PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 521/2012
ze dne 19. června 2012,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1187/2009, pokud jde o vývozní licence pro sýry, které budou vyvezeny do Spojených států amerických v rámci některých kvót GATT
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů) (1), a zejména na článek 170, čl. 171 odst. 1 ve spojení s článkem 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Oddíl 2 kapitoly III nařízení Komise (ES) č. 1187/2009 ze dne 27. listopadu 2009, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky (2), obsahuje podmínky pro žadatele, kteří žádají o vývozní licence, a postup pro přidělení uvedených licencí na vývoz v rámci kvóty do Spojených států amerických.
(2)
V souladu s článkem 21 nařízení (ES) č. 1187/2009 bylo pro kvótový rok 2012 přijato prováděcí nařízení Komise (EU) č. 789/2011 ze dne 5. srpna 2011, kterým se zahajuje řízení pro přidělování vývozních licencí pro sýry, které budou v roce 2012 vyvezeny do Spojených států amerických v rámci některých kvót GATT (3).
(3)
Z důvodů administrativního zjednodušení je vhodné začlenit do oddílu 2 kapitoly III nařízení (ES) č. 1187/2009 stálý mechanismus týkající se zahájení ročního řízení pro přidělování vývozních licencí namísto toho, aby se každý rok přijalo samostatné nařízení.
(4)
Nařízení (ES) č. 1187/2009 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro společnou organizaci zemědělských trhů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1187/2009 se mění takto:
1)
V kapitole III se oddíl 2 nahrazuje tímto:
„ODDÍL 2
Vývoz do USA
Článek 21
U produktů spadajících pod kód KN 0406 je nezbytné předložit vývozní licenci v souladu s tímto oddílem, jsou-li vyváženy do Spojených států v rámci těchto kvót:
a)
doplňkové kvóty vyplývající z dohody o zemědělství;
b)
celních kvót původně vyplývajících z Tokijského kola a poskytnutých Spojenými státy americkými Rakousku, Finsku a Švédsku v seznamu XX Uruguayského kola;
c)
celních kvót původně vyplývajících z Uruguayského kola a poskytnutých Spojenými státy americkými České republice, Maďarsku, Polsku a Slovensku v seznamu XX Uruguayského kola.
Článek 22
1. Žádosti o licence se podají příslušným orgánům od 1. do 10. září roku, který předchází kvótovému roku, na nějž jsou vývozní licence přiděleny. Všechny žádosti se podávají příslušnému orgánu jednoho členského státu ve stejnou dobu.
Kvóty uvedené v článku 21 se otevírají ročně na období od 1. ledna do 31. prosince.
V kolonce 16 žádostí o licence a licencí je uveden osmimístný kód produktů kombinované nomenklatury. Licence jsou však platné rovněž pro všechny ostatní kódy spadající pod kód KN 0406.
Žádost o licenci a licence obsahují v kolonce 20 tento údaj:
„Určeno pro vývoz do Spojených států amerických:
Kvóta pro … (rok) - oddíl 2 kapitoly III nařízení (ES) č. 1187/2009.
Označení kvóty: …“
2. Pro každou kvótu označenou ve sloupci (3) přílohy IIa může každý žadatel podat jednu či více žádostí o licence, nepřekročí-li požadované množství na kvótu omezení maximálního množství stanovená v článku 22a.
Je-li pro tento účel u stejné skupiny produktů uvedené ve sloupci (2) přílohy IIa rozděleno dostupné množství ve sloupci (4) mezi kvótu Uruguayského kola a kvótu Tokijského kola, musí být obě kvóty považovány za dvě samostatné kvóty.
3. K žádostem je nezbytné složit jistoty podle článku 9.
4. Žadatelé o vývozní licence doloží, že po dobu alespoň jednoho roku ze tří předchozích kalendářních let vyváželi do Spojených států amerických produkty dotyčné kvóty a že jejich označený dovozce je dceřinou společností žadatele.
