kysymyksiin vastaamiseksi pidennettäisiin kolmella kuukaudella.
(31)
Komissio myönsi pyydetyn määräajan pidennyksen 3 päivänä helmikuuta 2006 lähettämällään faksilla.
(32)
Kreikan pysyvä edustusto Euroopan unionissa ilmoitti komissiolle 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyllä ja 11 päivänä toukokuuta 2006 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä Kreikan viranomaisten vastauksen kolmatta menettelyä koskeviin kysymyksiin.
(33)
Kun komissio oli tutkinut uudelleen kaikki ilmoitetut oikeusperusteet, se pyysi Kreikan viranomaisilta 12 päivänä tammikuuta 2011 päivätyllä faksilla selvitykset kyseisistä tuista kuukauden määräajassa.
(34)
Kreikan pysyvä edustusto Euroopan unionissa pyysi komissiolta 7 päivänä helmikuuta 2011 päivätyllä sähköpostiviestillä edellä mainitun määräajan pidentämistä 40 työpäivällä.
(35)
Komissio myönsi 17 päivänä helmikuuta 2011 päivätyllä faksilla 20 työpäivän pidennyksen kyseiseen määräaikaan.
(36)
Kreikan pysyvä edustusto Euroopan unionissa toimitti kyseiset selvitykset komissiolle 15 päivänä maaliskuuta 2011 ja 29 päivänä maaliskuuta 2011 päivätyillä sähköpostiviesteillä.
II KUVAUS
(37)
Syyskuun 30 päivänä 1993 tehdyssä ministeriön päätöksessä nro 69836/B1461 määrätään, että kaikki 30 päivänä kesäkuuta 1993 voimassa olevat Kastorian ja Evvoian hallintoalueille sijoittautuneille ja siellä toimiville (riippumatta siitä, missä pääkonttori sijaitsee) teollisuus- tai käsiteollisuusyrityksille drakmoissa tai muussa valuutassa myönnetyt kaikentyyppiset lainat (käyttöpääomaa ja kiinteä pääomaa varten otetut), olivatpa ne erääntyneet tai eivät, ja drakmoissa tai muussa valuutassa olevat pankkitakuut muunnetaan uudeksi kymmenen vuoden lainaksi, joka lyhennetään korkoineen puolivuosittain yhtä suurin kokonaislyhennyksin tai yhtä suurin lainapääomalyhennyksin siten, että korot lasketaan kullakin lyhennyskerralla silloin voimassa olevan järjestelykoron mukaan (uuden lainan korko on sama kuin se, jota sovelletaan niihin valtion 12 kuukauden obligaatioihin, jotka on laskettu viimeksi liikkeeseen ennen lainan kunkin lyhennyskauden alkua, lisättynä kahdella prosenttiyksiköllä ja alennettuna 10 prosenttiyksiköllä ensimmäisten viiden vuoden aikana; alennus myönnetään tätä varten lailla nro 128/75 (12) perustetulta tililtä.
(38)
Vaihtoehtoisesti edellä mainitut yritykset voivat saada viiden vuoden ajan 10 prosentin alennuksen koroista käyttöpääomaa tai kiinteä pääomaa varten ottamilleen drakmamääräisille tai muussa valuutassa oleville lainoille, joita niillä on 30 päivänä kesäkuuta 1993.
(39)
Yritysten on oltava elinkelpoisia uudelleenjärjestelyn jälkeen (mikä merkitsee, että niiden tilanne on jossain määrin vaikea); pankit todentavat tämän seikan.
(40)
Kesäkuun 1 päivänä 1994 annetulla ministeriön päätöksellä nro 2035824/5887, 26 päivänä elokuuta 1994 annetulla ministeriön päätöksellä nro 2045909/7431/0025, 9 päivänä marraskuuta 1994 annetulla ministeriön päätöksellä nro 2071670/11297 ja 8 päivänä joulukuuta annetulla ministeriön päätöksellä nro 72742/B1723 mukautetaan uusien luottojen lyhennysvapauskausia ja koronalennuksia, ja ne katetaan valtiontakuilla.
(41)
Syyskuun 14 päivänä 1993 tehdyssä ministeriön päätöksessä nro 66336/B.1398 määrätään samoista toimenpiteistä ja edellytyksistä kuin ne, jotka kuvataan johdanto-osan 37 kappaleessa. Päätöksessä määrätään myös valtiontakuusta Florinan ja Kilkisin hallintoalueiden teollisuus- ja käsiteollisuusyrityksien lainajärjestelyjen pääomalle ja koroille. Valtio huolehtii myös niiden lainojen myöhästyneistä koroista 31 päivään joulukuuta 1992, joita kyseiset yritykset ottivat kiinteää pääomaa ja käyttöpääomaa varten lain nro 128/75 talousarvion rajoissa.
(42)
Syyskuun 14 päivänä 1993 tehtyä päätöstä nro 66336/B.1398 on muutettu 21 päivänä heinäkuuta 1994 tehdyllä päätöksellä nro 30755/B.1199, 23 päivänä syyskuuta 1994 tehdyllä päätöksellä nro 60029/B.1541, 8 päivänä joulukuuta 1994 tehdyllä päätöksellä nro 72742/B.1723, 4 päivänä tammikuuta 1995 tehdyllä päätöksellä nro 236/B.22, 28 päivänä helmikuuta 1995 tehdyllä päätöksellä nro 8014/B.285, 3 päivänä heinäkuuta 1995 tehdyllä päätöksellä nro 44678/B.1145, 24 päivänä joulukuuta 1996 tehdyllä päätöksellä nro 44446/B.1613, 9 päivänä joulukuuta 1997 tehdyllä päätöksellä nro 40410/B.1678, 24 päivänä maaliskuuta 1999 tehdyllä päätöksellä nro 10995/B.546, 22 päivänä maaliskuuta 2000 tehdyllä päätöksellä nro 12169/B.736 ja 24 päivänä lokakuuta 2000 tehdyllä päätöksellä nro 35913/B.2043. Kyseisillä päätöksillä mukautetaan lainojen takaisinmaksuaikaa, uusien lainojen ilmaisajanjaksoja ja korkohyvityksiä ja pidennetään myös määräaikoja, jolloin maksamattomat lyhennykset erääntyvät.
(43)
Yritysten on oltava elinkelpoisia uudelleenjärjestelyn jälkeen (mikä merkitsee, että niiden tilanne on jossain määrin vaikea); pankit todentavat tämän seikan.
(44)
Tammikuun 13 päivänä 1994 tehdyssä ministeriön päätöksessä nro 1648/B.22 määrätään seuraavaa:
a)
Uusille käyttöpääomaa varten otetuille lainoille, jota on myönnetty 1.4.1993 alkaen Xanthin, Rodopin ja Evroun hallintoalueille sijoittautuneille käsiteollisuus-, teollisuus-, kaivos-, tehdasmaisille karjatalous-, hotelli- ja merenkulkualan yrityksille riippumatta yritysten pääkonttorin sijainnista, myönnetään 10 prosenttipisteen korkotuki lailla nro 128/75 perustetulta tililtä. Korkotuen enimmäismäärä on 20 prosenttia edellisen vuoden liikevaihdosta tai enintään 50 prosenttia yrityksen kuluvan vuoden tilauskannasta 1.4.1993-31.3.1996 välisen ajan koroille. Valtiontakuu näille on enintään 100 000 000 drakmaa (293 470 euroa).
b)
Kaikki joulukuun 31 päivänä 1993 voimassa olevien Thrakin alueen käsiteollisuus-, teollisuus-, kaivos-, tehdasmaisille karjatalous-, hotelli- ja merenkulkualan yrityksille myönnetyt käyttöpääomaa ja kiinteää pääomaa varten otetut lainat, erääntymässä olevat ja muut, muutetaan uudeksi lainaksi, joka lyhennetään kymmenessä vuodessa yhtä suurina puolivuosittain maksettavina kokonaislyhennyksinä (lainapääoma ja korot) lailla nro 128/75 perustetulta tililtä, jolla on valtiontakuu.
c)
Järjestelyssä ovat mukana käyttöpääomaa ja kiinteää pääomaa varten otettujen lainojen myöhästymiskorot 31 päivänä joulukuuta 1992.
(45)
Yritysten on oltava elinkelpoisia uudelleenjärjestelyn jälkeen (mikä merkitsee, että niiden tilanne on jossain määrin vaikea); pankit todentavat tämän seikan.
(46)
Tammikuun 13 päivänä 1994 tehtyä ministeriön päätöstä nro 1648/B.22 on muutettu ministeriön päätöksillä nro 14237/B.664/6.4.1994, 235/B.21/4.1.1995, 44678/B.1145/3.7.1995, 14946/B.566/30.4.1996, 44446/B.1613/24.12.1996, 32576/B.1282/9.10.1997 (13), 11362/B.472/7.4.1997, 40412/B.1677/9.12.1997 (14), 42998/B.2026/15.12.1998, 19954/B.957/7.6.1999, 10123/B.507/17.3.1999, 6244/B.270/18.2.2000 ja 35913/B.2043/24.10.2000 (15). Näillä päätöksillä säännellään teknisiä muuttujia, kuten korkotukia, lyhennysvapauskausien kestoa, laina-aikaa sekä sitä, minkä määräajan kuluttua maksamattomat lyhennykset erääntyvät.
(47)
Helmikuun 17 päivänä 1994 tehdyssä ministeriön päätöksessä nro 2003341/683/0025 määrätään, että Kreikan valtio takaa 1 päivästä huhtikuuta 1993 käyttöpääomaa varten otetut lainat Xanthin, Rodopin ja Evroun hallintoalueille sijoittautuneille käsiteollisuus-, teollisuus-, kaivos-, tehdasmaisille karjatalous-, hotelli- ja merenkulkualan yrityksille, riippumatta siitä, missä niiden pääkonttori sijaitsee, 100 000 000 drakmaan (293 470 euroon) saakka yritystä kohti. Valtio takaa myös velat (lainapääoman ja korot), jotka aiheutuvat 31 päivänä joulukuuta 1993 voimassa olevista vanhoista lainoista, jotka on myönnetty 13 päivänä tammikuuta 1994 annetun yhteisen päätöksen nro 1648/C.C.54/B.22 ehtojen mukaisesti.
(48)
Ministeriön päätöstä nro 2003341/683/0025/17.2.94 on muutettu päätöksillä nro 2022973/3968/0025/18.5.94, 2043231/6673/0025/11.7.95, 2030175/4446/0025/10.6.1996, 2087184/49/0025/11.7.97, 2016123/2133/0025/6.3.1998, 2090373/11216/0025/1.6.98 (16), 2/21857/0025/7.10.1999, 2/14774/0025/31.5.2000, 2/82257/0025/18.12.2000, 2/7555/0025/25.5.2001, 2/61352/0025/31.1.2002 ja 2/64046/0025/2003/28.1.2004. Näillä päätöksillä myönnetään valtion takuu sovellettaessa toimenpiteitä, joista määrätään päätöksillä, joilla muutetaan 13 päivänä tammikuuta 1994 tehtyä ministeriön päätöstä nro 1648/B.22 (ks. 46 kappale).
(49)
Edellä olevassa luettelossa mainitussa 18 päivänä joulukuuta 2000 tehdyssä ministeriön päätöksessä nro 2/82257/0025 täsmennetään, että yritysten on oltava elinkelpoisia (ei siis elinkelpoisia velkajärjestelyn jälkeen kuten muiden tässä päätöksessä mainittujen ministeriön päätösten tapauksessa), jotta näitä säännöksiä sovellettaisiin niihin; tämä merkitsee sitä, että yritykset eivät ole vaikeuksissa.
(50)
Toukokuun 16 päivänä 1989 tehdyllä ministeriön päätöksellä nro 2041901 määrätään, että lailla nro 128/75 perustettua yhteistä tiliä velottamalla maksetaan kolmen prosentin korkotuki muille sellaisille huhtikuun 1 päivänä 1989 ja sen jälkeen myönnetyille lainoille, jotka on tarkoitettu käyttöpääomaa varten kaupallisille ja käsiteollisuusyrityksille, joiden pääkonttori sijaitsee Evroun, Lesvoksen, Samoksen, Chioksen ja Dodekanisan hallintoalueilla.
(51)
Lokakuun 10 päivänä 1989 tehdyllä ministeriön päätöksellä nro 2078809 määrätään, että lailla nro 128/75 perustettua yhteistä tiliä velottamalla maksetaan kolmen prosentin korkotuki muille sellaisille huhtikuun 1 päivänä 1989 ja sen jälkeen myönnetyille lainoille, jotka on tarkoitettu käyttöpääomaa varten kaupallisille ja käsiteollisuusyrityksille, joiden pääkonttori sijaitsee Rodopin, Xanthin ja Samoksen hallintoalueilla.
(52)
Helmikuun 10 päivänä 2003 tehdyllä ministeriön päätöksellä nro 9034/B.289 ja kesäkuun 2 päivänä 2003 tehdyllä ministeriön päätöksellä nro 37497/B.1232 täydennetään 50 ja 51 kappaleessa mainittuja päätöksiä täsmentämällä niiden soveltamisala ja korkotukien tiettyjä teknisluonteisia muuttujia.
