ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 12. prosince 2011
o přistoupení Evropské unie k Protokolu z roku 2002 k Athénské úmluvě o přepravě cestujících a jejich zavazadel po moři z roku 1974 s výjimkou jeho článků 10 a 11
(2012/22/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 ve spojení s čl. 218 odst. 6 písm. a) a odst. 8 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Protokol z roku 2002 k Athénské úmluvě o přepravě cestujících a jejich zavazadel po moři z roku 1974 (dále jen „Athénský protokol“) představuje významné zlepšení režimu odpovědnosti dopravců a odškodnění cestujících po moři. Zejména stanoví přísnou odpovědnost dopravce zahrnující povinné pojištění s právem podání přímé žaloby proti pojistitelům až do konkrétní výše a stanoví pravidla pro soudní příslušnost a uznávání a výkon soudních rozhodnutí. Athénský protokol je proto v souladu s cílem Unie zlepšit právní režim týkající se odpovědnosti dopravců.
(2)
Athénský protokol upravuje Athénskou úmluvu o přepravě cestujících a jejich zavazadel po moři z roku 1974 (dále jen „Athénská úmluva“) a v článku 15 stanoví, že oba dva dokumenty jsou stranami Athénského protokolu chápány a vykládány společně jako dokument jediný.
(3)
Většina pravidel Athénského protokolu byla začleněna do práva Unie nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 392/2009 ze dne 23. dubna 2009 o odpovědnosti dopravců k cestujícím po moři v případě nehod (1). Unie tedy v záležitostech upravovaných uvedeným nařízením vykonala svou pravomoc. Členské státy si však ponechávají pravomoc, pokud jde o několik ustanovení Athénského protokolu, např. uplatňují alternativní doložku, díky které mohou stanovit vyšší omezení odpovědnosti, než jaké Athénský protokol předepisuje. Záležitosti v rámci Athénského protokolu, které spadají do pravomoci členských států, jsou vzájemně provázané se záležitostmi spadajícími do výlučné pravomoci Unie. Členské státy by tedy měly v záležitostech v rámci Athénského protokolu, které spadají do jejich pravomoci, postupovat koordinovaně, a to s ohledem na jejich povinnost loajální spolupráce.
(4)
Athénský protokol mohou ratifikovat, přijmout, schválit nebo k němu mohou přistoupit státy a organizace regionální hospodářské integrace, sestávající ze suverénních států, které na tyto organizace přenesly pravomoc v určitých záležitostech, jež Athénský protokol upravuje.
(5)
Podle čl. 17 odst. 2 písm. b) a článku 19 Athénského protokolu mohou organizace regionální hospodářské integrace Athénský protokol uzavřít.
(6)
Právní výbor Mezinárodní námořní organizace přijal v říjnu roku 2006 výhradu a pokyny IMO k provádění Athénské úmluvy (dále jen „pokyny IMO“) s cílem zabývat se některými otázkami v rámci Athénské úmluvy, zejména náhradou škod způsobených v souvislosti s terorismem.
(7)
Příslušná ustanovení konsolidované verze Athénské úmluvy ve znění Athénského protokolu a pokynů IMO jsou uvedena v přílohách nařízení (ES) č. 392/2009.
(8)
Podle podmínek článku 19 Athénského protokolu musí organizace regionální hospodářské integrace v době podpisu, ratifikace, přijetí, schválení nebo přistoupení učinit prohlášení, v němž uvede rozsah svých pravomocí ve vztahu k záležitostem, jež Athénský protokol upravuje.
(9)
Z tohoto důvodu by Unie měla k Athénskému protokolu přistoupit a vznést výhradu obsaženou v pokynech IMO. Vznesení takové výhrady by nemělo být vykládáno jako měnění stávajícího rozdělení pravomocí mezi Unií a členskými státy, pokud jde o vydávání osvědčení a kontroly ze strany státních orgánů.