Doklad o obchodu, na který odkazuje první pododstavec, se předkládá v souladu s čl. 5 druhým pododstavcem nařízení Komise (ES) č. 1301/2006 (4).
5. Žadatelé o vývozní licence v žádostech uvedou:
a)
označení skupiny produktů, na kterou se vztahuje kvóta Spojených států amerických v souladu s doplňkovými poznámkami 16 až 23 a 25 v kapitole 4 harmonizovaného celního sazebníku Spojených států amerických;
b)
názvy produktů podle harmonizovaného celního sazebníku Spojených států amerických;
c)
jméno a adresu dovozce ve Spojených státech amerických určeného žadatelem.
6. K žádostem o vývozní licence je nutné přiložit prohlášení od určeného dovozce dokládající skutečnost, že v souladu s platnými právními předpisy Spojených států amerických splňuje podmínky pro vydání licencí na dovoz produktů podle článku 21.
7. Žádosti jsou přípustné, pouze pokud jsou v nich dodržena omezení maximálního množství, obsahují všechny informace a jsou k nim přiloženy doklady uvedené v tomto článku.
8. Informace uvedené v tomto článku se předloží podle vzoru stanoveného v příloze IIb.
Článek 22a
Pokud jde o kvóty označené ve sloupci (3) přílohy IIa jako 22-Tokio, 22-Uruguay, 25-Tokio a 25-Uruguay, činí celkové množství požadované žadatelem na kvótu nejméně 10 tun a nepřekročí množství dostupné v rámci příslušné kvóty podle sloupce (4) uvedené přílohy.
Pokud jde o další kvóty označené ve sloupci (3) přílohy IIa, činí celkové množství požadované žadatelem na kvótu nejméně 10 tun a nejvýše 40 % množství dostupného v rámci příslušné kvóty podle sloupce 4 uvedené přílohy.
Článek 22b
1. Členské státy oznámí Komisi do 18. září žádosti podané pro každou z kvót označených v příloze IIa, nebo oznámí, že nebyly podány žádné žádosti.
2. Oznámení obsahuje pro každou kvótu:
a)
seznam žadatelů, jejich jméno, adresu a referenční číslo;
b)
množství požadovaná každým žadatelem a rozdělená podle kódu produktu kombinované nomenklatury a podle kódu v souladu s harmonizovaným celním sazebníkem Spojených států amerických;
c)
jméno, adresu a referenční číslo dovozce určeného žadatelem.
Článek 23
1. Pokud požadovaná množství v žádostech o vývozní licence na kvótu uvedenou v článku 21 překročí množství dostupné pro dotyčný rok, stanoví Komise k 31. říjnu přídělový koeficient.
Množství získané použitím koeficientu se zaokrouhlí na nejbližší kilogram směrem dolů.
Jistota se zcela nebo zčásti uvolní v případě zamítnutých žádostí nebo v případě množství, která jsou vyšší než přidělená množství.
2. Pokud by použití přídělového koeficientu vedlo k přidělení množství na méně než 10 tun na žadatele, přidělí dotčený členský stát příslušná dostupná množství pro každou kvótu losem. Členský stát přidělí losem pokaždé množství 10 tun těm žadatelům, jimž by bylo přiděleno v důsledku použití přídělového koeficientu méně než 10 tun.
Při stanovení šarží budou před losováním rozdělena zbývající množství nižší než 10 tun rovnoměrně mezi šarže o 10 tunách.
Pokud by použitím přídělového koeficientu vzniklo množství menší než 10 tun na kvótu, bude toto množství považováno za jednu šarži.
U žádostí, jimž losem nebylo přiděleno žádné množství, budou neprodleně uvolněny jistoty.
3. Členské státy, jichž se losování týká, oznámí Komisi do pěti dnů po zveřejnění přídělového koeficientu pro každou kvótu množství přidělená každému žadateli, kód produktu, referenční číslo žadatele a referenční číslo určeného dovozce.