III SYYT MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISEEN
(53)
Komissio epäilee näitä kolmea tukijärjestelmää ei pelkästään sen suhteen, onko kyseessä valtiontuki, vaan myös sen suhteen, ovatko tuet, joiden olemassaolosta komissio on vakuuttunut, sisämarkkinoille soveltuvia.
a) Perustelut ensimmäisen menettelyn aloittamiselle
(54)
Ensimmäinen menettely aloitettiin seuraavista syistä:
a)
kun Kreikan viranomaisilta pyydettiin selvitystä tuista, ne ilmoittivat, etteivät ne olleet antaneet tiedoksi tukien oikeusperustana olevia ministeriön päätöksiä, koska ne katsoivat, etteivät tuet olleet Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja valtiontukia; ne totesivat myös, että vaikka ne eivät tienneet tuensaajien tarkkaa lukumäärää, tukien määrien perusteella oli todennäköisesti kyseessä vähämerkityksinen tuki;
b)
koska tukien myöntämisajankohtana ei ollut voimassa maataloudessa sovellettavia vähämerkityksisiä tukia ja koska tukien oikeusperusteina käytetyt päätökset koskivat maksuvaikeuksissa olevia yrityksiä, komissio katsoi, että tukia oli tarkasteltava niiden sääntöjen pohjalta, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista ja rakenneuudistusta ensimmäisen tässä tarkoitetun päätöksen voimaantulosta lähtien; käytettävissä olevien tietojen perusteella ei kuitenkaan voitu päätellä, oliko kyseisiä sääntöjä noudatettu;
c)
maatalouden alallakaan ei käytettävissä olevien tietojen perusteella voitu päätellä, oliko valtiontakuiden myöntämisessä noudatettu valtiontakuita koskevia sääntöjä ensimmäisen tässä tarkoitetun ministeriön päätöksen voimaantulosta lähtien;
d)
teollisuus- ja käsiteollisuusyrityksille oli voimassa vähämerkityksistä tukea koskeva sääntö, mutta koska Kreikan viranomaiset eivät tienneet edellä mainituissa ministeriön päätöksissä määrättyjen toimenpiteiden edunsaajien lukumäärää ja koska vähämerkityksisen tuen enimmäismäärät lasketaan kolmevuotiskaudelle eikä kutakin toimea kohti, oli mahdotonta päätellä, sovelletaanko kyseisissä päätöksissä määrättyihin tukiin vähämerkityksistä tukea koskevia sääntöjä kyseisenä ajanjaksona; tukia on myös tarkasteltava niiden sääntöjen pohjalta, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista ja niiden rakenneuudistusta ja jotka olivat voimassa ensimmäisen tässä tarkoitetun ministeriön päätöksen voimaantulosta lähtien; käytettävissä olevien tietojen perusteella ei kuitenkaan voitu päätellä, oliko kyseisiä sääntöjä noudatettu;
e)
näillä aloilla ei käytettävissä olevien tietojen perusteella voitu päätellä, oliko valtiontakuiden myöntämisessä noudatettu pankkitakuiden muodossa myönnettäviä valtiontukia koskevia sääntöjä ensimmäisen tässä tarkoitetun ministeriön päätöksen voimaantulosta lähtien.
b) Perustelut toisen menettelyn aloittamiselle
(55)
Toinen menettely aloitettiin seuraavista syistä:
a)
kun Kreikan viranomaisilta pyydettiin selvitystä tuista, ne ilmoittivat, että vaikka ne eivät tienneet tuensaajien tarkkaa lukumäärää, tukien määrien perusteella oli todennäköisesti kyseessä vähämerkityksinen tuki; vähämerkityksistä tukea koskevaa sääntöä ei kuitenkaan ollut voimassa maatalouden alalla ennen 1 päivää tammikuuta 2005; komissiolla ei siis ollut mitään sellaisia tietoja, joiden perusteella se olisi voinut määritellä, voidaanko summiin, joita maatalousyrityksille oli myönnetty ministerin päätöksen nro 66336/B.1398 ja sen muutosten nojalla, soveltaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen maatalous- ja kalastusalalla 6 päivänä lokakuuta 2004 annettua komission asetusta (EY) N:o 1860/2004 (17), jolla otettiin maatalouden alalla käyttöön vähämerkityksistä tukea koskeva sääntö;
b)
koska edellä mainitut päätökset koskivat vaikeuksissa olevia yrityksiä, tukia täytyy arvioida niiden sääntöjen pohjalta, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista ja niiden rakenneuudistusta tässä tarkoitetun ensimmäisen päätöksen voimaantulosta eli 21 päivästä syyskuuta 1993 lähtien; käytettävissä olevien tietojen perusteella ei kuitenkaan voitu päätellä, oliko kyseisiä sääntöjä noudatettu;
c)
maatalouden alallakaan ei käytettävissä olevien tietojen perusteella voitu päätellä, oliko valtiontakuiden myöntämisessä noudatettu takuiden muodossa myönnettäviä valtiontukia koskevia sääntöjä 21 päivästä syyskuuta 1993 lähtien;
d)
teollisuus- ja käsiteollisuusyrityksiin sovellettava vähämerkityksistä tukea koskeva sääntö oli voimassa, mutta koska Kreikan viranomaiset eivät tienneet edellä mainituissa päätöksissä määrättyjen toimenpiteiden edunsaajien lukumäärää ja koska vähämerkityksisen tuen enimmäismäärät lasketaan kolmevuotiskaudelle eikä kutakin toimea kohti, oli mahdotonta päätellä, sovelletaanko kyseisissä päätöksissä määrättyihin tukiin vähämerkityksistä tukea koskevia sääntöjä kyseisen ajanjaksona; tukia on myös tarkasteltava niiden sääntöjen pohjalta, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista ja niiden rakenneuudistusta ja jotka olivat voimassa 21 päivästä syyskuuta 1993 lähtien; käytettävissä olevien tietojen perusteella ei kuitenkaan voitu päätellä, oliko kyseisiä sääntöjä noudatettu;
e)
kyseisillä aloilla ei käytettävissä olevien tietojen perusteella voitu päätellä, oliko valtiontakuu myönnetty takuiden muodossa myönnettäviä valtiontukia koskevien sääntöjen mukaisesti 21 päivästä syyskuuta 1993 lähtien.
c) Perustelut kolmannen menettelyn aloittamiselle
(56)
Kolmas menettely aloitettiin seuraavista syistä:
a)
Kreikan viranomaiset ilmoittivat toimittamissaan tiedoissa, että samoin kuin kahdessa ensimmäisessä menettelyssä tässäkin tukisummiin todennäköisesti pätee vähämerkityksisen tuen sääntö; vähämerkityksistä tukea koskevaa sääntöä ei kuitenkaan ollut voimassa maatalouden alalla ennen 1 päivää tammikuuta 2005; komissiolla ei siis ollut mitään sellaisia tietoja, joiden perusteella se olisi voinut määritellä, voidaanko summiin, joita maatalousyrityksille oli myönnetty tarkasteltavina olevien tukijärjestelmien oikeusperustana käytettyjen päätösten nojalla, soveltaa asetusta (EY) N:o 1860/2004;
b)
koska tarkasteltavana olevat ministeriön päätökset koskivat vaikeuksissa olevia yrityksiä, tukia täytyy arvioida niiden sääntöjen pohjalta, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista ja niiden rakenneuudistusta tässä tarkoitetun ensimmäisen päätöksen voimaantulosta lähtien; käytettävissä olevien tietojen perusteella ei kuitenkaan voitu päätellä, oliko kyseisiä sääntöjä noudatettu;
c)
teollisuus-, hotelli- ja käsiteollisuusyrityksiin sovellettava vähämerkityksistä tukea koskeva sääntö oli tosin voimassa, mutta koska Kreikan viranomaiset eivät olleet toimittaneet tietoja tuensaajien lukumäärästä ja koska vähämerkityksisen tuen enimmäismäärät lasketaan kolmevuotiskaudelle eikä kutakin toimea kohti, oli mahdotonta päätellä, sovelletaanko kyseisissä päätöksissä määrättyihin tukiin vähämerkityksistä tukea koskevaa sääntöä; tässä yhteydessä tukia on tarkasteltava myös niiden sääntöjen pohjalta, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista ja niiden rakenneuudistusta ja jotka olivat voimassa ensimmäisen tässä tarkoitetun päätöksen voimaantulosta lähtien; käytettävissä olevien tietojen perusteella ei kuitenkaan voitu päätellä, oliko kyseisiä sääntöjä noudatettu;
d)
kivihiiliteollisuudessa ja merenkulussa vähämerkityksistä tukea koskevaa sääntöä sovelletaan EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen 12 päivänä tammikuuta 2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 69/2001 (18) tultua voimaan. kuitenkin c kohdassa mainituista syistä tukia on tarkasteltava myös niiden sääntöjen pohjalta, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista ja niiden rakenneuudistusta ja jotka olivat voimassa ensimmäisen tässä tarkoitetun päätöksen voimaantulosta lähtien; käytettävissä olevien tietojen perusteella ei kuitenkaan voitu päätellä, oliko kyseisiä sääntöjä noudatettu;
e)
meriliikenteen alalla ei sovelleta vähämerkityksistä tukea koskevaa sääntöä; tukia on tarkasteltava myös niiden sääntöjen pohjalta, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista ja niiden rakenneuudistusta ja joita sovelletaan ensimmäisen tässä tarkoitetun päätöksen voimaantulosta lähtien; käytettävissä olevien tietojen perusteella ei kuitenkaan voitu päätellä, oliko kyseisiä sääntöjä noudatettu;
f)
millään näistä aloista ei käytettävissä olevien tietojen perusteella voitu päätellä, oliko valtiontakuita myönnettäessä noudatettu takuiden muodossa myönnettäviä valtiontukia koskevia sääntöjä, joita sovelletaan ensimmäisen tässä tarkoitetun ministeriön päätöksen voimaantulopäivästä lähtien;
g)
toukokuun 16 päivänä 1989 tehdyssä päätöksessä nro 2041901 ja johdanto-osan 51 ja 52 kappaleessa mainituissa päätöksissä määrätään muille hallintoalueille kuin Rodopille, Evroulle ja Xanthille tarkoitetuista tuista; ei ollut mahdollista määrittää, onko päätöksissä tarkoitettu tukijärjestelmä kolmelle edellä mainitulle hallintoalueelle tarkoitetun tukijärjestelmän laajennus vai erillinen järjestelmä; riippumatta siitä, mikä tarkoitus oli ollut, käytettävissä olevien tietojen perusteella ei ollut mahdollista määrittää, oliko valtiontukisääntöjä (aluetukiin sovellettavia tai vähämerkityksistä tukea koskevia) noudatettu;
h)
mikäli g kohdassa mainituilla ministeriön päätöksillä oli tarkoitus laajentaa Rodopille, Evroulle ja Xanthille tarkoitettuja tukijärjestelmiä, ei ollut mahdollista määrittää, voidaanko suunniteltuihin tukiin soveltaa vähämerkityksistä tukea koskevaa sääntöä tai pitääkö niitä yhteensopivina niiden sääntöjen kanssa, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista ja niiden rakenneuudistusta;
i)
mikäli g kohdassa mainituilla ministeriön päätöksillä oli tarkoitus määrätä erillisestä tukijärjestelmästä, on tarkasteltava sen soveltuvuutta terveisiin ja vaikeuksissa oleviin yrityksiin, koska kyseisissä päätöksissä asiaa ei täsmennetty; tarkastelussa tultiin seuraaviin johtopäätöksiin:
i)
vaikeuksissa olevat yritykset: ei ollut mahdollista määrittää, voidaanko suunniteltuihin tukiin soveltaa vähämerkityksistä tukea koskevaa sääntöä tai pidetäänkö niitä yhteensopivina niiden sääntöjen kanssa, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja niiden rakenneuudistukseen tarkoitettujen tukien myöntämistä;
ii)
terveet yritykset: ei ollut mahdollista määrittää, oliko korkotuellisen lainan avulla hankittu käyttöpääoma käytetty asiaa koskevissa unionin aluetukisäännöksissä tarkoitettujen hyväksyttävien investointien rahoittamiseen.
IV KREIKAN VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET MUODOLLISEN MENETTELYN ALOITTAMISESTÄ
a) Kreikan viranomaisten huomautukset ensimmäisen menettelyn aloittamisesta
(57)
Kreikan viranomaiset ilmoittivat 9 päivänä elokuuta 2004 päivätyssä kirjeessä seuraavaa:
a)
lainojen yhdistäminen on hallinnollinen toimenpide, joka ei aiheuta valtiolle korkeita kustannuksia;
b)
korkojen laskeminen puolivuosittain on jo hyväksytty Kreikan korkeimman oikeuden oikeuskäytännössä; korkein oikeus on todennut, että neljännesvuosittain tapahtuva korkojen lisääminen on lainvastaista ja siitä aiheutuu lainanottajille kohtuuton rasite;
c)
Kreikan myöntämää valtiontakuuta ei voida pitää tukena, koska kyseiseen takuuseen liittyy lainanottajalle asetettuja erittäin ankaria vaatimuksia;
d)
viiteajanjakson aikana korot olivat Kreikassa paljon korkeampia kuin keskimääräiset korot muualla unionissa ja olivat edelleen korkeammat tuista huolimatta; kilpailun vääristymistä ei siis esiintynyt, varsinkaan kun yritysten oli oltava elinkelpoisia; korkotuet veloitettiin lisäksi erityiseltä valtion talousarvioon kuulumattomalta tililtä;
e)
lyhennysvapaiden ajanjaksojen myöntämistä ei voida pitää varsinaisena tukena, koska velka ja korot on kuitenkin maksettava; ainoastaan maksuajankohta siirtyi taloudellisten vaikeuksien takia;
f)
ministeriön päätös nro 72742/B1723 (ks. johdanto-osan 42 kappale) ei aiheuttanut lisäkustannuksia verrattuna niihin, joita aiheutui tukijärjestelmän perustana olevasta alkuperäisestä päätöksestä;
g)
vakuuksien vapauttamista ministeriön päätöksen nro 2071670/11297 nojalla ei voida pitää yritystukena, koska vakuudet mukautetaan uudelleenjärjestellyn lainan määrään; sitä paitsi Kreikan valtion antama takuu ei kata kaikenlaisia menoja, joita pankit veloittavat lainaottajilta;
h)
ministeriön päätös nro 69836/B1451 ja sen muutokset koskivat yleisesti jalostusalan mutta ei erityisesti maatalousalan yrityksiä, joihin sovelletaan maataloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen edellytysten parantamisesta 29 päivänä maaliskuuta 1990 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 866/90 (19), maataloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen edellytysten parantamisesta 20 päivänä toukokuuta 1997 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 951/97 (20) ja Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17 päivänä toukokuuta 1999 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1257/1999 (21); näitä asetuksia sovellettiin toteuttamalla toisen ja kolmannen yhteisen tukikehyksen yritystoimintaohjelmat; yritykset, jotka olivat tehneet investointeja maatalouden kehittämis- ja elintarvikeministeriön tuella, eivät voineet järjestellä velkojaan uudelleen, koska siitä ei ollut säädetty; myöskään vähämerkityksistä tukea koskevaa sääntöä ei sovellettu, koska toimijoiden piti toteuttaa toimenpiteitä ja maksaa niiden kustannukset saadakseen tukea;
i)
vähämerkityksistä tukea koskevaan sääntöön viitattiin yksinomaan sen vuoksi, että saataisiin käsitys tukien arvosta; tuet olivat enimmäkseen pienempiä kuin vähämerkityksisen tuen enimmäismäärä, eikä tässä erityisesti tarkoiteta maataloutta;
j)
arviointiperuste ”elinkelpoisuus uudelleenjärjestelyn jälkeen” ei käytännössä vaikuttanut kokonaisarvioon, jonka luottolaitos teki yrityksen elinkelpoisuudesta, koska päätös uudelleenjärjestelystä tehtiin heti elinkelpoisuusselvityksen jälkeen;
k)
uudelleenjärjestely koski vanhoja lainoja, eikä siihen kuulunut uusien investointien rahoitusta;
l)
mitä tulee tuen kokonaisekvivalenttiin, suurin osa tuista oli pieniä summia, ja yritysten sijoittautumisalueet (Kastoria ja Evvoia) ovat molemmat vuoristoalueiden ja eräiden epäsuotuisien alueiden maataloudesta 28 päivänä huhtikuuta 1975 annetussa neuvoston direktiivissä 75/268/ETY (22) tarkoitettuja vaikeuksissa olevia alueita, ja koko maa kuuluu tavoite 1:n soveltamisalaan;
m)
uusiin lainoihin sovelletaan samaa korkoa kuin niihin valtion obligaatioihin, jotka on laskettu viimeksi liikkeeseen, eikä korkotukea annettu koko uudelleenjärjestelyaikana, vaan ainoastaan ensimmäisinä kriittisinä vuosina, eikä korkotuki ollut erityisen merkittävä (1-2 yksikköä);
n)
korkotukijärjestelmä oli voimassa 30 päivän kesäkuuta 1993 ja 30 päivän kesäkuuta 2003 välisenä aikana.
