NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1225/2010
ze dne 13. prosince 2010,
kterým se pro roky 2011 a 2012 stanoví rybolovná práva na některé populace ryb hlubinných druhů pro plavidla EU
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle čl. 43 odst. 3 Smlouvy má Rada na návrh Komise přijmout opatření týkající se stanovení a přidělení rybolovných práv.
(2)
Podle nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky (1) mají být s přihlédnutím k dostupným vědeckým, technickým a hospodářským doporučením a zejména ke zprávám vypracovaným Vědeckotechnickým a hospodářským výborem pro rybářství, přijata opatření, jimiž se řídí přístup do vod a ke zdrojům a udržitelné provozování rybolovných činností.
(3)
Radě přísluší přijmout opatření týkající se stanovení a přidělení rybolovných práv pro jednotlivé rybolovné oblasti nebo skupiny rybolovných oblastí, případně včetně určitých podmínek, které jsou s nimi funkčně spjaty. Rybolovná práva by měla být rozdělena mezi jednotlivé členské státy způsobem, který každému členskému státu zajistí relativní stabilitu rybolovných činností pro každou populaci nebo loviště, a s náležitým ohledem na cíle společné rybářské politiky stanovené v nařízení (ES) č. 2371/2002.
(4)
Celkové přípustné odlovy (TAC) by měly být stanoveny na základě dostupných vědeckých doporučení, s ohledem na biologické a socioekonomické aspekty při zajištění spravedlivého zacházení pro všechna odvětví rybolovu, jakož i s ohledem na stanoviska vyjádřená v průběhu konzultací se zúčastněnými stranami, zejména stanoviska Poradního výboru pro rybolov a akvakulturu a dotčených regionálních poradních sborů.
(5)
Rybolovná práva by měla být v souladu s mezinárodními dohodami a zásadami, např. s dohodou Organizace spojených národů o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací z roku 1995 (2) a podrobnými zásadami řízení stanovenými v mezinárodních pokynech Organizace spojených národů pro výživu a zemědělství pro řízení lovu hlubinných druhů na volném moři z roku 2008, podle nichž by měl regulační orgán zejména zvýšit obezřetnost v případech, kdy jsou informace neurčité, nespolehlivé nebo nedostatečné. Nedostatek odpovídajících vědeckých informací by neměl být použit jako důvod k odložení nebo neprovádění ochranných a řídících opatření.
(6)
Nejnovější vědecká doporučení Mezinárodní rady pro průzkum moří (ICES) (3) a Vědeckotechnického a hospodářského výboru pro rybářství (4) uvádějí, že většina populací hlubinných druhů je lovena neudržitelným způsobem a že rybolovná práva na tyto populace by měla být snížena, dokud vývoj stavu těchto populací nezačne vykazovat pozitivní trend, aby se zajistila jejich udržitelná úroveň. Rada ICES dále vydala doporučení, že by neměl být povolen žádný cílený rybolov červenice obecné.
(7)
Pokud jde o hlubinné druhy žraloků, hlavní komerční druhy jsou považovány za vyčerpané, a proto by neměl probíhat žádný cílený rybolov těchto druhů. Dokud nebude s pomocí projektů selektivity a dalších technických opatření stanovena výše nevyhnutelných vedlejších úlovků, neměla by být povolena vykládka žádných vedlejších úlovků.
(8)
O rybolovných právech pro hlubinné druhy vyjmenované v příloze I nařízení Rady (ES) č. 2347/2002 ze dne 16. prosince 2002, kterým se stanoví zvláštní podmínky přístupu k rybolovu hlubinných populací a s tím spojené požadavky (5), se rozhoduje jednou za dva roky. Výjimka se však uplatňuje u populací stříbrnice atlantské a hlavní rybolovné oblasti mníka modrého, v jejichž případě rybolovná práva závisí na výsledku každoročního vyjednávání s Norskem. Rybolovná práva pro tyto populace jsou proto stanovena v jiném příslušném každoročním nařízení, kterým se stanoví rybolovná práva.
(9)
V souladu s nařízením Rady (ES) č. 847/96 ze dne 6. května 1996, kterým se stanoví dodatečné podmínky pro meziroční řízení celkových přípustných odlovů a kvót (6), je nezbytné určit, na které populace se vztahují jednotlivá opatření stanovená v uvedeném nařízení.