(10)
Některá ustanovení podle Athénského protokolu se týkají soudní spolupráce v občanských věcech a tudíž spadají do působnosti třetí části hlavy V SFEU. Samostatné rozhodnutí týkající se těchto ustanovení se přijme souběžně s tímto rozhodnutím.
(11)
Členské státy, které mají Athénský protokol ratifikovat nebo k němu přistoupit, by tak měly učinit pokud možno souběžně. Členské státy by si proto měly vyměnit informace o stavu svých ratifikačních nebo přístupových postupů, aby mohly co nevíce připravit souběžné uložení svých listin o ratifikaci nebo přistoupení. Při ratifikaci Athénského protokolu nebo přistoupení k němu by měly členské státy vznést výhradu obsaženou v pokynech IMO.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přistoupení Evropské unie k Protokolu z roku 2002 k Athénské úmluvě o přepravě cestujících a jejich zavazadel po moři z roku 1974 (dále jen „Athénský protokol“) se schvaluje jménem Evropské unie, pokud jde o otázky spadající do výlučné pravomoci Unie s výjimkou jeho článků 10 a 11.
Znění Athénského protokolu s výjimkou článků 10 a 11 je uvedeno v příloze.
Článek 2
1. Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné k uložení listiny o přistoupení Unie k Athénskému protokolu v souladu s čl. 17 odst. 2 písm. c), čl. 17 odst. 3 a článkem 19 uvedeného protokolu.
2. V době uložení listiny o přistoupení Unie učiní toto prohlášení o pravomoci:
„1.
Článek 19 Athénského protokolu z roku 2002 k Athénské úmluvě o přepravě cestujících a jejich zavazadel po moři z roku 1974 stanoví, že organizace regionální hospodářské integrace sestávající se ze suverénních států, které na ně přenesly pravomoc v určitých záležitostech upravených uvedeným protokolem, mohou protokol podepsat pod podmínkou, že učiní prohlášení podle uvedeného článku. Unie se rozhodla přistoupit k Athénskému protokolu a z tohoto důvodu uvedené prohlášení činí.
2.
Současnými členskými státy Evropské unie jsou: Belgické království, Bulharská republika, Česká republika, Dánské království, Spolková republika Německo, Estonská republika, Irsko, Řecká republika, Španělské království, Francouzská republika, Italská republika, Kyperská republika, Lotyšská republika, Litevská republika, Lucemburské velkovévodství, Maďarská republika, Malta, Nizozemské království, Rakouská republika, Polská republika, Portugalská republika, Rumunsko, Republika Slovinsko, Slovenská republika, Finská republika, Švédské království a Spojené království Velké Británie a Severního Irska.
3.
Toto prohlášení se nevztahuje na území členských států Evropské unie, ve kterých se neuplatňuje Smlouva o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“), a nejsou jím dotčeny akty ani postoje, které mohou dotyčné členské státy jménem a v zájmu těchto území podle protokolu přijmout.
4.
Členské státy Evropské unie přenesly na Unii výlučné pravomoci, pokud jde o opatření přijímaná na základě článku 100 SFEU. Taková opatření byla přijata, pokud jde o články 1 a 1a, čl. 2 odst. 2, články 3 až 16 a články 18, 20 a 21 Athénské úmluvy ve znění Athénského protokolu a ustanovení pokynů IMO, nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 392/2009 ze dne 23. dubna 2009 o odpovědnosti dopravců k cestujícím po moři v případě nehod.
5.
Výkon pravomoci, kterou členské státy přenesly na Evropskou unii podle SFEU, ze své podstaty závisí na průběžném vývoji. V rámci SFEU mohou příslušné instituce přijímat rozhodnutí, která určují rozsah pravomoci Evropské unie. Evropská unie si proto vyhrazuje právo toto prohlášení podle potřeby změnit, aniž by to bylo podmínkou nezbytnou k výkonu její pravomoci v záležitostech, jež Athénský protokol upravuje. Evropská unie oznámí změněné prohlášení generálnímu tajemníkovi Mezinárodní námořní organizace.“
3. Osoba nebo osoby jmenované podle odstavce 1 tohoto článku učiní při ukládání listiny o přistoupení Unie k Athénskému protokolu výhradu uvedenou v pokynech IMO.