b) Kreikan viranomaisten huomautukset toisen menettelyn aloittamisesta
(58)
Kreikan viranomaiset toimittivat 18 päivänä elokuuta 2005 päivätyllä kirjeellä jäljempänä esitetyt väitteet, joista useimmat oli jo esitetty vastauksissa ensimmäisen menettelyn aloittamiseen liittyviin kysymyksiin (ks. edellinen kappale):
a)
lainojen yhdistäminen on hallinnollinen toimenpide, joka ei aiheuta valtiolle korkeita kustannuksia (viranomaiset lisäsivät, ettei tämän keinon käytön tarkoituksena ole tukien valikoiva myöntäminen);
b)
korkojen laskeminen puolivuosittain on jo hyväksytty Kreikan korkeimman oikeuden oikeuskäytännössä; korkein oikeus on todennut, että neljännesvuosittain tapahtuva korkojen lisääminen on lainvastaista ja aiheuttaa lainanottajille kohtuutonta rasitetta;
c)
viiteajanjakson aikana korot olivat Kreikassa korkeampia kuin korot muualla yhteisössä ja olivat edelleen korkeammat korkotuista huolimatta;
d)
Kreikan myöntämää valtiontakuuta ei voida pitää tukena, koska kyseiseen takuuseen liittyy lainanottajalle asetettuja erittäin ankaria vaatimuksia;
e)
myöhästyskorot ja korkotuet rahoitettiin erityiseltä valtion talousarvioon kuulumattomalta tililtä (lailla nro 128/75 perustettu tili);
f)
lyhennysvapaiden ajanjaksojen myöntämistä ei voida pitää varsinaisena tukena, koska velka ja korot on kuitenkin maksettava; ainoastaan maksuajankohta siirtyi taloudellisten vaikeuksien takia;
g)
vuonna 1993 tehdyssä ministeriön päätöksessä 66336/B.1398 ja sen muutoksissa määrättiin mahdollisuudesta myöntää tukea Florinan ja Kilkisin hallintoalueille sijoittautuneille yrityksille; siitä ei aiheutuisi valtiolle korkeita kustannuksia sillä edellytyksellä, että yritysten katsottiin olevan elinkelpoisia; tuki ei sen vuoksi vääristänyt kilpailua EY:n perustamissopimuksen 87 artiklassa tarkoitetulla tavalla; on myös muistettava, että Florinan ja Kilkisin hallintoalueiden naapurissa on entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia ja että kyseisenä ajankohtana (1990-luvulla) nämä kunnat kärsivät vakavasti alueen epävakaudesta ja sotatilasta;
h)
edellä mainitussa päätöksessä viitataan teollisuus- ja käsiteollisuusyrityksiin; Kreikan viranomaisten mukaan kyseisen päätöksen määräykset eivät koska maatalousyrityksiä.
c) Kreikan viranomaisten huomautukset kolmannen menettelyn aloittamisestä
(59)
Kreikan viranomaiset toimittivat 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyllä kirjeellä seuraavat huomautukset:
a)
niillä hallintoalueilla, joita kyseiset päätökset koskevat, vallitsi vaikea taloudellinen tilanne, vaikea vajaatyöllisyys ja korkea työttömyys verrattuna maan muihin osiin; tilannetta vaikeutti vielä naapurialueilla (esimerkiksi Kosovossa) vallinnut sotatila; tämän vuoksi kilpailu ei voinut vääristyä, ja taloudellinen tuki velkojen uudelleenjärjestelyn tai korkotuen muodossa voi täyttää EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdassa tarkoitettua poikkeuslupaa koskevat vaatimukset;
b)
tukien tarkoituksena oli auttaa muun muassa paikallisten markkinoiden lamasta, työmarkkinoiden supistumisesta ja kysynnän vähenemisestä aiheutuneiden ongelmien ratkaisussa ja samalla pitkän aikavälin taloudellisessa kehityksessä;
c)
mitä tulee komission väitteeseen, että yhteisössä käytävän kaupan edellytykset voivat kärsiä, kun otetaan huomioon maataloudessa vallitseva voimakas kilpailu, Kreikka toteaa, että tarkastelun kohteena olevista päätöksistä ainoastaan 13 päivänä tammikuuta 1994 tehty ministeriön päätös nro 1648/B22 koskee tehdasmaisia karjatalousyrityksiä; lisäksi kaudella 1995-2004 lihantuotanto Evroun, Xanthin ja Rodopin hallintoalueilla oli vain pieni osa kyseisten alueiden maataloustuotannosta, ja kyseisenä ajanjaksona kyseisten alueiden BKT (kokonaisuudessaan ja henkeä kohti) tosin nousi, mutta pysyi kuitenkin erittäin alhaisena verrattuna maan keskiarvoon;
d)
toukokuun 16 päivänä 1989 tehdyssä ministeriön päätöksessä ja 1989 tehdyssä ministeriön päätöksessä 2078809, joissa määrätään käyttöpääomaa varten otettujen lainojen korkotuista Lesvoksen, Samoksen, Chioksen ja Dodekanisan hallintoalueille sijoittautuneille yrityksille, määrätään myös, että yritysten on oltava elinkelpoisia sekä ennen velkajärjestelyjä että niiden jälkeen;
e)
Kreikan toimivaltaisilta viranomaisilta pyydettiin tietoja tuensaajista ja tuista, mutta viranomaiset eivät pystyneet toimittamaan niitä;
f)
korkotuet tulivat lailla 128/75 perustetulta tililtä, joka ei kuulu valtion talousarvioon, sillä tiliä käytetään pääasiassa varojen uudelleenjakoon.
d) Kreikan viranomaisten 15 ja 29 päivänä maaliskuuta 2011 päiväämät kirjeet
(60)
Kreikan viranomaiset ilmoittivat 15 ja 29 päivänä maaliskuuta 2011 päivätyillä kirjeillä päivämäärät, jolloin kyseisiä tukijärjestelmiä koskevien alkuperäisten ministeriön määräysten voimassaolo päättyi:
a)
päätös nro 69836/B1461 (Kastorian ja Evvoian hallintoalueet): 30 päivä kesäkuuta 2003;
b)
syyskuun 14 päivänä 1993 tehty päätös nro 66336/B/398 (Florinan ja Kilkisin hallintoalueet): 30 päivä kesäkuuta 2000;
c)
tammikuun 13 päivänä 1994 tehty päätös nro 1648/B.22 (Xanthin, Rodopin ja Evroun hallintoalueet): 31 päivä joulukuuta 2005;
d)
toukokuun 16 päivänä 1989 tehty päätös nro 2041901 (Rodopin, Evroun, Xanthin ja Dodekanisan hallintoalueet sekä Lesvos, Samos ja Chios -saarten hallintoalueet): 31 päivä joulukuuta 2004.
(61)
Kreikan viranomaiset selittivät tämän jälkeen, ettei tarkoituksena ole tarkastella vain yritysten elinkelpoisuutta lainojen uudelleenjärjestelyn jälkeen vaan arvioida yritysten elinkelpoisuus sekä ennen uudelleenjärjestelyä että sen jälkeen.
(62)
Näissä kahdessa kirjeessä esitetään myös taulukot kullekin yritykselle myönnettyjen tukien avustusekvivalenteista, jotta nähtäisiin niiden yritysten prosenttiosuus, joiden saamiin tukiin voidaan soveltaa vähämerkityksistä tukea koskevia sääntöjä. Kreikan viranomaiset toteavat kuitenkin, että 16 päivänä toukokuuta 1989 tehdyllä ministeriön päätöksellä nro 2041901 määrätyistä tuista Xanthin, Rodopin, Evroun, Samoksen, Lesvoksen, Chioksen ja Dodekanisan hallintoalueille ja 13 päivänä tammikuuta 1994 tehdyllä ministeriön päätöksellä nro 1648/B.22 määrätyistä tuista Xanthin, Rodopin ja Evroun hallintoalueille on saatavilla tietoja vain vuosilta 2004-2007. Kastorian ja Evvoian hallintoalueille ministeriön päätöksellä 69836/B1461 myönnetyistä tuista annetut tiedot koskevat vuosia 1993-1998 ja Florinan ja Kilkisin hallintoalueille 14 päivänä syyskuuta 1993 tehdyllä ministeriön päätöksellä 66336/B/398 myönnetyistä tuista annetut tiedot vuosia 1993-2001. Näitä tietoja pyydettiin kaikilta luottolaitoksilta, mutta kaikki pankit eivät vastanneet. Kreikan viranomaiset katsovat kuitenkin, että luvut ovat lähellä myönnettyjen tukien kokonaismäärää, koska vastanneet pankit ovat kyseisillä hallintoalueilla tärkeimpiä luotonantajia. Kreikan viranomaisten mukaan tietojen tarkastelusta käy ilmi, että tuet jäävät vähämerkityksisen tuen enimmäismääriä pienemmiksi 73,55-99,46 prosentissa tapauksista riippuen tarkastellusta ajankohdasta ja ministeriön päätöksestä.
(63)
Kreikan viranomaiset täsmentävät myös, etteivät maataloustuotteiden tuotanto-, jalostus- ja myyntiyritykset täyttäneet edellytyksiä lainojen uudelleenjärjestelyä varten, ja että ilmaisulla ’kaivosyritykset’ tarkoitetaan käytännössä marmori- ja kivikaivoksia.
V ARVIOINTI
V.I TUEN OLEMASSAOLO
(64)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Mainitut tuet vastaavat tällaisten tukien määritelmää, sillä ne on myöntänyt valtio tai ne on myönnetty valtion varoista nimeltä mainituille hallintoalueille tietyille yrityksille maatalouden, käsiteollisuuden, teollisuuden, hotelli- ja kaivostoiminnan (ks. johdanto-osan 63 kappale) sekä laivanrakennusalalla. Esimerkiksi yritysten lainoja on järjestelty uudelleen, lyhennyseriä on kevennetty lisäämällä laina-aikaa, on annettu korkotukia ja myönnetty vakuuksia, mikä voi vaikuttaa kauppaan (23) ja vääristää kilpailua (24).
(65)
Kreikan viranomaiset yrittivät osoittaa, että mainitut tuet kuuluisivat vähämerkityksistä tukea koskevien sääntöjen soveltamisalaan eivätkä siten olleet SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja valtiontukia. Vähämerkityksistä tukea ei kuitenkaan sovellettu kaikilla kyseisillä aloilla niiden ministeriön päätösten voimassaoloaikana, jotka muodostavat kyseisten tukijärjestelmien oikeusperustan (tämä oli muuten yksi niistä syistä, joiden vuoksi menettely aloitettiin). Lisäksi annetut tiedot ovat puutteellisia, kuten viranomaiset itsekin myöntävät (ks. johdanto-osan 62 kappale). Lisäksi vähämerkityksisen tuen määrät vaihtelevat alan mukaan (ne eivät ole samoja teollisuudessa ja maataloudessa), ja komissiolle toimitetut taulukot antavat aihetta epäillä, etteivät Kreikan viranomaiset ole täysin ymmärtäneet tätä eroa. Komissio huomauttaa lopuksi seuraavaa: huolimatta Kreikan viranomaisten väitteestä, etteivät maataloustuotteiden tuotanto-, jalostus- ja myyntiyritykset täyttäneet tukijärjestelmien edellytyksiä, taulukoista käy selvästi ilmi, että monet kyseisten alojen yrityksistä saivat tukia, joiden katsottiin kuuluvan jonkin vähämerkityksisiä tukia koskevan järjestelmän soveltamisalaan, vaikka ne selvästi ovat suurempia kuin tuen sallitut enimmäismäärät.
(66)
Komissio toteaa, että sellaisten yksittäisten tukien, jotka myönnetään tukijärjestelmän perusteella ja jotka täyttävät myöntämishetkellä jonkin voimassa olevan vähämerkityksisen tukityypin edellytykset, ei katsota olevan perustamissopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
(67)
Silloin kun Kreikan viranomaiset alkoivat myöntää kyseisiä tukia, ei maataloudessa ollut vielä vähämerkityksisiä tukia unionin säännösten mukaan.
(68)
Ensimmäiset säännökset asiasta annettiin asetuksessa (EY) N:o 1860/2004 (25).
(69)
Asetuksessa (EY) N:o 1860/2004 säädetään sekä maatalouden alkutuotannosta että maataloustuotteiden jalostuksesta ja kaupasta. Sen mukaan tuet, jotka eivät ylitä 3 000:ta euroa tuensaajaa kohti kolmessa vuodessa, eivät vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, eivät vääristä tai uhkaa vääristää kilpailua eivätkä siten kuulu SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.
(70)
Asetuksen (EY) N:o 1860/2004 5 artiklan mukaan sama koskee myös ennen asetuksen voimaantuloa myönnettyjä tukia, jos ne täyttävät asetuksen 1 ja 3 artiklassa säädetyt ehdot.
(71)
Asetus (EY) N:o 1860/2004 korvattiin 1 päivänä tammikuuta 2008 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen maataloustuotteiden tuotannon alalla 20 päivänä joulukuuta 2007 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1535/2007 (26), jossa tuensaajakohtaisen vähämerkityksisen tuen määrä kolmen verovuoden aikana korotettiin 7 500 euroon tuen muodosta ja tavoitteista riippumatta. Jäsenvaltiokohtainen enimmäismäärä on 0,75 prosenttia maatalousalan vuosituotannosta.
(72)
Asetuksen (EY) N:o 1535/2007 6 artiklan 1 kohdassa säädetään, että ”asetusta sovelletaan ennen 1 päivää tammikuuta 2008 maataloustuotteiden tuotannon alalla toimiville yrityksille myönnettyyn tukeen edellyttäen, että mainitut tuet täyttävät kaikki 1-4 artiklassa vahvistetut edellytykset, lukuun ottamatta 4 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua suoraa viittausta tähän asetukseen”. Kyseistä asetusta sovelletaan kuitenkin vain maatalouden alkutuotantoon.
(73)
Maataloustuotteiden jalostusta ja kauppaa säännellään vähämerkityksistä tukea koskevalla säännöllä, jota sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2007 perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen 15 päivänä joulukuuta 2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1998/2006 (27) nojalla.
(74)
Asetuksen (EY) N:o 1998/2006 2 artiklan 2 kohdassa säädetään, että edunsaajaa kohti voidaan kolmen verovuoden aikana myöntää enintään 200 000 euroa tukea ilman että tuen katsotaan vaikuttavan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, vääristävän tai mahdollisesti vääristävän kilpailua ja siten kuuluvan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.
(75)
Asetuksen (EY) N:o 1998/2006 5 artiklan 1 kohdassa säädetään, että ”asetusta sovelletaan ennen sen voimaantuloa liikenteen alalla toimiville yrityksille ja maataloustuotteiden jalostuksen ja markkinoille saattamisen alalla toimiville yrityksille myönnettyyn tukeen, jos kukin tuki täyttää kaikki 1 ja 2 artiklassa säädetyt edellytykset”.
