ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 24. května 2011
o opatření částečné privatizace C 15/10 (ex NN 21/10), které provedlo Řecko u kasina Mont Parnès
(oznámeno pod číslem K(2011) 3505)
(Pouze řecké znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/647/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (SFEU), a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s výše uvedenými ustanoveními podaly připomínky, a s ohledem na jejich připomínky (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 23. června 2002 podala společnost Egnatia AE, jež byla od té doby v důsledku fúze převzata společností Athinaiki Techniki a jež je členem konsorcia Casino Attikis (dále jen „CA“ či „stěžovatel“), Evropské komisi stížnost na údajné porušení pravidel vnitřního trhu EU při údajně netransparentní a diskriminační veřejné soutěži vedené řeckými orgány při prodeji 49 % podílu na kapitálu společnosti Elliniko Kazino Parnithas AE (dále jen „kasino Mont Parnès“) úspěšnému uchazeči, tj. konsorciu Hyatt Regency (dále jen „HR“ nebo „údajný příjemce“) (2).
(2)
Dopisem ze dne 3. října 2002 zaslalo Generální ředitelství pro vnitřní trh a služby Evropské komise (dále jen „GŘ pro vnitřní trh“) kopii spisu Generálnímu ředitelství pro hospodářskou soutěž Evropské komise (dále jen „GŘ pro hospodářskou soutěž“) za účelem souběžné analýzy tohoto případu podle pravidel EU o státních podporách.
(3)
E-mailem ze dne 9. prosince 2002 poskytl zákonný zástupce stěžovatele příslušným útvarům Komise k případu dodatečné informace.
(4)
Dopisem ze dne 24. ledna 2003 informovala Komise o stížnosti na státní podporu řecké orgány a vyzvala Řecko, aby ujasnilo otázky přednesené ve stížnosti. Řecké orgány odpověděly dne 4. března 2003.
(5)
Dne 27. ledna 2003 se pracovníci Komise setkali se zákonným zástupcem stěžovatele.
(6)
Dne 12. února 2003 a 22. srpna 2003 předložil zákonný zástupce údajného příjemce útvarům Komise své podklady.
(7)
Dopisy ze dne 31. března 2003 a 16. května 2003 předložil stěžovatel GŘ pro hospodářskou soutěž dodatečné informace.
(8)
Dne 10. dubna 2003 se zaměstnanci Komise setkali se zástupcem údajného příjemce.
(9)
V období od 15. července 2003 do 16. září 2003 vedla Komise korespondenci se stěžovatelem ohledně odděleného posouzení otázek státní podpory a upozornila stěžovatele na svůj rozhodovací postup, podle nějž postoupení veřejného majetku v rámci veřejné soutěže nepředstavuje státní podporu, bylo-li toto řízení uskutečněno transparentně a bez diskriminace. Stěžovatele proto informovala, že nepřijme žádné stanovisko, dokud GŘ pro vnitřní trh neukončí přezkum postupu při udělení veřejné zakázky.
(10)
Dopisy ze dne 22. ledna 2004 a 4. srpna 2004 ukončilo GŘ pro vnitřní trh své šetření a dospělo k závěru, že postup při udělení zakázky nevykázal žádné nedostatky. Dopisem ze dne 2. června 2004 informovalo GŘ pro hospodářskou soutěž stěžovatele, že podle čl. 20 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (3), uzavřelo stížnost na státní podporu.
(11)
Dne 18. února 2005 předložil stěžovatel u Soudu prvního stupně (nyní Tribunál) návrh na zrušení rozhodnutí Komise tento případ uzavřít.
(12)
Usnesením ze dne 26. září 2006 odmítl Soud prvního stupně žalobu jako nepřípustnou, protože dopis nepředstavuje napadnutelný akt ve smyslu článku 230 Smlouvy o založení Evropského společenství (Smlouvy o ES) (nyní článek 263 Smlouvy o fungování Evropské unie - SFEU) (4).
(13)
Dne 18. prosince 2006 podal stěžovatel u Soudního dvora odvolání proti usnesení Soudu prvního stupně.
(14)
Rozsudkem ze dne 17. července 2008 (5) Soudní dvůr usnesení zrušil, protože se domníval, že sporný akt představoval napadnutelný akt, který nebyl v souladu s povinnostmi Komise podle procesního nařízení, a věc vrátil k projednání Soudu prvního stupně.
(15)
Dopisem ze dne 26. září 2008 stáhlo GŘ pro hospodářskou soutěž dopis o uzavření případu ze dne 2. června 2004 a případ znovu otevřelo.
(16)
V usnesení ze dne 29. června 2009 shledal Soud prvního stupně, že o projednávané žalobě již není třeba rozhodnout, protože byl dotčený dopis stažen (6). Proti tomuto usnesení Soudu prvního stupně podal stěžovatel dne 7. září 2009 odvolání se zdůvodněním, že soud měl považovat stažení dopisu za protiprávní a měl je zrušit.
(17)
E-mailem ze dne 11. září 2009 předložil stěžovatel Komisi další informace.
(18)
Dne 14. října 2009 se zaměstnanci Komise setkali se zástupci stěžovatele. Po tomto setkání předložil stěžovatel při korespondenci s Komisí další informace.
(19)
Dopisem ze dne 21. října 2009 si Komise od Řecka vyžádala dodatečné informace. Dopisem ze dne 13. listopadu 2009 požádalo Řecko o více času na odpověď a Komise mu e-mailem ze dne 18. listopadu 2009 vyhověla. Řecko Komisi odpovědělo dne 11. a 14. ledna 2010.
(20)
Rozsudkem ze dne 6. května 2010 odpověděl Soudní dvůr na žádost o vydání rozhodnutí o předběžné otázce podle článku 234 Smlouvy o ES (nyní článek 267 SFEU), jež byla předložena Simvoulio tis Epikreatis (státní radou) a jež se týkala zejména použití pravidel EU v oblasti zadávání veřejných zakázek na dotčenou veřejnou soutěž. Soudní dvůr dospěl mimo jiné k závěru, že smlouva tohoto typu, jež měla být zadána v dotčené veřejné soutěži, nespadá jako celek do působnosti směrnic týkajících se veřejných zakázek (7). Soudní dvůr k tomu dodal, že tento závěr nevylučuje skutečnost, že podobná smlouva musí dodržovat základní pravidla a obecné zásady Smlouvy, a to zejména svobodu usazování a zásadu volného pohybu kapitálu.
(21)
Dopisem ze dne 6. července 2010 informovala Komise Řecko o svém rozhodnutí zahájit ohledně tohoto opatření řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“).
(22)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (8). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby k opatření podaly své připomínky.
(23)
Po zahájení řízení obdržela Komise připomínky od dvou zúčastněných stran, a to konkrétně od zástupců údajného příjemce (Athens Resort Casino Holdings (9) jménem HR) (10) a od zástupců stěžovatele (Club Hotel Casino Loutraki jménem CA) (11). Řecko podalo své připomínky dopisem ze dne 6. srpna 2010. Připomínky obou zúčastněných stran byly zaslány Řecku dopisem ze dne 29. října 2010 a Řecko na ně reagovalo dopisem ze dne 25. listopadu 2010.
(24)
Dne 16. prosince 2010 (12) Soudní dvůr vynesl rozsudek, podle nějž Tribunál (dříve Soud prvního stupně) při určení, zda je původní žaloba na „správní uzavření“ případu ze strany Komise bezpředmětná, nerozhodl správně.
2. POPIS OPATŘENÍ
(25)
V říjnu roku 2001 řecké orgány vyhlásily výběrové řízení na postoupení 49 % podílu na kapitálu kasina Mont Parnès (13). Do soutěže se přihlásili dva uchazeči, a to konkrétně Kazino Attikis (dále jen „Kasino Attikis“ či „CA“) a konsorcium s názvem Hyatt Regency - Elliniki Technodomiki (dále jen „konsorcium Hyatt Regency“ či „HR“), a oba se v souladu s příslušnými vnitrostátními předpisy dostali do druhého kola veřejné soutěže (14). V řízení, jež bylo údajně neplatné, byla zakázka udělena HR. Následující odstavce 26 až 29 popisují události, které podle informací, jež má Komise k dispozici, vedly k tomuto udělení.
(26)
Podle platných vnitrostátních předpisů měl být vítězný uchazeč vyhlášen na základě předložené nabídky (dražba se vzestupnou cenou), přičemž výchozí prodejní cena byla stanovena na 80 milionů EUR. Hodnotící komise měla rozlepit obálky předložené uchazeči s jejich finanční nabídkou a oznamovat postupně všechny nabídky. Uchazeči s nižší nabídkou měli mít možnost předložit v zapečetěné obálce novou nabídku pro další kolo. Tato nová nabídka měla být přinejmenším rovna původní vyšší nabídce navýšené o 1 % (15). Toto postupné předkládání zvyšujících se nabídek mělo pokračovat v samostatných kolech až do okamžiku, kdy by se jeden z uchazečů stáhl. V tom případě se měla poslední učiněná nabídka prohlásit za prozatímně nejvyšší. Zápis s uvedením prozatímně nejvyšší nabídky měla hodnotící komise předložit správní radě řecké agentury pro rozvoj cestovního ruchu (ETA).
(27)
V prvním kole odevzdali oba uchazeči své nabídky v sídle ETA v zapečetěných obálkách ve stejný okamžik, a to dne 31. května 2002. Konsoricum CA nabídlo částku 91 183 652 EUR, zatímco nabídka HR činila 80 075 000 EUR. Ovšem obálka posledně jmenované společnosti obsahovala kromě nabídky ještě prohlášení s námitkou ohledně legality účasti konsorcia CA ve veřejné soutěži. Konsorcium CA vyjádřilo s tímto prohlášením nesouhlas a tvrdilo, že vyjádření výhrad činí finanční nabídku HR nepřípustnou. Reklamační výbor výhrady CA odmítl s tím, že prohlášení konsorcia HR nemělo vliv na platnost jeho nabídky.
