ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 13. července 2011
o poplatcích ve prospěch organizace InterDev
(oznámeno pod číslem C(2011) 4923)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(2012/131/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy (1),
poté, co v souladu s čl. 108 odst. 2 prvním pododstavcem Smlouvy o fungování Evropské unie vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek a vzhledem k těmto připomínkám,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Poté, co obdržela informace týkající se předmětného opatření, se Komise dopisem ze dne 2. října 2001 obrátila na francouzské orgány s dotazy ohledně tohoto opatření. Stálé zastoupení Francouzské republiky při Evropské unii odpovědělo Komisi dopisem ze dne 9. listopadu 2001.
(2)
Jelikož toto opatření začalo být uskutečňováno bez předchozího schválení Komise, bylo zaevidováno v registru neoznámených podpor pod číslem NN 39/03.
(3)
Komise zahájila řízení ohledně předmětné podpory podle čl. 108 odst. 2 SFEU dopisem č. K(2003) 2057 v konečném znění ze dne 9. července 2003.
(4)
Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala ostatní členské státy a zúčastněné třetí strany k podání připomínek k dotčeným podporám. Komise neobdržela žádné připomínky třetích stran. Francouzské orgány zaslaly své komentáře dopisy ze dne 8. a 10. října 2003, 13. září a 29. listopadu 2005.
(5)
Dne 25. února 2011 byla Francii zaslána žádost o doplňující informace a dne 29. března 2011 proběhlo jednání.
(6)
Francouzské orgány odpověděly dopisem ze dne 24. května 2011.
II. POPIS DOTČENÉ PODPORY
1. POPLATKY VE PROSPĚCH ORGANIZACE INTERBEV
1.1 MEZIODVĚTVOVÉ ORGANIZACE (INTERPROFESSIONS - „IPO“) A SYSTÉM DOBROVOLNÝCH POPLATKŮ ZMĚNĚNÝCH NA POVINNÉ
(7)
Meziodvětvové organizace („IPO“) jsou seskupení, v jejichž rámci jsou sdruženy podle odvětví různé nejreprezentativnější profesní skupiny zemědělské produkce a případně zpracování, uvádění do oběhu a distribuce, která byla uznána příslušným správním orgánem jako meziodvětvová organizace. Jejich existenci, úkoly a fungování regulují články L.631-1 a následující zemědělského zákoníku. Aby podobné seskupení bylo uznáno, musí příslušné orgány ověřit, zda jsou splněna různá kritéria, a to zejména že jeho stanovy jsou v souladu s právními předpisy (článek L.632-1 zemědělského zákoníku) a že organizace, jež tvoří dotčenou IPO, jsou reprezentativní.
(8)
IPO mají za cíl vyvíjet činnost v zájmu všech článků daného odvětví a za tímto účelem mohou uzavírat dohody. Tyto dohody a výběr dobrovolných poplatků za účelem financování činnosti stanovené v těchto dohodách se potom mohou stát na základě meziministerské vyhlášky povinnými („být rozšířeny na“) pro všechny subjekty daného odvětví bez ohledu na to, zda jsou či ne členy určité profesní organizace, jež je členem IPO, pokud jsou v souladu s cíli uvedenými na seznamu stanoveném právním předpisem. Tyto dohody jsou hlavně zaměřeny na lepší znalost trhu, lepší vztahy mezi subjekty z oboru, lepší kvalitu a propagaci produktů. Zemědělský zákoník povoluje rozšíření dohod, pouze pokud tyto dohody mají za cíl „společný zájem“ založený na opatřeních „v souladu s obecným zájmem a slučitelných s pravidly společné zemědělské politiky“ (viz článek L.632-3 zemědělského zákoníku).
(9)
Způsoby výběru a rozdělení dobrovolných poplatků, které se stanou povinnými, jsou stanoveny jednotlivě každou dohodou IPO.
1.2 ÚLOHA STÁTU
(10)
Ačkoliv jsou IPO soukromoprávními právnickými osobami a jejich financování je zajišťováno příspěvky dotčeného odvětví, fungování systému povinných dobrovolných poplatků vyžaduje zásah státu, a to zejména následujícími způsoby:
a)
před každou žádostí o rozšíření musí být IPO předem uznána orgány veřejné moci a musí se podřídit cílům vnitrostátní a společné zemědělské politiky (viz body odůvodnění 7 a 8);
b)
po svém uznání mohou IPO požádat stát, aby meziministerskou vyhláškou o rozšíření učinil jejich dohody povinné. Každý hospodářský subjekt v oblasti dané produkce se tak stane osobou povinnou k povinnému dobrovolnému poplatku placenému reprezentativní IPO (viz bod odůvodnění 8);
c)
podle článku L.632-8-1 zemědělského zákoníku se příslušným orgánům zasílají zprávy o činnosti každé IPO a výsledky provádění každé rozšířené dohody.
2. CÍL PODPORY
(11)
Cílem předmětné podpory je podporovat činnosti v oblasti výzkumu, vývoje, technické pomoci a propagace (reklamy) ve prospěch odvětví chovatelství.
2.1 POPLATKY ZAVEDENÉ ORGANIZACÍ INTERBEV
(12)
Toto rozhodnutí se týká dvou druhů meziodvětvových poplatků, které orgány veřejné moci učinily povinnými. Na jedné straně se jedná o poplatek z hovězího a skopového masa a vnitřností určených k lidské spotřebě a z živých kusů hovězího dobytka a ovcí odesílaných do zemí EU nebo vyvážených („poplatek z masa“) a na druhé straně o poplatek ve prospěch Fonds National de l’Élevage (Národní chovatelský fond) („poplatek FNE“).
(13)
Meziodvětvové dohody, kterými se zavádějí poplatky ve prospěch organizace Interbev a které jsou předmětem tohoto rozhodnutí, jsou následující:
Poplatky z masa
Poplatky ve prospěch Fond National de l’Elevage - FNE (Národní chovatelský fond)
Dohody IPO
Vyhláška o rozšíření
Dohoda IPO
Vyhláška o rozšíření
25.7.1995
18.12.1995
15.6.1994
18.12.1995
12.6.2001
19.9.2001
19.4.2001
(14)
Národní meziodvětvové sdružení dobytka a masa (Association nationale Interprofessionnelle du Bétail et des Viandes - Interbev) je francouzská meziodvětvová organizace pro odvětví dobytka a masa. Byla založena dne 9. října 1979 z podnětu reprezentativních organizací oboru dobytka a masa odvětví skotu, ovcí a koní a je uznána na základě vyhlášky ze dne 18. listopadu 1980 (3). Jejím úkolem je hájit a zhodnocovat společné zájmy chovatelů a obchodních, řemeslných a průmyslových činností oboru. Interbev byla uznána v roce 1980 za meziodvětvovou organizaci odvětví dobytka a masa. Tvoří ji třináct vnitrostátních profesních organizací zastupujících různé obory hospodářského odvětví dobytka a masa: chovatele, obchodníky s živými kusy, jatka, velkoobchodníky, průmyslové subjekty, distributory.
(15)
Její hlavní dva úkoly spočívají ve vypracování meziodvětvových dohod a ve společné komunikaci. K tomu se dále připojují výzkumné programy v odvětví masa. Meziodvětvové dohody podepsané v rámci organizace stanoví pravidla, jimiž se řídí činnost oboru. Tyto dohody mohou být předloženy orgánům veřejné moci v rámci řízení o rozšíření. Po vyhlášení rozšíření společnou vyhláškou ministerstva zemědělství a ministerstva hospodářství se opatření stanovená meziodvětvovou dohodou stávají povinnými pro všechny subjekty oboru.
2.2 POPLATEK Z MASA
(16)
Meziodvětvovou dohodou ze dne 25. července 1995, jež byla předmětem rozšíření na základě vyhlášky ze dne 18. prosince 1995 (4), zavedla organizace Interbev poplatek z masa a vnitřností určených k lidské spotřeby a pocházejících z hovězího dobytka a ovcí a ze živých kusů hovězího dobytka a ovcí odesílaných do zemí EU nebo vyvážených.
(17)
Poplatek se týkal tří kategorií masa a/nebo zvířat a byl stanoven následovně:
a)
poplatek z masa a vnitřností určených k lidské spotřebě u zvířat poražených ve Francii: stanoven na 0,084 francouzských franků („FRF“) (5) za kilogram jatečně upraveného těla a hrazený právnickou nebo fyzickou osobou, jež byla majitelem nebo spolumajitelem zvířete v okamžiku jeho porážky;
b)
poplatek z masa dopraveného nebo dovezeného za účelem jeho spotřeby ve Francii: stanoven na 0,042 FRF/kg a hrazený právnickou nebo fyzickou osobou, jež byla prvním majitelem nebo spolumajitelem masa na vnitrostátním území;
c)
poplatek z živých kusů hovězího dobytka nebo ovcí odesílaných do jiné země EU nebo vyvážených: stanoven na 7 FRF/kus a hrazený právnickou nebo fyzickou osobou, jež byla posledním majitelem nebo spolumajitelem zvířat na vnitrostátním území.
(18)
Meziodvětvová dohoda ze dne 25. července 1995 byla nahrazena jinou meziodvětvovou dohodou ze dne 12. června 2001, jež byla rozšířena vyhláškou ze dne 19. září 2001 (6). Článek 1 vyhlášky stanoví, že se dohoda rozšiřuje na období, jež končí tři roky po dni zveřejnění uvedené vyhlášky, což znamená dne 30. září 2004.
(19)
Meziodvětvová dohoda ze dne 12. června 2001 stanovila pokračování předchozího stavu, pokud jde o dotčené kategorie masa a/nebo zvířat, a to se zvýšením poplatku: 0,1574 FRF (0,024 EUR) u masa a vnitřností určených k lidské spotřebě ze zvířat poražených ve Francii, 0,0656 FRF (0,010 EUR) u masa dopraveného nebo dovezeného za účelem jeho spotřeby ve Francii a 11,15 FRF (1,7 EUR) u živých kusů hovězího dobytka nebo ovcí odesílaných do jiné země EU nebo vyvážených.
(20)
Dohoda ze dne 12. června 2001 zavedla také možnost částečného vrácení poplatku z masa v okamžiku jeho odeslání do jiné země EU nebo jeho vyvezení do třetích zemí. Výše vracení byla 0,0656 FRF/kg (0,010 EUR).
(21)
Rozšíření, k nimž došlo v roce 1995 a 2001, vyloučila ze systému poplatek z masa dopraveného nebo dovezeného za účelem jeho spotřeby ve Francii. Tyto produkty tak nepodléhají povinnému poplatku z masa.
2.3 POPLATEK FNE
(22)
Meziodvětvovou dohodou ze dne 15. června 1994, jež byla rozšířena vyhláškou ze dne 18. prosince 1995 (7) a vyhláškou ze dne 19. září 2001 (8), zavedla organizace Interbev poplatek ve prospěch Fonds national de l’élevage (Národního chovatelského fondu). Poslední vyhláška stanoví, že se dohoda rozšiřuje na období, jež končí tři roky po dni zveřejnění uvedené vyhlášky, což znamená dne 30. září 2004.
(23)
Tento profesní fond, který spravuje Confédération Nationale de l’Élevage (Národní konfederace chovatelství - CNE), byl vytvořen, aby plnil následující dva hlavní cíle: na jedné straně podněcoval k restrukturalizaci organizací služeb a přispíval k jejich přizpůsobení budoucím potřebám chovatelů, kteří jsou stále méně početní a čelí politikám Společenství v oblasti zvládání výroby, a na druhé straně přispíval k udržitelnosti společných prostředků v oblasti genetického vývoje a aplikovaného výzkumu, které budou v budoucnu představovat klíčový faktor konkurenceschopnosti chovatelství.
(24)
Poplatek určený na financování tohoto fondu se vybírá od právnických nebo fyzických osob, které jsou majiteli nebo spolumajiteli hovězího dobytka nebo ovcí poražených ve Francii. Podle posledních údajů sdělených francouzskými orgány byl tento poplatek stanoven na 0,02 FRF (0,003 EUR) za kilo čistého poraženého masa (nebo 7 FRF za kus u dospělých kusů hovězího dobytka, 2,40 FRF za kus u telat a 0,36 FRF za kus u ovcí, což činí 1,05, 0,36 a 0,054 EUR).
(25)
Podle francouzských orgánů byly příjmy z tohoto poplatku použity na genetická vylepšování, systém genetických informací, biotechnologii a hospodářské studie.
2.4 ČINNOSTI FINANCOVANÉ Z TĚCHTO POPLATKŮ
(26)
Příjmy organizace Interbev pocházející z poplatků z masa byly použity na tři druhy činností, a to zejména:
a)
komunikaci a propagaci ve prospěch odvětví;
b)
technickou pomoc;
c)
výzkum a pokusy.
(27)
Pokud jde o komunikaci a propagaci, jedná se zejména o financování kampaní na různá témata ve spojení s kvalitními masnými výrobky nebo obecnějších kampaní v televizi a rozhlase ve prospěch hovězího masa, jakož i opatření v oblasti vztahů s veřejností. Financují se také propagační opatření na vnějších trzích, jakož i účast na profesních a propagačních veletrzích.
(28)
Činnosti v oblasti technické pomoci jsou spojeny zejména s osvědčováním a kvalifikací chovů, a to hlavně s cílem odstranit překážky, jimž čelí subjekty zapojené do těchto postupů. Interbev vypracovává také kolektivní specifikace pro jednotlivé obory a podílí se na šíření a zavádění kodexu osvědčených postupů v chovatelství a osvědčených pracovních postupů při produkci masa a podílí se konečně na vyjasňování transakcí po celém řetězci.
(29)
Činnosti v oblasti výzkumu a pokusů odpovídají činnostem, jež jsou nejvíce přizpůsobeny potřebám odvětví v tom smyslu, že se zabývají zejména bezpečností potravin, řízením kvality a dobrými životními podmínkami zvířat.
(30)
Prostředky organizace Interbev pocházející z poplatků FNE se používají na následující činnosti:
a)
společné činnosti v oblasti genetického vylepšování;
b)
informatizovaný systém správy informačních systémů chovů;
c)
práce v oblasti aplikovaného výzkumu;
d)
hospodářské studie;
e)
různé činnosti.
3. DOBA TRVÁNÍ DOTČENÉHO OPATŘENÍ
(31)
Toto rozhodnutí se týká období od roku 1996 do roku 2004, kdy skončila platnost poslední meziodvětvové dohody, jež je předmětem tohoto řízení.
4. PŘÍJEMCI
(32)
Příjemci dotčeného opatření podpory jsou chovatelé hovězího dobytka a ovcí.
(33)
Hlavními konečnými adresáty dotčeného opatření podpory jsou producenti, zpracovatelé a distributoři zemědělských produktů. Počítá se s tím, že některé činnosti mohou vykonávat pro tyto subjekty soukromé podniky.
(34)
Toto rozhodnutí nepředjímá stanovisko Komise, pokud jde o slučitelnost výběrového řízení poskytovatelů služeb pověřených prováděním činností organizace Interbev s pravidly zadávání veřejných zakázek.
5. DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ (9)
(35)
Pokud jde nejprve o povahu poplatků v tomto konkrétním případě, Komise zaznamenala, že francouzská vláda je v rámci postupu rozšíření meziodvětvových dohod učinila povinnými. Rozšíření dohod proběhlo přijetím vyhlášky zveřejněné v Úředním věstníku Francouzské republiky. Z toho plyne, že bylo zapotřebí aktu orgánu veřejné moci, aby byly tyto poplatky plně účinné. Na základě této skutečnosti Komise ve fázi zahájení vyšetřovacího řízení soudila, že se v tomto konkrétním případě jedná o parafiskální zdanění, tzn. o veřejné prostředky, a že tyto podpory jsou protiprávní, protože nebyly oznámeny.
(36)
Podle bodu 194 pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013 (10) (dále jen „zemědělské pokyny“) musí být každá protiprávní podpora posuzována podle pravidel a pokynů platných v okamžiku jejího poskytnutí. Zemědělské pokyny platí od 1. ledna 2007. Předchozí pokyny, to znamená pokyny Společenství týkající se státních podpor v odvětví zemědělství (2000-2006), platily od 1. ledna 2000 (11). Každou podporu poskytnutou po tomto dnu je proto nutno posuzovat podle pokynů z roku 2000. A naopak každou podporu poskytnutou před tímto dnem je nutno posuzovat podle ustanovení a postupů platných před 1. lednem 2000. Dotčené podpory byly poskytovány od roku 1996.
(37)
Jelikož se jedná o státní podpory financované pomocí parafiskálního poplatku, Komise musela přezkoumat jak opatření financovaná podporami, tak financování samotných podpor.
5.1 PODPORY
5.1.1 Propagační činnosti
(38)
Komise připomněla, že slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2002 je nutno ověřovat podle rámce pro státní podpory v oblasti propagace zemědělských produktů a některých produktů neuvedených v příloze II Smlouvy o založení EHS (12) a že slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu je nutno ověřovat podle pokynů Společenství ke státním podporám v oblasti propagace produktů uvedených v příloze i Smlouvy o ES a některých produktů neuvedených v příloze I (13). Oba dokumenty v podstatě sdílejí stejné zásady a stanoví zejména negativní a pozitivní kritéria, jež je nutno dodržet. Pokud jde o strop podpor, musí být tyto činnosti financovány odvětvím v minimální výši 50 % nákladů. V tomto konkrétním případě byla opatření plně financována parafiskálními poplatky, a finanční úsilí subjektů z oboru tak dosahuje této úrovně. Ve fázi zahájení vyšetřovacího řízení tak Komise soudila, že platné podmínky byly splněny.
5.1.2 Činnosti v oblasti technické pomoci
(39)
Komise připomněla, že slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2000 je nutno ověřovat podle postupů Komise vycházejících z návrhu vhodných opatření týkajících se podpor poskytnutých státem v odvětví chovatelství a produktů chovatelství (14) a že slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu je nutno ověřovat podle zemědělských pokynů. Postupy Komise použitelné před rokem 2000 a zemědělské pokyny v podstatě sdílejí stejné zásady. Pro tento typ podpor jsou tak povoleny podpory poskytnuté ve výši 100 % způsobilých nákladů. Podpory kromě toho musí být přístupné všem subjektům z oboru, které by případně mohly projevit zájem. Ve fázi zahájení vyšetřovacího řízení tak Komise soudila, že platné podmínky byly splněny.
5.1.3 Činnosti v oblasti výzkumu a pokusů
(40)
Komise připomněla, že slučitelnost těchto podpor je nutno ověřovat podle rámce Společenství pro poskytování státních podpor na výzkum a vývoj (15) a sdělení Komise týkající se změny tohoto rámce (16). S vnitřním trhem je tak slučitelná míra podpory, jež může dosáhnout výše 100 %, pokud jsou splněny následující čtyři podmínky: podpora představuje pro odvětví obecný zájem; informace je uveřejněna v příslušném tisku; výsledky prací jsou poskytnuty na rovném základě jak z hlediska nákladů, tak z hlediska času; podpora splňuje mezinárodní obchodní kritéria odsouhlasená EU. Ve fázi zahájení vyšetřovacího řízení tak Komise soudila, že platné podmínky byly splněny.
5.1.4 Činnosti financované z poplatku FNE
(41)
Komise si kladla otázky o přesné povaze činností financovaných z poplatku FNE, jejichž předmětem bylo podněcovat k restrukturalizaci organizací služeb a přispívat k jejich přizpůsobení budoucím potřebám chovatelů a k udržitelnosti společných prostředků v oblasti genetického vývoje a aplikovaného výzkumu. Podle francouzských orgánů byly příjmy z tohoto poplatku údajně použity na genetická vylepšování, systém genetických informací, biotechnologii a hospodářské studie. Tyto dílčí informace byly nedostatečné k tomu, aby Komisi umožnily konstatovat slučitelnost těchto činností s případně použitelnými ustanoveními Společenství. Ve fázi zahájení vyšetřovacího řízení tak Komise nebyla schopna dospět k závěru, že činnosti financované z poplatku FNE byly slučitelné se Smlouvou o ES (17).