(76)
Tässä yhteydessä komissio ei pidä valtiontukina tukia, joita myönnettiin tarkasteltavina olevien ministeriön päätösten nojalla, jos tuet eivät edunsaajaa kohti ylitä:
a)
maatalouden perustuotannossa: 3 000:ta euroa kolmen vuoden aikana, jos tuet niiden myöntämishetkellä olivat asetuksen (EY) N:o 1860/2004 säännösten mukaisia, tai 7 500:ta euroa kolmen verovuoden aikana, jos tuet niiden myöntämishetkellä olivat asetuksen (EY) N:o 1535/2007 säännösten mukaisia;
b)
maataloustuotteiden jalostuksessa ja kaupassa: 3 000:ta euroa kolmen vuoden aikana, jos tuet niiden myöntämishetkellä olivat asetuksen (EY) N:o 1860/2004 säännösten mukaisia, tai 200 000:ta euroa kolmen verovuoden aikana, jos tuet niiden myöntämishetkellä olivat asetuksen (EY) N:o 1998/2006 säännösten mukaisia.
(77)
Komissio korostaa kuitenkin, että vaikeuksissa oleviin yrityksiin ei sovelleta asetusta (EY) N:o 1998/2006 eikä asetusta (EY) N:o 1535/2007.
(78)
Muilla aloilla kuin maataloudessa (toisin sanoen muilla tässä päätöksessä mainituilla aloilla lukuun ottamatta laivanrakennusalaa, jota tarkastellaan johdanto-osan 80 ja 81 kappaleessa (28)) kyseisten tukien antamisajankohtana sovellettiin vähämerkityksistä tukea koskevaa sääntöä, josta säädetään pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettäviä tukia koskevista yhteisistä säännöistä 20 päivänä toukokuuta 1992 annetussa komission tiedonannossa (29), jäljempänä ’vuoden 1992 säännöt’. Kyseisessä säännössä määrätään, että yksittäisiä enintään 50 000 ecun tukia, jotka koskevat sellaisia kustannuslajeja tai tukijärjestelmiä, joiden nojalla yksittäisen yrityksen saama tiettyä kustannuslajia varten kolmen vuoden aikana saama tuki saa olla enintään kyseinen summa, ei tarvitse antaa tiedoksi [EY:n perustamissopimuksen] 93 artiklan 3 kohdan nojalla (30), jos tuen myöntämishetkellä tai tukijärjestelmän soveltamisajankohtana on voimassa nimenomainen ehto, että samalle yritykselle samaa kustannuslajia varten muista rahoituslähteistä tai muista tukijärjestelmistä myöhemmin myönnetty tuki saa olla yhteensä enintään 50 000 ecua. Tätä säännöstä muutettiin vähämerkityksistä tukea koskevassa vuonna 1996 annetussa komission tiedonannossa, jäljempänä ’vuoden 1996 tiedonanto’ (31), jonka mukaan vähämerkityksisen tuen määrä on 100 000 ecua kyseisenä ajanjaksona, ja myöhemmin asetuksessa (EY) N:o 69/2001, jonka mukaan kyseinen summa on 100 000 euroa kyseisenä ajankohtana.
(79)
Komissio ottaa huomioon tarkasteltavana olevien järjestelmien voimassaolon päättymispäivän (viimeinen niistä oli 31 päivä joulukuuta 2005) sekä sen, ettei johdanto-osan 78 kappaleessa mainittuja aloja koskevaa lainsäädäntöä sovelleta takautuvasti, eikä se pidä valtiontukina sellaisia tarkasteltavina oleviin ministeriön päätöksiin perustuvia tukia, jotka edunsaajaa kohti ovat enintään:
a)
50 000 ecua kolmessa vuodessa 19 päivän elokuuta 1992 ja 5 päivän maaliskuuta 1996 välisenä aikana, jos tuet niiden myöntämishetkellä olivat vuoden 1992 sääntöjen mukaisia;
b)
100 000 ecua/euroa kolmessa vuodessa 6 päivän maaliskuuta 1996 ja 1 päivän helmikuuta 2001 välisenä aikana, jos tuet niiden myöntämishetkellä olivat vuoden 1996 sääntöjen mukaisia;
c)
100 000 euroa kolmessa vuodessa 2 päivän helmikuuta 2001 ja 31 päivän joulukuuta 2005 välisenä aikana, jos tuet niiden myöntämishetkellä olivat asetuksen (EY) N:o 69/2001 asiaa koskevien säännösten mukaisia.
(80)
Laivanrakennusalalla vähämerkityksistä tukea koskevaa sääntöä sovelletaan vasta asetuksen (EY) N:o 69/2001 voimaantulosta alkaen.
(81)
Komissio ei pidä valtiontukina tarkasteltavina olevien ministeriön päätösten nojalla myönnettyjä tukia, jotka ovat enintään 100 000 euroa tuensaajaa kohti kolmessa vuodessa 2 päivän helmikuuta 2001 ja 30 päivän kesäkuuta 2007 välisenä aikana, jos tuet niiden myöntämishetkellä olivat asetuksen (EY) N:o 69/2001 asiaa koskevien säännösten mukaisia.
(82)
Komissio ei voi hyväksyä muita väitteitä, joilla Kreikan viranomaiset yrittivät perustella valtiontukia koskevien tietojen puutetta, seuraavista syistä, jotka pätevät kussakin tapauksessa, jossa väitteet esitettiin:
a)
Kreikan viranomaiset väittivät, ettei lainojen yhdistämistä aiheudu valtiolle korkeita kustannuksia (ks. erityisesti johdanto-osan 57 kappaleen a alakohta ja johdanto-osan 58 kappaleen a alakohta), mutta tunnustivat, että kyseisestä käytännöstä kuitenkin aiheutuu valtiolle jonkin verran kustannuksia; toisin sanoen valtion varoja on käytettävä;
b)
siihen asti kun alettiin soveltaa EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta valtiontukiin takauksina annettua tiedonantoa (32), jäljempänä ’vuoden 2000 tiedonanto’, kaikkien takuiden katsottiin sisältävän jonkin verran valtiontukea (ks. johdanto-osan 105 kappaleen a alakohta); vuoden 2000 tiedonannon mukaan voidaan katsoa, ettei takuuseen liity SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, jos tuensaajat eivät ole vaikeuksissa olevia lainanottajia ja jos ne periaatteessa voisivat saada lainaa rahoitusmarkkinoilta ilman valtion väliintuloa, jos takaukset liittyvät tiettyyn rahoitustoimeen, niille on asetettu kiinteä enimmäismäärä, ne kattavat enintään 80 prosenttia lainasaamisen tai muun rahoitussitoumuksen määrästä (lukuun ottamatta joukkolainoja ja vastaavia instrumentteja) ja niiden voimassaoloaika on rajoitettu, järjestelmän ehdot perustuvat realistiseen riskien arviointiin, joten on erittäin todennäköistä, että takauksensaajina olevien yritysten maksamat takausmaksut kattavat takauksista aiheutuvat kulut, järjestelmässä määrätään tulevien takausten myöntämiseen sovellettavista ehdoista, ja koko järjestelmän rahoitusta tarkastellaan uudelleen ainakin kerran vuodessa, takausmaksut kattavat sekä takauksen myöntämiseen liittyvät tavanomaiset riskit että järjestelmän hallinnolliset kulut, ja jos valtio antaa alkupääoman takausjärjestelmän perustamiseen, niihin sisältyy tavanomainen tuotto pääomalle; Kreikan viranomaiset eivät kuitenkaan toimittaneet mitään tietoja, jotka olisivat osoittaneet edellä mainittujen edellytysten täyttymisen;
c)
mitä tulee kilpailun edellytyksiin, lyhennysvapaan kauden myöntäminen (ks. johdanto-osan 57 kappaleen e alakohta ja johdanto-osan 58 kappaleen f alakohta) ei merkitse ainoastaan takaisinmaksun siirtymistä, vaan se helpottaa lainan lyhentämistä tiettynä ajankohtana ja helpottaa siten väliaikaisesti lainanottajan taloudellista tilannetta;
d)
lailla nro 128/75 perustettu tili, jota käytetään lainojen korkotuen rahoitukseen (ks. johdanto-osan 57 kappaleen d alakohta, johdanto-osan 58 kappaleen e alakohta ja johdanto-osan 59 kappaleen f alakohta), ei sisälly Kreikan valtion talousarvioon, kuten Kreikan viranomaiset itse toteavat, mutta kyseessä ovat kuitenkin edelleen valtion varat (33);
e)
lainojen korkotuki antaa etua yrityksille, vaikka korot maassa ovat korkeat;
f)
takuiden saamista varten myönnettyjen takauksien vapauttaminen (ks. johdanto-osan 57 kappaleen g alakohta) ei ministeriön päätöksen nro 2071670/11297 mukaan aiheuta suoria kustannuksia Kreikan valtiolle, mutta se sisältää kuitenkin tukea, koska säätäessään tällaisesta mahdollisuudesta valtio tarjoaa tukea saaville yrityksille mahdollisuuden hankkia pääomaa ja samalla poistaa vaatimuksen, jota takuun saaminen edellyttää;
g)
se, että korot olivat Kreikassa korkealla (ks. johdanto-osan 57 kappaleen d alakohta), ei merkitse, ettei kyseessä olisi tuki riippumatta siitä taloudellisesta tilanteesta, jossa uudelleenjärjestelyt toteutettiin ja korkotukea annettiin, sillä jo tuen myöntäminen sinänsä keventää tuensaajien taakkaa, josta niiden olisi tavallisesti pitänyt toiminnassaan vastata.
(83)
Komissio ottaa huomioon kaikki mainitut seikat ja katsoo, että tuet, jotka eivät noudata vähämerkityksistä tukea koskevia johdanto-osan 69-81 kappaleessa mainittuja enimmäismääriä ja ehtoja kuuluvat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.
V.II TUEN SOVELTUVUUS SISÄMARKKINOILLE
(84)
Eräissä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa toimenpiteitä voidaan kuitenkin poikkeuksellisesti pitää sisämarkkinoille soveltuvina.
(85)
Käsiteltävänä olevassa tapauksessa on tarkoituksenmukaista tarkastella jokaisen aloitetun menettelyn yhteydessä, mitä poikkeuslupamahdollisuutta kyseisellä alalla voitaisiin soveltaa (maatalous erotetaan muista aloista).
V.II.1 KASTORIAN JA EVVOIAN HALLINTOALUEITA KOSKEVAT TUET, JOITA ENSIMMÄINEN MENETTELY KOSKEE
a) Maatalous
(86)
Kun otetaan huomioon myönnettyjen tukien luonne, ainoa poikkeus, jolla tukien sopivuus sisämarkkinoille voitaisiin perustella, on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettu poikkeus, jonka mukaan sisämarkkinoille sopivana voidaan pitää tukea tietyn taloudellisen toiminnan tai tietyn talousalueen kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla.
(87)
Koska mainittuja tukia ei ollut annettu tiedoksi, on tukien noudatettava niiden myöntämishetkellä voimassa olevia valtiontukisääntöjä, jotta kyseisiä poikkeuslupia voidaan soveltaa. Kreikan viranomaisten toimittamien tietojen mukaan kyseistä tukijärjestelmää sovellettiin 30 päivän kesäkuuta 1993 ja 30 päivän kesäkuuta 2003 välisenä ajanjaksona. Kyseisen tukijärjestelmän soveltuvuutta sisämarkkinoille on siten tarkasteltava niiden valtiontukisäännösten pohjalta, jotka olivat voimassa kyseisenä ajanjaksona.
(88)
Yksi niistä syistä, joiden takia komissio aloitti SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn, oli se, että näytti siltä kuin kyseiset tuet olisi myönnetty vaikeuksissa oleville yrityksille. Kreikan viranomaiset totesivat tästä asiasta 9 päivänä elokuuta 2004 päivätyssä kirjeessään, ettei arviointiperuste ”elinkelpoinen uudelleenjärjestelyn jälkeen” vaikuta lainkaan luottolaitokseen kokonaisarvioon yrityksen elinkelpoisuudesta, koska uudelleenjärjestelystä päätettiin heti elinkelpoisuuden arvioinnin jälkeen. Kyseinen väite toistettiin 15. ja 29. maaliskuuta 2011 päivätyissä kirjeissä (ks. johdanto-osan 61 kappale).
(89)
Komissio katsoo, ettei tämän selityksen perusteella voida sulkea pois sitä, että tukia myönnettiin vaikeuksissa oleville yrityksille, sillä vaikka mahdollisuudesta päästä mukaan lainojen uudelleenjärjestelyyn päätettiin heti elinkelpoisuusarvioinnin jälkeen, kuten Kreikan viranomaiset väittävät, arvioinnin tarkoituksena oli selvittää tuensaajien elinkelpoisuusnäkymät uudelleenjärjestelyn jälkeen, mikä merkitsee, että mahdolliset tuensaajat saattoivat olla vaikeuksissa selvitystä tehtäessä, mutta niihin sovellettiin tukijärjestelmää, koska selvityksen tehnyt laitos arveli yritysten elinkelpoisuuden parantuvan velkojen uudelleenjärjestelyn jälkeen (komissio oli lisäksi korostanut tätä seikkaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn aloittamista koskevan päätöksensä 23 kohdassa, koska ministeriön päätöksen nro 2045909/7931/0025 perusteluissa viitattiin maksuvaikeuksiin joutuneiden Kastorian ja Evvoian hallintoalueiden avustustarpeeseen).
i) Tarkasteltavana olevana ajanjaksona vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi myönnettyjä tukia koskevat säännöt
I. Lokakuun 1 päivän 1993 ja 31 päivän joulukuuta 1997 välinen aika
(90)
Vaikeuksissa oleviin yrityksiin sovelletaan useita sääntöjä. Kun ministeriön päätös nro 69836/B1461 tuli voimaan, komission kanta oli, että maataloudessa kyseiset tuet olivat toimintatukia, joita voitiin pitää sisämarkkinoille soveltuvina vain, jos ne täyttivät seuraavat ehdot:
a)
kyseisten tukien oli liityttävä sellaisten lainojen rahoituskustannuksiin, jotka oli otettu jo tehtyjen investointien rahoittamiseksi;
b)
lainoja otettaessa mahdollisesti myönnettyjen tukien kokonaisekvivalentti ja tässä käsiteltävien tukien kokonaisekvivalentti ei saa ylittää yleisesti hyväksyttyjä prosenttimääriä eli:
i)
maatalouden alkutuotannon investoinneissa: 35 tai 75 prosenttia direktiivissä 75/268/ETY tarkoitetuilla epäsuotuisilla alueilla;
ii)
maataloustuotteiden jalostuksen tai kaupan alalla tehdyissä investoinneissa: 55 tai 75 prosenttia 1. tavoitteeseen kuuluvilla alueilla sellaisia hankkeita varten, jotka noudattavat toimialakohtaisia ohjelmia tai jotain asetuksen (ETY) N:o 866/90 (34) 1 artiklassa säädettyjä tavoitteita koskevista säännöistä, ja 35 prosenttia (tai 50 prosenttia 1. tavoitteeseen kuuluvilla alueilla) muita hankkeita varten, mikäli niitä ei suljeta pois maa- ja metsätaloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen edellytysten parantamista koskevien investointien valintaperusteista 7 päivänä kesäkuuta 1990 tehdyn komission päätöksen 90/342/ETY (35) (tai sen korvaavan päätöksen 94/173/EY (36)) liitteen 2 kohdassa mainituissa valintaperusteissa;
c)
kyseiset tuet olisi pitänyt myöntää sen jälkeen kun korkojen vaihtelun huomioon ottamiseksi otettujen uusien lainojen korkoa oli mukautettu (tuen määrän oli oltava alkuperäisen lainan koron ja uuden lainan koron erotusta alhaisempi) tai tukia olisi pitänyt myöntää elinkelpoisuuden takeita omaaville maatalousyrityksille erityisesti, jos entisten lainojen rahoituskustannukset olivat niin suuret, että yritysten elinkelpoisuus oli vaarassa tai niitä uhkasi konkurssi.