(28)
Ve druhém kole předložilo konsorcium HR v zapečetěné obálce nabídku ve výši 92 105 888 EUR, opět provázenou stejným písemným prohlášením. Po ukončení druhého kola předložil zákonný zástupce konsorcia CA obálku s finanční nabídkou pro třetí kolo a rovněž oddělené prohlášení pro správní radu ETA o porušení pravidel veřejné soutěže z hlediska požadavků na její platnost. Hodnotící komise toto podání odmítla s tím, že by bylo přípustné pouze tehdy, pokud by bylo předloženo v podobě námitky spadající do pravomoci reklamačního výboru. Zákonní zástupci CA poté požádali komisi o pětiminutové odložení, aby mohli rozhodnout o dalších krocích. Odložení jim bylo poskytnuto a zástupci CA odstranili ze stolu výboru jak písemné prohlášení, tak obálku s nabídkou. Když se po pěti minutách vrátili, prohlásili, že nemají v úmyslu námitku podat, a předložili svou nabídku. Konsorcium HR následně podalo námitku a požadovalo, aby bylo třetí kolo nabídkového řízení pokládáno za nepřípustné s odůvodněním, že CA podalo nabídku, kterou následně stáhlo a poté znovu předložilo. Reklamační výbor námitku HR uznal a nabídka CA byla z řízení vyloučena (16).
(29)
Po vyloučení nabídky CA z třetího kola poslala hodnotící komise (17) správní radě ETA kopii zápisu ze svého osmého zasedání, v němž uvedla HR jako uchazeče s první prozatímně nejvyšší nabídkou (nabídka ve výši 92 105 888 EUR) a CA jako uchazeče s druhou prozatímně nejvyšší nabídkou. Hodnotící komise zřejmě nerozpečetila nabídku CA z třetího kola a nevrátila tomuto konsorciu zapečetěnou obálku, ale předala ji ETA za účelem jejího uložení v trezoru ETA (18). Správní rada ETA svolala mimořádnou valnou hromadu. Generální ředitel ETA a právní zástupce Kantor Capital, jenž působil jako hospodářský poradce pověřený tímto řízením, byli poté dne 5. června 2002 pověřeni požádat konsorcium HR o navýšení jeho nabídky. HR následně navýšil navrženou částku na 110 milionů EUR. Dne 12. června 2002 předložilo konsorcium CA správní radě ETA dopis s nabídkou ve výši 162 milionů EUR, jež byla následně odmítnuta, protože byla podána po uzavření veřejné soutěže. Nabídka HR byla nakonec stále zvyšována, až dosáhla částky 120 milionů EUR (19).
3. ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(30)
Komise zahájila formální vyšetřovací řízení, protože se nebyla schopna zbavit pochybností, zda byl podíl na kapitálu kasina Mont Parnès ve výši 49 % prodán řeckým státem za nejvyšší nabídku podanou v nabídkovém řízení, jež splňovalo požadavky na otevřenost, transparentnost a nediskriminaci. Komise si nebyla zejména jista, zda při prodeji nebylo kupujícímu poskytnuto protiprávní preferenční zacházení, a zda tak byla zaplacena tržní cena. Komise se domnívala, že vyloučení CA z veřejné soutěže a vyloučení nabídky CA ve výši 162 milionů EUR podané po ukončení veřejné soutěže může být příznakem prodeje pod hodnotou, a tím i existence podpory v podobě ušlých státních prostředků.
4. PŘIPOMÍNKY ŘECKA
(31)
Řecko předložilo své připomínky dopisem ze dne 6. srpna 2010. Řecko popírá existenci státní podpory s odůvodněním, že veřejná soutěž na prodej jeho podílu na kapitálu kasina Mont Parnès proběhla v souladu s platnými právními předpisy a že 49 % podíl v kasinu byl prodán za tržní cenu.
(32)
Řecké orgány především zdůrazňují, že výběr uchazečů do veřejné soutěže a celé zadávací řízení byly plně v souladu s právními předpisy a proběhly v souladu s pravidly výzev k podávání nabídek (20), které se řídily platnými právními předpisy, a že oba uchazeči veřejné soutěže s těmito výzvami bez výhrad souhlasili.
(33)
Řecké orgány také vysvětlují, že prohlášení HR obsažené v obálce s jeho finanční nabídkou v prvním a druhém kole veřejné soutěže nemělo vliv na platnost jeho finančních nabídek, ale týkalo se pouze účasti CA ve veřejné soutěži jako takové, a že reklamační výbor oprávněně považoval finanční nabídky HR za nabídky v souladu s právními předpisy.
(34)
Řecké orgány dále podrobněji vysvětlují, že nabídka podaná CA ve třetím kole veřejné soutěže, o které stěžovatel prohlašuje, že byla ve výši 107 milionů EUR, byla vyloučena, protože obálka byla odstraněna z dohledu hodnotící komise. Za těchto okolností si hodnotící komise nemohla být jista, zda nabídka nebyla změněna. V každém případě by opětovné podání nabídky představovalo její druhé podání ve stejném kole, což by bylo v rozporu s pravidly.
(35)
Řecké orgány vysvětlují, že nabídka ve výši 92 105 888 EUR učiněná konsorciem HR ve druhém kole, jež byla vyšší než nabídka CA ve výši 91 183 652 EUR z prvního kola, byla v souladu s pravidly veřejné soutěže, protože podle podmínek výzvy k podávání nabídek musela být každá nová nabídka navýšena o 1 % a ne o 10 %, jak se předpokládalo v rozhodnutí Komise o zahájení řízení. Pravidla veřejné soutěže byla proto v tomto ohledu dodržena.
(36)
Řecké orgány také tvrdí, že poslední nabídka konsorcia CA ve výši 162 milionů EUR, což je částka, o které konsorcium CA tvrdí, že ji bylo ochotno zaplatit, není platná, protože byla učiněna po ukončení veřejné soutěže a mimo ni. Přijetí této nabídky by znamenalo porušení zásady zákonnosti, protože cílem veřejného nabídkového řízení není pouze sloužit finančním zájmům státu, ale také širšímu veřejnému zájmu, tj. zajistit co možná nejvyšší cenu při dodržení zásady zákonnosti (tj. zákonných pravidel stanovených v předpisech o výzvách k podávání nabídek, v zadávací dokumentaci a v jiných platných právních předpisech).
(37)
Řecké orgány dále vysvětlují, že veřejnou soutěž prostě nezrušily a nevyhlásily novou, protože by to znamenalo znovu provést celé řízení, a to již počtvrté za osm let, což by poškodilo mezinárodní pověst Řecka, aniž by přitom bylo jisté, že by další veřejná soutěž zajistila cenu ve výši 162 milionů EUR. V tomto ohledu Řecko dokonce zpochybňuje důvěryhodnost nabídky ve výši 162 milionů EUR, protože konsorcium CA si bylo vědomo, že její přijetí by pouze vyvolalo zrušení řízení a zahájení nového.
(38)
Řecké orgány dále potvrzují (21) přiměřenost ceny, jež byla nakonec zaplacena (120 milionů EUR), protože byla o 25,5 % vyšší než znalecké ocenění ve výši 95,4 milionu EUR provedené před veřejnou soutěží nezávislým odhadcem a zapečetěné až do konce řízení. Prohlašují, že o vypracování tohoto ocenění, ačkoliv nebylo kvůli veřejné soutěži nutné, požádaly s cílem chránit zájmy Řecka i v budoucnu (22).
(39)
Pokud jde o tvrzení stěžovatele, že původní podmínky výzvy k podávání nabídek byly vylepšeny následným zákonem č. 3139/2003, který privatizaci potvrdil, řecké orgány vysvětlují, že výzvy k podávání nabídek nebyly změněny ani zákonem č. 3139/2003, ani žádným jiným způsobem. Podle Řecka tento zákon pouze reguluje různá povolení ve spojení s investováním a provozováním kasina a obsahuje opatření k ochraně pracovníků po privatizaci. Tento zákon nezbavil HR povinnosti investovat do kasina Mont Parnès částku 44 milionů EUR a smluvní doložka ohledně vrácení 70 % ceny konsorciu HR v případě, že by před rokem 2012 byla udělena provozní licence jinému kasinu, byla již výslovným ustanovením výzvy k podávání nabídek.
(40)
Řecké orgány proto konstatují, že prodejní cena představuje tržní hodnotu podílu na kapitálu kasina Mont Parnès ve výši 49 %.
(41)
Na podporu svého tvrzení, že při veřejné soutěži nedošlo k žádným nesrovnalostem, poukazují řecké orgány na řadu rozsudků vnitrostátních soudů, které rozebíraly soulad veřejné soutěže se zákonem podle vnitrostátních právních předpisů. K dnešnímu dni vnitrostátní soudy neshledaly ve veřejné soutěži žádné nesrovnalosti, a proto různé stížnosti podané CA v tomto ohledu odmítly (23). Z nálezů vnitrostátních soudů, které potvrdily řádný průběh veřejné soutěže, se řecké orgány odvolávají zejména na následující:
a) Řízení před občanskoprávními soudy
(42)
Ve svém rozsudku 8118/2002 (24) odmítl soud prvního stupně v Aténách stížnost podanou CA a rozhodl, že:
-
Hodnotící komise a reklamační výbor správně rozhodly, že nabídky HR z prvního a druhého kola byly v souladu s výzvami k podávání nabídek. Prohlášení HR připojené k jeho nabídkám neovlivnilo jejich bezpodmínečnou povahu.