Množství přidělená losováním se rozdělí mezi jednotlivé kódy KN v poměru k množstvím produktů jednotlivých kódů KN, o která se žádá.
4. Pokud se v žádostech o vývozní licence na kvóty uvedené v článku 21 nepožaduje vyšší množství, než je dostupné pro dotyčný rok, Komise stanovením přídělového koeficientu přidělí zbývající množství žadatelům v poměru k požadovaným množstvím. Množství získané použitím koeficientu se zaokrouhlí na nejbližší kilogram směrem dolů.
V takovém případě hospodářské subjekty do týdne od zveřejnění přídělového koeficientu uvědomí příslušný orgán dotčených členských států o dodatečném množství, jehož jsou příjemci. Odpovídajícím způsobem se navýší složená jistota.
Článek 24
1. Jména určených dovozců podle čl. 22 odst. 5 písm. c) a přidělená množství Komise sdělí příslušným orgánům Spojených států amerických.
2. V případě, že dovozní licence na dotyčná množství není udělena určenému dovozci za okolností, které nezpochybňují dobrou víru hospodářského subjektu předkládajícího prohlášení podle čl. 22 odst. 6, může členský stát povolit hospodářskému subjektu, aby určil jiného dovozce, pokud je tento dovozce uveden na seznamu sděleném příslušným orgánům Spojených států amerických v souladu s odstavcem 1 tohoto článku.
3. Členský stát neprodleně oznámí Komisi změnu určeného dovozce a Komise oznámí tuto změnu příslušným orgánům Spojených států amerických.
Článek 25
1. Vývozní licence se vydávají do 15. prosince roku, který předchází kvótovému roku, na množství, pro něž jsou licence přiděleny.
Licence jsou platné od 1. ledna od 31. prosince kvótového roku.
Kolonka 20 licencí obsahuje tento údaj:
„platné od 1. ledna do 31. prosince……. (rok).“
2. Jistiny na vývozní licence se uvolní při předložení důkazu, na který odkazuje čl. 32 odst. 2 nařízení (ES) č. 376/2008, společně s přepravním dokladem, na který odkazuje čl. 17 odst. 3 nařízení (ES) č. 612/2009 a který jako místo určení uvádí Spojené státy americké.
3. Licence vydané podle tohoto článku jsou platné pouze pro vývoz produktů v rámci kvót uvedených v článku 21.
Článek 26
Ustanovení kapitoly II se použijí s výjimkou článků 7 a 10.
2)
Vkládají se nové přílohy IIa a IIb, jejichž znění jsou obsažena v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se na vývozní licence, o něž bude požádáno ode dne 1. září 2012, na produkty, které budou vyvezeny v kvótovém roce 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. června 2012.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 521/2012,
annettu 19 päivänä kesäkuuta 2012,
asetuksen (EY) N:o 1187/2009 muuttamisesta tietyissä GATT-kiintiöissä Amerikan yhdysvaltoihin vietävän juuston vientitodistuksen osalta
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) 22 päivänä lokakuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (1) ja erityisesti sen 170 artiklan ja 171 artiklan 1 kohdan yhdessä 4 artiklan kanssa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista erityissäännöistä maidon ja maitotuotteiden vientitodistusten ja vientitukien osalta 27 päivänä marraskuuta 2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1187/2009 (2) III luvun 2 jaksossa vahvistetaan vientitodistusten hakemista koskevat edellytykset sekä menettely kyseisten todistusten myöntämiseksi kiintiössä tapahtuvaa Yhdysvaltoihin suuntautuvaa vientiä varten.
(2)
Tietyissä GATT-kiintiöissä Amerikan yhdysvaltoihin vuonna 2012 vietävien juustojen vientitodistusten myöntämistä koskevan menettelyn aloittamisesta 5 päivänä elokuuta 2011 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 789/2011 (3) hyväksyttiin kiintiövuoden 2012 osalta asetuksen (EY) N:o 1187/2009 21 artiklan mukaisesti.