(91)
Kreikan viranomaiset ilmoittivat 9 päivänä elokuuta 2004 päivätyssä kirjeessään, että päätös nro 69836/B1451 ja sen muutokset koskivat yleisesti jalostusalan yrityksiä eivätkä erityisesti maataloudessa toimivia yrityksiä, joihin taas sovellettiin asetuksia (ETY) N:o 866/90, (EY) N:o 951/97 ja (EY) N:o 1257/1999; että koko maa kuului 1-tavoitteeseen ja ettei sellaisten yritysten velkoja järjestelty uudelleen, jotka tekivät investointeja ja saivat tukea maatalouden kehittämis- ja elintarvikeministeriöltä, koska mistään sellaisesta ei ollut säädetty; Kreikan viranomaiset lisäsivät vielä, että mitä tulee tuen kokonaisekvivalenttiin, suurin osa tuista oli pieniä summia, ja että uudelleenjärjestely koski vanhoja lainoja ja siten jo tehtyjä investointeja.
(92)
Ennen kaikkea Kreikan viranomaisten selitykset eivät vakuuta komissiota siitä, ettei monille maatalousalan jalostusyrityksille olisi myönnetty tukia ministeriön päätöksen nro 69836/B1451 tai sen muutosten nojalla, sillä se, ettei kyseisiä yrityksiä mainita erityisesti, ei välttämättä tarkoita sitä, etteivät ne kuuluisi jalostusalan yrityksien (teollisuusyritykset) yleiseen ryhmään, joka kuuluu päätöksen soveltamisalaan.
(93)
Mitä tulee johdanto-osan 90 kappaleessa mainittujen vaatimusten noudattamiseen, komissio toteaa, että päätös nro 69836/B1451, sellaisena kuin se on muutettuna, koski sekä investointeja että käyttöpääomaa varten otettujen lainojen uudelleenjärjestelyä.
(94)
Mitä tulee investointeja varten otettujen lainojen uudelleenjärjestelyyn, Kreikan viranomaisten selitykset antavat komissiolle mahdollisuuden todeta, että johdanto-osan 90 kappaleen a kohdassa mainittu edellytys täyttyy, sillä kyseiset lainat koskivat jo tehtyjä investointeja.
(95)
Komissio voi jopa katsoa, että toinenkin vaihtoehtoinen, johdanto-osan 90 kappaleen c kohdassa mainittu edellytys täyttyy, sillä tukea saavien yritysten on luottolaitoksen arvion mukaan oltava elinkelpoisia uudelleenjärjestelyn jälkeen.
(96)
Sen sijaan komissio ei voi hallussaan olevien tietojen perusteella päätellä, että johdanto-osan 90 kappaleen b kohdassa mainittu edellytys täyttyi kiistattomasti, sillä Kreikan viranomaiset totesivat 9 päivänä elokuuta 2004 päivätyssä kirjeessä, että maataloustuotteita jalostaviin ja niillä kauppaa käyviin yrityksiin sovelletaan muun muassa asetusten (ETY) N:o 866/90 ja (EY) N:o 951/97 säännöksiä ja että kyseisiä asetuksia sovellettaessa noudatettiin niiden säännöksiä; tämä merkitsee, että oli jo myönnetty tukia, joiden intensiteetti vastasi kyseisissä asetuksissa säädettyjä enimmäisintensiteettejä (75 prosenttia 1-tavoitteeseen kuuluville alueille, mihin Kreikka kuuluu) ja että kyseisen tukijärjestelmän soveltamisesta saattoi tässä tapauksessa tukien kumuloituessa aiheutua tuki-intensiteetin ylitys.
(97)
Mitä tulee käyttöpääoman hankkimiseen tarkoitettujen lainojen uudelleenjärjestelyyn, ei kyseistä tukijärjestelmää myöskään voi soveltaa siten, että noudatetaan kaikkia johdanto-osan 90 kappaleessa säädettyjä edellytyksiä, koska ensimmäisessä siinä mainituista edellytyksistä (a kohta) säädetään nimenomaisesti, että lainojen on liityttävä investointeihin.
II Tammikuun 1 päivän 1998 ja 30 päivän kesäkuuta 2000 välinen aika
(98)
Johdanto-osan 90 kappaleessa mainitut edellytykset korvattiin vuonna 1997 komission tiedonannossa Yhteisön suuntaviivat valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi (37), jäljempänä ’vuoden 1997 suuntaviivat’, annetuilla säännöillä. Kyseisten suuntaviivojen 4.4 kohdassa säädetään: ”Kuitenkin maatalousalan osalta nämä suuntaviivat tulevat voimaan 1 päivänä tammikuuta 1998 uusien valtion tukien osalta. Nykyisten valtion tukien osalta suuntaviivat tulevat voimaan samana päivänä, tai jos komissio on aloittanut tässä yhteydessä perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn yhtä tai useampaa jäsenvaltiota vastaan, suuntaviivat tulevat voimaan komission tehtyä lopullisen päätöksen asiassa asianomaisen jäsenvaltion osalta perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisesti.”
(99)
Vuoden 1997 suuntaviivoissa, jotka ovat maatalouden alalla kokonaan uusia, säädettiin seuraavaa:
a)
pelastustuki: likviditeettiin liittyvät tuet, jotka ovat perusteltuja vakavien yhteiskunnallisten vaikeuksien vuoksi, jotka ovat luottotakuita tai markkinakorkoisina luottoina annettavia tukia; jotka rajoittuvat määrältään sellaisiksi, että yritys voi toimia (esimerkiksi kattaa palkkakustannukset ja rutiinihankinnat), jotka ovat kestoltaan rajoitettuja ja joita maksetaan ainoastaan tarvittavan ja toteuttamiskelpoisen tervehdyttämissuunnitelman laatimiseksi tarvittavan ajan, ja jotka eivät muuta jäsenvaltioiden välistä teollisuuden ja maatalouden tilannetta;
b)
rakenteenuudistamistuki: sellaisten tukien myöntäminen, jotka on kytketty rakenneuudistusohjelmaan, jossa määrätään toimintakapasiteetin pienentämisestä tai tarvittaessa peruuttamattomasta lopettamisesta, jos kyseisellä alalla on rakenteellista ylikapasiteettia (kapasiteetinvähennys on tehtävä kaikkien muiden vähennysten lisäksi, joita sovelletaan, kun rakenneuudistustukea ei myönnetä); ainoa mahdollisuus poikkeuslupaan on tapauksissa, joissa kaikkia tuensaajia 12 peräkkäisen kuukauden aikana tehdyt päätökset eivät koske yhteen laskettuina sellaista tuotannon määrää, joka ylittää tietyn prosenttimäärän tuotteen vuosituotannosta kyseisessä maassa (3 prosenttia tiettyihin tuoteluokkiin tai toimijoihin kohdistuvien toimenpiteiden osalta ja 1,5 prosenttia toimenpiteille, joilla ei ole erityistä kohdetta).
(100)
Jäsenvaltiot saattoivat valita maatalouden alalla sovellettavat säännöt muilla aloilla sovellettavien vuoden 1997 suuntaviivojen mukaisten järjestelyjen sijaan (muilla aloilla sovellettiin ankarampia arviointiperusteita erityisesti silloin kun oli kyse rakenneuudistussuunnitelmasta ja edunsaajan osallistumisesta rakenneuudistukseen, ks. b osan ”muut alat kuin maatalous”, johdanto-osan 109-121 kappale).
(101)
Kreikan viranomaiset eivät toimittaneet 9 päivänä elokuuta 2004 päivätyssä kirjeessään mitään tietoja, joiden perusteella komissio olisi voinut todeta, että tukijärjestelmässä olisi noudatettu kyseisiä sääntöjä ja että tuet oli kyseisellä ajanjaksolla myönnetty vuoden 1997 suuntaviivojen sovellettavien sääntöjen perusteella, toisin sanoen joko johdanto-osan 99 kappaleen b kohdassa mainittujen sääntöjen perusteella tai muita toimialoja kuin maataloutta koskevien sääntöjen perusteella (rakenneuudistussuunnitelma, jossa edellytetään, että yrityksen elinkelpoisuus palautuu kohtuullisessa ajassa ja realististen oletusten perusteella; tukien vaikutukset kilpailijoihin mitataan; noudatetaan yhden ainoan tuen periaatetta; tuotantokapasiteettia pienennetään, jos kyseisellä alalla esiintyy rakenteellista ylikapasiteettia varmistaen, että tuki vastaa rakenneuudistuksen kustannuksia ja hyötyjä; rakenneuudistuksen sosiaaliset kustannukset katetaan).
IIΙ Heinäkuun 1 päivän 2000 ja 30 päivän kesäkuuta 2003 välinen aika
(102)
Vuoden 1997 suuntaviivat korvattiin 9 päivänä lokakuuta 1999 yhteisön suuntaviivoilla valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi (38), jäljempänä ’vuoden 1999 suuntaviivat’. Vuoden 1999 suuntaviivojen 6 kohdan 3 alakohdassa todetaan, että jäsenvaltioiden on mukautettava nykyisiä pelastamis- ja rakenneuudistustukijärjestelmiään, joiden voimassaolon on tarkoitus jatkua 30 päivän kesäkuuta 2000 jälkeen, siten että ne ovat sen jälkeen näiden suuntaviivojen mukaisia. ”Jotta komissio voisi valvoa tätä mukauttamista, jäsenvaltioiden on toimitettava sille ennen 31 päivää joulukuuta 1999 luettelo kaikista tällaisista tukijärjestelmistä. Tämän jälkeen ja ennen 30 päivää kesäkuuta 2000 jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle riittävät tiedot sen varmistamiseksi, että järjestelmät on mukautettu näiden suuntaviivojen mukaisiksi.”
(103)
Vuoden 1999 suuntaviivoissa on myös erityinen luku, joka koskee vaikeuksissa olevia maatalousalan yrityksiä. Verrattuna vuoden 1997 suuntaviivojen vastaavaan lukuun kyseisessä luvussa määriteltiin toimialan tuotantokapasiteetin rakenteellinen ylikapasiteetti, rajoitettiin johdanto-osan 99 kappaleen b kohdassa säädetty poikkeusmahdollisuus alkutuotannossa toimiviin yrityksiin (mikä merkitsee, että maataloustuotteiden jalostus ja kauppa kuuluvat automaattisesti aloihin, joilla tuotannon ylikapasiteettia on pienennettävä) ja otettiin käyttöön yhden ainoan tuen periaate, jonka mukaan rakenneuudistustukia voidaan myöntää vain kerran.
(104)
Kreikan viranomaiset eivät toimittaneet 9 päivänä elokuuta 2004 päivätyssä kirjeessään mitään tietoja, joiden perusteella komissio olisi voinut todeta, että tukijärjestelmässä olisi noudatettu kyseisiä sääntöjä ja että tuet oli kyseisellä ajanjaksolla myönnetty vuoden 1999 suuntaviivojen sovellettavien sääntöjen perusteella, toisin sanoen, sen jälkeen kun oli esitetty rakenneuudistussuunnitelma, jonka mukaan toimialan tuotantokapasiteetin rakenteellista ylikapasiteettia on pienennettävä, ja sen jälkeen kun oli mahdollisesti sovellettu johdanto-osan 103 kappaleessa tarkoitettua rajoitettua poikkeusmahdollisuutta sekä sovellettu yhden ainoan tuen periaatetta.
ii) Takuut
(105)
Toinen asia, jonka vuoksi komissio aloitti SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn, koskee takuiden muodossa myönnettyjen tukien soveltuvuutta sisämarkkinoille. Kreikan viranomaiset esittivät 9 päivänä elokuuta 2004 päivätyssä kirjeessään useita huomautuksia (ks. johdanto-osan 57 kappaleen c ja g alakohta). Komissio katsoo kuitenkin, että on hyödyllistä esittää seuraavat huomiot:
a)
c alakohta: se, että takuun antamiseen liittyy ankaria ehtoja, ei merkitse, ettei kyseessä olisi valtiontuki: päinvastoin, kyseisen tukijärjestelmän voimassaoloaikana sovelletuissa säännöissä, joista määrättiin jäsenvaltioille 5 päivänä huhtikuuta 1989 osoitetussa kirjeessä SG(89) D/4328 ja 12 päivänä lokakuuta 1989 osoitetussa kirjeessä SG(89) D/12772 sekä jäsenvaltioille osoitetun komission tiedonannon, joka koskee Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan ja komission direktiivin 80/723/ETY 5 artiklan soveltamista jalostusalalla toimiviin julkisiin yrityksiin (39), 38 kohdassa, joissa todetaan, että kaikkiin takuisiin, jotka valtio myöntää suoraan tai valtuutettujen luottolaitosten välityksellä, sovelletaan Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohtaa, ja joissa määrätään ehdoista, jotka voivat edellyttää jopa yrityksen asettamista selvitystilaan. Edellä mainitut kirjeet korvattiin tosin vuonna 2000 tiedonannolla EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta valtiontukiin takauksina, jossa määrätään useista edellytyksistä, joiden noudattaminen varmistaa sen, ettei ole kyse valtiontuesta; Kreikan viranomaiset eivät kuitenkaan toimittaneet 9 päivänä elokuuta 2004 päivätyssä kirjeessään mitään tietoja, joista kävisi ilmi, että myönnetyt takuut täyttäisivät yhtäkään tällaista edellytystä;
b)
vaikka Kreikan viranomaiset olisivat toimittaneet tietoja, jotka olisivat osoittaneet, etteivät myönnetyt tuet olleet valtiontukia, komissio ei olisi pystynyt sitä toteamaan koska - tässä vain yksi esimerkki - kyseistä järjestelmää sovelletaan vain yrityksiin, jotka eivät ole taloudellisissa vaikeuksissa;
c)
g alakohta: se, ettei takuu kata tiettyjä kuluja, ei mitenkään osoita, että muut edellytykset täyttyvät, jotka osoittaisivat, että takuun muodossa myönnetty tuki olisi sisämarkkinoille soveltuva; pakko on todeta, etteivät Kreikan viranomaiset toimittaneet 9 päivänä elokuuta 2004 päivätyssä kirjeessään mitään tietoja, jotka osoittaisivat näiden edellytysten täyttyvän.