-
Konsorcium CA předložilo nabídku v 15:30 hod., tzn. na začátku třetího kola, jak stanovila hodnotící komise na konci druhého kola. Nabídku vzal zástupce CA zpět z vlastní vůle a podnětu, ačkoliv se ho od toho snažil předseda hodnotící komise odradit. Pokud by předseda hodnotící komise zástupce CA výslovně varoval před zpětvzetím nabídky, vedlo by to k diskriminačnímu zacházení vůči HR a ve prospěch CA.
-
Druhou nabídku CA ve třetím kole považoval reklamační výbor správně za nepřípustnou. Každý uchazeč mohl podat v každém kole pouze jednu nabídku. Pokud by druhá nabídka CA ve třetím kole byla považována za přípustnou, mohlo by to navíc vést k porušení zásady transparentnosti. Zástupce CA si vzal zpět první zapečetěnou obálku CA, opustil místo konání veřejné soutěže a při svém návratu předložil zapečetěnou obálku, u které nebylo možno ověřit, zda se jedná o stejnou obálku, jako byla obálka první (25).
b) Řízení před správními soudy
(43)
Podle řeckých orgánů v současné době projednává státní rada (nejvyšší správní soud) věc týkající se jiné stížnosti CA na údajně protiprávní postup při veřejné soutěži (26). Na vynesení konečného rozsudku se v současné době čeká, ale řecké orgány poznamenávají, že soudce zpravodaj navrhl stížnost CA zamítnout jako nepřípustnou z důvodu judikatury a nedůvodnou kvůli podstatě (27).
c) Trestněprávní řízení
(44)
V důsledku žaloby podané společností CA v roce 2002 proti členům hodnotící komise, reklamačního výboru, ETA, posudkovému poradci (American Appraisal Hellas Ltd) a finančnímu poradci (Kantor) kvůli jejich jednání během veřejné soutěže vynesla soudní rada odvolacích soudců, jíž byla věc předložena k přezkoumání, osvobozující výnos (28) a shledala zejména, že:
-
první ani druhé rozhodnutí reklamačního výboru nebylo protiprávní a nebyl zjištěn žádný odpovídající důkaz o pochybení jeho členů. Členové reklamačního výboru zamítnutím námitky CA v prvním a druhém kole a na druhé straně přijetím námitky HR ve třetím kole neporušili podmínky výzev k podávání nabídek a nezacházeli s oběma uchazeči rozdílným způsobem,
-
rozhodnutí hodnotící komise nebylo protiprávní a její členové nezacházeli s oběma uchazeči rozdílným způsobem. Hodnotící komise se navíc podle podmínek výzev k podávání nabídek musela držet zjištění reklamačního výboru,
-
se zástupce ETA nedopustil porušení příslušných vnitrostátních předpisů tím, že požádal uchazeče s první prozatímně nejvyšší nabídkou (HR) o navýšení jeho finanční nabídky. Zástupce ETA neměl povolení vstupovat do jednání a pravomoc zrušit nebo odvolat nabídkové řízení.
(45)
Výše uvedený osvobozující výnos byl dále napaden před vnitrostátními soudy (29) a nedávno vynesl aténský odvolací soud rozsudek osvobozující všechny žalované osoby (rozsudek 466/2011). Plné znění tohoto rozsudku není dosud dostupné.
(46)
Při zohlednění všech výše uvedených připomínek trvají řecké orgány závěrem na tom, že posuzované opatření neobsahuje státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU.
5. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(47)
Dopisem ze dne 4. srpna 2010 vstoupili zástupci údajného příjemce (tj. Athens Resort Casino Holding jménem HR) do řízení Komise jako zúčastněná strana. Údajný příjemce předložil stejné připomínky, jako jsou připomínky Řecka shrnuté v oddílu 4.
(48)
Údajný příjemce navíc prohlašuje, že cena, jež byla skutečně zaplacena za podíl v kasinu, dosáhla výše 120 milionů EUR, což je o 10 milionů EUR více, než bylo předtím domluveno (30). Byla tak dokonce mnohem vyšší než odborné ocenění ve výši 95,4 milionů EUR, které bylo vyhotoveno (ale nezveřejněno) před zahájením veřejné soutěže.
(49)
Údajný příjemce dále tvrdí, že ETA nejen neměla povinnost, ale ani právo vyhlásit uchazeče s druhou prozatímní nejvyšší nabídkou, protože by to znamenalo zahájit nová kola nabídkového řízení, a to v rozporu s podmínkami výzev k podávání nabídek. Dále tvrdí, že nabídka CA ve výši 162 milionů EUR mimo veřejnou soutěž byla podána bez rizika, že by mohla být brána vážně, a byla předložena pouze s cílem vyvolat zrušení veřejné soutěže. Potvrzuje, že by určitě vznesl námitky proti rozhodnutí o přijetí této nabídky i s rizikem, že celé řízení bude zrušeno. V tomto ohledu také zdůrazňuje stanovisko právní rady státu, jež potvrdilo, že na nabídku CA nelze brát zřetel nebo ji přijmout (31).
(50)
Údajný příjemce také zpochybňuje domněnku Komise, uvedenou v rozhodnutí o zahájení řízení, ohledně možného narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu, protože hazardní hry představují celosvětové podnikání a společnosti vyvíjející činnost na tomto poli vykonávají hospodářskou činnost na mezinárodním trhu. Údajný příjemce tvrdí, že Mont Parnès nevyvíjí činnost na mezinárodní úrovni, ale působí pouze místně, a nekonkuruje tak zahraničním kasinům.
(51)
Dopisem ze dne 29. září 2010 do řízení Komise zasáhla jako zúčastněná strana společnost Club Hotel Casino Loutraki AE (jménem CA) (32). V tomto dopise tvrdí, že při vyčíslení výše údajné podpory je nutno zohlednit také rozdíl mezi nabídkami a dopad schvalovacího zákona na povinnosti kupce vyplývající z podmínek veřejné soutěže.
6. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
6.1 Existence státní podpory při postoupení podílů přímým prodejem
(52)
Čl. 107 odst. 1 SFEU stanoví, že veškeré podpory poskytované v jakékoli formě členským státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak.
(53)
Podle ustálené judikatury Soudního dvora Evropské unie (33) a pravidel a praxe Komise v oblasti státní podpory v rámci privatizace (34) neexistuje v případě, že členský stát nakupuje nebo prodává akcie podniků, žádné zvýhodnění, je-li chování členského státu v souladu s jednáním soukromého investora v tržním hospodářství.
(54)
Pokud dochází k prodeji akcií na burze, obecně se předpokládá, že se tak děje za tržních podmínek a bez jakéhokoliv zvýhodnění. Pokud ovšem postoupení podílů probíhá formou přímého prodeje, lze předpokládat, že neexistuje žádné zvýhodnění, jsou-li splněny následující podmínky: zaprvé, majetkový podíl je prodán v nediskriminační, transparentní a otevřené veřejné soutěži přístupné všem zájemcům; zadruhé, s postoupením nejsou spojeny žádné podmínky, jež nejsou běžné u srovnatelných transakcí mezi soukromými subjekty a jež mohou případně snížit prodejní cenu; zatřetí, majetkový podíl je prodán subjektu, který předložil nejvyšší nabídku; a začtvrté, všichni účastníci řízení musí mít dostatek času a informací k řádnému ocenění aktiv, jež se stane základem jejich nabídky.
(55)
Jinými slovy: probíhá-li privatizace přímým prodejem, slouží jako měřítko pro posouzení, zda transakce týkající se státního majetku obsahuje zvýhodnění, skutečnost, jestli by se subjekt působící v tržním hospodářství a postavený do podobné situace choval stejně, tj. jestli by prodal společnost za stejnou cenu. Jako důvod pro přijetí nižší ceny nemohou být zohledněny nehospodářské ohledy, jako jsou např. důvody průmyslové politiky, ohledy na zaměstnanost nebo cíle regionálního rozvoje, o kterých by subjekt působící v tržním hospodářství neuvažoval a které naopak poukazují na existenci zvýhodnění. Tato zásada byla opakovaně vysvětlována Komisí a trvale potvrzována Soudním dvorem (35).
(56)
Pokud tedy není některý z výše uvedených požadavků splněn, Komise soudí, že je nutno veřejný prodej přezkoumat z hlediska možné podpory, a musí proto být oznámen. Při dodržení těchto požadavků je možno zaručit, že stát obdrží za svůj majetek nejvyšší cenu, tj. cenu tržní, a že tak neexistuje žádné zvýhodnění.
6.2 Prodej 49 % podílu na kapitálu kasina Mont Parnès
(57)
Při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU měla Komise pochybnosti o tom, zda prodej kasina Mont Parnès proběhl v rámci otevřené, transparentní a nediskriminační veřejné soutěže. Podle informací dostupných v této fázi Komise soudila, že je značně obtížné zjistit, zda nebylo protiprávně poskytnuto preferenční zacházení, a zda tak byla zaplacena tržní cena či ne. Komise se obávala, že nesrovnalosti v průběhu veřejné soutěže mohly vést k poskytnutí státní podpory.
(58)
Komise proto provedla v rámci formálního vyšetřování posouzení příslušných skutečností. Toto posouzení je založeno na souboru dostupných důkazů o opatření.