(3)
Hallinnon yksinkertaistamiseksi on aiheellista sisällyttää asetuksen (EY) N:o 1187/2009 III luvun 2 jaksoon pysyvä järjestely vientitodistusten myöntämistä koskevan vuotuisen menettelyn avaamiseksi, sen sijaan, että asiasta annetaan vuosittain erillinen asetus.
(4)
Sen vuoksi asetusta (EY) N:o 1187/2009 olisi muutettava.
(5)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn hallintokomitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Muutetaan asetus (EY) N:o 1187/2009 seuraavasti:
1)
Korvataan III luvun 2 jakso seuraavasti:
”2 JAKSO
Vienti Yhdysvaltoihin
21 artikla
Kun CN-koodin 0406 tuotteita viedään Yhdysvaltoihin seuraavissa kiintiöissä, on esitettävä tämän jakson mukainen vientitodistus:
a)
maataloussopimuksessa määrätty lisäkiintiö;
b)
alun perin Tokion kierrokselta johtuvat ja Yhdysvaltojen Itävallalle, Suomelle ja Ruotsille Uruguayn kierroksen luettelossa XX myöntämät tariffikiintiöt;
c)
alun perin Uruguayn kierrokselta johtuvat ja Yhdysvaltojen Tšekille, Unkarille, Puolalle ja Slovakialle Uruguayn kierroksen luettelossa XX myöntämät tariffikiintiöt.
22 artikla
1. Vientitodistushakemukset on jätettävä toimivaltaiselle viranomaiselle sitä kiintiövuotta, jolle vientitodistukset myönnetään, edeltävän vuoden 1 ja 10 päivän syyskuuta välisenä aikana. Kaikki hakemukset on jätettävä yhtä aikaa yhden jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle.
Edellä 21 artiklassa tarkoitetut kiintiöt avataan vuodeksi kerrallaan 1 päivästä tammikuuta 31 päivään joulukuuta ulottuvaksi kaudeksi.
Todistushakemusten ja todistusten 16 kohdassa on oltava yhdistetyn nimikkeistön kahdeksannumeroinen tuotekoodi. Todistukset ovat kuitenkin voimassa myös CN-koodiin 0406 kuuluvia muita koodeja varten.
Todistushakemuksen ja todistuksen 20 kohdassa on oltava seuraava merkintä:
”Vienti Amerikan yhdysvaltoihin:
Vuoden … kiintiö - asetuksen (EY) N:o 1187/2009 III luvun 2 jakso
Kiintiö: …”
2. Kukin hakija voi jättää kunkin liitteessä II a olevassa sarakkeessa 3 mainitun kiintiön osalta yhden tai useamman todistushakemuksen, jos kiintiötä kohden haettu kokonaismäärä ei ylitä 22 a artiklassa vahvistettuja enimmäismääriä.
Jos liitteessä II a olevassa sarakkeessa 2 tarkoitetun saman tuoteryhmän sarakkeessa 4 ilmoitetut käytettävissä olevat määrät jaetaan Uruguayn kierroksen ja Tokion kierroksen kiintiöön, nämä kiintiöt on tällöin katsottava kahdeksi erilliseksi kiintiöksi.
3. Hakemusten esittäminen edellyttää vakuuden antamista 9 artiklan säännösten mukaisesti.
4. Vientitodistusten hakijoiden on osoitettava vieneensä kyseiseen kiintiöön kuuluvia tuotteita Yhdysvaltoihin vähintään yhtenä vuotena kolmen edeltävän kalenterivuoden aikana ja että nimetty maahantuoja on hakijan tytäryhtiö.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu todiste käydystä kaupasta on esitettävä komission asetuksen (EY) N:o 1301/2006 (4) 5 artiklan toisen kohdan mukaisesti.