5.2 FINANCOVÁNÍ PODPOR
5.2.1 Poplatek z masa
(42)
Od 1. ledna 1996 podléhají tomuto poplatku mimo jiné živé kusy hovězího dobytka a ovcí odesílané do jiných členských států a také produkty z hovězího a skopového masa odesílané do jiných členských států, ačkoliv pro tyto produkty bylo v roce 2001 zavedeno částečné vracení tohoto poplatku. Podle rozsudku Soudního dvora Evropské unie (dále jen „Soudní dvůr“) (18) je nutno určitou daň považovat za porušení zákazu diskriminace stanoveného v článku 110 SFEU, pokud výhody z přidělení příjmu ze zdanění využívají obzvláště ty ze zdaněných vnitrostátních produktů, které jsou zpracovávány nebo uváděny do oběhu na vnitrostátním trhu, a tyto výhody částečně vyrovnávají náklady, jež jsou s nimi spojeny, a tak znevýhodňují vyvážené vnitrostátní produkty.
(43)
Ve fázi vyšetřovacího řízení se Komise domnívala, že příjmy z poplatku z produktů a živých zvířat odesílaných do jiných členských států, jenž byly určeny na financování činností prováděných organizací Interbev v oblasti propagace, technické pomoci, výzkumu a pokusů, mohou představovat financování podpory neslučitelné s vnitřním trhem z hlediska Smlouvy, a to zejména jejího článku 107, a že tak státní podpory financované tímto způsobem nebyly zřejmě slučitelné s uvedenou Smlouvou. Poplatek totiž mohl znevýhodňovat produkci těchto zvířat za účelem jejich vývozu do jiných členských států, protože přidělení prostředků mohlo svou povahou zvýhodňovat vnitrostátní produkci uváděnou do oběhu ve Francii na úkor vyvážené vnitrostátní produkce a protože výše poplatku nezohledňovala různou míru zisku dosahovanou u vnitrostátních produktů podle toho, zda jsou uváděny do oběhu ve Francii nebo mimo ni.
5.2.2 Poplatek FNE
(44)
Na základě informací dostupných v okamžiku zahájení vyšetřovacího řízení neměla Komise ve fázi vyšetřovacího řízení k dispozici prvky, které by ukazovaly na to, že tomuto poplatku podléhala dovážená zvířata nebo zvířata odesílaná do jiných členských států.
6. SLUČITELNOST POVINNÝCH DOBROVOLNÝCH POPLATKŮ SE SYSTÉMEM SPOLEČNÉ ORGANIZACE TRHŮ
(45)
Pokud jde o otázku slučitelnosti povinných dobrovolných poplatků se systémem společné organizace trhů (dále jen „SOT“) v souvislosti s rozsudkem ze dne 22. května 2003 ve věci Freskot (19), Komise se domnívala, že v tomto konkrétním případě povinné dobrovolné příspěvky zřejmě nezasahují přímo nebo nepřímo do cen dotčených konečných produktů, protože vybírání poplatků nemá vliv na cenu produktů, které jsou určovány volným trhem. Zatížení uzenářských výrobků a chovaných zvířat je tak zrušeno výhodou představovanou financovanými činnostmi. Je proto možno soudit, že účinky výběru poplatků na ceny jsou omezené nebo neexistují.
III. KOMENTÁŘE FRANCIE
(46)
Dopisy ze dne 8. a 10. října 2003 předložily francouzské orgány své připomínky k rozhodnutí Komise o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ohledně dotčeného opatření podpory.
(47)
Dopisy ze dne 13. září a 29. listopadu 2005 předložily francouzské orgány další připomínky jako odpověď na žádosti o dodatečně informace, jež jim zaslala Komise.
(48)
Po žádosti o dodatečné informace zaslané Komisí dne 25. února 2011 a jednání, jež proběhlo dne 29. března 2011, francouzské orgány předložily další připomínky dopisem ze dne 24. května 2011.
(49)
Francouzské orgány berou na vědomí, že se Komise domnívá, že lze prostředky pocházející z takovýchto meziodvětvových poplatků, které se staly povinnými, přirovnat k parafiskálním poplatkům, které by mohly vést k narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu. Francouzské orgány berou také na vědomí, že opatření měla být oznámena. Poté podávají následující sdělení:
1. ROZSAH PŘEZKUMU KOMISE PODLE FRANCOUZSKÝCH ORGÁNŮ
(50)
Pokud jde o poplatky vybírané podle meziodvětvových dohod ze dne 15. června 1994 ve prospěch fondu chovatelství a ze dne 18. prosince 1995 ve prospěch organizace Interbev, francouzské orgány měly za to, že Komise zahájila jejich přezkum dopisy ze dne 16. ledna 1995 (podpora NN 34/95) a ze dne 18. března 1996 a uzavřela jej dopisem (SG (96) D/6396) ze dne 15. července 1996, přičemž dospěla k závěru, že „předmětná opatření spadají výlučně do oblasti působnosti nařízení (EHS) č. 2328/91 a musí být předmětem přezkumu podle tohoto nařízení. Čl. 35 odst. 2 tohoto nařízení přitom vylučuje použití článků 92 a 93 Smlouvy“.
(51)
Jako odpověď Komisi, která zdůraznila, že se v té době nevyjádřila k ostatním činnostem prováděným organizací Interbev (protože věc NN 34/95 se týkala pouze investic do restrukturace chovu skotu bez tržní produkce mléka), francouzské orgány tvrdily, že se k tomu vyjádřily v odpovědi na dopis Komise ze dne 18. března 1996 těmito slovy: „národní fond chovatelství je skutečně určen k tomu, aby vylepšoval výběr v chovatelství a podporoval výzkum, a to zejména v oblasti genetiky. […]“ (dopis ze dne 13. září 2005).
(52)
Francouzské orgány se domnívají, že Komise byla plně informována o existenci činností v oblasti komunikace, propagace, výzkumu a pokusů financovaných organizací Interbev a že v rámci této věci mohla zaslat francouzským orgánům žádosti o dodatečné informace. Jelikož Komise na toto sdělení nereagovala, francouzské orgány dospěly k závěru, že sdělené informace Komisi uspokojují.
(53)
V pozdější odpovědi Komisi, která připomněla zaslání žádosti o dodatečné informace (30. května 1996) následkem výše uvedeného dopisu, francouzské orgány na jedné straně tvrdily, že nikdy žádosti o dodatečné informace neobdržely, a na druhé straně, že se domnívaly, že nečinnost Komise mezi 30. květnem 1996 a 2. říjnem 2001 představovala nevyslovený souhlas se slučitelností činností, o nichž věděla.
(54)
Francouzské orgány navíc tvrdí, že Komise byla informována o činnostech v oblasti komunikace prováděných organizací Interbev v rámci věci C-18/95, která se týkala opatření ve prospěch odvětví chovu ovcí.
(55)
Jelikož Komise od té doby nepokračovala v přezkumu těchto dohod, francouzské orgány se domnívají, že oprávněně usoudily, že Komise nemá námitky proti jejich provádění.
(56)
Za těchto podmínek se francouzské orgány domnívaly, že toto řízení se týká pouze meziodvětvové dohody ze dne 12. června 2001.
(57)
Dopisem ze dne 24. května 2011 a během jednání, jež se konalo dne 29. března 2011, francouzské orgány nakonec Komisi předaly údaje za celé dotčené období.
2. DŮVODY OPRAVŇUJÍCÍ PODLE FRANCOUZSKÝCH ORGÁNŮ NEOZNÁMENÍ PODPORY
(58)
Pokud jde o činnosti prováděné díky příjmům z poplatků vybíraných na základě nových meziodvětvových dohod z 12. června 2001 ve prospěch organizace Interbev a FNE, francouzským orgánům se nejevilo jako nutné je oznamovat, protože jsou financovány výlučně ze soukromých prostředků vybíraných v dotčeném odvětví.
3. ČINNOSTI PROVÁDĚNÉ ORGANIZACÍ INTERBEV
(59)
Pokud jde o činnosti prováděné organizací Interbev, francouzské orgány berou na vědomí, že je Komise po analýze informací, které jí byly předány dopisem ze dne 9. listopadu 2001, považuje za slučitelné s pokyny Společenství týkajícími se státních podpor v odvětví zemědělství (2000-2006) a s pokyny Společenství týkajícími se státní podpory na propagaci zemědělských produktů a některých produktů neuvedených v příloze I. Potvrzují, že během období dotčeného tímto rozhodnutím, Interbev financovala tyto činnosti v oblasti propagace, technické pomoci, výzkumu a pokusů za stejných podmínek jako činnosti dříve popsané v dopisu ze dne 9. listopadu 2001.
4. ČINNOSTI V OBLASTI VÝZKUMU A TECHNICKÉ POMOCI PROVÁDĚNÉ PROSTŘEDNICTVÍM FNE
(60)
Pokud jde o FNE, francouzské orgány poskytly v odpovědi na rozhodnutí o zahájení řízení (dne 8. a 10. října 2003) následující vysvětlení.
(61)
U činností prováděných díky prostředkům FNE se jedná o činnosti v oblasti technické pomoci a aplikovaného výzkumu. Francouzské orgány potvrdily, že tyto činnosti byly koncipovány při dodržení bodů 14 a 17 pokynů Společenství týkajících se státních podpor v oblasti zemědělství (2000-2006).
(62)
Nejprve je upřesněno, že prostředky shromážděné FNE sloužily k následujícím činnostem:
a)
společné činnosti v oblasti genetického vylepšování;
b)
informatizovanému systému správy informačních systémů chovů;
c)
pracím v oblasti aplikovaného výzkumu;
d)
hospodářským studiím;
e)
různým činnostem.
4.1 OBLAST GENETIKY
(63)
V oblasti genetiky se účast FNE přísně omezuje na provázení některých společných činností prováděných v rámci vnitrostátního opatření na genetické vylepšování (Dispositif National d’Amélioration Génétique) a definovaných Národní komisí pro genetické vylepšování (Commission Nationale d’Amélioration Génétique - CNAG), jež sdružuje zástupce státu, oboru, výzkumu a školství.
(64)
Financování poskytovaná FNE jsou hlavně věnována na provázení činností oboru genetiky Institutu chovatelství, jehož úkolem je zejména: podpora organizacím v terénu, které přispívají ke genetickému pokroku u přežvýkavců; vypracování, údržba a vývoj specifikací, kterými se stanoví postupy v terénu; kontrola postupů zhodnocení a evidování údajů nutných pro genetické posouzení reprodukčních zvířat ve společných informačních systémech; přizpůsobení postupů indexace ve spolupráci s ústavem INRA; zavedení postupů výměny informací na mezinárodní úrovni a šíření úředních rejstříků ve Francii.
4.2 OBNOVA A ROZVOJ INFORMAČNÍCH SYSTÉMŮ V ODVĚTVÍ CHOVATELSTVÍ
(65)
V rámci své činnosti v oblasti obnovy a rozvoje informačních systémů v odvětví chovatelství se FNE podílí na obnově systému genetických informací (système d’information génétique - SIG). Tato obnova byla zahájena v roce 1995 a prosadila se při modernizaci společného informačního systému zavedeného před více než 20 lety a jeho sjednocení za účelem účinnější správy genetických údajů a zároveň umožnila zahrnutí nových funkcí nutných pro indexaci a snížení nákladů.
(66)
FNE se mimo to podílel na studii právní, technické a hospodářské proveditelnosti projektu profesionálního informačního systému v odvětví chovatelství (SPIE), jehož cílem je zajistit odvětvové a meziodvětvové zhodnocení úředních identifikačních údajů a dalších údajů, které lze zajistit.
4.3 ZÁSAHY V OBLASTI APLIKOVANÉHO VÝZKUMU
(67)
FNE podporuje několik programů aplikovaného výzkumu a má v úmyslu pokračovat ve své účasti na studiích věnovaných otázkám, jež pro odvětví chovatelství představují předmět obecného zájmu, jako je např. podpora programu aplikovaného výzkumu a přenosu biotechnologií reprodukce (přenos embryí, zjišťování pohlaví, oplodnění in vitro, klonování). Tyto práce se týkají nových postupů vycházejících z embryologie, které jsou mimořádně zajímavé z hlediska budoucího používání molekulárních indikátorů a výběru pomocí indikátorů. Program vedl ke konkrétním výsledkům, a to značnému zlepšení úspěšnosti klasického přenosu embryí, vypracování a optimalizaci francouzské metody zjišťování pohlaví u embryí, vypracování metody punkcí vaječných buněk v růstové fázi a zlepšení techniky oplodnění in vitro.
(68)
FNE se také podílel na pilotním výzkumném programu v oblasti homologní rekombinace. Tento projekt, který vedl ústav INRA, se týkal kontrolované modifikace genomu zvířat za použití metody transgeneze a byl zaměřen na zavedení transgenu na určité místo v DNA. Toto cílené zavedení genu má umožnit nahrazení jednoho genu druhým bez použití geneticky modifikovaných organizmů.
(69)
FNE se vedle toho podílel na programu IDEA, pokud jde o identifikaci skotu a ovcí. Přispěl rovněž na financování vnitrostátních programů vybraných v rámci programu Společenství IDEA věnovaného zlepšení spolehlivosti identifikace zvířat za použití nových postupů při využití elektroniky.
4.4 PRÁCE V OBLASTI HOSPODÁŘSKÝCH STUDIÍ
(70)
FNE se podílel na financování hospodářských studií, které potřebovaly chovatelské organizace, aby mohly zejména reagovat na otázky vyvolané jednotlivými reformami SZP, rozšířením Evropy, krizemi posledních let a vývojem na mezinárodním poli.
(71)
Všechny tyto studie byly vypracovány pod vedením tzv. „Hospodářské skupiny pro dobytek“ („Groupe Économique du Bétail“ - GEB) řízené Chovatelským ústavem (Institut de l’Élevage), který zaručuje propojení různých prací požadovaných oborem a jejich komplementaritu s jinými stávajícími studiemi.
(72)
Prováděné práce mají za konkrétní výsledek monitorování hospodářské situace v odvětvích mléka a masa ve Francii a v Evropě, vypracování měsíčních hospodářských podkladů, v nichž jsou do hloubky analyzovány aspekty hospodářství v oblasti živočišné produkce ve Francii, v Evropě a ve světě, a specificky zaměřené činnosti jako monitorování cen, výrobních nákladů a jednání na úrovni Společenství a Mezinárodní obchodní organizace.
(73)
Hospodářské monitorovací středisko vytvořené v rámci GEB shromažďuje konkrétní znalosti o fungování podniků, jimiž disponuje chovatelská síť, a zajišťuje součinnost mezi přístupy na mikroúrovni a makroúrovni.
4.5 RŮZNÉ ČINNOSTI
(74)
FNE jednorázově podporuje zahájení nových stmelujících programů určených ke snadnějšímu přizpůsobení chovatelství novým vývojům v sociální a hospodářské oblasti, jako je zavedení kodexu správných chovatelských postupů, který se prosazuje jako nejvýznamnější společný postup tohoto typu v Evropě, a zahájení projektu komunikace o povolání chovatele následkem druhé krize BSE s cílem obnovit vzájemné pochopení mezi chovateli a občany.
4.6 RÁMEC SPOLEČENSTVÍ
(75)
Francouzské orgány zdůraznily, že všechny financované činnosti mají pro všechny chovatele skotu a ovcí skutečně povahu obecného zájmu a že se nikdy nejedná o činnosti, jež by přinášely prospěch pouze jednotlivým subjektům nebo zvláštním skupinám subjektů.
(76)
U těchto prací a výzkumu finanční účast FNE nejčastěji nepřesahuje 50 % nákladů. U některých jednorázových projektů může být sice vyšší než 50 %, ale míra podpory nikdy nepřesahuje 100 %.
4.6.1 Technická pomoc
(77)
Hospodářské studie jsou financovány za dodržení na jedné straně stropu ve výši 100 000 EUR na chovatele a období tří let a na druhé straně pravidla přístupu všech chovatelů k jejich výsledkům.
4.6.2 Aplikovaný výzkum
(78)
Francouzské orgány potvrdily, že údaje z každé hospodářské studie stejně jako údaje shromážděné na konci každého výzkumného programu, jakmile jsou konečné, jsou šířeny v širokém měřítku. Výsledky všech prací podporovaných fondem jsou systematicky zveřejňovány a šířeny, aby jich chovatelé a jejich organizace v terénu mohly využívat a mít k nim přístup bez diskriminace.
(79)
Používají se dva hlavní kanály šíření: profesní chovatelské organizace a ústav chovatelství, a to prostřednictvím technických a hospodářských publikací široce šířených mezi chovateli a praktickými odbornými pracovníky.
(80)
Vzhledem k povaze obecného zájmu prací se nepočítá s žádným výdělečným využitím výsledků. Skutečnými příjemci činností jsou skutečně všichni chovatelé skotu a ovcí, mezi kterými jsou šířeny teoretické a praktické výsledky prací.
(81)
Financované studie neposkytují producentům a zpracovatelům žádné přímé platby.
5. POPLATKY Z DOVÁŽENÝCH ZVÍŘAT A MASA
5.1 POPLATKY ORGANIZACI INTERBEV
(82)
Pokud jde o zdanění masa dovezeného do Francie z chovů jiných členských států nebo třetích zemí, Komise byla schopna na základě informací, které francouzské orgány postupně předkládaly, dojít ke zjištění, že meziministerské vyhlášky z roku 1995 a 2001 o rozšíření meziodvětvových dohod vždy z oblasti působení vyjímaly poplatky z dováženého masa.
5.2 POPLATKY FNE
(83)
Komise dále zjistila skutečnost, že poplatek vybíraný ve prospěch FNE mohl být uplatněn na zvířata chovaná mimo vnitrostátní území, ale dovezená do Francie za účelem jejich porážky.
(84)
V dopise ze dne 6. října 2003 francouzské orgány vzaly na vědomí důležitost této námitky, pokud jde o zásady právních předpisů Společenství. Zavázaly se proto ke změně znění dohody tak, aby se vyloučil jakýkoliv poplatek u zvířat chovaných mimo vnitrostátní území, ale dovezených do Francie za účelem jejich porážky. Francouzské orgány vyjádřily svůj záměr doručit Komisi nové znění, jakmile bude nová dohoda dokončena a podepsána.
(85)
Dodaly k tomu, že dovoz živých zvířat je ve skutečnosti okrajovou záležitostí a nepředstavuje riziko narušení hospodářské soutěže. Podle celních orgánů představoval dovoz „velkých vykrmených kusů hovězího dobytka“ v roce 200 124 933 kusů a 22 250 kusů v roce 2002. Jelikož vnitrostátní porážky dosahují řádově 4 milionů kusů, dovoz živých zvířat tak přestavuje pouze 0,58 % všech poražených kusů. Více než 70 % tohoto dovozu navíc představují drahá zvířata s vysokou zmasilostí určená zvláštní skupině spotřebitelů na severu Francie. Vzhledem k průměrným dovozním cenám těchto zvířat (podle celní správy: 1,50 EUR/kg živé hmotnosti, tzn. 2,5 EUR za kilogram čisté hmotnosti) by poplatek FNE vybíraný z těchto zvířat musel představovat řádově tisícinu hodnoty zvířete.