(59)
Během různých fází řízení obdržela Komise informace o řadě právních úkonů na vnitrostátní úrovni, které potvrzují správnost průběhu původní veřejné soutěže. Komise zaznamenává, že k dnešnímu dni zřejmě žádný rozsudek soudu na vnitrostátní úrovni nepotvrdil připomínky stěžovatele ohledně nesrovnalostí a nerovného zacházení při veřejné soutěži (viz také výše odstavce 41 až 46). Vnitrostátní soudy zatím spíše potvrzují zákonnost a nediskriminační povahu veřejné soutěže podle vnitrostátních pravidel.
(60)
Ačkoliv posouzení Komise není závislé na nálezech vnitrostátních soudů, může je ve své analýze zohlednit jako jeden z faktorů. Komise ale poznamenává, že toto posouzení není v žádném případě zamýšleno jako výklad vnitrostátních právních předpisů, což je pouze v pravomoci členského státu.
(61)
V těchto souvislostech se Komise domnívá, že zákonnost veřejné soutěže podle vnitrostátních právních předpisů, jak je popsána a zdůvodněna v rozsáhlém a hloubkovém přezkumu, který dosud provedly různé vnitrostátní soudy, představuje důležitý náznak správnosti a nediskriminační povahy veřejné soutěže. Toto zřejmé potvrzení platnosti veřejné soutěže podle vnitrostátních předpisů může Komise vedle dalších faktorů zohlednit ve svém posouzení podle předpisů EU o státních podporách s tím, že nabídkové řízení bylo otevřené, bezpodmínečné a nediskriminační.
(62)
Pokud jde o otázku vznesenou v rozhodnutí o zahájení řízení ohledně skutečnosti, že jedna z nabídek zřejmě porušila pravidlo výzvy k podávání nabídek ohledně minimálního navýšení oproti předchozí nabídce, Komise poznamenává, že tato otázka byla vyřešena, protože bylo požadováno navýšení o 1 % a nikoliv o 10 %, jak Komise vyrozuměla. Komise proto soudí, že pravidla veřejné soutěže byla v tomto ohledu splněna.
(63)
Pokud jde o údajné rozdílné zacházení s různými námitkami vznesenými během veřejné soutěže, Komise rovněž zaznamenává, že řecké orgány poskytly přijatelné vysvětlení vyloučení nabídky společnosti CA z veřejné soutěže podle použitelných pravidel, jež zakazují druhé předložení ve stejném nabídkovém kole.
(64)
Pokud jde o údajné nerovné zacházení s různými nabídkami učiněnými po ukončení veřejné soutěže, Komise soudí, že rozdílné zacházení - vyjednávání s úspěšným uchazečem o navýšení ceny a zároveň odmítnutí vzít v potaz nabídku stěžovatele ve výši 162 milionů EUR - lze vzhledem k existujícím pochybnostem o zákonnosti druhé z nabídek přijmout jako postup přípustný při veřejné soutěži. Komise navíc nemůže označit nepřípustnou nabídku stěžovatele ve výši 162 milionů EUR za důvěryhodnou, protože byla podána až po ukončení veřejné soutěže a v rozporu s jeho procesními pravidly.
(65)
Pokud jde o domněnku, že celé řízení bylo možno zrušit, řecké orgány uvedly, že by to znamenalo nové konání řízení s možným rizikem dalšího snížení ceny, které se mělo dosáhnout.
(66)
Řecké orgány také uvedly, že podmínky zadání veřejné zakázky nebyly změněny zákonem č. 3139/2003 ani žádným jiným způsobem.
(67)
Pokud jde o obdrženou cenu, Komise zaznamenává, že cena ve výši 120 milionů EUR (36), která byla nakonec za kasino zaplacena, je sice stále nižší než nepřípustná nabídka ve výši 162 milionů EUR, o níž stěžovatel tvrdí, že ji byl připraven učinit po svém vyloučení z veřejné soutěže, ale je vyšší než nejvyšší nabídka ve výši 107 milionů EUR, již stěžovatel zřejmě v soutěži předložil, a dokonce významně vyšší (o 25,5 %) než odborné ocenění podílu na částku 95,4 milionu EUR provedené před veřejnou soutěží.
6.3 Závěr
(68)
Po zahájení formálního vyšetřovacího řízení vyřešily řecké orgány uspokojivým způsobem předběžné pochybnosti vyjádřené Komisí v rozhodnutí o zahájení řízení. Komise zejména nenašla důkaz, který by umožňoval dospět k závěru o preferenčním zacházení s údajným příjemcem, jež by vedlo k poskytnutí jakéhokoliv zvýhodnění. Předpokládá se, že prodejem svého podílu v kasinu v otevřeném, bezpodmínečném a nediskriminačním nabídkovém řízení uchazeči s nejvyšší nabídkou získalo Řecko nejvyšší cenu na trhu a nepřipravilo stát o prostředky. Komise proto může uznat, že by subjekt působící v tržním hospodářství prodal za podobných okolností příslušný podíl v kasinu za podobnou cenu. Komise proto soudí, že prodej 49 % státního podílu na kapitálu kasina Mont Parnès řeckým státem neznamená žádné zvýhodnění, a nepředstavuje tak státní podporu.
7. ZÁVĚR
(69)
Komise soudí, že prodej 49 % státního podílu na kapitálu kasina Mont Parnès řeckým státem nepředstavuje podporu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Prodej 49 % státního podílu na kapitálu kasina Mont Parnès řeckým státem nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Řecké republice.
V Bruselu dne 24. května 2011.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 24 päivänä toukokuuta 2011,
Kreikan toteuttamasta Mont Parnèsin kasinon osittaisesta yksityistämistoimenpiteestä C 15/10 (ex NN 21/10)
(tiedoksiannettu numerolla K(2011) 3505)
(Ainoastaan kreikankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2011/647/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on edellä mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksensa ja on ottanut huomioon nämä huomautukset (1),
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
(1)
Egnatia AE, jota koskeva määräysvalta on sittemmin sulautuman seurauksena siirtynyt Athinaiki Technikille ja joka kuuluu Casino Attikis -yhteenliittymään, jäljempänä ’CA’ tai ’kantelija’, esitti 23 päivänä kesäkuuta 2002 päivätyllä kirjeellä Euroopan komissiolle kantelun, joka koski EU:n sisämarkkinasääntöjen väitettyä rikkomista; Kreikan viranomaisten järjestämä tarjouskilpailumenettely ei väitteiden mukaan ollut ollut läpinäkyvä ja syrjimätön myytäessä 49 prosenttia Elliniko Kazino Parnithas AE:n, jäljempänä ’Mont Parnèsin kasino’, pääomasta tarjouskilpailun voittaneelle Hyatt Regency -yhteenliittymälle, jäljempänä ’HR’ tai ’väitetty edunsaaja’ (2).
(2)
Euroopan komission sisämarkkinoiden ja palvelujen pääosasto toimitti kopion kantelusta 3 päivänä lokakuuta 2002 myös kilpailun pääosastolle, jotta tämä voisi tutkia asian samanaikaisesti EU:n valtiontukisääntöjen perusteella.
(3)
Kantelijan laillinen edustaja toimitti 9 päivänä joulukuuta 2002 asianomaisille komission yksiköille asiaa koskevia lisätietoja.
(4)
Komissio ilmoitti 24 päivänä tammikuuta 2003 päivätyllä kirjeellä valtiontukikantelusta Kreikan viranomaisille ja pyysi Kreikkaa esittämään selvityksen siinä esitetyistä seikoista. Kreikan viranomaiset vastasivat 4 päivänä maaliskuuta 2003.
(5)
Komission henkilöstö tapasi kantelijan laillisen edustajan 27 päivänä tammikuuta 2003.
(6)
Väitetyn edunsaajan laillinen edustaja toimitti komission yksiköille tausta-asiakirjoja 12 päivänä helmikuuta 2003 ja 22 päivänä elokuuta 2003.
(7)
Kantelija toimitti lisätietoja kilpailun pääosastolle 31 päivänä maaliskuuta 2003 ja 16 päivänä toukokuuta 2003.
(8)
Komission henkilöstö tapasi väitetyn edunsaajan edustajan 10 päivänä huhtikuuta 2003.
(9)
Komissio oli 15 päivän heinäkuuta 2003 ja 16 päivän syyskuuta 2003 välisenä aikana useaan otteeseen yhteydessä kantelijaan valtiontukikysymysten erilliseen arviointiin liittyen. Komissio muistutti kantelijaa päätöksentekokäytännöstään, jonka mukaan julkisyhteisön omaisuuden luovuttaminen tarjouspyyntömenettelyn yhteydessä ei ole valtiontukea, jos kyseinen menettely on toteutettu avoimesti ja syrjimättömästi. Näin ollen komissio ilmoitti kantelijalle, ettei se ottaisi asiaan kantaa ennen kuin sisämarkkinoiden ja palvelujen pääosasto oli saanut päätökseen julkisia hankintoja koskevan sopimuksentekomenettelyn tutkinnan.
(10)
Sisämarkkinoiden ja palvelujen pääosasto lopetti tutkinnan 22 päivänä tammikuuta 2004 ja 4 päivänä elokuuta 2004 päivätyillä kirjeillä ja katsoi, ettei sopimuksen tekemiseen johtaneessa menettelyssä ollut tapahtunut virheitä. Kilpailun pääosasto ilmoitti kantelijalle 2 päivänä kesäkuuta 2004 päivätyllä kirjeellä lopettaneensa valtiontukea koskevan kantelun käsittelyn Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (3) 20 artiklan 2 kohdan nojalla.
(11)
Kantelija nosti 18 päivänä helmikuuta 2005 yhteisöjen tuomioistuimen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa (nykyään unionin yleinen tuomioistuin) kanteen, jossa vaadittiin asian käsittelyn lopettamisesta tehdyn komission päätöksen kumoamista.