(106)
Komissio katsoo kuitenkin, että takuut olivat kyseisen tukijärjestelmän voimassaolon aikana osa vaikeuksissa oleville yrityksille myönnetyistä tuista ja että niiden soveltuvuus sisämarkkinoille liittyy koko rakenneuudistusprosessin soveltuvuuteen sisämarkkinoille, mistä Kreikan viranomaiset, kuten johdanto-osan 94-104 kappaleessa esitetyssä tarkastelussa osoitetaan, eivät toimittaneet sellaisia tietoja, jotka olisivat hälventäneet komission epäilyt, kun se aloitti SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn (tämä takuiden analyysi pätee kaikkiin kolmeen tässä päätöksessä tarkoitettuun menettelyyn ja kaikilla tarkasteltavina olevilla toimialoilla lukuun ottamatta ministeriön päätöksessä 2/82257/0025/18.12.2000 tarkoitettuja takuita, joita tarkastellaan erikseen käytetyn elinkelpoisuuskriteerin elinkelpoinen ennen velkojen uudelleenjärjestelyä takia.
(107)
Muutkaan Kreikan viranomaisten 9 päivänä elokuuta 2004 päivätyssä kirjeessään esittämät väittämät (jotka koskevat sovellettua korkoa; sitä, aiheutuiko ministeriön päätöksistä, jotka muodostivat erottamattoman osan tukijärjestelmän oikeusperustaa, lisäkustannuksia; sitä, kuinka usein korot lasketaan) eivät tuoneet mitään uutta tietoa, jonka vuoksi komissio voisi muuttaa edellä selostettua kantaansa.
(108)
Koska Kreikan viranomaisten toimittamat tiedot eivät mahdollista SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä aloitettaessa ilmaistujen epäilyjen hälventämistä, komissio voi vain päätellä, ettei tarkasteltavana oleva tukijärjestelmä sovellu sisämarkkinoille.
b) Muut alat kuin maatalous
(109)
Komissio tarkastelee näitä tukia samoin kuin maatalouden alalla myönnettyjä tukia eli niiden säännösten perusteella, joita on sovellettava vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenteiden uudistamiseksi.
(110)
Ministeriön päätöksen nro 69836/B1461 tullessa voimaan eli 1 päivänä lokakuuta 1993 kyseiset säännöt esitettiin kahdeksannessa kilpailupolitiikkaa koskevassa kertomuksessa ja erityisesti sen 177, 227 ja 228 kohdassa.
(111)
Kertomuksen 177 kohdassa todetaan, että vaikka tiettyjä pelastustoimia voidaan pitää välttämättöminä ”ajan ostamiseksi”, jotta ehditään toteuttaa pidemmän aikavälin toimia yrityksen ongelmien ratkaisemiseksi, kyseisiä toimenpiteitä ei saa käyttää tuotantokapasiteetin vähentämisen estämiseksi, paitsi jos on tarpeen ratkaista vakavia ja äkillisiä sosiaalisia ongelmia.
(112)
Kertomuksen 227 kohdassa todetaan, että pelastustukia voidaan perustella perustamissopimuksen nojalla, jos ne liittyvät rakenneuudistukseen, joka tähtää vaikeuksissa olevien yritysten ja/tai alueiden pitkän aikavälin tervehdyttämiseen ja jos kyseisten toimien merkitys on niin selkeästi alueellinen tai toimialoihin liittyvä, että tuloksia voidaan arvioida.
(113)
Kertomuksen 228 kohdassa selostetaan tarkemmin komission kantaa pelastustukiin ja määritellään, mitä tarkoitetaan ’oheistoimenpiteillä’.
(114)
Pelastustukien täytyy:
a)
olla maksuvalmiutta parantavaa lainatakuina myönnettävää tukea tai lainoja, joista peritään tavanomainen markkinakorko;
b)
olla määrältään rajoitettuja siihen, mitä tarvitaan yrityksen toiminnan jatkamiseksi, palkkakustannusten peittämiseksi ja juokseviin kuluihin;
c)
olla sellaisia, että niitä maksetaan vain niin kauan kuin on välttämätöntä (yleensä kuusi kuukautta), jotta voidaan määritellä elpymiseen tarvittavat ja toteutuskelpoiset toimenpiteet;
d)
olla perusteltavissa vakavilla sosiaalisilla ongelmilla, eikä yrityksen säilyttäminen elossa niiden avulla saa vaikuttaa haitallisesti teollisuuden tilanteen tasapainoon muissa jäsenvaltioissa.
(115)
Oheistukien ehtona on oltava täydellisen rakenneuudistus- tai muutosohjelman soveltaminen, jonka avulla kyseisen tuotannon elinkelpoisuus voidaan pysyvästi elvyttää ja jonka intensiteetti ja määrä rajoittuvat siihen, mikä on ehdottoman tarpeellista yrityksen tasapainon varmistamiseksi sinä ylimenoaikana, kun ohjelman odotetaan tuottavan tuloksia, mikä edellyttää hyvin rajoitettua aikaa ja ohjelman riittävän asteittaista purkamista.
(116)
Nämä edellytykset korvattiin vuonna 1994 annetuilla Vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenteiden uudistamiseksi tarkoitettua valtion tukea koskevilla yhteisön suuntaviivoilla (40), jäljempänä ’vuoden 1994 suuntaviivat’, jotka tulivat voimaan 23 päivänä joulukuuta 1994, myöhemmin vuoden 1997 suuntaviivoilla, jotka tulivat voimaan 1 päivänä tammikuuta 1998, ja vuoden 1999 suuntaviivoilla, joita alettiin soveltaa 1 päivästä heinäkuuta 2000 ottaen huomioon jäsenvaltioille myönnettyjen tukijärjestelmien soveltamisajanjakso (ks. johdanto-osan 98 ja 103 kappale).
(117)
Vuoden 1994 suuntaviivoissa vakiinnutetaan komission pelastustukipolitiikka (ks. johdanto-osan 114 kappale) ja täsmennetään esitettävän rakenneuudistusohjelman sisältö ja vaikutukset (yrityksen elinkelpoisuus palautuu kohtuullisessa ajassa ja realististen oletusten perusteella; tukien vaikutukset kilpailijoihin mitataan; noudatetaan yhden ainoan tuen periaatetta; tuotantokapasiteettia pienennetään, jos kyseisellä alalla esiintyy rakenteellista ylikapasiteettia varmistaen, että tuki vastaa rakenneuudistuksen kustannuksia ja hyötyjä; rakenneuudistuksen sosiaaliset kustannukset katetaan).
(118)
Muilla aloilla kuin maataloudessa vuoden 1994 suuntaviivat vakiinnutetaan vuoden 1997 suuntaviivoilla, jotka kehitettiin vaikeuksissa olevien yritysten pelastusta ja rakenneuudistusta koskevan komission politiikan pohjalta.
(119)
Vuoden 1999 suuntaviivoissa kiristetään pelastustukien myöntämisedellytyksiä vahvistamalla tietty määräaika rakenneuudistusohjelman esittämiselle. Nämä suuntaviivat ovat rakenneuudistuksen suhteen ankarammat myös pienille ja keskisuurille yrityksille (pk-yrityksille), ja niiden mukaan voidaan myös vaatia tuotantokapasiteetin pienentämistä silloinkin kun kyseisellä toimialalla ei esiinny rakenteellista ylikapasiteettia.
(120)
Koska Kreikan viranomaisten 9 päivänä elokuuta 2004 päivätyssä kirjeessään toimittamat selitykset koskivat sekä maataloutta että muita aloja, komissio voi vain todeta, kuten se jo totesi maatalouden suhteen, ettei Kreikan viranomaisten toimittamien tietojen perusteella voida katsoa, että on noudatettu vuonna 1994, 1997 ja 1999 annettujen suuntaviivojen sääntöjä (esimerkiksi mistään ei käy ilmi, että tukea saavat yritykset olisivat esittäneet rakenneuudistussuunnitelman, jossa esitettäisiin tarvittavat korvaavat toimet). Tämä pätee myös kilpailupolitiikkaa koskevassa kahdeksannessa kertomuksessa annettujen sääntöjen noudattamiseen.
(121)
Koska komissiolla ei ole tietoja, jotka osoittaisivat, että edellä mainittuja sääntöjä olisi noudatettu, se ei voi todeta, että tuet olisi myönnetty sen jälkeen, kun oli esitetty rakenneuudistussuunnitelma, jossa esitettiin kaikki edellä mainituissa säännöksissä vahvistetut asiat (erityisesti se, että yrityksen elinkelpoisuus palautuu kohtuullisessa ajassa ja realististen oletusten perusteella, tukien vaikutukset kilpailijoihin mitataan, noudatetaan yhden ainoan tuen periaatetta, tuotantokapasiteettia pienennetään, tuki vastaa rakenneuudistuksen kustannuksia ja hyötyjä sekä että rakenneuudistuksen sosiaaliset kustannukset katetaan). Komissio ei siten voi hälventää epäilyjä, jotka se oli esittänyt SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä aloittaessaan, ja sen on pääteltävä, ettei tarkasteltavana oleva tukijärjestelmä sovellu sisämarkkinoille.
V.II.2 FLORINAN JA KILKISIN HALLINTOALUEIDEN YRITYKSILLE MYÖNNETYT TUET, JOITA TOINEN MENETTELY KOSKEE
a) Maatalous
(122)
Kreikan viranomaiset ilmoittivat kirjeessään 18 päivänä elokuuta 2005, että päätös, jonka nojalla tuet pääasiassa myönnettiin (ministeriön päätös nro 66336/B.1398/1993) koski teollisuus- ja käsiteollisuusyrityksiä ja etteivät päätöksen säännökset koskeneet mitään maatalousyritystä.
(123)
Komissio ottaa nämä selitykset huomioon ja katsoo, ettei käsiteltävänä olevaa tukijärjestelmää ole tarpeen tarkastella niiden valtiontukisääntöjen pohjalta, joita sovelletaan maatalouden alalla kyseisen tukijärjestelmän soveltamisajanjaksolla.
b) Muut alat kuin maatalous
(124)
Komissio oli menettelyä aloittaessaan katsonut, että tukijärjestelmä oli tarkoitettu vaikeuksissa oleville yrityksille, koska ministerin päätöksessä nro 66336/B.1398/1993 määrättiin, että yritysten oli oltava elinkelpoisia rakenneuudistuksen jälkeen (mikä ei sulje pois sitä, että ne olivat vaikeuksissa, kun ne otettiin järjestelyyn), joten se tarkastelee tukien soveltuvuutta sisämarkkinoille niiden sääntöjen pohjalta, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamista ja niiden rakenneuudistusta ja jotka olivat voimassa tukia myönnettäessä.
(125)
Säännöt, joita sovellettiin vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja niiden rakenneuudistukseen tukien myöntämisajankohtana, olivat aikajärjestyksessä kilpailupolitiikkaa koskevan kahdeksannen kertomuksen 177, 227 ja 228 kohta, vuoden 1994 suuntaviivat ja vuoden 1997 suuntaviivat.
(126)
Mitä tulee kilpailupolitiikkaa koskevan kahdeksannen kertomuksen 177, 227 ja 228 kohdan, vuoden 1994 suuntaviivojen, vuoden 1997 suuntaviivojen ja vuoden 1999 suuntaviivojen noudattamiseen, Kreikan viranomaiset toimittivat kirjeessään 18 päivänä elokuuta 2005 samanlaisia selityksiä kuin ne, joilla ne perustelivat tukien myöntämistä Kastorialle ja Evvoialle (johdanto-osan 57 kappaleen a-f kohdassa esitetyt Kreikan viranomaisten väittämät ovat samat kuin johdanto-osan 56 kappaleen a-e kohdassa esitetyt). Niinpä myös tässä pätee johdanto-osan 110-121 kappaleessa esitetty komission analyysi, mikä merkitsee, että komissiolla on edelleen samat epäilyt kuin sillä oli aloittaessaan SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn, ja sen on pääteltävä, ettei kyseinen tukijärjestelmä sovellu sisämarkkinoille.
(127)
Kreikan viranomaiset yrittivät 18 päivänä elokuuta 2005 päivätyllä kirjeellään perustella kyseisiä tukia myös sillä, että Florinan ja Kilkisin hallintoalueiden naapurissa oli entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia ja että nämä hallintoalueet kärsivät kyseisenä ajankohtana (1990-luvulla) vakavasti edellä mainitun alueen epävakaudesta ja sotatilasta.
(128)
Ulkoisiin tekijöihin tehtyyn viittaukseen voitaisiin soveltaa SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, jonka nojalla luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttamien vahinkojen korjaamiseksi myönnetyt tuet soveltuvat sisämarkkinoille. Kreikan viranomaiset eivät kuitenkaan toimittaneet minkäänlaisia todisteita näillä hallintoalueilla toimivien yritysten ongelmista eivätkä osoittaneet syy-yhteyttä epävakaaseen tilanteeseen, joka alueella vallitsi Jugoslavian tapahtumien vuoksi. Komissiolla ei siten ole käytössään tietoja, jotka osoittaisivat, että Kreikan viranomaisten mainitsemat seikat olisivat vaikuttaneet tukijärjestelmän voimassaoloaikana. Komissio myös ihmettelee, miksi kyseinen tukijärjestelmä koskisi vain joitakin näiden kuntien talouden aloja, kun mainittujen tapahtumien olisi loogisesti pitänyt vaikuttaa kaikkiin paikallisiin yrityksiin kaikilla toimialoilla.
(129)
Ottaen huomioon edellä mainitut seikat komissio ei näe, miten SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohtaa voitaisiin soveltaa mainittuun tukijärjestelmään. Sen vuoksi komissio päättelee jälleen, ettei tarkasteltavana oleva tukijärjestelmä sovellu sisämarkkinoille.