(86)
Podle francouzských orgánů byly vybrané povinné dobrovolné poplatky na jedné straně minimální, protože neplacení poplatku z dovezených zvířat bylo časté a nakonec se stalo systematické, a na druhé straně byla výše dotčených povinných dobrovolných poplatků v poměru k hodnotě zvířat tak nízká, že nemohla vést k narušení hospodářské soutěže. V dopise ze dne 24. května 2011 francouzské orgány předložily vytištěné příklady výpočtu poplatků a prohlášení podniků, které prokazují, že v některých případech mohlo docházet k vracení, aniž by toto bylo povinné.
(87)
Dopisy ze dne 13. září 2005 a 24. května 2011 francouzské orgány potvrdily, že se poplatek FNE týká od roku 2003 pouze zvířat chovaných a poražených ve Francii (20).
6. POPLATKY ZE ZVÍŘAT A MASA ODESLANÝCH DO JINÝCH ČLENSKÝCH STÁTŮ
6.1 POPLATKY ORGANIZACI INTERBEV
(88)
Pokud jde o poplatek vybíraný u masa odesílaného do jiných členských států, Komise zmínila riziko diskriminace spojené se systémem poplatků, který by nezohledňoval odeslání některých produktů podléhajících poplatku mimo vnitrostátní území, a vyjádřila obavu, že podobné opatření upřednostňuje vnitrostátní produkci uváděnou do oběhu ve Francii.
(89)
Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 16 a následujících, maso odesílané do jiných členských států podléhalo povinnému dobrovolnému poplatku ve výši 0,0126 EUR/kg a ve výši 0,024 EUR/kg od meziodvětvové dohody ze dne 12. června 2001. Od zmíněné dohody se k tomu počítalo se systémem vracení ve výši 0,010 EUR/kg.
(90)
Pokud jde o povinné dobrovolné poplatky, jimž podléhala zvířata odesílaná do jiných členských států, francouzské orgány v dopise ze dne 24. května 2011 podaly vysvětlení, aby prokázaly, že tyto povinné dobrovolné poplatky byly přiměřené přínosu plynoucímu z činností financovaných těmito poplatky.
(91)
Francouzské orgány vysvětlily, že odesílání živých zvířat se týkalo odstávčat skotu. Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 17 a následujících, tato zvířata podléhala povinnému dobrovolnému poplatku počítaného z kusu a ne z kilogramu masa.
(92)
Francouzské orgány předložily výpočet umožňující posoudit rovnocennost mezi hmotností za kus a za kilogram. Meziodvětvová dohoda ze dne 25. července 1995 totiž uváděla, že povinný dobrovolný poplatek je u porážky ve výši 0,084 FRF za kilogram jatečně upraveného těla a u odeslání živých zvířat ve výši 7 FRF za kus dospělého dobytka (článek 4). Ovšem odstávče váží řádově 250 až 280 kg živé hmotnosti, což se přemění na průměrnou hmotnost masa (poměr 65 %) ve výši 163 kg. Poplatek ve výši 7 FRF za kus tak odpovídal poplatku ve výši 0,042 FRF za kilogram, což představuje polovinu poplatku z masa.
(93)
Meziodvětvová dohoda ze dne 12. června 2001 převzala tento systém při dodržení stejné rovnocennosti. Částky (vyjádřené v EUR) byly následující: povinný dobrovolný poplatek u porážky ve výši 0,024 EUR za kilogram jatečně upraveného těla (článek 2) a povinný dobrovolný poplatek při odeslání živých zvířat ve výši 1,7 EUR za kus dospělého skotu (článek 4). Poplatek ve výši 1,7 EUR za kus dospělého skotu tak odpovídal poplatku ve výši 0,0104 EUR za kilogram, což představuje polovinu poplatku z masa.
(94)
Francouzské orgány se domnívají, že celkové příjmy (38 136 670 EUR) z povinného dobrovolného poplatku vybíraného u produktů odesílaných do jiných členských států (živá zvířata a maso) představovaly 15 % celkových příjmů ze všech povinných dobrovolných příspěvků vybíraných organizací Interbev v období 1995 až 2004 (tzn. 252 855 282 EUR). Za použití komplexního přístupu k období 1995-2004 se francouzské orgány domnívají, že uvedené příjmy jsou správně nastaveny úměrně k činnostem, z nichž měly údajně prospěch produkty odeslané do jiných členských států.
(95)
Francouzské orgány dále uvádějí, že zvířata a maso odeslaná mimo Francii měla na jedné straně prospěch z činností prováděných mimo vnitrostátní území v celkové výši 21 490 848 EUR a na druhé straně z činností, jež byly přínosné pro všechna zvířata a produkty bez ohledu na jejich místo určení. Francouzské orgány se domnívají, že u všech těchto činností prospěšných pro všechna zvířata a produkty, které představují celkovou částku 91 231 075 EUR, lze oprávněně odhadovat, že pouze 28 280 000 EUR bylo použito na financování činností prováděných mimo vnitrostátní území.
(96)
U činností, které se týkaly konkrétně vyvážených zvířat a produktů, se jednalo zejména o propagační akce (např. mezinárodní veletrhy, oborové informační akce a akce v oblasti vztahů s veřejností, zelený týden v Berlíně, kurzy školení v bourání organizované v zahraničí). U činností, které se týkaly všech zvířat a produktů bez ohledu na to, zda se jejich trh nachází ve Francii nebo mimo ni, se jednalo zejména o reklamní akce jako kampaně o „kvalitním evropském hovězím mase“, vnitřnostech, „plemenech chovaných na maso“ a určitý počet výzkumných činností věnovaných bezpečnosti potravin, dobrým životním podmínkám zvířat, řízení kvality, charakterizaci produktu, postupům při osvědčování a zpětné vysledovatelnosti u hovězího masa, jejichž výsledky byly široce šířeny jak ve Francii, tak mimo ni.
(97)
Francouzské orgány soudí, že produkty odesílané mimo Francii měly prospěch z činností prováděných meziodvětvovou organizací v celkové výši 49 770 000 EUR. Tuto částku je nutno srovnat s povinnými dobrovolnými poplatky, které se u nich musely uhradit, to znamená 38 136 670 EUR. Podíl povinných dobrovolných poplatků z francouzské produkce vyvezené v období 1995-2004 byl vyrovnaný v poměru k přínosu, který měla tato produkce z činností financovaných organizací Interbev.
6.2 POPLATKY FNE
(98)
V dopise ze dne 13. září 2005 francouzské orgány potvrdily, že odesílané produkty nepodléhaly jako takové poplatku FNE.
IV. POSOUZENÍ PODPORY
(99)
Články 107 a 108 SFEU se vztahují na všechny zemědělské produkty uvedené v její příloze I a podléhající jedné ze společných organizací trhu (všechny zemědělské produkty, kromě koňského masa, medu, kávy, líhu zemědělského původu, octu vyrobeného z lihu a korku) podle různých předpisů, kterými se řídí příslušné společné organizace trhu.
1. EXISTENCE PODPORY VE SMYSLU ČL. 107 ODST. 1 SFEU
(100)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li tato smlouva jinak.
(101)
Ve zvažované době byly články 107 až 109 SFEU použitelné na odvětví hovězího masa na základě článku 40 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 (21) o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem. Před přijetím tohoto nařízení byly použitelné na stejné odvětví na základě článku 24 nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím masem (22). Na odvětví skopového a kozího masa byly použitelné na základě článku 23 nařízení Rady (ES) č. 2529/2001 ze dne 19. prosince 2001 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem (23). Před přijetím tohoto nařízení byly použitelné na stejné odvětví na základě článku 22 nařízení Rady (ES) č. 2467/98 ze dne 3. listopadu 1998 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem (24) a před jeho přijetím na základě článku 27 nařízení Rady (EHS) č. 3013/89 ze dne 25. září 1989 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem (25).
(102)
V současné době jsou články 107 až 109 použitelné na obě odvětví uvedená v bodě odůvodnění 32 a následujících tohoto rozhodnutí na základě článku 180 nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (26) (27).
1.1 EXISTENCE SELEKTIVNÍ VÝHODY
(103)
Podle Soudního dvora se za podpory považují zásahy, které mohou v jakékoli formě přímo nebo nepřímo zvýhodňovat podniky nebo které musejí být považovány za hospodářské zvýhodnění, které by podnik-příjemce za obvyklých tržních podmínek nezískal (28). V tomto konkrétním případě poskytnutá podpora zvýhodnila některé podniky činné v odvětví chovu skotu a ovcí, a to prováděním činností, jež mohly přinést prospěch producentům nebo odvětvím oborů zastupovaných organizací Interbev.
(104)
Kromě toho jsou, stále podle ustálené judikatury Soudního dvora, považovány za podpory zásahy, které v různých formách snižují výdaje běžně zatěžující rozpočet podniku a které, aniž by byly dotacemi v přesném slova smyslu, jsou ve skutečnosti stejné povahy a mají stejné dopady (29).
(105)
Pokud jde o existenci zvýhodnění, je nutno jej prokázat na úrovni možných příjemců činností ve prospěch odvětví masa a také na úrovni dotčených meziodvětvových poplatků a jejich financování. V tomto konkrétním případě poskytnutá podpora zvýhodnila některé podniky činné v odvětví chovu skotu nebo ovcí, a to prováděním činností, jež mohly přinést prospěch producentům odvětví.
1.2 PODPORA POSKYTNUTÁ STÁTEM NEBO ZE STÁTNÍCH PROSTŘEDKŮ
(106)
Podle ustálené judikatury Soudního dvora je pro to, aby bylo možno označit výhodu za státní podporu, zaprvé nutno, aby byla poskytnuta přímo nebo nepřímo ze státních prostředků, a zadruhé, aby byla přičitatelná státu (30).
(107)
Pokud jde o povahu poplatků v tomto konkrétním případě (povinné dobrovolné poplatky), Komise soudí, že se jedná o parafiskální poplatky, tzn. o veřejné prostředky. Komise založila své posouzení na následujících úvahách.
(108)
Nejprve je nutno zdůraznit, že podle ustálené judikatury a zejména bodu odůvodnění 139 rozsudku ve věci Salvat (31) není rozlišení mezi soukromým a veřejným subjektem „rozhodujícím prvkem pro uplatnění Smlouvy na státní podpory“. Rozsudek ve věci Ladbroke (32) navíc jasně potvrzuje, že čl. 107 odst. 1 SFEU „zahrnuje veškeré finanční prostředky, které může veřejný sektor ve skutečnosti použít k podpoře podniků, aniž by bylo rozhodné, zda tyto prostředky trvale patří k majetku veřejného sektoru. V důsledku toho, i když částky (…) nejsou trvale ve vlastnictví státní pokladny, skutečnost, že zůstávají neustále pod veřejnou kontrolou, a tudíž jsou k dispozici příslušným státním orgánům, je postačující k tomu, aby byly kvalifikovány jako státní prostředky a dotčené opatření spadalo do pole působnosti čl. 107 odst. 1 Smlouvy“.
(109)
Na základě této judikatury Komise soudí, že skutečnost, že dotčené povinné dobrovolné poplatky spočívají v příspěvcích soukromého sektoru a že nejsou státu trvale k dispozici, nestačí, aby bylo možno dojít závěru, že nespadají do pole působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU. Komise musí v tomto ohledu také přezkoumat míru kontroly vykonávané státem ohledně příjmů z dotčených povinných dobrovolných příspěvků a jeho možnosti směrovat použití prostředků na financování opatření podpory.
(110)
Ve zkoumaném případě Komise zaznamenává, že schválení vládou v podobě uznání přiznané organizaci Interbev je předběžnou podmínkou k zavedení povinných dobrovolných poplatků. I když je organizace Interbev soukromoprávním subjektem, znamená to, že její schopnost zavést ve svém odvětví činnosti povinné dobrovolné poplatky je podřízena souhlasu státu s jejím fungováním a jejími cíli (viz bod odůvodnění 14 tohoto rozhodnutí).
(111)
Zemědělský zákoník také stanoví, že poplatky se stávají povinnými pro všechny členy dotčeného oboru, jakmile je jejich platnost rozšířena meziministerskou vyhláškou (viz bod odůvodnění 10 tohoto rozhodnutí). Z uvedeného vyplývá, že tento typ poplatků vyžaduje, aby mohl plně projevit svůj účinek, akt orgánu veřejné moci (33).
(112)
Na základě těchto skutečností Komise zjišťuje, že zkoumané povinné dobrovolné poplatky lze považovat za poplatky pod kontrolou státu a představující státní prostředky.
(113)
Zadruhé, využití příjmů z povinných dobrovolných příspěvků je určeno cíli a rámcem fungování meziodvětví v podobě stanovené v zemědělském zákoníku (viz body odůvodnění 7 až 10). Stát tím má možnost směrovat použití příjmů z povinných dobrovolných poplatků na financování opatření podpory prováděných organizací Interbev. Výhody poskytované organizací Interbev tak lze považovat za přičitatelné státu.
(114)
Kromě toho je nutno připomenout, že Soudní dvůr ve věci C-345/02 Pearle (34) určil určité ukazatele, které umožňují stanovit či ne, zda je nutno považovat či ne parafiskální poplatky za státní prostředky přičitatelné státu, pokud jsou vybírány v hlavní míře meziodvětvovou organizací ve prospěch svých členů.
(115)
Podle zkoušky navržené Soudním dvorem v této věci se povinné poplatky shromažďované zprostředkujícím subjektem, který zastupuje podniky určitých hospodářských odvětví, nepovažují za státní prostředky, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
dotčené opatření je zavedeno profesním orgánem, který zastupuje podniky a zaměstnance odvětví a neslouží jako nástroj k provádění politik stanovených státem;
b)
cíle dotčeného opatření jsou v plné míře financovány z příspěvků podniků daného odvětví;
c)
o způsobu financování a míře/výši příspěvků rozhodují v profesním orgánu daného odvětví zástupci zaměstnavatelů a zaměstnanců bez jakéhokoliv zasahování státu;
d)
poplatky jsou povinně používány k financování opatření bez možnosti zásahu státu.
(116)
Je zřejmé, že dotčené opatření nesplňuje všechny podmínky rozsudku ve věci Pearle. Zaprvé, existence, úkoly a fungování organizace Interbev jsou regulovány vnitrostátními právními předpisy (viz body odůvodnění 10 a 14) a její financování z povinných dobrovolných příspěvků vyžaduje zásah státu (viz bod odůvodnění 10). Článek 632-2-1 zemědělského zákoníku navíc stanoví, že meziodvětvové organizace přispívají k provádění vnitrostátních hospodářských politik a politik Evropské unie a mohou být upřednostňovány při přidělování veřejných podpor. Interbev lze proto považovat za nástroj k provádění politiky podporované státem a provádějící činnosti v obecném zájmu meziodvětvové organizace (viz body odůvodnění 40, 61 a následující). K tomu stanovy organizace Interbev uvádějí, že rozpočty meziodvětvové organizace mohou přijímat přímou dotaci od státu. Pokud jde potom o obecný zájem financovaných výzkumných činností (viz bod odůvodnění 10), nelze s jistotou zjistit, že v tomto konkrétním případě jsou příjemci podpor vždy subjekty povinné k poplatkům.
(117)
Vzhledem k výše uvedeným úvahám dospívá Komise k závěru, že dotčená opatření jsou přičitatelná státu a jsou financována ze státních prostředků.
1.3 OVLIVNĚNÍ OBCHODU A NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE
(118)
Aby podpory spadaly do pole působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, musí kromě toho ovlivňovat hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy. Toto kritérium předpokládá, že příjemci podpor vykonávají hospodářskou činnost.
(119)
Za účelem zjištění, zda tato podpora spadá do pole působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, je nutno závěrem určit, jestli tato podpora může ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž.
(120)
Soudní dvůr rozhodl, že obchod mezi členskými státy je nutno považovat za ovlivněný výhodou (35), pokud tato výhoda poskytnutá členským státem posílí postavení určité kategorie podniků v obchodě mezi členskými státy vůči jiným konkurenčním podnikům, což stačí na prokázání existence narušení hospodářské soutěže.
(121)
Skutečnost, že mezi členskými státy existuje v odvětví masa obchod, je dostatečně prokázána existencí společné organizace trhu v tomto odvětví (36). Například obchod v rámci Společenství s masnými produkty ve Francii představoval přibližně 15 % všech obchodů Unie s těmito produkty (37).
(122)
Poskytnuté podpory tak mohou ovlivnit obchod mezi členskými státy tím, že upřednostňují vnitrostátní výrobu na úkor výroby ostatních členských států. V době skutkového stavu, jehož se týká toto rozhodnutí, bylo odvětví masa mimořádně otevřené hospodářské soutěži na úrovni Společenství, a tím velmi citlivé na každé opatření ve prospěch výroby jednoho nebo jiného členského státu.
1.4 ZÁVĚR OHLEDNĚ POVAHY „PODPORY“ VE SMYSLU ČL. 107 ODST. 1 SFEU
(123)
Na základě předchozích úvah Komise soudí, že opatření zavedená v tomto konkrétním případě ve prospěch příjemců jim poskytují zvýhodnění, jehož nemohou využít ostatní subjekty, a narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, protože mohou ovlivnit obchod mezi členskými státy.
(124)
Z těchto důvodů dochází Komise k závěru, že dotčené opatření spadá pod čl. 107 odst. 1 SFEU a představuje státní podporu.
2. PŘEZKUM SLUČITELNOSTI PODPOR
2.1 ROZSAH PŮSOBNOSTI ROZHODNUTÍ
(125)
Jak je vysvětleno výše (viz bod odůvodnění 56), francouzské orgány se domnívají, že předmětné rozhodnutí by se mělo týkat pouze meziodvětvové dohody ze dne 12. června 2001.
(126)
V rámci podpory NN 34/95 neměla Komise informace o poplatcích FNE nebo o systému financování podpor spadajících do této záležitosti (38). Její stanovisko se kromě toho týkalo pouze podpor na investice ve prospěch některých chovatelů, a to zejména pokud jde o první nabytí zvířat. Komise také nezaujala stanovisko vůči systému povinných dobrovolných poplatků nebo vůči podporám na genetické vylepšení, systém genetických informací, biotechnologii či hospodářské studie, nebo vůči činnostem v oblasti propagace, technické pomoci, výzkumu a pokusů, jež byly financovány z poplatků organizaci Interbev a nebyly předmětem oznámení ve smyslu čl. 108 odst. 3 SFEU.
(127)
Francie se o těchto činnostech zmínila v rámci záležitosti NN 49/96 v dopise ze dne 29. dubna 1996, a to pouze o činnostech spadajících pod FNE.
(128)
V odpovědi na tento dopis si Komise přesto dopisem ze dne 30. května 1996 (VI/021559) vyžádala doplňující informace, aby pochopila povahu a rozsah finančních nástrojů usnadňujících restrukturalizaci chovatelských subjektů, které byly zapojeny do identifikace a výběru zvířat a činností v oblasti rozvoje. Komise také požádala o vyplnění popisujícího přehledu. Francouzské orgány ovšem na tento dopis nereagovaly a Komise se nikdy nevyslovila ke slučitelnosti dotčených činností s vnitřním trhem. Dopisem ze dne 9. července 2003 (39) Komise zahájila řízení ohledně předmětné podpory podle čl. 108 odst. 2 SFEU.
(129)
Meziodvětvové dohody ze dne 15. června 1994 ve prospěch fondu chovatelství a ze dne 18. prosince 1995 ve prospěch organizace Interbev a státní podpory financované těmito dohodami by se proto měly nadále přezkoumávat podle pravidel o státních podporách, protože je Komise neschválila.
(130)
Toto rozhodnutí se proto týká také dohod ze dne 15. června 1994 ve prospěch FNE a ze dne 18. prosince 1995 ve prospěch organizace Interbev. Při analýze těchto dohod se Komise nevyslovila k činnostem financovaným uvedenými meziodvětvovými poplatky.
(131)
Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 57, francouzské orgány s tímto výkladem implicitně souhlasily.