(12)
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin jätti 26 päivänä syyskuuta 2006 antamallaan määräyksellä kanteen tutkimatta, koska se katsoi, ettei kirje ollut toimi, joka voidaan riitauttaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, jäljempänä ’EY:n perustamissopimus’, 230 artiklan mukaisesti (nykyisin Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 263 artikla) (4).
(13)
Kantelija teki 18 päivänä joulukuuta 2006 yhteisöjen tuomioistuimelle valituksen, jolla se haki muutosta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antamaan määräykseen.
(14)
Yhteisöjen tuomioistuin kumosi määräyksen 17 päivänä heinäkuuta 2008 antamallaan tuomiolla (5). Se katsoi, että riidanalainen toimi oli kannekelpoinen toimi, joka ei ollut menettelyasetuksessa komissiolle asetettujen velvoitteiden mukainen, ja palautti asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsiteltäväksi.
(15)
Kilpailun pääosasto peruutti 26 päivänä syyskuuta 2008 päivätyllä kirjeellä asian käsittelyn lopettamista koskeneen, 2 päivänä kesäkuuta 2004 päivätyn kirjeensä ja aloitti asian käsittelyn uudelleen.
(16)
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi 29 päivänä kesäkuuta 2009 antamassaan määräyksessä, että koska kirje oli peruutettu, päätöksen tekemiseen ei ollut enää aihetta (6). Kantelija valitti tästä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräyksestä 7 päivänä syyskuuta 2009 sillä perusteella, että tuomioistuimen olisi pitänyt todeta kirjeen peruuttaminen sääntöjenvastaiseksi ja kumota se.
(17)
Kantelija toimitti komissiolle lisätietoja 11 päivänä syyskuuta 2009 päivätyllä sähköpostiviestillä.
(18)
Komission henkilöstö tapasi kantelijan edustajat 14 päivänä lokakuuta 2009. Tämän tapaamisen jälkeen kantelija toimitti komissiolle lisätietoja useaan otteeseen.
(19)
Komissio pyysi Kreikalta lisätietoja 21 päivänä lokakuuta 2009 päivätyllä kirjeellä. Kreikka pyysi 13 päivänä marraskuuta 2009 päivätyllä kirjeellä vastausajan pidentämistä, ja komissio suostui tähän 18 päivänä marraskuuta 2009 päivätyllä sähköpostiviestillä. Kreikka vastasi komissiolle 11 ja 14 päivänä tammikuuta 2010.
(20)
Unionin tuomioistuin vastasi 6 päivänä toukokuuta 2010 antamallaan tuomiolla Kreikan korkeimman hallinto-oikeuden (Simvúlio Epikratías) esittämään EY:n perustamissopimuksen 234 (nykyisin SEUT-sopimuksen 267 artikla) mukaiseen ennakkoratkaisupyyntöön, joka koski ennen kaikkea julkisia hankintoja koskevien EU:n sääntöjen soveltamista kyseessä olevaan tarjouskilpailumenettelyyn. Unionin tuomioistuin päätteli muun muassa, että kyseisen tarjouskilpailun perusteella myönnettävän tyyppinen sopimus ei kokonaisuutena tarkasteltuna kuulunut julkisia hankintoja koskevien direktiivien soveltamisalaan (7). Lisäksi tuomioistuin totesi, että päätelmä ei sulje pois sitä, että tällaisen sopimuksen on oltava perussopimuksen keskeisten määräysten ja yleisten periaatteiden, erityisesti sijoittautumisvapautta ja pääomien vapaata liikkuvuutta koskevien periaatteiden, mukainen.
(21)
Komissio ilmoitti Kreikalle 6 päivänä heinäkuuta 2010 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely, joka koskee tätä toimenpidettä, jäljempänä ’menettelyn aloittamisesta tehty päätös’.
(22)
Menettelyn aloittamisesta tehty komission päätös julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (8). Komissio pyysi asianomaisia esittämään toimenpidettä koskevat huomautuksensa.
(23)
Menettelyn aloittamisen jälkeen komissio sai huomautuksia kahdelta asianomaiselta, väitetyn edunsaajan (HR:n puolesta yrityksen Athens Resort Casino Holdings (9)) edustajilta (10) ja kantelijan (CA:n puolesta yrityksen Club Hotel Casino Loutraki) edustajilta (11). Kreikka esitti huomautuksensa 6 päivänä elokuuta 2010 päivätyllä kirjeellä. Molempien asianomaisten osapuolten huomautukset lähetettiin Kreikalle 29 päivänä lokakuuta 2010 päivätyllä kirjeellä ja Kreikka vastasi 25 päivänä marraskuuta 2010 päivätyllä kirjeellä.
(24)
Unionin tuomioistuin katsoi 16 päivänä joulukuuta 2010 antamassaan tuomiossa (12), että yleinen tuomioistuin (entinen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin) oli toiminut virheellisesti todetessaan, ettei enää ollut tarpeen vastata käsittelyn lopettamista koskevasta komission toimesta alun perin tehtyyn valitukseen.
2. KUVAUS TOIMENPITEESTÄ
(25)
Kreikan viranomaiset aloittivat vuoden 2001 lokakuussa julkisen tarjouskilpailumenettelyn luopuakseen 49 prosentin osuudesta Mont Parnèsin kasinon pääomasta (13). Tarjoukset saatiin kahdelta kilpailevalta yritykseltä, jotka olivat Kazino Attikis, jäljempänä ’Casino Attikis’ tai ’CA’, ja yhteenliittymä Hyatt Regency - Elliniki Technodomiki (Hyatt Regency -yhteenliittymä, jäljempänä ’HR’). Kumpikin valittiin osallistumaan tarjouskilpailumenettelyn toiseen vaiheeseen (14) kansallisten säännösten mukaisesti. Sääntöjenvastaiseksi väitetyn menettelyn jälkeen tarjouskilpailu ratkaistiin HR:n hyväksi. Jäljempänä 26-29 kohdassa kuvataan sopimuksen tekemiseen johtaneita vaiheita komission käytettävissä olevien tietojen perusteella.
(26)
Sovellettavien kansallisten säännösten mukaan voittaja selvitetään tarjouskilpailulla (nousevan hinnan huutokauppa), ja alustava myyntihinta oli määritetty 80 miljoonaksi euroksi. Menettelyn mukaan tarjouskilpailukomitea avaa ehdokkaiden toimittamat kirjekuoret, joissa on kunkin ehdokkaan tarjous, ja ilmoittaa kunkin tarjouksen suuruuden vuorotellen. Alemman tarjouksen tehneellä ehdokkaalla on oikeus esittää suljetussa kirjekuoressa uusi tarjous seuraavalla kierroksella. Tällaisen uuden tarjouksen olisi oltava ainakin samansuuruinen kuin alun perin korkeampi tarjous, korotettuna 1 prosentilla (15). Tällaiset toisiaan seuraavat tarjoukset jatkuvat erillisin kierroksin määrättömän ajan niin pitkään, että toinen tarjoajista vetäytyy, jolloin jäljelle jäänyt tarjoaja julistetaan alustavasti korkeimman tarjouksen tehneeksi. Tarjouskilpailukomitea toimittaa pöytäkirjan, jossa nimetään alustavasti korkeimman tarjouksen tehnyt tarjoaja, Kreikan matkailunkehittämisviranomaisen (ETA) hallitukselle.
(27)
Ensimmäisellä kierroksella kumpikin ehdokas toimitti tarjouksensa suljetuissa kirjekuorissa ETA:n päätoimipaikkaan samaan aikaan 31 päivänä toukokuuta 2002. CA:n tarjous oli 91 183 652 euroa, kun HR:n tarjous oli 80 075 000 euroa. Jälkimmäisen jättämässä kirjekuoressa oli kuitenkin tarjouksen lisäksi lausunto, jossa kiistettiin CA-yhteenliittymän tarjouskilpailumenettelyyn osallistumisen sääntöjenmukaisuus. CA vastusti tätä lausuntoa väittäen, että varausten esittämisen vuoksi HR:n tarjousta ei voitaisi ottaa käsiteltäväksi. Valituslautakunta hylkäsi CA:n esittämän vastalauseen ja katsoi, ettei HR:n lausunto vaikuttanut sen tarjouksen kelpoisuuteen.
(28)
Toisella kierroksella HR toimitti suljetussa kirjekuoressa 92 105 888 euron suuruisen tarjouksen, jonka mukana esitettiin jälleen sama kirjallinen lausunto. Toisen kierroksen loppuunsaattamisen jälkeen CA:n laillinen edustaja toimitti kirjekuoren, joka sisälsi kolmannen kierroksen tarjouksen, sekä erillisen lausunnon ETA:n hallitukselle, joka koski tarjouskilpailun ehtojen rikkomista kelpoisuusvaatimusten osalta. Tarjouskilpailukomitea hylkäsi tämän lausunnon sillä perusteella, että se voitaisiin ottaa huomioon ainoastaan vastalauseen muodossa esitettynä, jolloin se kuuluisi valituslautakunnan toimialaan. CA:n laillinen edustaja pyysi tällöin komitealta viiden minuutin lisäaikaa voidakseen päättää CA:n jatkotoimista. Lisäaika myönnettiin ja CA veti pois komitean käsittelystä sekä kirjallisen lausunnon että tarjouskirjekuoren. Kun edustajat palasivat viiden minuutin kuluessa, he ilmoittivat, etteivät he aikoneet esittää vastalausetta, ja esittivät tarjouksensa. Tämän jälkeen HR esitti vastalauseen ja pyysi kolmannen tarjouskierroksen julistamista mitättömäksi sillä perusteella, että CA oli esittänyt tarjouksen, jonka se oli vetänyt pois ja esittänyt sitten uudelleen. Valituslautakunta hyväksyi HR:n vastalauseen ja CA:n tarjous (16) suljettiin menettelystä.