Článek 3
Unie uloží listinu o přistoupení k Athénskému protokolu do 31. prosince 2011.
Článek 4
1. Členské státy podniknou nezbytné kroky, aby uložily ratifikační nebo přístupové listiny k Athénskému protokolu v přiměřené lhůtě a pokud možno do 31. prosince 2011.
2. Členské státy vznesou výhradu obsaženou v pokynech IMO při ukládání svých ratifikačních nebo přístupových listin k Athénského protokolu.
V Bruselu dne 12. prosince 2011.
NEUVOSTON PÄÄTÖS,
annettu 12 päivänä joulukuuta 2011,
Euroopan unionin liittymisestä matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse vuonna 1974 tehdyn Ateenan yleissopimuksen vuoden 2002 pöytäkirjaan, lukuun ottamatta sen 10 ja 11 artiklaa
(2012/22/EU)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan 2 kohdan yhdessä sen 218 artiklan 6 kohdan a alakohdan ja 8 kohdan ensimmäisen alakohdan kanssa,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin hyväksynnän,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse vuonna 1974 tehdyn Ateenan yleissopimuksen vuoden 2002 pöytäkirja, jäljempänä ’Ateenan pöytäkirja’, merkitsee huomattavaa parannusta säännöstöön, joka koskee meriliikenteen harjoittajien vastuuta ja meriliikenteen matkustajien vahingonkorvauksia. Siinä määrätään erityisesti rahdinkuljettajan ankarasta vastuusta, mukaan lukien pakollinen vakuutus, johon liittyy oikeus nostaa kanne vakuutuksenantajia vastaan tietyin rajoituksin, ja tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevista säännöistä. Ateenan pöytäkirja on näin ollen rahdinkuljettajien vastuuta koskevan säännöstön parantamiseen tähtäävän unionin tavoitteen mukainen.
(2)
Ateenan pöytäkirjalla muutetaan matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse vuonna 1974 tehtyä Ateenan yleissopimusta, jäljempänä ’Ateenan yleissopimus’, ja sen 15 artiklassa määrätään, että Ateenan pöytäkirjan osapuolten välillä kyseisiä kahta asiakirjaa luetaan ja tulkitaan yhdessä yhtenä ainoana asiakirjana.
(3)
Suurin osa Ateenan pöytäkirjan säännöistä on sisällytetty unionin lainsäädäntöön merten matkustajaliikenteen harjoittajan vastuusta onnettomuustapauksessa 23 päivänä huhtikuuta 2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 392/2009 (1). Näin ollen unioni käytti toimivaltaa kyseisessä asetuksessa säänneltyjen asioiden osalta. Jäsenvaltioilla on kuitenkin edelleen toimivalta useiden Ateenan pöytäkirjan määräysten osalta, kuten osallistumattomuuslausekkeen osalta, jonka mukaan ne voivat asettaa Ateenan pöytäkirjassa määrättyä korkeampia vastuurajoja. Jäsenvaltioiden toimivaltaan kuuluvat, Ateenan pöytäkirjaan sisältyvät asiat ovat sidoksissa unionin yksinomaiseen toimivaltaan kuuluviin asioihin. Näin ollen jäsenvaltioiden olisi toimivaltaansa kuuluvien, Ateenan pöytäkirjaan sisältyvien asioiden osalta toimittava koordinoidusti ja otettava huomioon vilpitöntä yhteistyötä koskeva velvoitteensa.
(4)
Ateenan pöytäkirjan voivat ratifioida tai hyväksyä tai siihen voivat liittyä valtiot sekä alueelliset taloudellisen yhdentymisen järjestöt, jotka koostuvat itsenäisistä valtioista, jotka ovat siirtäneet toimivaltaa näille järjestöille tietyissä Ateenan pöytäkirjan soveltamisalaan kuuluvissa asioissa.