2.2 POUŽITÍ ČL. 107 ODST. 3 SFEU
(132)
Článek 107 SFEU uvádí výjimky z obecné zásady neslučitelnosti státních podpor se SFEU, ačkoliv některé z nich nejsou prokazatelně použitelné, a to zejména výjimky podle jeho odstavce 2. Ostatně se na ně neodvolávaly ani francouzské orgány.
(133)
Pokud jde o odchylky stanovené v čl. 107 odst. 3, je nutno během posuzování každého regionálního nebo odvětvového programu podpor a v případě každého jednotlivého provádění režimu podpor použít jejich přesný výklad. Mohou být především poskytnuty pouze v případě, kdy Komise může stanovit, že podpora je nutná k uskutečnění jednoho z dotčených cílů. Přiznat tyto odchylky podporám, které nezahrnují podobnou protihodnotu, by znamenalo umožnit nepříznivé ovlivnění obchodu mezi členskými státy a narušení hospodářské soutěže bez odůvodnění z hlediska zájmu Společenství a současně neoprávněně zvýhodnit subjekty určitých členských států.
(134)
Komise se domnívá, že dotčené podpory nejsou určeny k tomu, aby napomáhaly hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. a). Nejsou také určeny k tomu, aby napomohly uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu anebo aby napravily vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. b). Tyto podpory nejsou určené ani k tomu, aby propagovaly kulturu a zachování kulturního dědictví ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. d).
(135)
Čl. 107 odst. 3 písm. c) ale stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Aby podpory mohly využít odchylky stanovené ve výše citovaném článku, musí přispívat k rozvoji dotyčného odvětví.
2.3 URČENÍ POKYNŮ POUŽITELNÝCH NA NEOZNÁMENÁ OPATŘENÍ
(136)
Podle bodu 194 pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví a sdělení Komise o stanovení pravidel pro hodnocení protiprávně poskytnuté státní podpory (40) je nutno posuzovat každou protiprávní podporu ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (41) podle pravidel a pokynů platných v okamžiku, kdy byla podpora poskytnuta (42).
(137)
Zvláštní pokyny pro odvětví zemědělství platí od 1. ledna 2000. Každou podporu poskytnutou po tomto dnu je proto nutno posuzovat podle pokynů použitelných na zvažované období. Mezi 1. lednem 2000 a 31. prosincem 2006 platily pokyny Společenství ke státní podpoře v odvětví zemědělství. Od 1. ledna 2007 platí pokyny Společenství ke státním podporám v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013.
(138)
Naopak každou podporu poskytnutou před tímto dnem je nutno posuzovat podle ustanovení a postupů platných před 1. lednem 2000.
2.4 SLUČITELNOST POVINNÝCH DOBROVOLNÝCH POPLATKŮ SE SYSTÉMEM SPOLEČNÉ ORGANIZACE TRHU
(139)
Pokud jde o otázku slučitelnosti povinných dobrovolných poplatků se systémem společné organizace trhů v souvislostech s rozsudkem ze dne 22. května 2003 ve věci Freskot (43), Komise se domnívá, že v tomto konkrétním případě povinné dobrovolné poplatky zřejmě nezasahují přímo nebo nepřímo do cen dotčených konečných produktů, protože vybírání poplatků nemá vliv na cenu produktů, které jsou určovány volným trhem. Zatížení uzenářských výrobků a chovaných zvířat je tak zrušeno výhodou představovanou financovanými činnostmi. Je proto možno soudit, že účinky výběru poplatků na ceny jsou velmi omezené.
(140)
Na základě poskytnutých informací nevyvolává financování tohoto režimu žádné námitky.
2.5 ANALÝZA ČINNOSTÍ NA ZÁKLADĚ POUŽITELNÝCH USTANOVENÍ
2.5.1 Činnosti prováděné pomocí poplatků z masa
2.5.1.1 Propagace
(141)
Pokud jde o podpory na propagaci, je nutno ověřovat slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2002 podle rámce pro státní podpory v oblasti propagace zemědělských produktů a určitých produktů neuvedených v příloze II Smlouvy o založení EHS (44) a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu podle pokynů Společenství ke státním podporám v oblasti propagace produktů uvedených v příloze i Smlouvy o ES a některých produktů neuvedených v příloze I (45).
(142)
Rámec z roku 1987 a pokyny z roku 2002 sdílejí v podstatě stejné zásady. Stanoví negativní a pozitivní kritéria, která musí splňovat všechny režimy vnitrostátních podpor. Nesmí se tak jednat o reklamní činnosti v rozporu s článkem 34 SFEU a odvozenými právními předpisy Společenství, ani o činnosti zaměřené podle daných podniků. Na základě informací zaslaných francouzskými orgány je možno dojít k závěru, že tato opatření budou mít cíle slučitelné s několika pozitivními kritérii stanovenými výše uvedeným rámcem a pokyny, protože některé z nich budou spadat do rámce cíle odstraňování přebytkových zemědělských produktů a jiné do rámce cíle rozvoje vysoce kvalitních produktů a zdravých potravin.
(143)
Francouzské orgány kromě toho vysvětlily, že sdělení předávaná reklamními činnostmi nebudou mít za cíl zrazovat spotřebitele od nákupu produktů z jiných členských států nebo je pomlouvat a nebude z nich mít prospěch určitá značka určitého podniku nebo jednotlivého producenta.
(144)
Pokud jde o strop podpor, reklamní činnosti mohou být financovány ze státních prostředků do výše 50 % a zůstatek musí být poskytnut odvětvovými a meziodvětvovými organizacemi buď v podobě dobrovolných příspěvků nebo shromažďováním parafiskálních poplatků či povinných příspěvků. V tomto konkrétním případě jsou opatření financována v plné míře z parafiskálních poplatků a finanční přispění subjektů z oboru dosahuje v těchto kampaních výše 50 % jejich nákladů.
(145)
Komise soudí, že veřejné podpory vyplacené na financování propagačních činností splnily v tomto konkrétním případě kritéria stanovená právními předpisy Společenství platnými v této oblasti.
2.5.1.2 Technická pomoc
(146)
Slučitelnost podpor na technickou pomoc poskytnutých před 1. lednem 2000 je nutno analyzovat podle praxe Komise vycházející z návrhu vhodných opatření týkajících se podpor poskytnutých státem v odvětví chovatelství a produktů chovatelství (46) a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu podle zemědělských pokynů (47).
(147)
Postupy Komise použitelné před rokem 2000 a zemědělské pokyny v podstatě sdílejí stejné zásady. Povoleny jsou tak podpory poskytnuté ve výši 100 % způsobilých výdajů, které se týkají zejména technické pomoci poskytováním informací a pomoci v oblasti účetnictví, činností v oblasti popularizace nových technik a v oblasti vzdělávání zemědělských pracovníků.
(148)
Přijetím pokynů z roku 2000 byla přidána nová podmínka v tom smyslu, že podpory musí být dostupné všem způsobilým osobám, které vyvíjejí činnost v dotčené oblasti za objektivně stanovených podmínek, a že celková výše poskytnuté podpory nesmí přesáhnout částku 100 000 EUR na příjemce a období tří let nebo, v případě malých a středních podniků, 50 % způsobilých výdajů, přičemž se použije nejvyšší částka. Francouzské orgány vysvětlily, že kritérium přístupu k uskutečněným pracím všech subjektů z oboru, které by případně mohly projevit zájem, je splněno v plné míře. Na základě informací předaných francouzskými orgány Komise soudí, že kritérium stropu podpory je splněno, a to zejména vzhledem k velmi vysokému počtu příjemců.
(149)
Komise soudí, že veřejné podpory vyplacené na financování činností v oblasti technické pomoci splnily v tomto konkrétním případě kritéria stanovená právními předpisy Společenství platnými v této oblasti.
2.5.1.3 Výzkum a pokusy
(150)
Pokud jde o činnosti v oblasti výzkumu a pokusů, je nutno slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2000 ověřovat podle rámce Společenství pro státní podporu výzkumu a vývoje a sdělení Komise o změně uvedeného rámce a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu podle zemědělských pokynů, které ve svém bodě 17 na uvedený rámec odkazují.
(151)
Rámec Společenství upřesňuje, že s vnitřním trhem je slučitelná míra podpory, jež může dosáhnout až 100 %, a to i v případě, že výzkum a vývoj provádějí podniky, pokud jsou v každém případě splněny následující čtyři podmínky:
a)
podpora představuje pro dotčené konkrétní odvětví obecný zájem, aniž by vyvolala nepatřičné narušení hospodářské soutěže v jiných odvětvích;
b)
informace musí být zveřejněna ve vhodných novinách s alespoň jedním celostátním vydáním a distribucí neomezenou na členy určité organizace, aby se zaručilo, že každý subjekt, který by případně mohl projevit zájem o tuto činnost, mohl být snadno informován o tom, že je nebo bylo její provádění zahájeno a že výsledky jsou nebo budou na požádání poskytnuty všem stranám, které projeví zájem. Tato informace nebude zveřejněna až po dni, kdy by mohla být poskytnuta jakákoliv informace členům určité organizace;
c)
výsledky prací budou poskytnuty k využití všem dotčeným stranám, včetně příjemce podpory, na rovném základě jak z hlediska nákladů, tak z hlediska času;
d)
podpora splňuje podmínky stanovené v příloze II „Domácí podpory: základ pro osvobození od závazku snížení“ dohody o zemědělství uzavřené během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání (48).
(152)
Francouzské orgány v tomto ohledu vysvětlily, že činnosti prováděné organizací Interbev v oblasti výzkumu a technických pokusů jsou uskutečňovány ve prospěch všech členů odvětví. Sdružení k tomu šíří získané znalosti a technická doporučení organizováním školení a šířením dokumentace, návodů, shrnutí, informačních brožurek a na elektronických nosičích. Každý chovatel, jatka, řezník, zpracovatel nebo prodejce v odvětví skotu a ovcí může být informován o výsledcích a mít přístup ke shrnutím výzkumných prací, a to bez diskriminace, ve stejný okamžik jako každý ostatní a na pouhou žádost. Francouzské orgány ujišťují, že dotčené činnosti neposkytují producentům nebo zpracovatelům žádné přímé platby a splňují mezinárodní obchodní kritéria odsouhlasená Evropskou unií.
(153)
Komise soudí, že veřejné podpory vyplacené na financování činností v oblasti výzkumu a pokusů splnily v tomto konkrétním případě kritéria stanovená právními předpisy Společenství platnými v této oblasti.
2.5.2 Činnosti prováděné FNE
2.5.2.1 Technická pomoc
(154)
Pokud jde o podpory na technickou pomoc, slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2000 je nutno ověřovat podle praxe Komise vycházející z návrhu vhodných opatření týkajících se podpor poskytnutých členskými státy v odvětví chovatelství a produktů chovatelství (49) a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu podle zemědělských pokynů (50).
(155)
Postupy Komise použitelné před rokem 2000 a zemědělské pokyny v podstatě sdílejí stejné zásady. Povoleny jsou tak podpory poskytnuté ve výši 100 % způsobilých výdajů, které se týkají zejména technické pomoci poskytováním informací a pomoci v oblasti účetnictví, činností v oblasti popularizace nových technik a v oblasti vzdělávání zemědělských pracovníků.
(156)
Přijetím pokynů z roku 2000 byla přidána nová podmínka v tom smyslu, že podpory musí být dostupné všem způsobilým osobám, které vyvíjejí činnost v dotčené oblasti za objektivně stanovených podmínek, a že celková výše poskytnuté podpory nesmí přesáhnout částku 100 000 EUR na příjemce a období tří let nebo, v případě malých a středních podniků, 50 % způsobilých výdajů, přičemž se použije nejvyšší částka.
(157)
Francouzské orgány zdůraznily, že všechny financované činnosti mají pro všechny chovatele skotu a ovcí skutečně povahu obecného zájmu a že se nikdy nejedná o činnosti, jež by přinášely prospěch pouze jednotlivým subjektům nebo zvláštním skupinám subjektů.
(158)
U těchto prací a výzkumu finanční účast FNE nejčastěji nepřesahuje 50 % nákladů. U některých jednorázových projektů může být sice vyšší než 50 %, ale míra podpory nikdy nepřesahuje 100 %.
(159)
Hospodářské studie jsou financovány za dodržení na jedné straně stropu ve výši 100 000 EUR na chovatele a období tří let a na druhé straně pravidla přístupu všech chovatelů k jejich výsledkům.
(160)
Komise soudí, že veřejné podpory vyplacené na financování činností v oblasti technické pomoci splnily v tomto konkrétním případě kritéria stanovená právními předpisy Společenství platnými v této oblasti.
2.5.2.2 Výzkum a pokusy
(161)
Pokud jde o činnosti v oblasti výzkumu a pokusů, je nutno slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2000 ověřovat podle rámce Společenství pro státní podporu výzkumu a vývoje a sdělení Komise o změně uvedeného rámce a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu podle zemědělských pokynů, které ve svém bodě 17 na uvedený rámec odkazují.
(162)
Rámec Společenství upřesňuje, že s vnitřním trhem je slučitelná míra podpory, jež může dosáhnout až 100 %, a to i v případě, že výzkum a vývoj provádějí podniky, pokud jsou v každém případě splněny následující čtyři podmínky:
a)
podpora představuje pro dotčené konkrétní odvětví obecný zájem, aniž by vyvolala nepatřičné narušení hospodářské soutěže v jiných odvětvích;
b)
informace musí být zveřejněna ve vhodných novinách s alespoň jedním celostátním vydáním a distribucí neomezenou na členy určité organizace, aby se zaručilo, že každý subjekt, který by případně mohl projevit zájem o tuto činnost, mohl být snadno informován o tom, že je nebo bylo její provádění zahájeno a že výsledky jsou nebo budou na požádání poskytnuty všem stranám, které projeví zájem. Tato informace nebude zveřejněna až po dni, kdy by mohla být poskytnuta jakákoliv informace členům určité organizace;
c)
výsledky prací budou poskytnuty k využití všem dotčeným stranám, včetně příjemce podpory, na rovném základě jak z hlediska nákladů, tak z hlediska času;
d)
podpora splňuje podmínky stanovené v příloze II „Domácí podpory: základ pro osvobození od závazku snížení“ dohody o zemědělství uzavřené během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
(163)
V tomto konkrétním případě jsou údaje z každé hospodářské studie stejně jako údaje shromážděné na konci každého výzkumného programu, jakmile jsou konečné, šířeny v širokém měřítku. Výsledky všech prací podporovaných fondem jsou systematicky zveřejňovány a šířeny, aby jich chovatelé a jejich organizace v terénu mohly využívat a mít k nim přístup bez diskriminace.
(164)
Používají se dva hlavní kanály šíření: profesní chovatelské organizace a ústav chovatelství, a to prostřednictvím technických a hospodářských publikací široce šířených mezi chovateli a praktickými odbornými pracovníky.
(165)
Vzhledem k povaze obecného zájmu prací se nepočítá s žádným výdělečným využitím výsledků. Otázka ceny postoupení práva na využití nebo podmínek přístupu k právu na využití je tím bezpředmětná. Skutečnými příjemci činností jsou skutečně všichni chovatelé skotu a ovcí, mezi kterými jsou šířeny teoretické a praktické výsledky prací.
(166)
Financované studie neposkytují producentům a zpracovatelům žádné přímé platby. Splňují obecná a zvláštní kritéria uvedená v příloze II „Domácí podpory: základ pro osvobození od závazku snížení“ dohody o zemědělství uzavřené v Marakéši během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
(167)
Komise soudí, že veřejné podpory vyplacené na financování činností v oblasti výzkumu a pokusů splnily v tomto konkrétním případě kritéria stanovená právními předpisy Společenství platnými v této oblasti.
2.6 FINANCOVÁNÍ PODPORY
(168)
Jelikož je státní podpora financována parafiskálním poplatkem (povinnými dobrovolnými poplatky), musí Komise přezkoumat jak financovaná opatření, tzn. podporu, tak způsob, jakým jsou tato opatření financována. Pokud je podle Soudního dvora (51) způsob financování podpory, a to zejména pokud se jedná o povinné poplatky, nedílnou součástí opatření podpory, musí Komise vzít v úvahu při přezkumu podpory tento způsob financování.
(169)
Při stanovení, zda způsob financování je nedílnou součástí opatření podpory, je nutno vzít na zřetel několik prvků: výnos z poplatku musí být vyhrazen na financování podpory a musí být nezbytně přidělen na financování podpory (52), poplatek musí být přidělen na opatření podpory při dodržení dotčených vnitrostátních předpisů (53) a výše poplatku musí mít přímý vliv na výši státní podpory (54).
(170)
Při uplatnění těchto kritérií na dotčená opatření zaznamenává Komise následující skutečnosti. Zaprvé, právní základ dotčených opatření, tzn. meziodvětvové dohody rozšířené vyhláškou, stanoví povinné poplatky. To znamená, že každý poplatek je proveden výlučně ve prospěch dotčeného fondu, aniž by byl přidělen do obecného rozpočtu organizace Interbev nebo státu. Poplatek je tedy nutno považovat za poplatek vyhrazený na financování podpory a přidělený na financování podpory na základě platných vnitrostátních předpisů. Zadruhé, opatření podpory jsou financována výlučně z odvětvových poplatků. Organizace Interbev nevyužívá žádných jiných zdrojů financování, aby doplnila financování plánovaných činností. Lze proto dojít k závěru, že výše poplatku má přímý vliv na výši státní podpory.
(171)
Na základě těchto prvků dochází Komise k závěru, že způsob financování podpory, tzn. v tomto konkrétním případě povinné dobrovolné příspěvky, je nedílnou součástí opatření podpory, a musí proto být při přezkumu slučitelnosti podpory zohledněn. Jelikož tento způsob financování může být v rozporu s článkem 110 SFEU, Komise nemůže prohlásit režim podpory za slučitelný, pokud zjistí existenci diskriminace mezi dováženými a vnitrostátními produkty (55) nebo mezi vyváženými a vnitrostátními produkty (56).
(172)
V tomto konkrétním případě byl poplatek vybírán u vnitrostátní produkce a také u vyvážených zvířat a masa (v rámci povinných dobrovolných poplatků z masa) a dovážených zvířat a masa (v rámci povinných dobrovolných poplatků vybíraných FNE).
(173)
Přezkum Komise se týká některých aspektů poplatků z masa a poplatku FNE, protože uvedené poplatky by mohly ovlivnit obchod uvnitř Společenství.
2.6.1 Poplatky z masa (poplatky organizaci Interbev)
2.6.1.1 Dovážené maso
(174)
Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 82, v období od roku 1996 do roku 2004 nestanovily francouzské právní předpisy poplatek z dováženého masa jako povinný. Nespadá proto do pole působnosti tohoto rozhodnutí, protože jako takový nepředstavuje státní podporu. Chybí totiž jeho závaznost jako jeden z rozhodujících prvků uvedených v bodě odůvodnění 10. Na základě výše uvedeného proto opatření financovaná poplatkem z dovážených produktů nepředstavují státní podporu, a nejsou tak předmětem tohoto rozhodnutí.
2.6.1.2 Vyvážené produkty
(175)
Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 16 a následujících (57), od 1. ledna 1996 podléhají poplatku produkty odesílané do jiných členských států, přičemž bylo v roce 2001 zavedeno částečné vracení tohoto poplatku. Z hlediska judikatury Soudního dvora by tento poplatek mohl vyvolat diskriminaci vývozců, pokud jim činnosti financované poplatkem nejsou určeny a nevyrovnávají náklady, které mají (58). Je proto nutno prokázat, že přidělení příjmů z tohoto poplatku neupřednostňovalo vnitrostátní produkci uváděnou do oběhu ve Francii na úkor vnitrostátní produkce vyvážené.