(29)
Suljettuaan CA:n kolmannen kierroksen tarjouksen menettelyn ulkopuolelle tarjouskilpailukomitea toimitti (17) ETA:n hallitukselle kopion kahdeksannen kokouksensa pöytäkirjasta. Kyseisessä kokouksessa se oli nimennyt HR:n alustavasti korkeimman tarjouksen tekijäksi (92 105 888 euron tarjouksen perusteella) ja CA:n alustavasti toiseksi korkeimman tarjouksen tehneeksi tarjoajaksi. Tarjouskilpailukomitea ei näytä avanneen CA:n kolmannen kierroksen tarjousta eikä myöskään palauttanut suljettua kirjekuorta tälle, vaan toimitti sen ETA:lle säilytettäväksi tämän kassakaapissa (18). ETA:n hallitus kutsui koolle ylimääräisen yleiskokouksen. Tämän jälkeen, 5 päivänä kesäkuuta 2002, ETA:n toimitusjohtaja ja menettelystä vastaavan taloudellisen neuvonantajan Kantor Capitalin laillinen edustaja valtuutettiin pyytämään HR:ää korottamaan tarjoustaan. Tämän jälkeen HR korotti ehdotettua määrää 110 miljoonaan euroon. CA toimitti 12 päivänä kesäkuuta 2002 ETA:n hallitukselle kirjeen, joka sisälsi 162 miljoonan euron tarjouksen, mutta se hylättiin, koska tarjous tehtiin tarjouskilpailumenettelyn päättymisen jälkeen. Lopulta HR:n tarjousta parannettiin entisestään, 120 miljoonaan euroon (19).
3. PÄÄTÖS MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISESTA
(30)
Komissio aloitti muodollisen tutkintamenettelyn, koska se ei saanut hälvennettyä epäilyksiä siitä, myikö Kreikan valtio 49 prosentin osuuden Mont Parnèsin kasinon pääomasta korkeimman tarjouksen tehneelle tarjoajalle menettelyllä, joka täytti avoimuuden, läpinäkyvyyden ja syrjimättömyyden edellytykset. Komissio ei varsinkaan ollut varma, suosittiinko ostajaa myyntimenettelyn aikana sääntöjenvastaisesti ja maksettiinko osuudesta markkinahinta. Komissio katsoi, että CA:n ja sen tarjouskilpailumenettelyn päättymisen jälkeen tekemän 162 miljoonan euron tarjouksen sulkeminen tarjouskilpailun ulkopuolelle saattaisi olla todiste arvoa alhaisempaan hintaan myynnistä ja sen vuoksi tuesta menetettyjen valtion varojen muodossa.
4. KREIKAN HUOMAUTUKSET
(31)
Kreikka esitti huomautuksensa 6 päivänä elokuuta 2010 päivätyllä kirjeellä. Kreikka kiistää, että asiassa olisi kyse valtiontuesta sillä perusteella, että tarjouskilpailumenettely sen osuuden myymiseksi Mont Parnèsin kasinon pääomasta toteutettiin sovellettavan lainsäädännön mukaisesti ja että kyseinen 49 prosentin osuus kasinosta myytiin markkinahinnalla.
(32)
Ensinnäkin Kreikan viranomaiset painottavat, että tarjouskilpailun osallistujien valinta ja koko menettely tapahtuivat täysin laillisesti ja noudattaen tarjouskilpailumenettelyn sääntöjä (20), joista säädetään voimassa olevassa lainsäädännössä, ja että kumpikin tarjouskilpailuun osallistunut ehdokas oli hyväksynyt tarjouskilpailumenettelyn varauksitta.
(33)
Kreikan viranomaiset selostavat myös, että lausunto, joka sisältyi HR:n tarjouksentekomenettelyn ensimmäisellä ja toisella kierroksella esittämän tarjouksen sisältäneeseen kirjekuoreen, ei vaikuttanut HR:n tarjousten kelpoisuuteen, vaan se koski ainoastaan CA:n osallistumista tarjouskilpailumenettelyyn, joten valituslautakunta katsoi HR:n tarjoukset aivan oikeutetusti sääntöjenmukaisiksi.
(34)
Kreikan viranomaiset väittävät edelleen asiaa tarkentaen, että CA:n tarjouskilpailumenettelyn kolmannella kierroksella esittämä tarjous, jonka kantelija väittää olleen 107 miljoonaa euroa, suljettiin menettelyn ulkopuolelle, koska kirjekuori oli välillä poistettu tarjouskilpailukomitean näkyvistä. Näissä olosuhteissa komitea ei voinut olla varma siitä, ettei tarjousta ollut muutettu. Joka tapauksessa tarjouksen uudelleen esittäminen merkitsisi toista tarjousta samalla kierroksella, mikä oli vastoin sääntöjä.
(35)
Kreikan viranomaiset selostavat, että HR:n toisella kierroksella tekemä 92 105 888 euron suuruinen tarjous, joka perustui CR:n ensimmäisellä kierroksella tekemän 91 183 652 euron alkuperäisen tarjouksen korotukseen, oli tarjouskilpailusääntöjen mukainen, koska tarjouspyynnön ehtojen mukaan kussakin uudessa tarjouksessa oli oltava 1 prosentin korotus, ei 10 prosentin, kuten komission tekemässä menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä oletettiin. Sen vuoksi tarjouskilpailun sääntöjä noudatettiin tältä osin.
(36)
Kreikan viranomaiset väittävät myös, että CA:n viimeinen tarjous, 162 miljoonan euron summa, jonka CA väitti olevansa valmis maksamaan, on mitätön, koska se tehtiin tarjouskilpailumenettelyn jälkeen ja ulkopuolella. Tämän tarjouksen hyväksyminen olisi merkinnyt laillisuusperiaatteen rikkomista, kun otetaan huomioon, että julkisen tarjouskilpailumenettelyn tarkoituksena ei ole pelkästään palvella valtion taloudellisia etuja vaan myös laajempaa yleistä etua, toisin sanoen varmistaa korkein mahdollinen hinta, mutta noudattaa samalla laillisuusperiaatetta (eli sääntöjä, jotka on vahvistettu tarjouspyynnössä, tarjouskilpailuasiakirjoissa ja muussa sovellettavassa lainsäädännössä).
(37)
Lisäksi Kreikan viranomaiset selostavat, etteivät ne peruuttaneet tarjouskilpailua ja aloittaneet uutta, koska näin toimiminen olisi merkinnyt koko menettelyn käymistä läpi uudelleen neljännen kerran kahdeksassa vuodessa, mikä olisi vahingoittanut Kreikan kansainvälistä mainetta, eikä silti olisi ollut takeita siitä, että tarjouskilpailumenettelyn uudelleen toteuttamisella olisi voitu taata 162 miljoonan euron hinta. Tässä suhteessa Kreikka jopa asettaa 162 miljoonan euron tarjouksen uskottavuuden kyseenalaiseksi, sillä CA oli tietoinen siitä, että sen hyväksyminen olisi vain saanut aikaan menettelyn peruuttamisen ja uuden menettelyn käynnistämisen.
(38)
Lisäksi Kreikan viranomaiset vahvistavat (21), että lopulta maksettu hinta (120 miljoonaa euroa) oli kohtuullinen, sillä se oli 25,5 prosenttia korkeampi kuin riippumattoman arvioijan ennen tarjouskilpailumenettelyä tekemän arvion mukainen hinta, 95,4 miljoonaa euroa, joka oli pidetty suljetussa kirjekuoressa menettelyn päättymiseen saakka. Ne toteavat, että tätä arviota, vaikka se ei ollutkaan välttämätön tarjouskilpailumenettelyn vuoksi, pyydettiin Kreikan etujen valvomiseksi vieläkin paremmin (22).
(39)
Kantelija on väittänyt, että tarjouspyyntöjen alkuperäisiä ehtoja parannettiin yksityistämisen vahvistamisesta annetun lain nro 3139/2003 myötä, mistä Kreikan viranomaiset selostivat, ettei tarjouspyyntöjä muutettu lailla 3139/2003 eikä millään muullakaan tavalla. Kreikan mukaan lailla säännellään ainoastaan erilaisia kasinoon sijoittamiseen ja sen toiminnan hoitamiseen liittyviä lupia, minkä lisäksi se sisältää toimenpiteitä työntekijöiden suojelemiseksi yksityistämisen jälkeen. Laki ei vapauttanut HR:ää velvollisuudesta investoida 44 miljoonaa euroa Mont Parnèsin kasinoon, ja sopimukseen sisältynyt lauseke, jonka mukaan HR:lle palautetaan 70 prosenttia hinnasta, jos jollekin muulle kasinolle myönnetään toimilupa ennen vuotta 2012, oli erillinen säännös jo tarjouspyynnöissä.
(40)
Tämän vuoksi Kreikan viranomaiset huomauttavat, että myyntihinta edustaa markkina-arvoa, joka 49 prosentin osuudella Mont Parnèsin kasinon pääomasta on.