(10)
Za účelem zajištění obživy rybářů v Unii je důležité otevřít tato loviště ode dne 1. ledna 2011,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví pro roky 2011 a 2012 roční rybolovná práva na populace ryb některých hlubinných druhů pro plavidla EU ve vodách EU a v některých vodách mimo vody EU, které podléhají omezením odlovů.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„plavidlem EU“ rybářské plavidlo plující pod vlajkou členského státu a registrované v Unii;
b)
„vodami EU“ vody pod svrchovaností nebo jurisdikcí členských států s výjimkou vod přiléhajících k územím uvedeným v příloze II Smlouvy;
c)
„celkovým přípustným odlovem“ (TAC) množství, které může být každý rok uloveno z každé populace a může být provedena jeho vykládka;
d)
„kvótou“ část TAC přidělená Unii, členskému státu nebo třetí zemi;
e)
„mezinárodními vodami“ vody, které nepodléhají svrchovanosti ani jurisdikci žádného státu.
2. Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice oblastí:
a)
oblasti ICES jsou vymezeny v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 218/2009 ze dne 11. března 2009 o předkládání statistik nominálních odlovů členských států provozujících rybolov v severovýchodním Atlantiku (přepracované znění) (7);
b)
oblasti CECAF (středovýchodní Atlantik nebo hlavní rybolovná oblast FAO 34) jsou vymezeny v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2009 ze dne 11. března 2009 o předkládání statistik nominálních odlovů členských států provozujících rybolov v některých oblastech mimo severní Atlantik (přepracované znění) (8).
Článek 3
Celkové přípustné odlovy a jejich rozdělení
Celkové přípustné odlovy pro hlubinné druhy ulovené plavidly EU ve vodách EU nebo v některých vodách mimo vody EU a rozdělení těchto celkových přípustných odlovů mezi členské státy a případně podmínky, které jsou s nimi funkčně spjaty, jsou stanoveny v příloze.
Článek 4
Zvláštní ustanovení o rozdělení
Rozdělením rybolovných práv mezi členské státy uvedeným v příloze nejsou dotčeny:
a)
výměny provedené podle čl. 20 odst. 5 nařízení (ES) č. 2371/2002;
b)
odpočty a přerozdělení provedené podle článku 37 nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky (9) nebo podle čl. 10 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1006/2008 ze dne 29. září 2008 o udělování oprávnění k rybolovným činnostem provozovaným rybářskými plavidly Společenství mimo vody Společenství a o přístupu plavidel třetích zemí do vod Společenství (10);
c)
dodatečné vykládky povolené podle článku 3 nařízení (ES) č. 847/96;
d)
převedená množství podle článku 4 nařízení (ES) č. 847/96;
e)
odpočty provedené podle článků 105 a 107 nařízení (ES) č. 1224/2009.
Článek 5
Vztah k nařízení (ES) č. 847/96
Pro účely nařízení (ES) č. 847/96 se všechny kvóty v příloze tohoto nařízení považují za analytické kvóty.
Článek 6
Podmínky vykládky úlovků a vedlejších úlovků
Ryby z populací, na něž byla stanovena rybolovná práva tímto nařízením, smějí být uchovávány na palubě nebo vyloženy, pouze pokud byly odloveny plavidly členského státu, který disponuje dosud nevyčerpanou kvótou.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2011.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. prosince 2010.
NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 1225/2010,
annettu 13 päivänä joulukuuta 2010,
EU:n aluksiin sovellettavien eräiden syvänmeren kalalajien kantojen kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuosiksi 2011 ja 2012
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Perussopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaisesti neuvosto hyväksyy komission ehdotuksesta kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyvät toimenpiteet.
(2)
Elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 (1) edellytetään sellaisten toimenpiteiden vahvistamista, jotka koskevat vesialueille pääsyä ja vesiluonnonvarojen käyttöoikeutta sekä kestävän kalastustoiminnan harjoittamista, ottaen huomioon käytettävissä olevat tieteelliset, tekniset ja taloudelliset lausunnot sekä erityisesti tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean (STECF) laatimat kertomukset.