(176)
U činností, které se týkaly konkrétně vyvážených zvířat a produktů, se jednalo zejména o propagační akce (např. mezinárodní veletrhy, oborové informační akce a akce v oblasti vztahů s veřejností, zelený týden v Berlíně, kurzy školení v bourání organizované v zahraničí).
(177)
U činností, které se týkaly všech zvířat a produktů bez ohledu na to, zda se jejich trh nachází ve Francii nebo mimo ni, se jednalo zejména o reklamní akce jako kampaně o „kvalitním evropském hovězím mase“, vnitřnostech, „plemenech chovaných na maso“ a určitý počet výzkumných činností věnovaných bezpečnosti potravin, dobrým životním podmínkám zvířat, řízení kvality, charakterizaci produktu, postupům při osvědčování a zpětné vysledovatelnosti u hovězího masa, jejichž výsledky byly široce šířeny jak ve Francii, tak mimo ni.
i) Maso a zvířata odesílaná do jiných členských států
(178)
Podle francouzských orgánů nepředstavovaly činnosti, z nichž měly užitek, výlučně nebo společně s vnitrostátními produkty, produkty a zvířata odesílaná do jiných členských států, všechny činnosti financované povinnými dobrovolnými poplatky.
(179)
Je nutno určit rok po roce a celkově, zda produkty odesílané do jiných členských států měly užitek z činností meziodvětvové organizace.
(180)
Následující tabulka uvádí rozdělení příjmů v EUR z povinných dobrovolných poplatků mezi různé činnosti organizace Interbev rok po roce a podíl činností určených pro vyvážené maso a zvířata výlučně nebo společně s vnitrostátními produkty a zvířaty.
Rok
Činnosti ve prospěch všech produktů
Činnosti pouze ve prospěch produktů ve Francii
Činnosti pouze ve prospěch vyvážených produktů
Celkem činností za rok
Podíl (v %) na všech financovaných činnostech
(zaokrouhleno)
1996
5 517 088,95
13 308 769,70
2 101 111,35
20 926 970,00
36
1997
9 244 861,43
8 723 278,25
2 104 379,32
20 072 518,99
56
1998
8 995 703,14
11 214 605,23
927 146,63
21 137 455,00
46
1999
9 780 064,41
10 308 559,00
1 058 778,36
21 447 401,76
50
2000
8 245 970,18
10 126 453,50
991 754,32
19 264 178,00
47
2001
9 447 359,23
15 115 169,26
1 720 267,50
26 282 796,00
42
2002
10 553 240,96
24 553 282,92
4 326 569,12
39 433 093,00
37
2003
12 626 096,22
21 010 195,68
3 761 566,70
37 398 458,60
43
2004
11 288 281,00
20 527 149,24
4 045 129,24
35 860 559,48
42
(181)
Z tabulky vyplývá, že za celé zvažované období využívaly vyvážené produkty v průměru 44 % všech činností financovaných z povinných dobrovolných poplatků. Je nutno upřesnit, že francouzské orgány uvedly, že celkové příjmy z poplatků vybraných u vyvážených produktů dosáhly za stejné období výše 15 % (59). Francouzské orgány dále uvedly, že uvedených 15 % představuje průměrnou hodnotu, a předložily číselné údaje za každý rok, z nichž vyplývá, že celková částka poplatků vybraných u vyvážených produktů nikdy nepřesáhla 18 %.
ii) Slučitelnost s článkem 110 SFEU
(182)
Vzhledem k důsledkům rozsudku Soudního dvora ve věci Nygard (60) a skutečnosti, že opatření financovaná poplatkem představují státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU a že poplatek nemá diskriminační povahu, jež by byla v rozporu s článkem 110 SFEU, protože byl uplatněn také na vyvážené produkty a zvířata, které úměrně využívaly výhod, jež z něj plynuly, Komise soudí, že příjmy z poplatku z vyvážených produktů určené na financování činností organizace Interbev představují financování podpory, jež je z hlediska pravidel SFEU, a zejména jejího článku 107, slučitelné, a že tak státní podpory financované tímto způsobem jsou slučitelné s touto Smlouvou.
2.6.2 Poplatky FNE
2.6.2.1 Dovážená zvířata
(183)
Podle francouzských orgánů mohl být až do roku 2003 uplatňován poplatek vybíraný ve prospěch FNE také na zvířata chovaná mimo francouzské vnitrostátní území a dovážená do Francie za účelem jejich porážky.
(184)
Po pochybách vyjádřených Komisí francouzské orgány tvrdily, že znění meziodvětvové dohody změnily tak, aby se vyloučil jakýkoliv poplatek ze zvířat dovezených nebo dopravených do Francie. Podle francouzských orgánů platí tyto poplatky pouze pro zvířata chovaná a poražená ve Francii.
(185)
Změny této meziodvětvové dohody nebyly Komisi předloženy. Předán byl pouze pokyn ze dne 2. února 2005 (viz bod odůvodnění 87), který upřesňuje, že poplatky ve prospěch FNE platí pouze pro maso pocházející ze všech porážek zvířat chovaných ve Francii, které byly provedeny na jejím evropském území.
(186)
V období mezi 1. lednem 1996 a 30. zářím 2004 tak bylo poplatkem zatíženo také maso zvířat poražených ve Francii ale chovaných mimo vnitrostátní území.
(187)
Francouzské orgány nebyly schopny prokázat, že z činností financovaných těmito poplatky měli prospěch chovatelé, kteří vyvíjí svou činnost mimo vnitrostátní území. Subjekty povinné k povinnému dobrovolnému poplatku, které své produkty vyvážely, neměly nárok na žádné zpětné vracení nebo slevu, ačkoliv nebyly příjemci veškerého přínosu dotčených činností. Pokud jde o činnosti v oblasti výzkumu, vývoje a technické pomoci, mohou těchto činností v zásadě využívat pouze vnitrostátní produkty (maso z hovězího dobytka chovaného a poraženého ve Francii).
(188)
Skutečnost, že dovoz živých zvířat byl v té době okrajovou záležitostí (61) a že dovozci živých zvířat měli v praxi možnost, pokud chtěli, nahlásit celkovou hmotnost dovážených zvířat za účelem jejího odečtení ze základu poplatku a požádat o vrácení, nemá přímý vliv na věcné posouzení prováděné Komisí. Do pole působnosti článku 110 SFEU navíc spadá i ta nejmenší diskriminace.
(189)
Vzhledem k důsledkům rozsudku Soudního dvora ve věci Nygard (62) a skutečnosti, že opatření financovaná poplatkem představují státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU a že poplatek má diskriminační povahu, jež je v rozporu s článkem 110 SFEU, protože byl uplatněn také na produkty pocházející z jiných členských států, které ale plně nevyužívaly výhod, jež z něj plynuly, Komise soudí, že příjmy z poplatku ze zvířat dovážených z jiných členských států určené na financování činností FNE představují financování podpory, jež je z hlediska Smlouvy, a zejména jejího článku 107, neslučitelné s vnitřním trhem, a že tak státní podpory financované tímto způsobem jsou neslučitelné s touto Smlouvou.
2.6.2.2 Vyvážená zvířata
(190)
Jelikož poplatky FNE platí pro zvířata chovaná nebo poražená ve Francii, Komise může dojít k závěru, že odesílané produkty nejsou poplatkem ve prospěch FNE jako takové zatíženy, a že jsou tak vyloučeny z pole působnosti tohoto rozhodnutí.
3. PROTIPRÁVNOST PODPOR
(191)
Jak je již uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení, Komise zdůrazňuje, že ji Francie neinformovala v souladu s čl. 108 odst. 3 SFEU o vyhláškách o rozšíření, jimiž se dobrovolné poplatky staly povinnými, a o činnostech, jež tyto poplatky financují, před tím, než je začala provádět (viz bod odůvodnění 2 tohoto rozhodnutí).
(192)
Čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999 přesně definuje protiprávní podporu jako novou podporu uskutečňovanou v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU. Článek 2 tohoto nařízení potom stanoví povinnost státní podporu oznámit.
(193)
Pokud jde o povahu zde dotčených poplatků, Komise zaznamenává, že tyto poplatky vyžadují akt orgánu veřejné moci k tomu, aby mohly plně projevit svůj účinek. Komise proto soudí, že se v tomto konkrétním případě jedná o parafiskální poplatky, to znamená o veřejné prostředky.
(194)
Jelikož se u povinných dobrovolných poplatků jedná o veřejné prostředky (jak je uvedeno v bodě odůvodnění 106 a následujících), které jsou nedílnou součástí podpory (bod odůvodnění 171 a následující) a které jsou používány na financování výhod ve prospěch podniků odvětví masa, představuje jejich oznámení Komisi povinnost vyplývající z čl. 108 odst. 3 Smlouvy.
(195)
Jak je uvedeno v bodech odůvodnění 123 a 124, vzhledem ke skutečnosti, že opatření prováděná Francií obsahují prvky státní podpory, jedná se o nové podpory, které nebyly Komisi oznámeny a které jsou z toho důvodu ve smyslu Smlouvy protiprávní.
(196)
Podle sdělení Komise o stanovení pravidel pro hodnocení protiprávně poskytnuté státní podpory (63) musí být každá protiprávní podpora ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999 posuzována podle pravidel a pokynů platných v okamžiku jejího poskytnutí.
V. ZÁVĚR
(197)
Na základě předchozího Komise soudí, že financování tohoto režimu povinnými dobrovolnými poplatky nevyvolává námitky, protože se tyto poplatky uplatňují na vnitrostátní produkty a na vyvážené produkty a zvířata (v tomto konkrétním případě se jedná o „poplatky z masa“ vybírané v období mezi rokem 1996 a rokem 2004).
(198)
Jakmile jsou tyto poplatky vybírány také z dovážených zvířat (v tomto konkrétním případě se jedná o poplatky ze zvířat ve prospěch FNE vybírané v období mezi rokem 1996 a rokem 2004), z výše uvedeného vyplývá, že je systém povinných dobrovolných poplatků neslučitelný s vnitřním trhem kvůli porušení článku 110 SFEU, protože Francie nedokázala prokázat, že dovážené produkty využívaly podpor ve stejné míře jako vnitrostátní produkty.
(199)
Zde dotčené podpory navíc nebyly oznámeny Komisi v souladu s čl. 108 odst. 3 SFEU, a představují proto protiprávní podpory ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999.
(200)
Komise vyjadřuje politování nad tím, že Francouzská republika provedla tyto podpory v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU.
(201)
Pokud jde o podpory, s jejichž prováděním se začalo před tím, než Komise vydala konečné rozhodnutí, je nutno připomenout, že vzhledem k závazné povaze procedurálních pravidel uvedených v čl. 108 odst. 3 SFEU, jimž Soudní dvůr přiznal v několika rozsudcích (64) přímý účinek, nelze protiprávnost zvažované podpory napravit se zpětným účinkem (65).
(202)
Soudní dvůr připomenul, že v případě, kdy bylo opatření podpory, jehož způsob financování je nedílnou součástí této podpory, zavedeno při porušení povinnosti jeho oznámení, musí v zásadě vnitrostátní soudy nařídit zpětné proplacení daní nebo poplatků, které byly zvlášť vybrány za účelem financování této podpory. Soud připomíná, že vnitrostátním soudům přináleží ochrana práv jednotlivců před případným porušením ze strany vnitrostátních orgánů zákazu provádění podpor, který je uveden v čl. 108 odst. 3 poslední věta SFEU a který má přímý účinek. U takového porušení, na které se odvolají jednotlivci, jenž ho mohou využít, a které konstatují vnitrostátní soudy, musí soudy vyvodit v souladu s vnitrostátním právním řádem veškeré důsledky, pokud jde jak o platnost aktů souvisejících se zavedením dotčených opatření podpory, tak o vrácení poskytnuté finanční pomoci (66).
(203)
V tomto konkrétním případě považuje Komise za vhodné přijmout podmínečné rozhodnutí při využití možnosti, již nabízí čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 659/1999, podle nějž může Komise připojit ke svému rozhodnutí podmínky, za kterých může podporu považovat za slučitelnou s vnitřním trhem, a stanovit povinnosti pro umožnění kontroly plnění rozhodnutí.
(204)
Za účelem napravení porušení článku 110 SFEU, a tím zpětného odstranění diskriminace, musí Francie přistoupit k vrácení té části poplatku, kterou byly zatíženy dovážené produkty (poplatky ze zvířat ve prospěch FNE vybírané v období od roku 1996 do roku 2004), a to poměrně k výhodám podpor, z nichž tyto produkty neměly žádný užitek. Náprava tohoto porušení by učinila dotčené podpory slučitelnými s článkem 107 SFEU.
(205)
Komise stanoví podmínky, jimiž se uvedené navrácení musí řídit. Francie tak musí vrátit subjektům povinným k poplatku tu část poplatku, kterou byly zatíženy výše uvedené dovážené produkty mezi dnem zavedení poplatku a dnem 30. září 2004, a to za plného dodržení následujících podmínek:
a)
pokud subjekty povinné k poplatku a odpovědné za jeho placení mohou předložit důkaz o tom, že povinné dobrovolné poplatky byly uloženy na dovážené produkty, mohou požadovat vrácení části poplatku úměrné výnosu poplatku určeného na financování služeb, jichž využívaly výlučně vnitrostátní produkty, a to ve lhůtě stanovené v souladu s vnitrostátním právním řádem, která nesmí být v žádném případě kratší než šest měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí;
b)
Francie stanoví míru případné diskriminace, kterou jsou zatíženy dovážené produkty. Za tímto účelem ověří Francie během referenčního období peněžní rovnocennost mezi částkami celkově vybranými jako zvažovaný poplatek za vnitrostátní produkty a výhodami, které se na tyto produkty výlučně vztahují;
c)
navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti;
d)
navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky. Tyto úroky jsou počítány na základě referenční sazby Komise stanovené metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb;
e)
francouzské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků, jimiž budou dokázány částky, které uhradili v rámci poplatku, jímž byly zatíženy produkty pocházející z jiných členských států;
f)
právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení poplatku;
g)
v případě, kdy poplatník poplatek ještě nezaplatil, francouzské orgány se formálně zřeknou požadavku na zaplacení úměrné části poplatku uvaleného na produkty dovážené z jiných členských států, u které je prokázáno, že slouží k financování té části podpory, jež je určena výlučně pro vnitrostátní produkty. Zřeknou se rovněž případných souvisejících úroků z prodlení;
h)
v případě, že o to Komise požádá, zavazuje se Francie předložit komplexní zprávu, kterou prokáže řádné provedení opatření k refundaci;
i)
pokud byl v jiném členském státě zaveden poplatek na stejné produkty, které byly zatíženy poplatkem ve Francii, francouzské orgány se zavazují navrátit poplatníkům část poplatku, která zatížila produkty pocházející z tohoto členského státu;
j)
Francie se zavazuje seznámit s tímto rozhodnutím všechny potenciální poplatníky dotčeného poplatku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Státní podpory na propagaci, reklamu, technickou pomoc, výzkum a vývoj prováděné Francií protiprávně při porušení čl. 108 odst. 3 SFEU a financované parafiskálním poplatkem (povinným dobrovolným poplatkem z masa a živých zvířat odesílaných do ostatních členských států v období mezi rokem 1996 a rokem 2004 a z živých zvířat dovezených mezi rokem 1996 a rokem 2004) představují státní podpory slučitelné s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, pokud jde o období mezi dnem zavedení poplatku a 30. zářím 2004, za podmínky, že Francie dodrží podmínky uvedené v odstavci 2 tohoto článku.
2. Francie musí vrátit subjektům povinným k poplatku tu část poplatku, kterou byly zatíženy dovážené produkty mezi dnem zavedení poplatku a dnem 30. září 2004, a to za plného dodržení následujících podmínek:
a)
pokud poplatníci odpovědní za placení poplatku mohou předložit důkaz o tom, že povinné dobrovolné poplatky byly uloženy na dovážené produkty, mohou požadovat vrácení části poplatku úměrné výnosu poplatku určeného na financování služeb, jichž využívaly výlučně vnitrostátní produkty, a to ve lhůtě stanovené v souladu s vnitrostátním právním řádem, která nesmí být v žádném případě kratší než šest měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí;
b)
Francie stanoví míru případné diskriminace, kterou jsou zatíženy dovážené produkty. Za tímto účelem ověří Francie během referenčního období peněžní rovnocennost mezi částkami celkově vybranými jako zvažovaný poplatek za vnitrostátní produkty a výhodami, které se na tyto produkty výlučně vztahují;
c)
navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti;
d)
navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky. Tyto úroky jsou počítány na základě referenční sazby Komise stanovené metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb;
e)
francouzské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků, jimiž budou dokázány částky, které uhradili v rámci poplatku, jímž byly zatíženy produkty pocházející z jiných členských států;
f)
právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení poplatku;
g)
v případě, kdy poplatník poplatek ještě nezaplatil, francouzské orgány se formálně zřeknou požadavku na zaplacení úměrné části poplatku uvaleného na produkty dovážené z jiných členských států, u které je prokázáno, že slouží k financování té části podpory, jež je určena výlučně pro vnitrostátní produkty. Zřeknou se rovněž případných souvisejících úroků z prodlení;
h)
v případě, že o to Komise požádá, zavazuje se Francie předložit komplexní zprávu, kterou prokáže řádné provedení opatření k refundaci;
i)
pokud byl v jiném členském státě zaveden poplatek na stejné produkty, které byly zatíženy poplatkem ve Francii, francouzské orgány se zavazují navrátit poplatníkům část poplatku, která zatížila produkty pocházející z tohoto členského státu;
j)
Francie se zavazuje seznámit s tímto rozhodnutím všechny potenciální poplatníky dotčeného poplatku.
Článek 2
Francie bude informovat Komisi do dvou měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí o opatřeních, která provedla, aby vyhověla tomuto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Bruselu dne 13. července 2011.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 13 päivänä heinäkuuta 2011,
Interbev-järjestölle suoritetuista maksuista
(tiedoksiannettu numerolla C(2011) 4923)
(Ainoastaan ranskankielinen teksti on todistusvoimainen)
(2012/131/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan (1),
on SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti pyytänyt asianomaisia esittämään huomautuksensa ja ottanut nämä huomautukset huomioon,
sekä katsoo seuraavaa:
I MENETTELY
(1)
Kyseistä toimenpidettä koskevia tietoja saatuaan Euroopan komissio esitti Ranskan viranomaisille kysymyksiä näistä tiedoista 2 päivänä lokakuuta 2001 päivätyllä kirjeellä. Ranskan pysyvä edustusto Euroopan unionissa vastasi komissiolle 9 päivänä marraskuuta 2001 päivätyllä kirjeellä.
(2)
Toimenpide oli toteutettu ilman komissiolta etukäteen saatua lupaa, joten se merkittiin ilmoittamattomien tukien rekisteriin viitenumerolla NN 39/03.
(3)
Komissio aloitti kyseisestä tuesta SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn 9 päivänä heinäkuuta 2003 päivätyllä kirjeellä K(2003) 2057 lopullinen.
(4)
Menettelyn aloittamista koskeva päätös julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (2). Komissio kehotti muita jäsenvaltioita ja asianomaisia kolmansia osapuolia esittämään huomautuksensa kyseisestä tuesta. Komissio ei saanut huomautuksia kolmansilta osapuolilta. Ranskan viranomaiset lähettivät huomautuksensa 8 ja 10 päivänä lokakuuta 2003, 13 päivänä syyskuuta 2005 ja 29 päivänä marraskuuta 2005 päivätyillä kirjeillä.
(5)
Ranskalle lähetettiin 25 päivänä helmikuuta 2011 lisätietopyyntö, ja 29 päivänä maaliskuuta 2011 pidettiin kokous.