(41)
Vahvistaakseen väitettään siitä, ettei tarjouskilpailumenettelyn aikana tapahtunut sääntöjenvastaisuuksia, Kreikan viranomaiset viittaavat useisiin kansallisten tuomioistuinten tuomioihin, joissa on analysoitu tarjouskilpailumenettelyn kansallisen lainsäädännön mukaisuutta. Tähän päivään mennessä kansalliset tuomioistuimet eivät ole löytäneet tarjouskilpailumenettelystä sääntöjenvastaisuuksia ja ovat sen vuoksi hylänneet CA:n asiasta esittämät kanteet (23). Kansallisten tuomioistuinten päätöksissä vahvistettiin tarjouskilpailun sääntöjenmukaisuus, ja Kreikan viranomaiset viittaavat tältä osin erityisesti seuraaviin seikkoihin:
a) Oikeudenkäynnit siviilituomioistuimissa
(42)
Tuomiossaan 8118/2002 (24) Ateenan alioikeus hylkäsi CA:n esittämän kanteen ja totesi seuraavaa:
-
Tarjouskilpailukomitea ja valituslautakunta katsoivat aivan oikein, että HR:n ensimmäisen ja toisen kierroksen tarjoukset olivat tarjouspyynnön mukaisia. HR:n tarjouksiinsa liittämä lausunto ei vaikuttanut siihen, että sen tarjouksissa ei asetettu ehtoja.
-
CA esitti tarjouksen kello 15.30, toisin sanoen kolmannen kierroksen alussa, kuten tarjouskilpailukomitea oli kolmannen kierroksen lopussa määrännyt. CA:n edustaja veti tarjouksen takaisin omasta tahdostaan ja aloitteestaan, vaikka tarjouskilpailukomitean puheenjohtaja yritti estää häntä. Jos tarjouskilpailukomitean puheenjohtaja olisi nimenomaisesti varoittanut CA:n edustajaa tarjouksen vetämisestä takaisin, tämä olisi johtanut syrjivään kohteluun CA:n hyväksi ja HR:n vahingoksi.
-
Valituslautakunta oli oikeassa katsoessaan CA:n kolmannella kierroksella tekemän toisen tarjouksen epäpäteväksi. Kukin tarjoaja sai tehdä kullakin kierroksella vain yhden tarjouksen. Jos lisäksi CA:n kolmannella kierroksella tekemä toinen tarjous olisi katsottu voitavan ottaa vastaan, seurauksena olisi ollut läpinäkyvyyden periaatteen rikkominen. CA:n edustaja veti CA:n ensimmäisen suljetun kirjekuoren takaisin, poistui tilasta, jossa tarjouskilpailu oli käynnissä, ja palatessaan esitti suljetun kirjekuoren, jonka ei voitu varmistaa olevan sama kuin ensimmäinen kuori (25).
b) Oikeudenkäynnit hallinnollisissa tuomioistuimissa
(43)
Kreikan viranomaisten mukaan valtioneuvostossa (korkein hallinto-oikeus) on parhaillaan käsiteltävänä asia, joka koskee toista CA:n esittämää, tarjouskilpailumenettelyä sääntöjenvastaiseksi väittävää kannetta (26). Lopullista tuomiota ei ole vielä annettu, mutta Kreikan viranomaiset huomauttavat, että esittelevä tuomari on ehdottanut CA:n kanteen jättämistä tutkimatta tuomioistuimen toimivallan perusteella ja asiasisällön perusteella perusteettomana (27).
c) Rikosoikeudelliset oikeudenkäynnit
(44)
CA:n nostettua vuonna 2002 tarjouskilpailukomitean jäseniä, valituslautakuntaa, ETA:a, arviointikonsulttia (American Appraisal Hellas Ltd) ja taloudellista neuvonantajaa (Kantor) vastaan kanteen, joka koski näiden toimintaa tarjouskilpailumenettelyn aikana, muutoksenhakutuomioistuimen tuomarien neuvosto, jolle asia siirrettiin ratkaisua varten, antoi vapauttavan määräyksen (28) ja katsoi tarkemmin sanottuna seuraavaa:
-
Valituslautakunnan ensimmäinen sen paremmin kuin toinenkaan päätös ei ollut sääntöjenvastainen eikä löytynyt asianmukaisia todisteita siitä, että sen jäsenet olisivat toimineet virheellisesti. Hylätessään CA:n ensimmäisellä ja toisella kierroksella esittämän vastalauseen ja hyväksyessään toisaalta HR:n kolmannella kierroksella esittämän vastalauseen, valituslautakunnan jäsenet eivät rikkoneet tarjouspyyntöjen ehtoja eivätkä kohdelleet kahta tarjoajaa eri tavoin.
-
Tarjouskilpailukomitean päätökset eivät olleet sääntöjenvastaisia eivätkä sen jäsenet kohdelleet kahta tarjoajaa eri tavoin. Lisäksi tarjouskilpailukomitealla oli tarjouspyyntöjen ehtojen mukaisesti velvollisuus noudattaa valituslautakunnan päätöksiä.
-
ETA:n edustaja ei rikkonut asiaa koskevia kansallisia säännöksiä pyytämällä alustavasti korkeimman tarjouksen tehnyttä (HR:ää) korottamaan tarjoustaan. ETA:n edustajalla ei ollut valtuuksia aloittaa neuvotteluja eikä sillä ollut valtaa peruuttaa tai kumota tarjouskilpailumenettelyä.
(45)
Edellä mainittuun vapauttavaan määräykseen haettiin muutosta kansallisissa tuomioistuimissa (29), ja aivan äskettäin Ateenan muutoksenhakutuomioistuin antoi tuomion, jossa se vapautti kaikki syytetyt syytteistä (tuomio 466/2011). Tämän tuomion teksti ei ole vielä saatavilla kokonaisuudessaan.
(46)
Yhteenvetona voidaan todeta, että kaikki edellä esitetyt seikat huomioon ottaen Kreikan viranomaiset väittävät, että arvioitavana oleva toimenpide ei sisällä SEUT-sopimuksen 107 artiklassa tarkoitettua valtiontukea.
5. ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET
(47)
Väitetyn edunsaajan (Athens Resort Casino Holdings, HR:n puolesta) edustajat osallistuivat komission menettelyyn 4 päivänä elokuuta 2010 päivätyllä kirjeellä asianomaisena osapuolena. Väitetty edunsaaja esitti samat huomautukset kuin Kreikka (yhteenveto 4 jaksossa).
(48)
Lisäksi väitetty edunsaaja toteaa, että kyseisestä kasinon osuudesta todellisuudessa maksettu hinta oli 120 miljoonaa euroa, 10 miljoonaa euroa korkeampi kuin aikaisemmin on uskottu (30). Näin ollen hinta oli vielä enemmän yli esitetyn asiantuntija-arvion, joka oli laadittu ennen tarjouskilpailumenettelyn käynnistämistä mutta pidetty salassa (95,4 miljoonaa euroa).
(49)
Väitetty edunsaaja väittää edelleen, että ETA:lla ei ollut velvollisuutta eikä myöskään oikeutta kääntyä alustavasti toiseksi korkeimman tarjouksen tehneen ehdokkaan puoleen, koska tämä olisi merkinnyt uusien tarjouskierrosten aloittamista, mikä olisi ollut tarjouspyyntöjen ehtojen vastaista. Lisäksi se väittää, että CA:n tarjouskilpailumenettelyn ulkopuolella tekemän 162 miljoonan euron tarjouksen ei voitu olettaa tulevan otetuksi vakavasti, vaan se esitettiin ainoastaan tarjouskilpailumenettelyn peruuttamisen aikaansaamiseksi. Se vahvistaa, että se olisi varmasti riitauttanut päätöksen tämän tarjouksen hyväksymisestä, mikä olisi aiheuttanut riskin koko menettelyn peruuttamisesta. Tältä osin se viittaa myös valtion oikeudellisen neuvoston lausuntoon, jossa vahvistettiin, että CA:n tarjousta ei voitu ottaa huomioon tai hyväksyä (31).
(50)
Väitetty tuensaaja asettaa kyseenalaiseksi myös komission menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä esittämän kilpailun vääristymistä ja kauppaan aiheutuvaa vaikutusta koskevan olettamuksen, jonka mukaan uhkapelit ovat maailmanlaajuista liiketoimintaa ja alan yritykset harjoittavat taloudellista toimintaa kansainvälisillä markkinoilla. Väitetty edunsaaja väittää, että Mont Parnèsin kasino ei toimi kansainvälisesti vaan ainoastaan paikallisesti, eikä sen vuoksi kilpaile ulkomaisten kasinojen kanssa.
(51)
Club Hotel Casino Loutraki AE esitti huomautuksia komission menettelyssä asianomaisena osapuolena (CA:n puolesta (32)) 29 päivänä syyskuuta 2010 päivätyllä kirjeellä. Kirjeessä se väittää, että väitetyn tuen määrän määrittelyssä olisi pitänyt ottaa huomioon myös ero tarjousten välillä ja ratifiointilainsäädännön vaikutus julkisen tarjouskilpailumenettelyn ehtojen mukaisiin ostajan velvollisuuksiin.
6. TOIMENPITEEN ARVIOINTI
6.1 Valtiontuen olemassaolo luovutettaessa osakkeita kaupalla teolliselle ostajalle
(52)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa todetaan, että jollei perussopimuksissa toisin määrätä, jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(53)
Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön (33) ja valtiontukea yksityistämisen yhteydessä koskevien komission sääntöjen ja käytännön (34) mukaan jäsenvaltion hankkiessa tai myydessä yritysten osakkeita asiaan ei liity etua, jos jäsenvaltion toiminta vastaa yksityisen markkinasijoittajan toimintaa.