(3)
Neuvoston tehtävänä on hyväksyä kutakin kalastusta tai kalastusryhmää koskevien kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyviä toimenpiteitä sekä tarvittaessa tiettyjä niihin toiminnallisesti liittyviä edellytyksiä. Kalastusmahdollisuudet olisi jaettava jäsenvaltioiden kesken siten, että varmistetaan kunkin jäsenvaltion kalastustoiminnan suhteellinen vakaus kunkin kannan tai kalastuksen osalta ja ottaen asianmukaisesti huomioon asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 vahvistetut yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteet.
(4)
Suurimmat sallitut saaliit (TACit) olisi vahvistettava saatavilla olevien tieteellisten lausuntojen perusteella siten, että otetaan huomioon biologiset ja sosioekonomiset näkökohdat sekä varmistetaan eri kalastussektorien välinen oikeudenmukainen kohtelu ja otetaan huomioon kannanotot, jotka on tuotu esiin sidosryhmien, erityisesti neuvoa-antavan kalatalous- ja vesiviljelykomitean ja asianomaisten alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien kuulemisissa.
(5)
Kalastusmahdollisuuksien olisi oltava kansainvälisten sopimusten ja periaatteiden mukaisia. Tällaisia ovat muiden muassa Yhdistyneiden kansakuntien vuoden 1995 sopimus hajallaan olevien ja laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämisestä ja hoidosta (2) sekä YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön vuonna 2008 laatimissa, valtamerillä harjoitettavan syvänmeren kalastuksen hallinnointia koskevissa kansainvälisissä suuntaviivoissa vahvistetut yksityiskohtaiset hoitoperiaatteet, joissa todetaan erityisesti, että sääntelystä päättävän olisi oltava erityisen varovainen silloin, kun saatu tieto on epävarmaa, epäluotettavaa tai puutteellista. Riittävien tieteellisten tietojen puutetta ei saisi käyttää syynä säilyttämis- ja hoitotoimenpiteiden siirtämiselle tai toteuttamatta jättämiselle.
(6)
Viimeisimmät tieteelliset lausunnot, jotka on saatu Kansainväliseltä merentutkimusneuvostolta (ICES) (3) ja tieteellis-teknis-taloudelliselta kalastuskomitealta (STCF) (4), osoittavat, että useimpien syvänmeren lajien kalastus ei ole kestävällä pohjalla ja että näiden kantojen kalastusmahdollisuuksia olisi kantojen kestävyyden turvaamiseksi vähennettävä, kunnes niiden kokojen todetaan kehittyvän myönteiseen suuntaan. ICESin lausunnossa todetaan myös, että keltaroussin kohdennettua kalastusta ei olisi lainkaan sallittava.
(7)
Syvänmeren haiden tärkeimpien kaupallisten lajien katsotaan romahtaneen, minkä vuoksi niiden kohdennettua kalastusta ei saisi harjoittaa. Sivusaaliiden purkamista ei olisi sallittava lainkaan ennen kuin väistämättömien sivusaaliiden määrä saadaan todettua valikoivuuteen liittyvien hankkeiden ja muiden teknisten toimenpiteiden avulla.
(8)
Syvänmeren kantojen kalastukseen sovellettavista kalastusmahdollisuuksien saamista koskevista erityisistä vaatimuksista ja niihin liittyvistä edellytyksistä 16 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2347/2002 (5) liitteessä I lueteltujen syvänmeren lajien kalastusmahdollisuuksista päätetään kahden vuoden välein. Poikkeuksen muodostavat kuitenkin kultakuorekannat ja tylppäpyrstömolvan pääasiallinen kalastus, joita koskevat kalastusmahdollisuudet riippuvat Norjan kanssa vuosittain käytävistä neuvotteluista. Näiden kantojen kalastusmahdollisuudet olisi siten vahvistettava toisessa asiaan liittyvässä kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta annettavassa vuosittaisessa asetuksessa.
(9)
TACien ja kiintiöiden vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyvien lisäedellytysten käyttöönottamisesta 6 päivänä toukokuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/96 (6) mukaisesti on määriteltävä kannat, joihin sovelletaan mainitussa asetuksessa tarkoitettuja eri toimenpiteitä.