5. Vientitodistusten hakijoiden on merkittävä hakemukseen:
a)
kuvaus Yhdysvaltojen kiintiön kattamasta tuoteryhmästä Yhdysvaltojen yhtenäistetyn tullitariffin (Harmonized Tariff Schedule of the United States) 4 ryhmän 16-23 ja 25 lisähuomautuksen mukaisesti;
b)
Yhdysvaltojen yhtenäistetyn tullitariffin (Harmonized Tariff Schedule of the United States) mukaiset tuotteiden nimet;
c)
hakijan nimeämän maahantuojan nimi ja osoite Yhdysvalloissa.
6. Vientitodistushakemuksen mukana on oltava nimetyn maahantuojan vakuutus siitä, että maahantuojalle voidaan Yhdysvalloissa tuontitodistusten myöntämistä koskevien voimassa olevien sääntöjen mukaan antaa tuontitodistus 21 artiklassa tarkoitetuille tuotteille.
7. Hakemukset voidaan hyväksyä ainoastaan, jos niissä noudatetaan enimmäismääriä ja ne sisältävät kaikki tässä artiklassa tarkoitetut tiedot ja asiakirjat.
8. Tässä artiklassa tarkoitetut tiedot on esitettävä liitteessä II b vahvistetun mallin mukaisesti.
22 a artikla
Liitteessä II a olevassa sarakkeessa 3 mainittujen 22-Tokio-, 22-Uruguay-, 25-Tokio- ja 25-Uruguay-kiintiöiden osalta hakijan esittämän kokonaismäärän kiintiötä kohden on oltava vähintään 10 tonnia, eikä se saa ylittää kyseisessä kiintiössä käytettävissä olevaa mainitun liitteen sarakkeessa 4 vahvistettua määrää.
Liitteessä II a olevassa sarakkeessa 3 mainittujen muiden kiintiöiden osalta hakijan esittämän kokonaismäärän kiintiötä kohden on oltava vähintään 10 tonnia, eikä se saa ylittää 40:tä prosenttia kyseisessä kiintiössä käytettävissä olevasta mainitun liitteen sarakkeessa 4 vahvistetusta määrästä.
22 b artikla
1. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle viimeistään 18 päivänä syyskuuta tieto kunkin liitteessä II a mainitun kiintiön osalta jätetyistä hakemuksista tai siitä, ettei hakemuksia ole jätetty.
2. Tiedonantoon on sisällyttävä kunkin kiintiön osalta
a)
hakijoiden luettelo, jossa ilmoitetaan hakijan nimi, osoite ja viitenumero;
b)
kunkin hakijan hakemat määrät yhdistetyn nimikkeistön tuotekoodien sekä Amerikan yhdysvaltojen yhtenäistetyn tariffinimikkeistön tuotekoodien mukaisesti eriteltyinä;
c)
hakijan nimeämän maahantuojan nimi, osoite ja viitenumero.
23 artikla
1. Jos jotakin 21 artiklassa tarkoitettua kiintiötä koskevat vientitodistushakemukset ylittävät kyseisenä vuonna käytettävissä olevan määrän, komissio vahvistaa haettuihin määriin sovellettavan jakokertoimen viimeistään 31 päivänä lokakuuta.
Kertoimen soveltamisen tuloksena saatava määrä pyöristetään alaspäin lähimpään kilogrammaan.
Hylättyjen hakemusten ja myönnetyt määrät ylittävien määrien vakuudet vapautetaan kokonaan tai osittain.
2. Kun jakokertoimen soveltaminen johtaisi siihen, että määriä voitaisiin myöntää kiintiötä ja hakijaa kohden alle 10 tonnille, asianomaiset jäsenvaltiot jakavat käytettävissä olevat määrät kunkin kiintiön osalta arpomalla. Jäsenvaltiot arpovat 10 tonnin suuruisia eriä sellaisten hakijoiden joukosta, joille olisi jakokertoimen soveltamisen vuoksi myönnetty alle 10 tonnia.