(54)
Erityisesti silloin, kun osakkeiden myynti tapahtuu pörssissä, sen oletetaan yleensä tapahtuvan markkinaehdoin eikä sen oleteta sisältävän etua. Osakkeiden luovutuksen tapahtuessa kuitenkin myyntinä teolliselle ostajalle voidaan olettaa, ettei siihen liity etua, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: osakkeenomistus myydään tarjouskilpailulla, joka on avoin kaikille tahoille, läpinäkyvä ja syrjimätön; myyntiin ei liitetä ehtoja, jotka eivät ole tavanomaisia vertailukelpoisissa liiketoimissa yksityisten osapuolten välillä ja jotka voisivat mahdollisesti alentaa myyntihintaa; osakkeet myydään korkeimman tarjouksen tehneelle ja tarjoajille on annettava riittävästi aikaa ja tietoja asianmukaisen arvioinnin tekemiseksi omaisuuseristä, jotka ovat niiden tarjouksen perustana.
(55)
Jos yksityistäminen siis toteutetaan myyntinä teolliselle ostajalle, vertailukohta sen arvioimiseksi, sisältääkö valtion varoihin liittyvä liiketoimi etua, on se, olisiko samassa tilanteessa ollut markkinataloustoimija toiminut samalla tavoin, toisin sanoen myynyt yrityksen samalla hinnalla. Muita kuin taloudellisia näkökohtia, kuten teollisuuspolitiikkaan liittyviä syitä, työllisyysnäkökohtia tai aluekehitystavoitteita, joita markkinataloustoimija ei harkitsisi, ei voida ottaa huomioon syynä alhaisemman hinnan hyväksymiselle, vaan päinvastoin ne viittaavat edun olemassaoloon. Komissio on toistuvasti selostanut tätä periaatetta ja tuomioistuin on vahvistanut sen johdonmukaisesti (35).
(56)
Ellei jokin edellä esitetyistä vaatimuksista täyty, komissio katsoo, että julkinen myynti on tutkittava sen selvittämiseksi, liittyykö siihen mahdollisia tukinäkökohtia, ja näin ollen siitä on ilmoitettava. Näitä vaatimuksia noudattamalla voidaan varmistaa, että valtio saa omaisuuseristään korkeimman mahdollisen hinnan, toisin sanoen markkinahinnan, ja sen myötä, ettei asiaan liity etua.
6.2 49 prosentin osuuden myynti Mont Parnèsin kasinon pääomasta
(57)
Aloittaessaan SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukaista menettelyä komissiolla oli epäilyksiä sen suhteen, toteutettiinko Mont Parnèsin kasinon myynti avoimella, läpinäkyvällä ja syrjimättömällä tarjouskilpailumenettelyllä. Tuossa vaiheessa käytettävissä olleiden tietojen perusteella komissio katsoi, että merkittäviä vaikeuksia liittyi sen määrittämiseen, oliko myynnissä tapahtunut sääntöjenvastaista suosimista ja siihen, oliko maksettu markkinahinta vai ei. Komissio oli huolissaan siitä, että tarjouskilpailumenettelyssä esiintyneet sääntöjenvastaisuudet olisivat voineet johtaa valtiontukeen.
(58)
Komissio suoritti asian kannalta olennaisten tosiseikkojen arvioinnin muodollisen tutkintamenettelyn puitteissa. Tämä arviointi perustuu toimenpiteestä saatavissa olleisiin todisteisiin.
(59)
Komissio on saanut menettelyn eri vaiheissa tietoja lukuisista kansallisen tason oikeudenkäynneistä, joissa alkuperäinen tarjouskilpailumenettely vapautetaan sääntöjenvastaisuusepäilyistä. Komissio huomauttaa, että tähän mennessä tehdyistä kansallisen tason tuomioistuinten päätöksistä ei näytä löytyvän tukea kantelijan huomautuksille sääntöjenvastaisuuksista ja eriarvoisesta kohtelusta tarjouskilpailumenettelyssä (ks. myös 41-46 kohta edellä). Pikemminkin kansalliset tuomioistuimet näyttävät toistaiseksi vahvistaneen kansallisten sääntöjen perusteella tarjouskilpailumenettelyn sääntöjenmukaisuuden ja syrjimättömän luonteen.
(60)
Vaikka komission arviointi ei riipu kansallisten tuomioistuinten päätöksistä, se voi ottaa analyysissään tällaiset päätökset huomioon eräänä tekijänä. Komissio huomauttaa kuitenkin, että tämä arviointi ei ole millään tavalla tarkoitettu tulkitsemaan kansallista lainsäädäntöä, sillä se kuuluu jäsenvaltion yksinomaiseen toimivaltaan.
(61)
Tässä yhteydessä komissio katsoo, että tarjouskilpailumenettelyn sääntöjenmukaisuus kansallisen lainsäädännön valossa, sellaisena kuin sitä kuvataan ja perustellaan eri kansallisten tuomioistuinten tähän mennessä suorittamissa laajoissa ja perusteellisissa tutkinnoissa, on merkittävä viite tarjouskilpailumenettelyn virheettömyydestä ja syrjimättömästä luonteesta. Komissio voi ottaa muiden tekijöiden ohella huomioon tämän ilmeisen tarjouskilpailun vahvistamisen kansallisten sääntöjen perusteella arvioidessaan EU:n valtiontukisääntöjen perusteella sitä, oliko tarjousmenettely avoin, vailla ehtoja ja syrjimätön.
(62)
Tarkasteltaessa menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä esitettyä kysymystä siitä, että yksi tarjouksista näytti rikkovan tarjouspyynnön sääntöä, joka koski vähimmäiskorotusta edelliseen tarjoukseen, komissio toteaa, että tämä kysymys on ratkennut, sillä vaadittu korotus oli 1 prosentti eikä 10 prosenttia, kuten komission oli annettu ymmärtää. Sen vuoksi komissio katsoo, että tarjouskilpailumenettelyn sääntöjä on tältä osin noudatettu.
(63)
Kun kyse on väitteestä, jonka mukaan tarjouskilpailumenettelyn aikana esitettyjä vastalauseita olisi käsitelty eri tavoin, komissio toteaa myös, että Kreikan viranomaiset ovat antaneet hyväksyttävän selityksen sille, että CA:n tarjous suljettiin tarjouskilpailumenettelyn ulkopuolelle: sovellettavissa säännöissä kielletään toisen tarjouksen esittäminen samalla tarjouskierroksella.
(64)
Kun tarkastellaan tarjouskilpailumenettelyn jälkeen tehtyjen tarjousten väitettyä epäyhdenmukaista kohtelua, komissio katsoo, että kohtelun erot (hinnankorotuksesta neuvotteleminen tarjouskilpailussa menestyneen tarjoajan kanssa samalla kun kieltäydyttiin harkitsemasta kantelijan 162 miljoonan euron tarjousta) voidaan hyväksyä tarjouskilpailumenettelyssä sallituksi käytännöksi, kun otetaan huomioon epävarmuus jälkimmäisen sääntöjenmukaisuudesta. Komissio ei voi myöskään pitää kantelijan vastaanottamatta jätettyä 162 miljoonan euron tarjousta uskottavana, koska se tehtiin vasta tarjouskilpailumenettelyn jälkeen ja sen menettelysääntöjen vastaisesti.
(65)
Ehdotuksesta, jonka mukaan koko menettely olisi voitu peruuttaa, Kreikan viranomaiset ovat todenneet, että tämä olisi tarkoittanut menettelyn uudelleen toteuttamista, jolloin vaarana olisi saattanut olla saatavan hinnan aleneminen entisestään.
(66)
Kreikan viranomaiset ovat myös todenneet, että julkiseen tarjouskilpailuun perustuvan sopimuksen puitteita ei ole muutettu lailla 3139/2003 eikä millään muullakaan tavalla.
(67)
Myynnistä saadun hinnan osalta komissio huomauttaa, että 120 miljoonan euron hinta, joka kasinosta lopulta maksettiin (36) (vaikka se onkin alempi kuin epäpäteväksi katsotun tarjouksen 162 miljoonan euron summa, jonka kantelija väittää olleensa valmis maksamaan tultuaan suljetuksi menettelystä), on kuitenkin korkeampi kuin kantelijan ilmeisesti tekemä korkein, 107 miljoonan euron tarjous ja vielä suuremmalla erolla (25,5 prosenttia) korkeampi kuin ennen menettelyä pyydetyn asiantuntija-arvion mukainen hinta osuudesta (95,4 miljoonaa euroa).
6.3 Päätelmä
(68)
Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen jälkeen Kreikan viranomaiset vastasivat menettelyn aloittamisesta tehdyssä komission päätöksessä esitettyihin alustaviin huolenaiheisiin tyydyttävällä tavalla. Komissio ei varsinkaan ole löytänyt todisteita, jotka antaisivat aihetta päätellä, että väitettyä edunsaajaa olisi suosittu siten, että se olisi johtanut edun myöntämiseen. Kreikan myytyä osuutensa kasinosta avoimella, ehtoja sisältämättömällä ja syrjimättömällä tarjouskilpailumenettelyllä korkeimman tarjouksen tehneelle tarjoajalle, sen oletetaan saaneen markkinoiden korkeimman mahdollisen hinnan eikä sen oleteta luopuneen valtion varoista. Komissio voi sen vuoksi hyväksyä sen, että markkinataloustoimija olisi samanlaisissa olosuhteissa myynyt asianomaisen osuuden kasinosta vastaavalla hinnalla. Näin ollen komissio katsoo, että Kreikan valtion Mont Parnèsin kasinon pääomasta omistaman 49 prosentin osuuden myynti ei sisällä etua eikä näin ollen ole valtiontukea.
7. PÄÄTELMÄ
(69)
Komissio katsoo, että Kreikan valtion toteuttama 49 prosentin osuuden myynti Mont Parnèsin kasinon pääomasta ei ole tukea,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Kreikan valtion toteuttama 49 prosentin osuutensa myynti Mont Parnèsin kasinon pääomasta ei ole Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu Helleenien tasavallalle.
Tehty Brysselissä 24 päivänä toukokuuta 2011.