(5)
Ateenan pöytäkirjan 17 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja 19 artiklan mukaan alueelliset taloudellisen yhdentymisen järjestöt voivat tehdä Ateenan pöytäkirjan.
(6)
Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) oikeudellinen komitea hyväksyi lokakuussa 2006 IMOn varauman ja ohjeet Ateenan yleissopimuksen täytäntöönpanosta, jäljempänä ’IMOn ohjeet’, joissa käsitellään tiettyjä Ateenan yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvia asioita, kuten erityisesti terrorismiin liittyvien vahinkojen korvaamista.
(7)
Asetuksen (EY) N:o 392/2009 liitteissä on Ateenan yleissopimuksen konsolidoidun toisinnon asiaa koskevat määräykset sellaisina kuin ne ovat muutettuina Ateenan pöytäkirjalla ja IMOn ohjeilla.
(8)
Ateenan pöytäkirjan 19 artiklan mukaan alueellisen taloudellisen yhdentymisen järjestön on allekirjoittaessaan, ratifioidessaan tai hyväksyessään Ateenan pöytäkirjan tai liittyessään siihen ilmoitettava toimivaltansa laajuus Ateenan pöytäkirjan soveltamisalaan kuuluvissa asioissa.
(9)
Unionin olisi näin ollen liityttävä Ateenan pöytäkirjaan ja esitettävä IMOn ohjeisiin sisältyvä varauma. Varauman esittämistä ei olisi tulkittava siten, että se muuttaa nykyistä toimivallan jakoa unionin ja jäsenvaltioiden välillä valtion viranomaisten antamien todistusten ja suorittamien tarkastusten osalta.
(10)
Tietyt Ateenan pöytäkirjan määräykset koskevat oikeudellista yhteistyötä siviilioikeuden alalla ja kuuluvat siksi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen kolmannen osan V osaston soveltamisalaan. Näiden määräysten osalta hyväksytään erillinen päätös samanaikaisesti tämän päätöksen kanssa.
(11)
Jäsenvaltioiden, jotka aikovat ratifioida Ateenan pöytäkirjan tai liittyä siihen, olisi mahdollisuuksien mukaan tehtävä se samanaikaisesti. Sen vuoksi jäsenvaltioiden olisi vaihdettava tietoja ratifiointi- tai liittymismenettelyjensä edistymisestä valmistellakseen mahdollisuuksien mukaan ratifioimis- tai liittymisasiakirjojensa samanaikaista tallettamista. Jäsenvaltioiden olisi ratifioidessaan Ateenan pöytäkirjan tai liittyessään siihen esitettävä IMOn ohjeisiin sisältyvä varauma,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Hyväksytään Euroopan unionin puolesta Euroopan unionin liittyminen matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse vuonna 1974 tehdyn Ateenan yleissopimuksen vuoden 2002 pöytäkirjaan, jäljempänä ’Ateenan pöytäkirja’, unionin yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvien asioiden osalta, lukuun ottamatta sen 10 ja 11 artiklaa.
Ateenan pöytäkirjan teksti on liitteessä, lukuun ottamatta sen 10 ja 11 artiklaa.
2 artikla
1. Neuvoston puheenjohtaja valtuutetaan nimeämään yksi tai useampi henkilö, jolla on oikeus tallettaa Ateenan pöytäkirjaa koskeva unionin liittymisasiakirja kyseisen pöytäkirjan 17 artiklan 2 kohdan c alakohdan ja 3 kohdan sekä 19 artiklan mukaisesti.
2. Liittymisasiakirjan tallettamisen yhteydessä unioni antaa seuraavan julistuksen toimivallasta:
”1.
Matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse vuonna 1974 tehdyn Ateenan yleissopimuksen vuoden 2002 Ateenan pöytäkirjan 19 artiklassa määrätään, että alueellisen taloudellisen yhdentymisen järjestöt, jotka koostuvat itsenäisistä valtioista, jotka ovat siirtäneet kyseisille järjestöille toimivaltaa tietyissä kyseisen pöytäkirjan soveltamisalaan kuuluvissa asioissa, voivat allekirjoittaa pöytäkirjan sillä ehdolla, että ne antavat mainitussa artiklassa tarkoitetun julistuksen. Unioni on päättänyt liittyä Ateenan pöytäkirjaan ja antaa sen mukaisesti tällaisen julistuksen.
2.
Euroopan unionin nykyiset jäsenet ovat Belgian kuningaskunta, Bulgarian tasavalta, Tšekin tasavalta, Tanskan kuningaskunta, Saksan liittotasavalta, Viron tasavalta, Irlanti, Helleenien tasavalta, Espanjan kuningaskunta, Ranskan tasavalta, Italian tasavalta, Kyproksen tasavalta, Latvian tasavalta, Liettuan tasavalta, Luxemburgin suurherttuakunta, Unkarin tasavalta, Malta, Alankomaiden kuningaskunta, Itävallan tasavalta, Puolan tasavalta, Portugalin tasavalta, Romania, Slovenian tasavalta, Slovakian tasavalta, Suomen tasavalta, Ruotsin kuningaskunta ja Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta.
3.
Tätä julistusta ei sovelleta Euroopan unionin jäsenvaltioiden alueisiin, joihin Euroopan unionin toiminnasta tehtyä sopimusta ei sovelleta, eikä se rajoita toimia tai kannanottoja, joita asianomaiset jäsenvaltiot mahdollisesti toteuttavat tai antavat pöytäkirjan nojalla kyseisten alueiden puolesta ja niiden etujen suojelemiseksi.
4.
Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat antaneet unionille yksinomaisen toimivallan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 100 artiklan perusteella hyväksyttyjen toimenpiteiden osalta. Mainitunlaisia toimenpiteitä on hyväksytty Ateenaan yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Ateenan pöytäkirjalla ja IMOn ohjeiden säännöksillä, 1 ja 1 a artiklan, 2 artiklan 2 kohdan, 3-16 artiklan ja 18, 20 ja 21 artiklan osalta merten matkustajaliikenteen harjoittajan vastuusta onnettomuustapauksessa 23 päivänä huhtikuuta 2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 392/2009.
5.
Jäsenvaltioiden Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen nojalla Euroopan unionille siirtämän toimivallan käyttäminen kehittyy sen ominaisluonteen vuoksi jatkuvasti. Toimivaltaiset toimielimet voivat Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen puitteissa tehdä päätöksiä, jotka määrittävät Euroopan unionin toimivallan laajuuden. Euroopan unioni pidättää sen vuoksi oikeuden muuttaa tätä julistusta vastaavasti, tämän olematta kuitenkaan edellytyksenä Ateenan pöytäkirjan soveltamisalaan kuuluviin asioihin liittyvän unionin toimivallan käyttämiselle. Euroopan unioni antaa muutetun julistuksen tiedoksi Kansainvälisen merenkulkujärjestön pääsihteerille.”.
3. Tämän artiklan 1 kohdan nojalla nimetyn henkilön tai henkilöiden on esitettävä IMOn ohjeisiin sisältyvä varauma, kun Ateenan pöytäkirjaa koskeva unionin liittymisasiakirja talletetaan.
3 artikla
Unioni tallettaa Ateenan pöytäkirjaa koskevan liittymisasiakirjansa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2011.
4 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tallettaakseen Ateenan pöytäkirjaa koskevat ratifiointi- tai liittymisasiakirjat kohtuullisen ajan kuluessa ja, mikäli mahdollista, viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2011.
2. Jäsenvaltioiden on esitettävä IMOn ohjeisiin sisältyvä varauma tallettaessaan Ateenan pöytäkirjaa koskevat ratifioimis- tai liittymisasiakirjansa.
Tehty Brysselissä 12 päivänä joulukuuta 2011.