(6)
Ranskan viranomaiset vastasivat 24 päivänä toukokuuta 2011 päivätyllä kirjeellä.
II KUVAUS TOIMENPITEESTÄ
1. INTERBEV-JÄRJESTÖLLE SUORITETUT MAKSUT
1.1 TOIMIALAJÄRJESTÖT JA PAKOLLISTEN VAPAAEHTOISMAKSUJEN JÄRJESTELMÄ
(7)
Toimialajärjestöt ovat ryhmiä, joihin kuuluu aloittain maataloustuotannon ja tapauskohtaisesti jalostuksen, kaupanpitämisen ja jakelun keskeisiä ammattiryhmiä ja jotka toimivaltainen hallintoviranomainen on tunnustanut toimialajärjestöiksi. Niiden olemassaolosta, tehtävistä ja toiminnasta on säädetty Ranskan maatalouslain (code rural) L.631-1 pykälässä ja sitä seuraavissa pykälissä. Jotta toimialajärjestö voidaan tunnustaa, toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava erilaisten edellytysten täyttyminen: muun muassa yhdistyssääntöjen on oltava lain mukaiset (maatalouslain L.632-1 pykälä) ja toimialajärjestöön kuuluvien järjestöjen on oltava edustusjärjestöjä.
(8)
Toimialajärjestöjen tavoitteena on toteuttaa koko toimialaa yleisluonteisesti palvelevia toimia, ja ne voivat tehdä tätä varten sopimuksia. Näistä sopimuksista ja vapaaehtoisista maksuista, joilla rahoitetaan sopimusten mukaisia toimia, voidaan tehdä ministeriöiden välisellä asetuksella pakollisia (eli niitä voidaan ”laajentaa”) niin, että ne saatetaan koskemaan kaikkia alan toimijoita riippumatta siitä, kuuluuko toimija toimialajärjestön jäsenenä olevaan ammattijärjestöön, jos ne vastaavat laissa lueteltuja tavoitteita. Näillä sopimuksilla pyritään lähinnä edistämään markkinoiden tuntemusta, ammattilaisten välisiä suhteita sekä tuotteiden laatua ja menekkiä. Maatalouslain mukaan sopimuksia voidaan laajentaa tällä tavoin vain, jos ne ovat ”yhteisen edun mukaisia” ja perustuvat ”toimialaa yleisluonteisesti palveleviin yhteisen maatalouspolitiikan sääntöjen mukaisiin” toimiin (katso Ranskan maatalouslain L.632-3 pykälä).
(9)
Pakollisten vapaaehtoismaksujen keruu- ja jakotavat on määritetty erikseen kussakin toimialajärjestön sopimuksessa.
1.2 VALTION ROOLI
(10)
Vaikka toimialajärjestöt ovat yksityisoikeudellisia oikeushenkilöitä ja niiden toiminta rahoitetaan asianomaiselta alalta kerätyillä maksuilla, pakollisten vapaaehtoismaksujen järjestelmä edellyttää valtion puuttumista asiaan erityisesti seuraavin menettelyin:
a)
ennen sopimuksen laajentamista koskevaa pyyntöä viranomaisen on pitänyt tunnustaa toimialajärjestö, jonka on oltava kansallisen maatalouspolitiikan ja yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteiden mukainen (katso johdanto-osan 7 ja 8 kappale);
b)
kun toimialajärjestö on tunnustettu, se voi pyytää valtiota tekemään sen sopimuksista pakollisia ministeriöiden välisellä, sopimuksen laajentamista koskevalla asetuksella. Tällöin kyseisen tuotantoalueen jokaisella toimijalla on velvollisuus maksaa toimialajärjestön keräämä pakollinen vapaaehtoismaksu (katso johdanto-osan 8 kappale);
c)
maatalouslain L.632-8-1 pykälän mukaan jokaisen toimialajärjestön on esitettävä toimivaltaisille viranomaisille toimintakertomus ja selvitys jokaisen laajennetun sopimuksen soveltamisesta.
2. TUEN TARKOITUS
(11)
Tuen tarkoituksena on edistää tutkimus- ja kehittämistyötä, teknisen avun toimia ja menekinedistämistoimia (markkinointi) kotieläintuotantoalan hyväksi.
2.1 INTERBEV-JÄRJESTÖN MAKSUT
(12)
Tämä päätös koskee kahdentyyppisiä toimialakohtaisia maksuja, joista viranomaiset olivat tehneet pakollisia. Kyseessä ovat ihmisravinnoksi tarkoitetusta nautaeläinten ja lampaiden lihasta ja muista eläimenosista sekä Euroopan unionin jäsenvaltioihin lähetettävistä tai vientiin tarkoitetuista elävistä nautaeläimistä ja lampaista peritty maksu (”lihasta perittävä maksu”) ja kotieläintuotantorahaston (Fonds National de l'Élevage) hyväksi suoritettu maksu (FNE-maksu).
(13)
Tässä päätöksessä kyseessä olevista Interbev-järjestölle maksetuista maksuista tehtyjä toimialakohtaisia sopimuksia ovat seuraavat:
Lihasta perittävät maksut
Kotieläintuotantorahaston (FNE) hyväksi suoritettavat maksut
Toimialakohtainen sopimus
Laajentamista koskeva asetus
Toimialakohtainen sopimus
Laajentamista koskeva asetus
25.7.1995
18.12.1995
15.6.1994
18.12.1995
12.6.2001
19.9.2001
19.4.2001
(14)
Association Nationale Interprofessionnelle du Bétail et des Viandes (Interbev) on karja- ja liha-alan toimialajärjestö Ranskassa. Se perustettiin 9 päivänä lokakuuta 1979 karja- ja liha-alan nauta-, lammas- ja hevossektorin edustusjärjestöjen aloitteesta ja tunnustettiin 18 päivänä marraskuuta 1980 tehdyllä päätöksellä (3). Se puolustaa ja edistää kotieläintuotannon sekä alan teollisen, käsiteollisen ja kauppaan liittyvän toiminnan yhteistä etua. Se tunnustettiin karja- ja liha-alan toimialajärjestöksi vuonna 1980. Siihen kuuluu 13 valtakunnallista ammattijärjestöä, jotka edustavat karja- ja liha-alan eri ammattiryhmiä: kasvattajia, karjakauppiaita, teurastajia, tukkukauppiaita, teollisia toimijoita ja vähittäismyyjiä.
(15)
Interbevin kaksi tärkeintä tehtävää ovat toimialakohtaisten sopimusten tekeminen ja tiedotus. Lisäksi sen tehtäviin kuuluvat liha-alan tutkimusohjelmat. Järjestön puitteissa allekirjoitetuissa toimialakohtaisissa sopimuksissa määritellään alan toimintasäännöt. Nämä sopimukset voidaan esittää viranomaisille laajentamismenettelyn yhteydessä. Maatalous- ja talousministeriön antaman laajentamista koskevan yhteisen asetuksen julkaisemisen jälkeen toimialakohtaisessa sopimuksessa määrätyt toimenpiteet ovat pakollisia ja koskevat kaikkia alan toimijoita.
2.2 LIHASTA PERITTÄVÄ MAKSU
(16)
Interbev otti käyttöön 25 päivänä heinäkuuta 1995 tehdyllä toimialakohtaisella sopimuksella, jota laajennettiin 18 päivänä joulukuuta 1995 annetulla asetuksella (4), ihmisravinnoksi tarkoitetusta nautaeläinten ja lampaan lihasta ja muista eläimenosista sekä Euroopan unionin jäsenvaltioihin lähetettävistä tai vientiin tarkoitetuista elävistä nautaeläimistä ja lampaista perittävän maksun.
(17)
Maksu koski seuraavia kolmea liha- ja/tai eläinluokkaa:
a)
Ranskassa teurastettu ihmisravinnoksi tarkoitettu liha ja muut eläimenosat: maksun suuruus oli 0,084 Ranskan frangia (jäljempänä ’frangi’) (5) ruhokiloa kohti, ja se perittiin luonnolliselta henkilöltä tai oikeushenkilöltä, joka omisti eläimen tai oli yksi sen omistajista teurastamisajankohtana;
b)
Ranskaan toimitettu tai tuotu kulutukseen tarkoitettu liha: maksun suuruus oli 0,042 frangia/ruhokilo, ja se perittiin luonnolliselta henkilöltä tai oikeushenkilöltä, joka oli Ranskan alueella lihan ensimmäinen omistaja tai yksi sen ensimmäisistä omistajista;
c)
Euroopan unionin jäsenvaltioihin lähetettävät tai vientiin tarkoitetut elävät nautaeläimet ja lampaat: maksun suuruus oli 7 frangia/eläin, ja se perittiin luonnolliselta henkilöltä tai oikeushenkilöltä, joka oli Ranskan alueella eläimen viimeinen omistaja tai yksi sen viimeisistä omistajista.
(18)
Heinäkuun 25 päivänä 1995 tehty toimialakohtainen sopimus korvattiin 12 päivänä kesäkuuta 2001 tehdyllä toimialakohtaisella sopimuksella, jota laajennettiin 19 päivänä syyskuuta 2001 annetulla asetuksella (6). Asetuksen 1 pykälän mukaan sopimus on laajennettu ajanjaksolla, joka päättyy kolmen vuoden kuluttua asetuksen julkaisemisesta eli 30 päivänä syyskuuta 2004.
(19)
Kesäkuun 12 päivänä 2001 tehdyn toimialakohtaisen sopimuksen mukaan entinen tilanne jatkui sopimuksen kohteena olevien liha- ja/tai eläinluokkien osalta niin, että maksun määriä korotettiin seuraavasti: 0,1574 frangia (0,024 euroa) Ranskassa teurastettujen eläinten ihmisravinnoksi tarkoitetusta lihasta ja muista eläimenosista; 0,0656 frangia (0,010 euroa) Ranskaan toimitetusta tai tuodusta kulutukseen tarkoitetusta lihasta ja 11,15 frangia (1,7 euroa) Euroopan unionin maihin lähetetyistä tai vientiin tarkoitetuista elävistä nautaeläimistä ja lampaista.
(20)
Kesäkuun 12 päivänä 2001 tehdyn sopimuksen mukaan lihasta perityt maksut oli mahdollista saada osittain palautettua, kun ne lähetetään Euroopan unionin maahan tai viedään kolmansiin maihin. Palautettava määrä oli 0,0656 frangia (0,010 euroa)/kilo.
(21)
Vuosina 1995 ja 2001 tehdyissä sopimusten laajennuksissa järjestelyn ulkopuolelle jätettiin maksut, jotka perittiin Ranskaan toimitetusta tai tuodusta kulutukseen tarkoitetusta lihasta. Lihasta peritty pakollinen maksu ei siis koskenut näitä tuotteita.
2.3 FNE-MAKSU
(22)
Interbev otti käyttöön kotieläintuotantorahaston hyväksi suoritettavan maksun 15 päivänä kesäkuuta 1994 tehdyllä toimialakohtaisella sopimuksella, jota laajennettiin 18 päivänä joulukuuta 1995 (7) ja 19 päivänä syyskuuta 2001 (8) annetuilla asetuksilla. Viimeksi mainitun asetuksen mukaan sopimusta laajennettiin ajanjaksoksi, joka päättyy kolmen vuoden kuluttua asetuksen julkaisemisesta eli 30 päivänä syyskuuta 2004.
(23)
Kotieläintuotantorahastoa hoitaa kansallinen kotieläintuotantoliitto (Confédération Nationale de l'Élevage, CNE), ja se perustettiin kahta päätarkoitusta varten: ensinnäkin sillä kannustetaan palveluyritysten rakenneuudistukseen ja niiden toiminnan mukauttamiseen yhä harvempien, tuotannon hallintaa koskevien yhteisön toimintaperiaatteiden mukaisesti toimimaan joutuvien kasvattajien tulevaisuuden tarpeiden perusteella, ja toiseksi sen tarkoituksena on edistää yhteisten varojen käytön vakiinnuttamista geneettisen perimän kehittämisen ja soveltavan tutkimuksen aloilla, jotka ovat tulevaisuudessa kotieläintuotannon kilpailukyvyn avaintekijöitä.
(24)
Rahaston varojen kartuttamiseksi otettiin käyttöön maksu, joka perittiin luonnolliselta henkilöltä tai oikeushenkilöltä, joka oli Ranskassa teurastetun nautaeläimen tai lampaan omistaja tai yksi sen omistajista. Ranskan viranomaisten toimittamien uusimpien tietojen mukaan maksun määräksi vahvistettiin 0,02 frangia (0,003 euroa)/kilo teuraslihaa (netto) (tai 7 frangia (1,05 euroa)/täysikasvuinen nautaeläin, 2,40 frangia (0,36 euroa)/vasikka ja 0,36 frangia (0,054 euroa)/lammas).
(25)
Maksusta saadut tulot käytettiin Ranskan viranomaisten mukaan geneettisen perimän parantamiseen, geneettiseen tietojärjestelmään, bioteknologiaan ja taloutta koskeviin tutkimuksiin.
2.4 MAKSUILLA RAHOITETUT TOIMET
(26)
Lihasta perittävistä maksuista saadut Interbevin varat käytettiin kolmentyyppiseen toimintaan:
a)
alan tiedotukseen ja menekinedistämiseen,
b)
tekniseen apuun,
c)
tutkimukseen ja testaukseen.
(27)
Tiedotus ja menekinedistäminen koskevat erityisesti laadukkaisiin lihatuotteisiin liittyvien eriaiheisten kampanjoiden sekä yleisluonteisempien häränlihaa koskevien TV- ja radiokampanjoiden ja PR-toiminnan rahoittamista. Rahoitusta myönnetään myös Euroopan unionin ulkopuolisiin menekinedistämistoimiin, kuten näyttelyihin osallistumiseen ja mainontaan.
(28)
Teknisen avun toimet liittyvät muun muassa tuotantoeläinten sertifiointiin ja niitä koskeviin laatuvaatimuksiin etenkin näissä menettelyissä osallisina oleville toimijoille aiheutuvien ongelmien poistamiseksi. Interbev laatii myös liha-alan yhteisiä ohjeita ja osallistuu hyvää kotieläintuotantotapaa koskevasta peruskirjasta ja liha-alan hyviä työtapoja koskevista ohjeista tiedottamiseen ja niiden täytäntöönpanoon sekä liiketoimien selkeyttämiseen koko alalla.
(29)
Tutkimus- ja testaustoimet ovat alan tarpeisiin parhaiten soveltuvia toimia, ja ne koskevat erityisesti elintarviketurvaa, laadunvalvontaa ja eläinten hyvinvointia.
(30)
FNE-maksuista saadut Interbevin varat käytettiin seuraaviin toimiin:
a)
yhteisiin toimiin geneettisen perimän parantamiseksi,
b)
kotieläintuotannon tietojärjestelmien hallintaa koskevaan tietotekniseen järjestelmään,
c)
soveltavaan tutkimukseen,
d)
taloutta koskeviin tutkimuksiin,
e)
muihin toimiin.
3. TUEN KESTO
(31)
Tämä päätös koskee ajanjaksoa 1996-2004, jolloin menettelyn kohteena olevan viimeisen toimialakohtaisen sopimuksen voimassaolo päättyi.
4. TUENSAAJAT
(32)
Tukitoimenpiteen tuensaajia ovat nautaeläinten ja lampaiden kasvattajat.
(33)
Pääasiallisia lopullisia tuensaajia ovat maataloustuotteiden tuottajat, jalostajat ja vähittäismyyjät. Yksityiset yritykset voivat toteuttaa tiettyjä toimia näiden tuensaajien puolesta.
(34)
Tässä päätöksessä ei ratkaista komission kantaa siihen, vastaako Interbevin toimien toteuttamisesta huolehtivien palveluntuottajien valintamenettely julkisten hankintasopimusten tekomenettelyjä koskevia sääntöjä.
5. MENETTELYN ALOITTAMISEN SYYT (9)
(35)
Komissio totesi ensinnäkin kyseessä olevien maksujen luonteesta, että Ranskan hallitus oli tehnyt niistä pakollisia toimialakohtaisten sopimusten laajentamismenettelyn yhteydessä. Sopimuksia laajennettiin antamalla Ranskan virallisessa lehdessä julkaistava asetus. Viranomaisten täytyi siis antaa maksuja koskeva säädös kaikkien sen vaikutusten aikaansaamiseksi. Näin ollen komissio katsoi tutkintamenettelyä aloittaessaan, että kyseessä olivat veroluonteiset maksut eli julkiset varat ja että nämä tuet olivat sääntöjenvastaisia, koska niistä ei ollut ilmoitettu.
(36)
Maa- ja metsätalousalan valtiontukea koskevien suuntaviivojen vuosiksi 2007-2013 (10) (jäljempänä ’maatalouden suuntaviivat’) 194 kohdan mukaisesti sääntöjenvastaista valtiontukea on arvioitava tuen myöntämisajankohtana voimassa olevien suuntaviivojen mukaisesti. Maatalouden suuntaviivoja on sovellettu 1 päivästä tammikuuta 2007. Sitä edeltäviä suuntaviivoja, vuosiksi 2000-2006 annettuja yhteisön suuntaviivoja maatalousalan valtiontuesta (11), sovellettiin 1 päivästä tammikuuta 2000. Näin ollen kaikkia kyseisen päivämäärän jälkeen myönnettyjä valtiontukia on arvioitava vuoden 2000 suuntaviivojen perusteella. Sitä vastoin kaikkia ennen kyseistä päivämäärää myönnettyjä valtiontukia on arvioitava ennen 1 päivää tammikuuta 2000 sovellettujen säännösten ja käytäntöjen perusteella. Kyseessä olevia tukia on myönnetty vuodesta 1996.
(37)
Koska kyseessä on veroluonteisella maksulla rahoitettu valtiontuki, komission on tutkittava sekä tuella rahoitetut toimet että itse tuen rahoittaminen.
5.1 TUET
5.1.1 Menekinedistämistoimet
(38)
Komissio muistutti, että ennen 1 päivää tammikuuta 2002 myönnettyjen tukien soveltuminen sisämarkkinoille on varmistettava maataloustuotteiden ja tiettyjen muiden ETY:n perustamissopimuksen liitteeseen II kuulumattomien tuotteiden mainonnan kansallisesta tukijärjestelmästä annetun puiteasiakirjan (12) perusteella ja että kyseisen päivämäärän jälkeen myönnettyjen tukien soveltuminen sisämarkkinoille on arvioitava valtiontuesta EY:n perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen ja tiettyjen liitteeseen I kuulumattomien tuotteiden mainontaan annettujen yhteisön suuntaviivojen (13) perusteella. Nämä kaksi asiakirjaa sisältävät pääpiirteissään samat periaatteet, ja niissä vahvistetaan erityisesti noudatettavat kielteiset ja myönteiset perusteet. Tukien enimmäismäärien mukaisesti alalta on saatava rahoitusta näihin toimiin vähintään 50 prosenttia kustannuksista. Kyseessä olevassa tapauksessa toimenpiteet rahoitettiin kokonaan veroluonteisilla maksuilla, ja alan toimijoiden rahoitusosuus ylsi määritelmän mukaisesti tälle tasolle. Näin ollen komissio katsoi tutkintamenettelyn aloittaessaan, että sovellettavia edellytyksiä on noudatettu.