(10)
Unionin kalastajien toimeentulon turvaamiseksi on tärkeää avata nämä kalastukset 1 päivänä tammikuuta 2011,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde
Tässä asetuksessa vahvistetaan EU:n aluksille vuosiksi 2011 ja 2012 syvänmeren lajien kalakantojen vuosittaiset kalastusmahdollisuudet EU:n vesillä ja eräillä sellaisilla EU:n ulkopuolisilla vesillä, joilla saalisrajoitukset ovat tarpeen.
2 artikla
Määritelmät
1. Tässä asetuksessa tarkoitetaan
a)
’EU:n aluksella’ jonkin jäsenvaltion lipun alla purjehtivaa ja unionissa rekisteröityä kalastusalusta;
b)
’EU:n vesillä’ jäsenvaltioiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvia vesialueita, lukuun ottamatta perussopimuksen liitteessä II mainittujen alueiden lähivesiä;
c)
’suurimmalla sallitulla saaliilla’ (TAC) määrää, joka voidaan pyytää ja purkaa kustakin kannasta vuosittain;
d)
’kiintiöllä’ unionille, jäsenvaltiolle tai kolmannelle maalle TACista myönnettyä osuutta;
e)
’kansainvälisillä vesialueilla’ vesiä, jotka eivät kuulu minkään valtion suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan.
2. Tässä asetuksessa tarkoitetaan alueilla
a)
alueita, jotka on määritelty ICESin (Kansainvälisen merentutkimusneuvoston) alueita siten kuin ne määritellään Koillis-Atlantilla kalastavien jäsenvaltioiden nimellissaaliiden määriä koskevien tilastojen toimittamisesta 11 päivänä maaliskuuta 2009 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 218/2009 (7);
b)
CECAFin (Itäinen Keski-Atlantti tai FAO:n pääasiallinen kalastusalue 34) alueita siten kuin ne määritellään muualla kuin Koillis-Atlantilla kalastavien jäsenvaltioiden nimellissaaliiden määriä koskevien tilastojen toimittamisesta 11 päivänä maaliskuuta 2009 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 216/2009 (8).
3 artikla
TACit ja niiden jakaminen
EU:n alusten EU:n vesillä ja eräillä EU:n ulkopuolisilla vesillä pyytämien syvänmeren lajien TACit, niiden jakaminen jäsenvaltioiden kesken sekä tarvittaessa niihin toiminnallisesti liittyvät edellytykset on säädetty liitteessä.
4 artikla
Jakamista koskevat erityiset säännökset
Liitteessä vahvistettu kalastusmahdollisuuksien jakaminen jäsenvaltioiden kesken ei rajoita seuraavien järjestelyjen soveltamista:
a)
asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 5 kohdan mukaisesti tehtävät vaihdot;
b)
yhteisön valvontajärjestelmästä, jonka tarkoituksena on varmistaa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattaminen 20 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1224/2009 (9) 37 artiklan tai yhteisön kalastusaluksille myönnettävistä luvista kalastustoiminnan harjoittamiseksi yhteisön vesien ulkopuolella ja kolmansien maiden alusten pääsystä yhteisön vesille 29 päivänä syyskuuta 2008 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1006/2008 (10) 10 artiklan 4 kohdan mukaisesti tehtävät vähennykset ja uudelleen jakamiset;
c)
asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklan nojalla sallitut saaliiden lisäpurkamiset;
d)
asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklan nojalla pidätettävät määrät;
e)
asetuksen (EY) N:o 1224/2009 105 ja 107 artiklan mukaisesti tehtävät vähennykset.
5 artikla
Suhde asetukseen (EY) N:o 847/96
Asetusta (EY) N:o 847/96 sovellettaessa kaikkia tämän asetuksen liitteessä lueteltuja kiintiöitä pidetään analyyttisinä kiintiöinä.
6 artikla
Saaliiden ja sivusaaliiden aluksesta purkamista koskevat edellytykset
Niistä kalakannoista, joiden kalastusmahdollisuudet on säädetty tässä asetuksessa, peräisin olevia kaloja saadaan pitää aluksella tai purkaa aluksesta ainoastaan, jos ne on pyydetty sellaisen jäsenvaltion aluksilla, joille on myönnetty kiintiö, jota ei ole käytetty loppuun.
7 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2011.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 13 päivänä joulukuuta 2010.