V.II.3 RODOPIN, EVROUN, XANTHIN, LESVOKSEN, SAMOKSEN, CHIOKSEN JA DODEKANISAN HALLINTOALUEIDEN YRITYKSILLE MYÖNNETYT TUET, JOITA KOLMAS MENETTELY KOSKEE
(130)
Koska komissio oli menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään todennut, ettei se voi käytettävissään olevien tietojen perusteella määritellä, muodostivatko vuonna 1989 tehdyt kaksi ministeriön päätöstä ja niitä seuranneet päätökset, joihin viitataan johdanto-osan 50-52 kappaleessa, erillisen tukijärjestelmän vai olivatko ne erottamaton osa koko tukijärjestelmästä, jota tarkasteltiin aloitetuissa menettelyissä, ja koska Kreikan viranomaiset 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä kirjeessään eivät selittäneet asiaa mitenkään, kyseisissä ministeriön päätöksissä määrättyjen tukien soveltuvuutta sisämarkkinoille tarkastellaan erikseen. Joulukuun 18 päivänä 2000 tehdyssä ministeriön päätöksessä nro 2/82257/0025 (ks. johdanto-osan 49 kappale) tarkoitettuja takuita tarkastellaan myös erikseen, koska päätöksessä määrätään, että tukea saavien yritysten on oltava elinkelpoisia (ei siis elinkelpoisia uudelleenjärjestelyn jälkeen, kuten muissa tässä mainituissa tapauksissa)
(131)
Johdanto-osan 44-52 kappaleessa mainittujen ministeriön päätösten osalta maataloutta ja muita aloja koskevia seikkoja tarkastellaan erikseen, kuten kahdessa ensimmäisessä menettelyssä tarkasteltuja tukijärjestelmiä, mutta muita toimialoja kuin maataloutta käsitellään useassa osassa: teollisuus, hotelliala ja käsiteollisuus sekä merenkulku. Kivihiilialaa, joka sisältyy myös SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukaisesti aloitettuun menettelyyn, ei kuitenkaan tarkastella tässä, koska Kreikan viranomaiset mainitsivat 15 ja 29 päivänä maaliskuuta 2011 päivätyissä kirjeissään, että kyseessä olikin marmori- ja kivikaivokset, minkä vuoksi kyseisiä yrityksiä tarkastellaan teollisuustukien yhteydessä.
a) Maatalous
(132)
Komissio tarkastelee kyseistä tukijärjestelmää niiden sääntöjen pohjalta, joita sovellettiin vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenteiden uudistamiseksi myönnettyihin valtiontukiin kyseisten tukien myöntämisajankohtana.
(133)
Maataloutta koskevat säännöt on jo esitetty johdanto-osan 90 ja 98-103 kappaleessa. Koska tukijärjestelmän voimassaolo tässä tapauksessa loppui 31 päivänä joulukuuta 2005, on sovellettavien säännöstöjen luetteloon lisättävä vuonna 2004 annetut Yhteisön suuntaviivat valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi (41), jäljempänä ’vuoden 2004 suuntaviivat’, jotka tulivat voimaan 10 päivänä lokakuuta 2004 ja jonka vaatimukset ovat vuoden 1999 suuntaviivoja ankarammat (erityisesti toistetaan, että tuensaajan on osallistuttava rakenneuudistukseen aktiivisesti ja ilman tukea). Jos otetaan huomioon tuensaajayritysten tyyppi (karjankasvatus- ja maitotilat), on katsottava, että kyseinen tukijärjestelmä voisi kattaa sekä alkutuotannossa (selkeästi karjankasvatusta) että jalostuksen ja/tai kaupan alalla toimivat yritykset (esimerkiksi karjatilat, joilla on myös jalostustoimintaa).
(134)
Mitä tulee kyseisten sääntöjen noudattamiseen, komissio toteaa, että ministeriön päätöksessä nro 1648/B22/13.1.1994 ja sen muutoksissa katettiin sekä investointeja että käyttöpääomaa varten otettujen lainojen uudelleenjärjestely.
(135)
Mitä tulee investointeja varten otettujen lainojen uudelleenjärjestelyyn, Kreikan viranomaiset eivät 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä kirjeessään toimittaneet mitään tietoja, joiden perusteella komissio olisi voinut todeta, että uudelleen järjestellyt lainat liittyivät jo tehtyihin investointeihin. Komissio ei siten voi päätellä, että johdanto-osan 90 kappaleen a kohdassa mainittu edellytys täyttyy.
(136)
Komissio ei myöskään voi käytettävissään olevien tietojen perusteella olla varma, että johdanto-osan 90 kappaleen b kohdassa mainittu edellytys täyttyy, koska Kreikan viranomaiset eivät 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä kirjeessään selittäneet asiaa mitenkään.
(137)
Mitä tulee johdanto-osan 90 kappaleen c kohdassa mainittuun edellytykseen, komissio voi katsoa, että toinen vaihtoehtoinen edellytys täyttyy, sillä tukea saaneiden yritysten täytyi olla elinkelpoisia uudelleenjärjestelyn jälkeen pankkien tekemän arvion perusteella.
(138)
Mitä tulee käyttöpääoman hankkimiseen tarkoitettujen lainojen uudelleenjärjestelyyn, ei kyseistä tukijärjestelmää myöskään voinut soveltaa siten, että noudatetaan kaikkia johdanto-osan 90 kappaleessa säädettyjä edellytyksiä, koska ensimmäisessä siinä mainituista edellytyksistä (a kohta) säädetään nimenomaisesti, että lainojen on liityttävä investointeihin.
(139)
Niiden tukien osalta, joita myönnettiin 1 päivästä tammikuuta 1998 lähtien siihen asti, kunnes vuoden 2004 suuntaviivoja alettiin soveltaa, johdanto-osan 98-104 kappaleessa esitetty analyysi pätee myös tässä käsiteltävään asiaan, koska Kreikan viranomaiset eivät 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä kirjeessään esittäneet mitään tietoja, joiden perusteella komissio voisi todeta, että kyseisten tukien saamiseksi olisi esitetty rakenneuudistussuunnitelma, johon liittyi vaadittavia vastavuoroisia toimia.
(140)
Mitä tulee lopuksi tukiin, joita myönnettiin vuoden 2004 suuntaviivojen tultua voimaan, komissio joutuu toteamaan, etteivät Kreikan viranomaiset 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä kirjeessään esittäneet mitään tietoja, joiden perusteella komissio voisi todeta, että kyseisten tukien saamiseksi olisi esitetty rakenneuudistussuunnitelma, johon liittyi vaadittavia vastavuoroisia toimia. Komissio ei siten voi hälventää epäilyjä, jotka se oli esittänyt aloittaessaan SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä, ja se päättelee, ettei tarkasteltavana oleva tukijärjestelmä sovellu sisämarkkinoille.
(141)
Kreikan viranomaiset yrittivät 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä kirjeessään perustella kyseisiä tukia naapurialueilla vallitsevalla sotatilalla. Kreikan viranomaisten mukaan tukiin voisi kyseisen tilanteen vuoksi soveltaa SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdassa tarkoitettua poikkeusta (ks. johdanto-osan 59 kappaleen a kohta).
(142)
Komissio ei voi hyväksyä kyseistä väittämää seuraavista syistä:
a)
konfliktia voidaan pitää sellaisena ulkoisena tekijänä, johon voitaisiin soveltaa ainoastaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, jonka nojalla luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttamien vahinkojen korjaamiseksi myönnetyt tuet soveltuvat sisämarkkinoille;
b)
maatalouden alalla tukien soveltuvuutta sisämarkkinoille tarkastellaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetun poikkeuksen nojalla, jonka mukaan sisämarkkinoille soveltuvana voidaan pitää tukia tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla, mutta tukien soveltuvuutta sisämarkkinoille ei tarkastella saman artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetun poikkeuksen nojalla, jonka mukaan sisämarkkinoille soveltuvana voidaan pitää tukia sellaisten alueiden taloudellisen kehityksen edistämiseksi, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vallitsee vakava vajaatyöllisyys, sekä 349 artiklassa (42) tarkoitettujen alueiden kehittämiseksi, kun otetaan huomioon niiden rakenteellinen, sosiaalinen ja taloudellinen tilanne.
c)
jotta tätä poikkeusta voitaisiin soveltaa, olisi tukien myöntämisessä pitänyt noudattaa sääntöjä, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja niiden rakenneuudistukseen myönnettäviä tukia; edellä on kuitenkin osoitettu, ettei näin ole tehty.
(143)
Komissio ei myöskään voi päätellä, että tässä tapauksessa voitaisiin soveltaa SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohtaa seuraavista syistä:
a)
Kreikan viranomaiset tosin korostivat 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä kirjeessään, että sekä kyseisten hallintoalueiden kokonais-BKT että BKT henkeä kohti olivat tukijärjestelmän voimassaoloaikana erittäin alhaiset verrattuna maan muihin alueisiin, mutta ne totesivat myös, että BKT oli tämän ajanjakson aikana noussut, mikä osoittaa, ettei lähialueiden sota vaikuttanut kovin dramaattisesti tässä tarkasteltavien alueiden talouteen;
b)
kuten kyseisen tukijärjestelmän oikeusperustan kuvauksesta käy ilmi, siihen tehtiin muutoksia lähes kymmenen vuotta sen jälkeen, kun naapurialueiden vihollisuudet olivat loppuneet; ei siis voida katsoa, että Kreikan viranomaisten oli pakko ryhtyä toimiin naapurialueiden sotatilan takia ja että sotatilan ja yritysten vaikeuksien välillä olisi ollut syy-yhteys (yksi esimerkki riittää osoittamaan tämän: johdanto-osan 48 kappaleessa mainittu ministeriön päätös nro 2/64046/0025/2003/28.1.2004 koskee lainoja, joita teollisuusyritykset - siis mahdollisesti myös teollista karjankasvatusta harjoittavat yritykset - olisivat voineet ottaa 31 päivään joulukuuta 2004 asti.
(144)
Mitä tulee Kreikan viranomaisten 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä kirjeessään esittämiin muihin huomautuksiin, komissio korostaa seuraavaa (kyseiset huomautukset, lukuun ottamatta b alakohdassa esitettyjä, pätevät myös kaikkiin muihin aloihin, joita menettely koskee):
a)
sellaisia ongelmia kuin paikallisten markkinoiden hiljaisuus tai kysynnän väheneminen ei voida ratkaista myöntämällä tukia vaikeuksissa oleville yrityksille ilman niiden rakenneuudistusta; rakenteelliset toimenpiteet sopivat tällaisiin tapauksiin paremmin;
b)
kyseisten hallintoalueiden lihantuotannon osuus koko Kreikan lihantuotannosta ei vaikuta kilpailun vääristymisen vaaraan, jonka aiheuttaa tukien myöntäminen lakisääteisten tukien lisäksi (tässä tapauksessa tukien myöntäminen vaikeuksissa oleville yrityksille ilman rakenneuudistussuunnitelmaa); unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan: kun valtion myöntämä taloudellinen tuki voimistaa yrityksen asemaa verrattuna sen kilpailijoihin (kuten tässä tapauksessa), voi kyseinen tuki vääristää kilpailua, koska kilpailevat yritykset eivät ole saaneet tukea (43);
c)
yritysten elinkelpoisuutta, sellaisena kuin se määritellään vuonna 1989 tehdyissä kahdessa ministeriön päätöksessä, tarkastellaan jäljempänä tässä päätöksessä;
d)
siihen, liittyykö lailla nro 128/75 perustettuun tiliin valtion varoja, on jo vastattu johdanto-osan 82 kappaleen d kohdassa.
(145)
Komissio ottaa kaikki nämä seikat huomioon ja päättelee, ettei kyseinen tukijärjestelmä sovellu sisämarkkinoille.
b) Teollisuus, käsiteollisuus ja hotelliala
(146)
Komissio tarkastelee kyseistä tukijärjestelmää niiden sääntöjen perusteella, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi myönnettyä valtiontukea.
(147)
Kuten kahdessa ensimmäisessä menettelyssä käsiteltyjen tukien tapauksessa, säännöt, joita sovellettiin vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja niiden rakenneuudistukseen tukien myöntämisajankohtana, olivat alkujaan aikajärjestyksessä kilpailupolitiikkaa koskevan kahdeksannen kertomuksen 177, 227 ja 228 kohta, vuoden 1994 suuntaviivat, vuoden 1997 suuntaviivat ja vuoden 1999 suuntaviivat. Koska tukijärjestelmän voimassaolo tässä tapauksessa päättyi 31 päivänä joulukuuta 2005 useilla hallintoalueilla, on tähän luetteloon lisättävä vuonna 2004 annetut suuntaviivat.
(148)
Kreikan viranomaisten 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä kirjeessä toimittamat tiedot, jotka selostetaan johdanto-osan 59 kappaleessa, eivät sisältäneet mitään, joka olisi koskenut niiden sääntöjen noudattamista, joita sovelletaan vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen. Niinpä komissio ei voi varmistaa, onko noudatettu kilpailupolitiikkaa koskevan kahdeksannen kertomuksen 177, 227 ja 228 kohtaa ja vuosien 1994, 1997, 1999 ja 2004 suuntaviivoja.
(149)
Komissio ei siten voi hälventää epäilyjä, jotka se oli esittänyt SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä aloittaessaan, minkä vuoksi se päättelee, ettei tarkasteltavana oleva tukijärjestelmä sovellu sisämarkkinoille.
c) Merenkulkuala
(150)
Kyseisen tukijärjestelmän soveltuvuutta sisämarkkinoille on tarkasteltava kahdelta kannalta ilmaisun ”merenkulkuala” merkityksen mukaan: kyseessä on joko laivanrakennus tai meriliikenne.
(151)
Komissio tarkastelee kyseistä tukijärjestelmää niiden sääntöjen perusteella, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi myönnettyä valtiontukea.
(152)
Laivanrakennusalalla vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen sovellettiin ja sovelletaan edelleen ministeriön päätöksen nro 1648/B.22/13.1.94 tultua voimaan seuraavia sääntöjä:
a)
31 päivään joulukuuta 1998 asti: laivanrakennusteollisuudelle myönnettävästä tuesta 21 päivänä joulukuuta 1990 annettua neuvoston direktiiviä 90/684/ETY (44);
b)
tammikuun 1 päivästä 1999joulukuun 31 päivään 2003: laivanrakennusteollisuudelle myönnettävän tuen uusien sääntöjen vahvistamisesta 29 päivänä kesäkuuta 1998 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1540/98 (45);
c)
1 päivästä tammikuuta 2004 alkaen: laivanrakennusteollisuuden valtiontukea koskevia puitteita (46);
(153)
Kreikan viranomaiset eivät 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä kirjeessään toimittaneet mitään tietoja, joiden perusteella komissio olisi voinut todeta, että kyseistä tukijärjestelmää sovellettiin noudattaen sääntöjä, joita sovelletaan vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja niiden rakenneuudistukseen kyseisellä alalla. Komissio ei siten voi hälventää epäilyjä, jotka se oli esittänyt SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn aloittamisen yhteydessä, minkä vuoksi se päättelee, ettei tarkasteltavana oleva tukijärjestelmä sovellu sisämarkkinoille.
(154)
Komissio tarkastelee myös meriliikenteen alalla kyseistä tukijärjestelmää niiden sääntöjen perusteella, jotka koskevat vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi myönnettyä valtiontukea.
(155)
Ministeriön päätöksen nro 1648/B.22/13.1.94 tultua voimaan säännöt, joita sovelletaan vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi merenkulkualalla, annetaan seuraavissa säädöksissä:
a)
yhteisössä rekisteröityjen alusten liikennöintiin liittyviä rahoitus- ja verotustoimenpiteitä koskevat suuntaviivat (47);
b)
vuonna 1997 annetut Yhteisön suuntaviivat meriliikenteen valtiontuelle (48);
c)
vuonna 2004 annetut Yhteisön suuntaviivat meriliikenteen valtiontuelle (49).