5.1.2 Teknisen avun toimet
(39)
Komissio muistutti, että ennen 1 päivää tammikuuta 2000 myönnettyjen tukien soveltuminen sisämarkkinoille on varmistettava komission sen käytännön mukaan, joka perustuu jäsenvaltioiden karjankasvatusalalla ja karjatuotteille myöntämiä tukia koskevista soveltuvista toimenpiteistä annettuun ehdotukseen (14), ja tämän päivämäärän jälkeen myönnettyjen tukien soveltuminen sisämarkkinoille on varmistettava maatalouden suuntaviivojen mukaisesti. Komission ennen vuotta 2000 soveltama käytäntö ja maatalouden suuntaviivat sisältävät pääpiirteissään samat periaatteet. Näin ollen 100 prosenttiin asti tukikelpoisista menoista myönnetyt tuet ovat sallittuja tämäntyyppisten tukien kohdalla. Tukien on lisäksi oltava kaikkien niistä mahdollisesti kiinnostuneiden alan toimijoiden saatavilla. Komissio katsoi siis tutkintamenettelyn aloittaessaan, että sovellettavia edellytyksiä oli noudatettu.
5.1.3 Tutkimus- ja testaustoimet
(40)
Komissio muistutti, että näiden tukien soveltuminen sisämarkkinoille on varmistettava tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävää valtion tukea koskevien yhteisön puitteiden (15) ja mainittujen puitteiden muuttamisesta annetun komission tiedonannon (16) perusteella. Näin ollen 100 prosenttiin ulottuva tukitaso soveltuu sisämarkkinoille, jos seuraavat neljä edellytystä täyttyvät: tuki palvelee yleisluonteisesti asianomaista alaa, siitä tiedotetaan tarkoituksenmukaisissa lehdissä, toimien tuloksista ilmoitetaan sekä kulujen että ajan kannalta tasapuolisesti ja tuki täyttää Euroopan unionin kansainvälisten kaupallisten sitoumusten mukaiset edellytykset. Komissio katsoi siis tutkintamenettelyn aloittaessaan, että sovellettavia edellytyksiä oli noudatettu.
5.1.4 FNE-maksulla rahoitetut toimet
(41)
Komissio epäilee FNE-maksulla rahoitettujen toimien täsmällistä laatua, koska niiden tarkoituksena oli edistää palveluyritysten rakenneuudistusta ja sopeutumista kasvattajien tuleviin tarpeisiin sekä edistää yhteisten varojen vakiinnuttamista geneettisen perimän kehittämisen ja soveltavan tutkimuksen aloilla. Maksusta saadut tulot käytettiin Ranskan viranomaisten mukaan geneettisen perimän parantamiseen, geneettiseen tietojärjestelmään, bioteknologiaan ja taloutta koskeviin tutkimuksiin. Näiden tietojen perusteella komissio ei voinut todeta, että toimet olisivat mahdollisesti sovellettavien yhteisön säännösten mukaisia. Komissio ei siis voinut todeta tutkintamenettelyn aloittaessaan, että FNE-maksuilla rahoitettavat toimet olisivat EY:n perustamissopimuksen mukaisia (17).
5.2 TUKIEN RAHOITUS
5.2.1 Lihasta perittävä maksu
(42)
Lihasta perittävä maksu koski 1 päivästä tammikuuta 1996 alkaen muun muassa muihin jäsenvaltioihin lähetettäviä eläviä nautaeläimiä ja lampaita sekä muihin jäsenvaltioihin lähetettäviä naudan- ja lampaanlihatuotteita, joskin viimeksi mainittujen osalta maksun osittainen palauttaminen otettiin käyttöön vuonna 2001. Euroopan unionin tuomioistuimen (jäljempänä ’tuomioistuin’) antaman tuomion (18) mukaan maksua on pidettävä SEUT-sopimuksen 110 artiklassa määrätyn syrjintäkiellon vastaisena, jos maksun tuoton osoittaminen tiettyyn kohteeseen hyödyttää erityisesti niitä maksun kohteena olevia kotimaisia tuotteita, jotka on jalostettu tai joita pidetään kaupan kotimaan markkinoilla, ja jos se osittain korvaa kotimaisille tuotteille koituvan verorasituksen ja saattaa siten kotimaiset vientituotteet epäedullisempaan asemaan.
(43)
Komissio katsoi tutkintamenettelyn aikana, että muihin jäsenvaltioihin lähetettävistä tuotteista ja elävistä eläimistä perityn maksun tulot, joilla rahoitettiin Interbevin menekinedistämistoimia, teknisen avun toimia ja tutkimus- ja testaustoimia, saattoivat olla perussopimuksen ja erityisesti sen 107 artiklan kannalta sisämarkkinoille soveltumaton tuen rahoitustapa ja että tällä tavoin rahoitettu valtiontuki saattoi näin ollen olla perussopimuksen vastaista. Maksu saattoi nimittäin asettaa muihin jäsenvaltioihin vietäväksi tarkoitetun eläintuotannon epäedullisempaan asemaan, koska tulojen kohdistaminen saattoi suosia Ranskassa kaupan pidettävää kotimaista tuotantoa vientiin tarkoitetun kotimaisen tuotannon kustannuksella ja koska maksun määrässä ei otettu huomioon kotimaisista tuotteista saatavaa erilaista tuottoa sen mukaan, pidetäänkö tuote kaupan Ranskassa vai sen ulkopuolella.
5.2.2 FNE-maksu
(44)
Tutkintamenettelyn aloittamisajankohtana käytettävissä olleiden tietojen perusteella komissiolla ei ollut tutkintamenettelyn aikana syytä uskoa, että maksu olisi koskenut tuotuja tai muihin jäsenvaltioihin lähetettyjä eläimiä.
6. PAKOLLISET VAPAAEHTOISMAKSUT JA YHTEINEN MARKKINAJÄRJESTELY
(45)
Komissio katsoi pakollisten vapaaehtoismaksujen soveltumisesta sisämarkkinoille yhteisten markkinajärjestelyjen kannalta 22 päivänä toukokuuta 2003 asiassa C-355/00, Freskot, annetun tuomion (19) perusteella, että pakolliset vapaaehtoismaksut eivät tässä tapauksessa vaikuttaneet suoraan eivätkä välillisesti lopputuotteiden hintoihin, sillä ne eivät vaikuta tuotteiden hintoihin, jotka määräytyivät markkinoilla vapaasti. Lihatuotteista ja kasvatetuista eläimistä perittävästä maksusta aiheutuva rasitus kompensoituu rahoitetuista toimista saaduilla eduilla. Voidaan siis katsoa, että maksujen vaikutus hintoihin oli hyvin vähäistä, jos sitä oli lainkaan.
III RANSKAN HUOMAUTUKSET
(46)
Ranskan viranomaiset esittivät 8 ja 10 päivänä lokakuuta 2003 päivätyillä kirjeillä huomautuksensa komission päätöksestä aloittaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukainen menettely kyseessä olevasta tukitoimenpiteestä.
(47)
Ranskan viranomaiset esittivät 13 päivänä syyskuuta ja 29 päivänä marraskuuta 2005 päivätyissä kirjeissä lisähuomautuksia vastauksena komission lähettämiin lisätietoja koskeviin pyyntöihin.
(48)
Ranskan viranomaiset esittivät 24 päivänä toukokuuta 2011 päivätyssä kirjeessä lisähuomautuksia vastauksena komission 25 päivänä helmikuuta 2011 lähettämään lisätietopyyntöön ja 29 päivänä maaliskuuta 2011 pidettyyn kokoukseen.
(49)
Ranskan viranomaiset panivat merkille, että komission mielestä tällaisista pakollisista toimialakohtaisista maksuista saatavat tulot voidaan rinnastaa veroluonteisiin maksuihin ja ne saattavat näin vääristää kilpailua sisämarkkinoilla. Ne panivat samoin merkille, että toimenpiteistä olisi pitänyt ilmoittaa. Sitten ne totesivat seuraavaa:
1. KOMISSION TUTKIMUKSEN LAAJUUS RANSKAN VIRANOMAISTEN MUKAAN
(50)
Kotieläintuotantorahaston (FNE) hyväksi perittävistä maksuista 15 päivänä kesäkuuta 1994 tehdyn toimialakohtaisen sopimuksen ja Interbevin hyväksi perittävistä maksuista 18 päivänä joulukuuta 1995 tehdyn toimialakohtaisen sopimuksen osalta Ranskan viranomaiset katsoivat, että komissio oli aloittanut tutkimuksensa 16 päivänä tammikuuta 1995 päivätyllä kirjeellä (tuki NN 34/95) ja 18 päivänä maaliskuuta 1996 päivätyllä kirjeellä ja päättänyt sen 15 päivänä heinäkuuta 1996 päivätyllä kirjeellä (SG(96) D/6396) todeten, että kyseessä olevat toimenpiteet kuuluvat yksinomaan neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2328/91 soveltamisalaan ja ne on tutkittava mainitun asetuksen mukaisesti. Asetuksen 35 artiklan 2 kohdassa suljetaan pois perussopimuksen 92 ja 93 artiklan soveltaminen.
(51)
Vastauksena komissiolle, joka ilmoitti, ettei se tuolloin ollut ottanut kantaa muihin Interbevin toteuttamiin toimiin (koska asia NN 34/95 koski ainoastaan investointeja maitokarja-alan rakenneuudistukseen), Ranskan viranomaiset ilmoittivat vastanneensa 18 päivänä maaliskuuta 1996 päivättyyn komission kirjeeseen seuraavasti: ”kotieläintuotantorahaston tarkoituksena on todella (…) parantaa valikointia kotieläintuotannossa ja tukea tutkimusta, etenkin geneettistä tutkimusta. (…)” (13 päivänä syyskuuta 2005 päivätty kirje).
(52)
Ranskan viranomaisten mielestä komissio oli siis täysin tietoinen Interbevin rahoittamista tiedotustoimista, menekinedistämistoimista ja tutkimus- ja testaustoimista, ja se olisi voinut kyseisen asian yhteydessä pyytää Ranskan viranomaisilta lisätietoja. Komissio ei kuitenkaan ollut reagoinut edellä mainittuun vastaukseen, joten Ranskan viranomaiset olivat päätelleet komission olevan tyytyväinen toimitettuihin tietoihin.
(53)
Komissiolle annetussa myöhemmässä vastauksessa, joka koski edellä mainittuun kirjeeseen liittyvää lisätietopyyntöä (30 päivänä toukokuuta 1996), Ranskan viranomaiset ilmoittivat ensinnäkin, etteivät ne olleet saaneet lisätietopyyntöjä, ja ilmaisivat toiseksi olevansa sitä mieltä, että koska komissio ei ollut toteuttanut toimia 30 päivän toukokuuta 1996 ja 2 päivän lokakuuta 2001 välisenä aikana, se oli tulkittava hiljaiseksi tunnustukseksi komission tietoon tulleiden toimien soveltumisesta sisämarkkinoille.
(54)
Ranskan viranomaiset väittivät lisäksi, että komissio oli saanut tiedon Interbevin toteuttamista tiedotustoimista lammasalan hyväksi kohdistuneita toimia koskevan asian C 18/95 yhteydessä.
(55)
Näin ollen koska komissio ei tuolloin tehnyt tutkimusta näistä sopimuksista, Ranskan viranomaisten mielestä niiden oli perusteltua katsoa, ettei komissio vastustanut niiden soveltamista.
(56)
Tämän perusteella Ranskan viranomaiset katsoivat, että nyt kyseessä oleva menettely koski ainoastaan 12 päivänä kesäkuuta 2001 tehtyä toimialakohtaista sopimusta.
(57)
Ranskan viranomaiset toimittivat lopulta 24 päivänä toukokuuta 2011 päivätyssä kirjeessä ja 29 päivänä maaliskuuta 2011 pidetyssä kokouksessa komissiolle tiedot koko asianomaiselta ajanjaksolta.
2. TUEN ILMOITTAMATTA JÄTTÄMISEN PERUSTE RANSKAN VIRANOMAISTEN MUKAAN
(58)
Ranskan viranomaisten mielestä 12 päivänä kesäkuuta 2001 tehtyjen uusien toimialakohtaisten sopimusten mukaisesti perityistä maksuista saaduilla tuloilla rahoitettuja Interbevin ja FNE:n toimia ei ollut tarpeen ilmoittaa, koska toimet rahoitettiin yksinomaan asianomaiselta alalta kerätyillä yksityisillä varoilla.
3. INTERBEVIN TOTEUTTAMAT TOIMET
(59)
Ranskan viranomaiset panivat Interbevin toteuttamien toimien osalta merkille, että analysoituaan Ranskan viranomaisten 9 päivänä marraskuuta 2001 päivätyssä kirjeessä toimittamat tiedot komissio oli arvioinut niiden olevan maatalousalan valtiontukia koskevien yhteisön suuntaviivojen (2000-2006) ja valtiontuesta EY:n perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen ja tiettyjen liitteeseen I kuulumattomien tuotteiden mainontaan annettujen yhteisön suuntaviivojen mukaisia. Viranomaiset vahvistivat, että tässä päätöksessä kyseessä olevalla ajanjaksolla Interbev rahoitti nämä menekinedistämistoimet, teknisen avun toimet ja tutkimus- ja testaustoimet samoin edellytyksin, kuin 9 päivänä marraskuuta 2001 päivätyssä kirjeessä oli esitetty.
4. FNE:N KAUTTA TOTEUTETUT TUTKIMUSTOIMET JA TEKNISEN AVUN TOIMET
(60)
Ranskan viranomaiset toimittivat vastauskirjeessä menettelyn aloittamista koskevaan päätökseen (8 ja 10 päivänä lokakuuta 2003) FNE:n osalta seuraavat selvitykset.
(61)
FNE:n varoilla toteutetut toimet koskevat teknistä apua ja soveltavaa tutkimusta. Ranskan viranomaiset vahvistivat, että varat oli myönnetty maatalousalan valtiontukia koskevien yhteisön suuntaviivojen (2000-2006) 14 ja 17 kohdan mukaisesti.
(62)
Ensimmäiseksi täsmennettiin, että FNE:n keräämillä varoilla rahoitettiin seuraavia toimia:
a)
yhteiset toimet geneettisen perimän parantamiseksi;
b)
tietotekninen hallintajärjestelmä ja kotieläintuotantoa koskeva tietojärjestelmä;
c)
soveltava tutkimus;
d)
taloutta koskevat tutkimukset
e)
muut toimet.
4.1 GENEETTISEN PERIMÄN PARANTAMINEN
(63)
Geneettisen perimän parantamisen alalla FNE tuki ainoastaan tiettyjä yhteisiä toimia, joita toteutettiin valtion, alan ammattilaisten, tutkimuksen ja opetusalan edustajista kootun kansallisen geeniperimäkomitean (Commission Nationale d'Amélioration Génétique, CNAG) määrittelemän geneettisen perimän parantamisen valtakunnallisen säännöstön (Dispositif National d'Amélioration Génétique) mukaisesti.
(64)
FNE:n myöntämällä rahoituksella tuettiin pääosin kotieläintuotantoinstituutin (Institut de l'élevage) geneettisellä osastolla toteutettavia toimia; instituutin päätehtävänä on tukea kenttäorganisaatioita, jotka pyrkivät parantamaan märehtijöiden geeniperimää; laatia, ylläpitää ja kehittää kenttämenetelmiä koskevia ohjeita; valvoa valorisointi- ja rekisteröintimenettelyjä jalostuseläinten geneettiseen arviointiin tarvittavissa yhteisissä tietojärjestelmissä; mukauttaa indeksointimenettelyjä yhteistyössä agronomian alan kansallisen tutkimuslaitoksen INRA:n kanssa; ottaa käyttöön kansainvälisiä tietojenvaihdon menettelyjä ja julkaista Ranskan virallisia indeksejä.
4.2 KOTIELÄINTUOTANTOA KOSKEVIEN TIETOJÄRJESTELMIEN UUDISTAMINEN JA KEHITTÄMINEN
(65)
Kotieläintuotantoa koskevien tietojärjestelmien uudistamista ja kehittämistä koskevassa toiminnassa FNE on osallistunut geneettisen tietojärjestelmän (SIG) uudistamiseen. Uudistaminen aloitettiin vuonna 1995 yli 20 vuotta aiemmin käyttöön otetun yhteisen tietojärjestelmän nykyaikaistamiseksi ja yhtenäistämiseksi, jotta varmistetaan geneettisten tietojen tehokkaampi hallinta, indeksointiin tarvittavien uusien toimintojen lisääminen ja kustannusten vähentyminen.
(66)
Lisäksi FNE on osallistunut kotieläintuotantoa koskevaan ammatilliseen tietojärjestelmään (SPIE) liittyvän hankkeen taloudellista, teknistä ja oikeudellista toteutettavuutta koskevaan tutkimukseen; tietojärjestelmän tarkoituksena on varmistaa virallisten tunnistetietojen ja muiden varmennettavissa olevien tietojen hyödyntäminen ammattialalla ja eri ammattialojen välillä.
4.3 SOVELTAVAN TUTKIMUKSEN ALALLA TOTEUTETUT TOIMET
(67)
FNE on tukenut useita soveltavan tutkimuksen alan ohjelmia, ja sen tarkoituksena on jatkaa osallistumista tutkimuksiin, jotka koskevat kotieläintuotantoalaa yleisesti palvelevia aiheita, esimerkiksi tukea soveltavan tutkimuksen ja jalostukseen liittyvien biotekniikoiden (alkionsiirto, sukupuolilajittelu, koeputkihedelmöitys, kloonaus) siirron ohjelmaa. Nämä toimet liittyvät embryologian uusiin tekniikoihin, jotka ovat erityisen kiinnostavia molekyylimarkkereiden tulevan käytön ja markkereiden avulla tapahtuvan valikoinnin kannalta. Ohjelmalla on onnistuttu parantamaan merkittävästi perinteisen alkionsiirron tuloksia, kehittämään ja optimoimaan ranskalaista alkioiden sukupuolilajittelun tekniikkaa, kehittämään kaikututkimuksen avulla tapahtuvaa munasolupunktiomenetelmää ja parantamaan koeputkihedelmöitystekniikkaa.
(68)
FNE on osallistunut myös homologista rekombinaatiota koskevaan kokeelliseen tutkimushankkeeseen. Tässä INRA:n johtamassa geeninsiirtotekniikkaan perustuvassa tutkimuksessa on pyritty muuttamaan eläinten geeniperimää hallitusti siten, että siirtogeeni saadaan kohdistettua haluttuun paikkaan DNA:ssa. Kohdistamisen tarkoituksena on löytää keino, jolla geeni voidaan korvata toisella muuntogeenisiä organismeja käyttämättä.
(69)
Lisäksi FNE on osallistunut IDEA-ohjelmaan nautaeläinten ja lampaiden elektronisen merkinnän osalta. Se on rahoittanut myös kansallisia hankkeita, joita on toteutettu yhteisön IDEA-ohjelman yhteydessä ja joilla on pyritty parantamaan eläinten tunnistamisen luotettavuutta uusilla elektroniikkaan perustuvilla tekniikoilla.
4.4 TALOUTTA KOSKEVAT TUTKIMUKSET
(70)
FNE on ollut rahoittamassa kotieläintuotantojärjestöjen kannalta välttämättömiä taloutta koskevia tutkimuksia, joissa on pyritty löytämään vastauksia yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) perättäisten uudistusten, Euroopan unionin laajentumisen, viime vuosien kriisien ja kansainvälisen tilanteen kehittymisen aiheuttamiin ongelmiin.
(71)
Kaikki nämä tutkimukset on toteutettu ”Groupe Économique du Bétail” -ryhmän (GEB) johdolla, ja niiden ohjauksesta on vastannut kotieläintuotantoinstituutti, joka varmistaa ammattialan pyytämien tutkimusten johdonmukaisuuden ja täydentävyyden muualla tehtyihin tutkimuksiin nähden.
(72)
Toimet ovat koskeneet maito- ja liha-alan suhdanteiden seurantaa Ranskassa ja Euroopassa; kuukausittaisia talouskatsauksia, joissa analysoidaan perusteellisesti kotieläintuotantoalan taloudellisia näkökohtia Ranskassa, Euroopassa ja muualla maailmassa, ja yksittäisiä kysymyksiä, kuten hintojen ja tuotantokustannusten seurantaa sekä unionissa ja Maailman kauppajärjestössä käytäviä neuvotteluja.