Jos eriä muodostettaessa jäljelle jää alle 10 tonnin määrä, tämä määrä on lisättävä tasapuolisesti 10 tonnin eriin ennen arpomista.
Jos jakokertoimen soveltamisen vuoksi jäljelle jää alle 10 tonnin määrä kiintiötä kohden, tätä määrää on pidettävä yhtenä eränä.
Arvonnassa hävinneisiin hakemuksiin liittyvä vakuus on vapautettava viipymättä.
3. Jäsenvaltioiden, jotka suorittavat määrien jakamisen arpomalla, on annettava komissiolle tiedoksi viiden työpäivän kuluessa jakokertoimien julkaisemisesta kunkin kiintiön osalta kullekin hakijalle myönnetyt määrät, tuotekoodi, hakijan viitenumero ja nimetyn maahantuojan viitenumero.
Arpomalla jaetut määrät on jaoteltava eri CN-koodeihin suhteessa vastaavien koodien osalta haettuihin tuotemääriin.
4. Kun vientitodistuksia haetaan määrille, jotka eivät ylitä 21 kohdassa tarkoitetuissa kiintiöissä kyseisenä vuonna käytettävissä olevia määriä, komissio jakaa jäljellä olevat määrät hakijoiden kesken suhteessa haettuihin määriin jakokerrointa käyttäen. Kertoimen soveltamisen tuloksena saatava määrä pyöristetään alaspäin lähimpään kilogrammaan.
Tällaisessa tapauksessa toimijoiden on ilmoitettava asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle hyväksymänsä lisämäärä viikon kuluessa jakokertoimen julkaisemisesta. Asetettua vakuutta korotetaan tällöin vastaavasti.
24 artikla
1. Komissio ilmoittaa 22 artiklan 5 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen nimettyjen maahantuojien nimet ja myönnetyt määrät Yhdysvaltojen toimivaltaisille viranomaisille.
2. Jos kyseessä olevaa määrää koskevaa tuontitodistusta ei myönnetä nimetylle maahantuojalle olosuhteissa, jotka eivät kyseenalaista 22 artiklan 6 kohdassa tarkoitetun vakuutuksen antaneen toimijan vilpittömyyttä, jäsenvaltio voi antaa toimijalle luvan nimetä toinen maahantuoja edellyttäen, että maahantuoja on Yhdysvaltojen toimivaltaisille viranomaisille tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti ilmoitetussa luettelossa.
3. Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle nimetyn maahantuojan muuttumisesta mahdollisimman nopeasti, ja komissio ilmoittaa siitä Yhdysvaltojen toimivaltaisille viranomaisille.
25 artikla
1. Vientitodistukset on annettava viimeistään sen vuoden 15 päivänä joulukuuta, joka edeltää todistuksissa myönnettyjen määrien kiintiövuotta.
Todistukset ovat voimassa kiintiövuoden 1 päivän tammikuuta ja 31 päivän joulukuuta välisen ajan.
Todistusten 20 kohdassa on oltava seuraava merkintä:
”voimassa 1.1.- 31.12. … (vuosi).”
2. Vientitodistusten vakuudet on vapautettava esitettäessä asetuksen (EY) N:o 376/2008 32 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu todiste sekä asetuksen (EY) N:o 612/2009 17 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu kuljetusasiakirja, jossa määräpaikaksi mainitaan Yhdysvallat.
3. Tämän artiklan mukaisesti myönnetyt todistukset koskevat ainoastaan 21 artiklassa tarkoitettujen kiintiöiden alaisten tuotteiden vientiä.
26 artikla
Sovelletaan II luvun säännöksiä, lukuun ottamatta 7 ja 10 artiklan säännöksiä.
2)
Lisätään liitteet II a ja II b, joiden teksti on tämän asetuksen liitteenä.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä syyskuuta 2012 alkaen haettuihin vientitodistuksiin, jotka koskevat kiintiövuonna 2013 vietäviä tuotteita.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 19 päivänä kesäkuuta 2012.