(156)
Kreikan viranomaiset eivät 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä kirjeessään toimittaneet mitään tietoja, joiden perusteella komissio olisi voinut todeta, että kyseistä tukijärjestelmää sovellettiin noudattaen sääntöjä, joita sovelletaan vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja niiden rakenneuudistukseen kyseisellä alalla. Komissio ei siten voi hälventää epäilyjä, jotka se oli esittänyt SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn aloittamisen yhteydessä, minkä vuoksi se päättelee, ettei tarkasteltavana oleva tukijärjestelmä sovellu sisämarkkinoille.
d) Lesvoksen, Samoksen, Chioksen ja Dodekanisan hallintoalueiden yrityksille myönnetyt tuet, joita kolmas menettely myös koskee
(157)
Koska komissio ei saanut SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa menettelyssä riittäviä tietoja, se otti huomioon seuraavat kaksi mahdollisuutta:
a)
ministeriön päätösten nro 2041901/16.5.1989 ja nro 2078809/10.10.89 sekä niiden muutosten nojalla myönnetyt tuet kuuluvat samaan kehykseen kuin johdanto-osan 44-48 kappaleessa mainittujen päätösten nojalla myönnetyt tuet;
b)
kyseiset tuet kuuluvat järjestelmään, joka ei perustu samaan kehykseen.
(158)
Kreikan viranomaiset ilmoittivat 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä kirjeessään, että näissä kahdessa ministeriön vuonna 1989 tekemässä päätöksessä määrättiin, että yritysten pitäisi olla elinkelpoisia sekä ennen niiden lainojen uudelleenjärjestelyä että sen jälkeen. Kyseinen selitys ei tyydytä komissiota, sillä tarkistettuaan asian komissio totesi, ettei kummassakaan päätöksessä mainita, että yritysten pitäisi olla elinkelpoisia sekä ennen niiden lainojen uudelleenjärjestelyä että sen jälkeen. Sen vuoksi komissio siis tarkastelee, noudatetaanko suunnitelluissa tuissa kyseisiä kahta päätöstä ja niiden muutoksia, jolloin komissio ottaa huomioon johdanto-osan 157 kappaleessa mainitut tapaukset unohtamatta kuitenkaan sitä, että toisessa tapauksessa tukia oli myönnetty myös vaikeuksissa oleville yrityksille.
(159)
Johdanto-osan 157 kappaleessa mainitun ensimmäisen mahdollisuuden osalta komissio toteaa, että jos nämä kaksi ministeriön vuonna 1989 tekemää päätöstä muutoksineen kuuluvat samaan kehykseen kuin johdanto-osan 44-48 kappaleessa mainittujen päätösten nojalla myönnetyt tuet, johdanto-osan 44-48 kappaleessa tehty analyysi pätee edelleen, ja etteivät Kreikan viranomaisten 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä kirjeessään esittämät selitykset riitä poistamaan epäilyjä, jotka oli esitetty SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn aloittamisen yhteydessä, minkä vuoksi komissio päättelee, ettei tarkasteltavana oleva tukijärjestelmä sovellu sisämarkkinoille.
(160)
Toisessa tapauksessa on tarkasteltava kahta oletusta: tukien myöntäminen vaikeuksissa oleville yrityksille ja tukien myöntäminen elinkelpoisille yrityksille.
(161)
Ensimmäisessä tapauksessa johdanto-osan 146-149 kappaleessa esitetty analyysi pätee edelleen, eivätkä Kreikan viranomaisten 10 päivänä toukokuuta 2006 päivätyssä kirjeessään esittämät selitykset riitä poistamaan SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn aloittamisen yhteydessä esitettyjä epäilyjä, minkä vuoksi komissio päättelee, ettei tarkasteltavana oleva tukijärjestelmä sovellu sisämarkkinoille.
(162)
Toisessa tapauksessa komissio toteaa myös, ettei Kreikan viranomaisten 10 päivänä toukokuuta 2006, 15 päivänä maaliskuuta 2011 ja 29 päivänä maaliskuuta 2011 päivätyissä kirjeissä esittämien selitysten perusteella voida määritellä, käytettiinkö tuetuilla lainoilla rahoitettua käyttöpääomaa aluetukia koskevissa unionin säädöksissä tarkoitettujen sallittujen investointien rahoitukseen (ministeriön päätöksen nro 2041901/16.5.1989 tultua voimaan on sovellettu aluetukien soveltamismenetelmiä koskevista Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan säännöksistä annetun komission tiedonannon (50) sääntöjä ja sen jälkeen vuonna 1998 annettujen alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen sääntöjä (51). Komissio toteaa, ettei kyseinen tukijärjestelmä sovellu sisämarkkinoille.
(163)
Siinä tapauksessa, ettei tuetuilla lainoilla rahoitettua käyttöpääomaa ollut käytetty aluetukia koskevissa unionin säädöksissä tarkoitettujen sallittujen investointien rahoitukseen, komissio joutuu tarkistamaan, voidaanko kyseisten pääomien rahoittamiseen myönnettyjä tukia - joita siis voidaan pitää toimintatukina - pitää sisämarkkinoille soveltuvina alueellisia valtiontukia koskevien unionin säännösten nojalla. Komissio haluaa tässä yhteydessä korostaa, että kyseisen jäsenvaltion on yhteistyössään komission kanssa toimitettava komissiolle kaikki tiedot, joiden avulla komissio voi tarkistaa kyseisten tukien soveltuvuuden sisämarkkinoille (52). Koska Kreikan viranomaisten kirjeissään toimittamien tietojen perusteella ei voida tarkistaa, onko noudatettu alueellisia valtiontukia koskevien yhteisön säännöksiä, komissio joutuu päättelemään, ettei tarkasteltavana oleva tukijärjestelmä sovellu sisämarkkinoille.
(164)
Päätöksen nro 2/82257/0025/18.12.2000 nojalla myönnettyä lainatakuuta ei pidetä keinona, jota käytetään vaikeuksissa olevien yritysten rakenneuudistusprosessin yhteydessä, kuten muissa tässä päätöksessä mainituissa päätöksissä määrätty takuu, sillä ministeriön päätöksessä määrätään nimenomaisesti, että takuu voidaan myöntää vain elinkelpoisille yrityksille eikä sellaisille, jotka ovat elinkelpoisia vasta lainojen uudelleenjärjestelyn jälkeen. Kyseistä takuuta on siis tarkasteltava siihen sovellettavien valtiontukisääntöjen pohjalta.
(165)
Päätöksen nro 2/82257/0025/18.12.2000 voimaantulosta 31 päivään joulukuuta 2005 (jolloin tukijärjestelmän voimassaolo lakkaa) takuisiin sovellettiin vuoden 2000 tiedonannon sääntöjä.
(166)
Kyseisessä vuoden 2000 tiedonannossa todetaan, että komissio arvioi takuun myöntämiseen liittyvän tuen soveltuvuutta sisämarkkinoille niiden sääntöjen perusteella, joita sovelletaan muun tyyppisiin tukiin ja joista säädetään kyseisillä toimialoilla voimassa olevissa kehyksissä ja suuntaviivoissa. Takuu voidaan lisäksi hyväksyä vain jos sen käyttöönotto on sopimuksella sidottu erityisehtoihin, joihin voi jopa sisältyä tuensaajayrityksen asettaminen konkurssiin tai vastaava menettely.
(167)
Kreikan viranomaiset eivät toimittaneet mitään tietoja myönnetyistä takuista. Komissio ei siksi pysty arvioimaan toimialoilla sovellettujen eri sääntöjen perusteella, oliko kyseinen tuki ylittänyt sen tuki-intensiteetin, jota sovelletaan tapauksesta riippuen yrityksiin, jotka eivät ole vaikeuksissa (Kreikan viranomaiset eivät myöskään vastauksessaan kolmannen menettelyn aloittamiseen toimittaneet tietoja kyseisten sääntöjen noudattamisesta).
(168)
Komissio ei tässä tilanteessa pysty toteamaan, että päätöksen nro 2/82257/0025/18.12.2000 nojalla lainatakuiden muodossa myönnetyt tuet olisivat sisämarkkinoille sopivia.
VI PÄÄTELMÄ
(169)
Komissio toteaa, että Kreikka on pannut kyseiset tuet täytäntöön sääntöjenvastaisesti ja rikkonut siten SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohtaa. Edellä esitetystä tarkastelusta käy ilmi, ettei kyseisiä tukia voi pitää sisämarkkinoille soveltuvina, koska Kreikan viranomaiset eivät ole toimittaneet tietoja, jotka olisivat osoittaneet, että tässä päätöksessä mainittuja sääntöjä olisi noudatettu, ja että komissio ei sen vuoksi voi hälventää epäilyjä, jotka se oli esittänyt aloittaessaan kyseistä menettelyä. Komissio haluaa tässä yhteydessä korostaa, että kyseisen jäsenvaltion on yhteistyössään komission kanssa toimitettava komissiolle kaikki tiedot, joiden avulla komissio voi tarkistaa kyseisten tukien soveltuvuuden sisämarkkinoille.
(170)
Silloin kun sääntöjenvastaista valtiontukea koskevassa asiassa tehty päätös on kielteinen, komissio päättää Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (53) 14 artiklan 1 kohdan mukaan, että kyseisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet tuen perimiseksi takaisin tuensaajalta (tässä tapauksessa kaikilta niiltä, jotka hyötyivät tarkasteltavana olleiden ministeriön päätöksien määräyksistä). Kreikan on siten toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sisämarkkinoille soveltumattoman tuen perimiseksi takaisin tuensaajilta. Kreikalla on komission tiedonannon Sääntöjenvastaisen ja yhteismarkkinoille soveltumattoman valtiontuen takaisinperintää edellyttävien komission päätösten tehokas täytäntöönpano jäsenvaltioissa (54) 42 kohdan mukaisesti neljä kuukautta aikaa panna tämä päätös täytäntöön päätöksen voimaantulosta lukien. Takaisin perittävien tukien määrä korkoineen on laskettava Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 täytäntöönpanosta 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 (55) mukaisesti.
(171)
Tämä päätös on pantava viipymättä täytäntöön erityisesti kyseisestä järjestelmästä myönnettyjen yksittäisten tukien takaisinperinnän osalta, lukuun ottamatta erityisiin hankkeisiin myönnettyjä tukia, jotka tukien myöntämishetkellä täyttivät kaikki edellytykset, jotka vahvistettiin Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan soveltamisesta tiettyihin valtion monialaisen tuen muotoihin 7 päivänä toukokuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 994/98 (56) 1 ja 2 artiklan nojalla vähämerkityksisestä tuesta annetussa asetuksessa tai tukiin sovellettavassa poikkeusasetuksessa taikka komission hyväksymässä tukijärjestelmässä.
(172)
Asetuksen (EY) N:o 659/1999 15 artiklassa säädetään, että komission valtuudet periä tuki takaisin rajataan kymmeneen vuoteen. Vanhentumisaika alkaa päivästä, jona sääntöjenvastainen tuki on myönnetty tuensaajalle joko yksittäisenä tukena tai tukiohjelmaan kuuluvana tukena. Sääntöjenvastaista tukea koskevat komission toimet tai jäsenvaltion komission pyynnöstä toteuttamat toimet keskeyttävät vanhentumisajan, ja määräaika alkaa uudelleen jokaisesta keskeyttämisestä.
(173)
Tässä tapauksessa komissio voi tukien perimistä varten ottaa huomioon seuraavat päivämäärät:
a)
ensimmäisessä menettelyssä tarkoitetut tuet: lokakuun 1 päivä 1993, koska komission ensimmäinen toimenpide toteutettiin 27 päivänä toukokuuta 2003 ja koska 14 päivänä syyskuuta 1993 tehty ministeriön päätös nro 69836/B1461 julkaistiin Kreikan hallituksen virallisessa lehdessä 1 päivänä lokakuuta 1993 ja tuli sinä päivänä voimaan;
b)
toisessa menettelyssä tarkoitetut tuet: huhtikuun 22 päivä 1994, koska komission ensimmäinen toimenpide toteutettiin 22 päivänä huhtikuuta 2004;
c)
kolmannessa menettelyssä tarkoitetut tuet: marraskuun 12 päivä 1994, koska komission ensimmäinen toimenpide toteutettiin 12 päivänä marraskuuta 2004,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Velkajärjestelynä toteutetut valtiontukijärjestelmät, joita Kreikka on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan vastaisesti soveltanut Kastorian, Evvoian, Florinan, Kilkisin, Rodopin, Evroun, Xanthin ja Dodekanisan hallintoalueilla sekä saarten Lesvos, Samos ja Chios hallintoalueilla, eivät sovellu sisämarkkinoille.
2 artikla
Yksittäistä tukea, joka on myönnetty jonkin 1 artiklassa mainitun tukijärjestelmän nojalla, ei pidetä tukena, jos tuki sen myöntämisajankohtana täytti jossakin asetuksen (EY) N:o 994/98 2 artiklan nojalla annetuista asetuksista säädetyt edellytykset, jotka olivat voimassa tuen myöntämisajankohtana.
3 artikla
1. Kreikan on perittävä tuensaajilta takaisin 1 artiklassa mainittujen tukijärjestelmien nojalla myönnetty sisämarkkinoille soveltumaton tuki.
2. Takaisinperittävään summaan sisällytetään korko alkaen siitä, kun tuki asetettiin tuensaajan käyttöön, tuen takaisinperintään saakka.
3. Korko lasketaan asetuksen (EY) N:o 794/2004 V luvun säännösten mukaisesti.
4. Kreikan on peruttava vielä maksamatta oleva 1 artiklassa mainittujen tukijärjestelmien nojalla myönnetty tuki tämän päätöksen tiekoksiantamispäivästä lukien.
4 artikla
Edellä 1 artiklassa tarkoitetun järjestelmän nojalla myönnetyn tuen takaisinperintä on aloitettava viipymättä.
Kreikan on varmistettava, että tämä päätös pannaan täytäntöön neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksiantamisesta.
5 artikla
1. Kreikan on kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta toimitettava komissiolle seuraavat tiedot:
a)
luettelo tuensaajista, jotka saivat 1 artiklassa mainittujen tukijärjestelmien nojalla myönnettyjä tukia, sekä kunkin tuensaajan asianomaisen tukijärjestelmän nojalla saama kokonaismäärä;
b)
kokonaismäärä (lainapääoma ja korot), jotka kultakin tuensaajalta on perittävä, jos tukeen ei voida soveltaa vähämerkityksisen tuen sääntöä;
c)
yksityiskohtainen selostus siitä, mitä toimenpiteitä tämän päätöksen noudattamiseksi on jo toteutettu tai suunniteltu;
d)
asiakirjat, jotka osoittavat, että tuensaajat on määrätty maksamaan tuki takaisin.
2. Kreikan on ilmoitettava komissiolle tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi toteutettavien kansallisten toimenpiteiden edistymisestä siihen saakka, kunnes 1 artiklassa tarkoitetun tukiohjelman nojalla myönnetyn tuen takaisinperintä on saatettu loppuun. Sen on komission pyynnöstä toimitettava välittömästi tiedot toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi. Sen on annettava myös yksityiskohtaisia tietoja tuensaajilta jo perityistä tukimääristä ja koroista.
6 artikla
Tämä päätös on osoitettu Helleenien tasavallalle.
Tehty Brysselissä 19 päivänä lokakuuta 2011.