(73)
GEB:n toteuttamassa talouden seurannassa otetaan huomioon kotieläintuotantoalan verkostojen tilojen toimintaan liittyvä käytännön tietämys sekä varmistetaan makro- ja mikrotaloudellisten lähestymistapojen synergia.
4.5 MUUT TOIMET
(74)
FNE on tukenut lisäksi tapauskohtaisesti sellaisten uusien yhteisten hankkeiden käynnistämistä, joilla on ollut tarkoitus auttaa kotieläintuotantoa sopeutumaan yhteiskunnallis-taloudellisiin muutoksiin ja joista esimerkkeinä voidaan mainita hyvän kotieläintuotantotavan peruskirja, joka on merkittävin tämäntyyppinen yhteinen ohjeisto Euroopassa, sekä kasvattajan ammattia koskeva tiedotushanke, joka käynnistettiin toisen BSE-kriisin seurauksena palauttamaan kasvattajien ja kansalaisten välinen keskinäinen ymmärrys.
4.6 YHTEISÖN PUITTEET
(75)
Ranskan viranomaiset korostivat, että kaikki rahoitetut toimet palvelevat yleisluonteisesti kaikkia nautaeläinten ja lampaiden kasvattajia, eikä toimista saatava hyöty rajoitu milloinkaan yksittäisiin toimijoihin tai tiettyjen toimijoiden ryhmään.
(76)
FNE:n rahoitusosuus on ollut useimmiten alle 50 prosenttia toimien ja tutkimusten kustannuksista. Osuus on voinut olla yli 50 prosenttia yksittäisissä hankkeissa, mutta tuki ei ole ollut milloinkaan yli sataa prosenttia.
4.6.1 Tekninen apu
(77)
Taloutta koskevien tutkimusten rahoittamisessa on valvottu yhtäältä, ettei 100 000 euron rajaa kasvattajaa kohti kolmen vuoden kaudella ylitetä, ja toisaalta, että kaikilla kasvattajilla on mahdollisuus tutustua tutkimusten tuloksiin.
4.6.2 Soveltava tutkimus
(78)
Ranskan viranomaiset ovat vahvistaneet, että jokaisen taloutta koskevan tutkimuksen lopullisia tietoja sekä jokaisen tutkimusohjelman päättyessä koottuja lopullisia tietoja levitetään laajamittaisesti. Kaikkien FNE:n tukemien tutkimusten tulokset julkaistaan ja niistä tiedotetaan, jotta kasvattajat ja niiden kenttäjärjestöt voisivat hyödyntää niitä ja tutustua niihin tasavertaisesti.
(79)
Merkittäviä jakelukanavia on kaksi: kotieläintuotannon alan ammattijärjestöt ja kotieläintuotantoinstituutti, jotka tiedottavat tuloksista kasvattajille ja teknikoille laajalevikkisissä teknisissä ja talouden alan julkaisuissa.
(80)
Koska toimet palvelevat yleisluonteisesti koko alaa, tuloksia ei pyritä hyödyntämän kaupallisesti. Toimien todellisia edunsaajia ovat nautaeläinten ja lampaiden kasvattajat, joille toimista saatavat teoreettiset ja käytännön tulokset jaetaan.
(81)
Rahoitetuista tutkimuksista ei aiheudu suoria tuloja tuottajille eikä jalostajille.
5. TUONTIELÄIMIÄ JA -LIHAA KOSKEVAT MAKSUT
5.1 INTERBEV-MAKSUT
(82)
Muista jäsenvaltioista tai kolmansista maista peräisin olevasta Ranskaan tuodusta lihasta perittyjen maksujen osalta komissio pystyi toteamaan Ranskan viranomaisten eri otteissa toimittamien tietojen perusteella, että vuosina 1995 ja 2001 tehtyjen toimialakohtaisten sopimusten laajentamisesta annetuilla ministeriöiden välisillä asetuksilla tuontilihasta perittävät maksut jätettiin edelleen sopimusten soveltamisalan ulkopuolelle.
5.2 FNE-MAKSUT
(83)
Komissio toi esiin, että FNE:n hyväksi perittyä maksua saatettiin soveltaa Ranskan ulkopuolella kasvatettuihin mutta Ranskaan teurastettavaksi tuotuihin eläimiin.
(84)
Ranskan viranomaiset panivat 6 päivänä lokakuussa 2003 päivätyssä kirjeessään merkille tämän yhteisön oikeuden periaatteisiin liittyvän epäkohdan merkityksen. Ne sitoutuivat näin ollen muuttamaan sopimuksen tekstiä ja sulkemaan sen ulkopuolelle kaikki Ranskan ulkopuolella kasvatetuista mutta Ranskaan teurastettavaksi tuoduista eläimistä perittävät maksut. Ranskan viranomaiset tarjoutuivat toimittamaan uuden tekstin komissiolle, kun uusi sopimus olisi virallisesti tehty ja allekirjoitettu.
(85)
Viranomaiset lisäsivät, että käytännössä elävien eläinten tuonti oli vähäistä eikä siitä aiheutunut kilpailun vääristymisen riskiä. Tullin mukaan tuotujen täysikasvuisten lihanautojen määrä oli ollut 24 933 eläintä vuonna 2001 ja 22 250 eläintä vuonna 2002. Ranskassa teurastetaan vuosittain noin 4 miljoonaa täysikasvuista lihanautaa, joten elävinä tuotujen eläinten osuus on vain 0,58 prosenttia kaikista teurastetuista eläimistä. Lisäksi yli 70 prosenttia näistä tuoduista eläimistä on erityisen laadukkaita ja kalliita, ja ne on tarkoitettu Pohjois-Ranskan pienille erikoismarkkinoille. Kun otetaan huomioon näiden eläinten tuonnin keskimääräiset hinnat (tullin mukaan 1,50 euroa/kilo elävää eläintä, eli 2,5 euroa/nettokilo), eläimistä perityn FNE-maksun suuruus on ollut noin tuhannesosa eläimen arvosta.
(86)
Ranskan viranomaisten mukaan pakolliset vapaaehtoismaksut pidettiin yhtäältä mahdollisimman pieninä, sillä tuontieläimistä peritty maksu jätettiin usein - ja sittemmin järjestelmällisesti - maksamatta, ja toisaalta eläimen arvoon suhteutetun pakollisen vapaaehtoismaksun määrä oli niin pieni, ettei se voinut vääristää kilpailua. Ranskan viranomaiset toimittivat 24 päivänä toukokuuta 2011 päivätyssä kirjeessään kirjallisia esimerkkejä maksulaskelmista ja yritysten maksuilmoituksista, jotka osoittivat, että palautuskäytäntöä voitiin soveltaa joissakin tapauksissa, joskaan se ei ollut pakollista.
(87)
Ranskan viranomaiset vahvistivat 13 päivänä syyskuuta 2005 ja 24 päivänä toukokuuta 2011 päivätyissä kirjeissä, että FNE-maksu oli koskenut vuodesta 2003 lähtien vain Ranskassa kasvatettuja ja teurastettuja eläimiä (20).
6. MUIHIN JÄSENVALTIOIHIN LÄHETYISTÄ ELÄIMISTÄ JA LIHASTA PERITYT MAKSUT
6.1 INTERBEV-MAKSUT
(88)
Muihin jäsenvaltioihin lähetettävästä lihasta perittyjen maksujen osalta komissio oli ottanut esille eriarvoisen kohtelun riskin, joka liittyi maksujärjestelmään, jossa ei oteta huomioon tiettyjen maksun piiriin kuuluvien tuotteiden lähettämistä Ranskan ulkopuolelle, ja ilmoittanut epäilevänsä, että tällainen toimenpide suosii Ranskassa kaupan pidettävää kotimaista tuotantoa.
(89)
Kuten johdanto-osan 16 kappaleessa ja sitä seuraavissa kappaleissa todetaan, muihin jäsenvaltioihin lähetetystä lihasta perittiin pakollinen vapaaehtoismaksu, jonka suuruus oli 0,0126 euroa/kilo ja 12 päivänä kesäkuuta 2001 tehdyn toimialakohtaisen sopimuksen voimaan tultua 0,024 euroa/kilo. Mainitussa sopimuksessa määrättiin lisäksi palautusjärjestelmästä, jossa palautuksen suuruus oli noin 0,010 euroa/kilo.
(90)
Muihin jäsenvaltioihin lähetettävistä eläimistä perittyjen pakollisten vapaaehtoismaksujen osalta Ranskan viranomaiset toimittivat 24 päivänä toukokuuta 2011 päivätyssä kirjeessään selvitykset osoittaakseen, että kyseiset pakolliset vapaaehtoismaksut olivat oikeasuhtaisia niillä rahoitetuista toimista saatavaan hyötyyn nähden.
(91)
Ranskan viranomaiset selittivät, että elävien eläinten vienti koski nuoria nautaeläimiä. Kuten johdanto-osan 17 kappaleessa ja sitä seuraavissa kappaleissa todettiin, näistä eläimistä perittiin pakollinen vapaaehtoismaksu, joka määräytyi eläintä kohti, ei lihakiloa kohti.
(92)
Ranskan viranomaiset toimittivat laskelman, jossa arvioitiin, miten eläinkohtainen ja kilokohtainen maksu vastasivat toisiaan. Heinäkuun 25 päivänä 1995 tehdyn toimialakohtaisen sopimuksen mukaan teurastettaessa peritty pakollinen vapaaehtoismaksu oli 0,084 frangia/ruhokilo ja eläviä eläimiä lähetettäessä peritty pakollinen vapaaehtoismaksu oli 7 frangia/täysikasvuinen nautaeläin (sopimuksen 4 kohta). Nuori nautaeläin painaa elävänä noin 250-280 kiloa, eli sen lihan keskimääräinen paino (suhdeluku: 65 prosenttia) on 163 kiloa. Eläinkohtainen 7 frangin suuruinen maksu oli siis 0,042 frangia/kilo eli noin puolet lihasta peritystä maksusta.
(93)
Tämä määräys sisältyi myös 12 päivänä kesäkuuta 2001 tehtyyn toimialakohtaiseen sopimukseen, ja sama vastaavuus säilyi. Maksujen suuruudet (euromääräisinä) olivat seuraavat: teurastettaessa peritty pakollinen vapaaehtoismaksu oli 0,024 euroa/ruhokilo (2 kohta), ja eläviä eläimiä lähetettäessä peritty pakollinen vapaaehtoismaksu oli 1,7 euroa/täysikasvuinen nautaeläin (4 kohta). Täysikasvuisen nautaeläimen eläinkohtainen 1,7 euron suuruinen maksu oli siis 0,0104 euroa/kilo eli noin puolet lihasta peritystä maksusta.
(94)
Ranskan viranomaiset arvioivat, että muihin jäsenvaltioihin lähetettävistä tuotteista (elävät eläimet ja liha) perityistä pakollisista vapaaehtoismaksuista saatujen kokonaistulojen (38 136 670 euroa) osuus oli 15 prosenttia Interbevin vuosina 1995-2004 perimistä pakollisista vapaaehtoismaksuista saatujen tulojen kokonaismäärästä (252 855 282 euroa). Kun vuosia 1995-2004 tarkastellaan kokonaisuutena, Ranskan viranomaisten mielestä kyseiset tulot vastaavat hyvin sitä osuutta toimista, josta muihin jäsenvaltioihin lähetettävät tuotteet ovat hyötyneet.
(95)
Lisäksi Ranskan viranomaiset ilmoittivat, että Ranskan ulkopuolelle lähetettävät elävät eläimet ja liha hyötyivät yhtäältä Ranskan alueen ulkopuolella toteutetuista toimista, joiden osuus oli 21 490 848 euroa, ja toisaalta kaikkia eläimiä ja tuotteita niiden määränpäästä riippumatta hyödyttävistä toimista. Ranskan viranomaisten mukaan oli asianmukaista arvioida, että kaikkia eläimiä ja tuotteita hyödyttäviin toimiin käytetyistä 91 231 075 eurosta vain 28 280 000 eurolla rahoitettiin Ranskan alueen ulkopuolella toteutettuja toimia.
(96)
Nimenomaisesti vientiin tarkoitettuja eläimiä ja tuotteita koskevia toimia olivat muun muassa menekinedistämistoimet (esimerkiksi kansainväliset näyttelyt, ammattilaisiin kohdistetut tiedotuskampanjat ja pr-toiminta, Berliinin vihreä viikko ja ulkomailla järjestettävä lihanleikkauskoulutus). Sekä Ranskan markkinoille että sen ulkopuolelle tarkoitettuja kaikkia eläimiä ja tuotteita koskeneita toimia olivat muun muassa erilaiset mainoskampanjat, kuten eurooppalaista laatuhärkää, sisäelimiä ja liharotuja koskevat kampanjat, sekä muutamat tutkimustoimet, jotka koskivat elintarviketurvaa, eläinten hyvinvointia, laadunhallintaa, tuotteen määrittelyä, sertifiointikäytäntöjä ja naudanlihan jäljitettävyyttä ja joiden tuloksista kerrottiin laajalti sekä Ranskassa että sen ulkopuolella.
(97)
Ranskan viranomaisten mukaan Ranskan ulkopuolelle lähetettävät tuotteet ovat hyötyneet toimialakohtaisista toimista kaikkiaan noin 49 770 000 euron arvosta. Tätä määrää on verrattava kyseisistä tuotteista perittyihin pakollisiin vapaaehtoismaksuihin, joiden yhteismäärä oli 38 136 670 euroa. Vientiin tarkoitetusta kotimaisesta tuotannosta perittyjen pakollisten vapaaehtoismaksujen osuus vuosina 1995-2004 vastasi siis sitä hyötyä, joka kyseiselle tuotannolle oli koitunut Interbevin rahoittamista toimista.
6.2 FNE-MAKSUT
(98)
Ranskan viranomaiset vahvistivat 13 päivänä syyskuuta 2005 päivätyssä kirjeessään, ettei lähetettävistä tuotteista peritty FNE-maksua sellaisenaan.
IV ARVITOINTI TUESTA
(99)
SEUT-sopimuksen 107 ja 108 artiklaa sovelletaan kaikkiin sopimuksen liitteessä I lueteltuihin maataloustuotteisiin, jotka kuuluvat yhteisen markkinajärjestelyn piiriin (kaikki maataloustuotteet, lukuun ottamatta hevosenlihaa, hunajaa, kahvia, maatalousperäistä alkoholia, alkoholista tehtyä etikkaa ja korkkia) kustakin yhteisestä markkinajärjestelystä annettujen säädösten mukaisesti.
1. SEUT-SOPIMUKSEN 107 ARTIKLAN 1 KOHDASSA TARKOITETUN TUEN OLEMASSAOLO
(100)
SEUT sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätään, että jollei perussopimuksissa toisin määrätä, jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(101)
SEUT-sopimuksen 107-109 artiklan soveltamisesta naudanliha-alalla säädettiin asiaan liittyvien tosiseikkojen tapahtuma-aikaan näiden tuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1254/99 (21) 40 artiklassa. Ennen kyseisen asetuksen antamista niiden soveltamisesta tällä alalla oli säädetty naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 27 päivänä kesäkuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 805/68 (22) 24 artiklassa. Lampaan- ja vuohenliha-alalla niiden soveltamisesta säädettiin lampaan- ja vuohenliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 19 päivänä joulukuuta 2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2529/2001 (23) 23 artiklassa. Ennen viimeksi mainitun asetuksen antamista niiden soveltamisesta tällä alalla oli säädetty lampaan- ja vuohenliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 3 päivänä marraskuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2467/98 (24) 22 artiklassa, ja ennen tämän viimeksi mainitun asetuksen antamista lampaan- ja vuohenliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 25 päivänä syyskuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3013/89 (25) 27 artiklassa.
(102)
Nykyisin SEUT-sopimuksen 107-109 artiklan soveltamisesta niillä kahdella alalla, jotka on mainittu tämän päätöksen johdanto-osan 32 kappaleessa ja sitä seuraavissa kappaleissa, on säädetty maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) 22 päivänä lokakuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (26) 180 artiklassa (27).
1.1 VALIKOIVAN EDUN OLEMASSAOLO
(103)
Tuomioistuimen mukaan tukina pidetään sellaisia toimenpiteitä, jotka muodossa tai toisessa ovat omiaan suosimaan yrityksiä välittömästi tai välillisesti tai joita on pidettävä sellaisena taloudellisena etuna, jota edunsaajayritys ei olisi saanut tavanomaisten markkinoilla sovellettavien ehtojen mukaan (28). Nyt kyseessä olevassa asiassa myönnetty tuki suosi tiettyjä nautaeläinten ja lampaiden kasvatuksen alalla toimivia yrityksiä toteuttamalla toimia, jotka olivat omiaan hyödyttämään tuottajia tai Interbevin edustamia tuotannonaloja.
(104)
Lisäksi tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan tukena pidetään toimenpiteitä, jotka eivät ole avustuksia sanan suppeassa merkityksessä mutta jotka eri tavoin alentavat yrityksen vastattavaksi tavallisesti kuuluvia kustannuksia ja ovat siten sekä luonteeltaan että vaikutuksiltaan avustusten kaltaisia (29).
(105)
Edun aiheutuminen on selvitettävä liha-alan hyväksi toteutettujen toimien sekä kyseisten toimialakohtaisten maksujen ja niiden rahoituksen mahdollisten edunsaajien tasolla. Nyt esillä olevassa asiassa myönnetty tuki on hyödyttänyt nautaeläinten tai lampaiden kasvatuksen alalla toimivia yrityksiä, kun on toteutettu alan tuottajia mahdollisesti hyödyttäneitä toimia.
1.2 VALTION MYÖNTÄMÄ TAI VALTION VAROISTA MYÖNNETTY TUKI
(106)
Tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan etu voidaan katsoa valtiontueksi, jos se on ensinnäkin myönnetty suoraan tai välillisesti valtion varoista ja jos se on toiseksi valtion toteuttama (30).
(107)
Maksujen luonteen (pakolliset vapaaehtoismaksut) osalta komissio katsoo, että kyseessä ovat veroluonteiset maksut eli julkiset varat. Komissio perustaa näkemyksensä jäljempänä esitettyihin seikkoihin.
(108)
Ensinnäkin on korostettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön ja erityisesti asiassa Salvat annetun tuomion (31) 139 kohdan mukaan yksityisten tai julkisten elinten välisen eron tekemistä ei pidetä ”valtiontukia koskevien perustamissopimuksen määräysten soveltamisen kannalta ratkaisevana seikkana”. Lisäksi asiassa Ladbroke annetussa tuomiossa (32) vahvistetaan erittäin selvästi, että SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohta ”koskee kaikkia rahoituskeinoja, joita julkinen sektori voi tosiasiallisesti käyttää tukeakseen yrityksiä, ilman että sillä seikalla olisi merkitystä, ovatko nämä varat pysyvästi julkisen sektorin varoja. Vaikka määrät (…) eivät ole pysyvästi valtionkassan omistuksessa, ne voidaan luokitella valtion varoiksi jo sillä perusteella, että ne ovat jatkuvasti valtion valvonnassa ja siis toimivaltaisten viranomaisten käytettävissä, joten toimenpide kuuluu [perussopimuksen 107 artiklan 1 kohdan] soveltamisalaan”.
(109)
Tämän oikeuskäytännön perusteella komissio katsoo ensinnäkin, ettei kyseessä olevia pakollisia vapaaehtoismaksuja voida sulkea pois SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalasta pelkästään sillä perusteella, että ne ovat yksityiseltä sektorilta perittyjä maksuja eivätkä ne ole jatkuvasti valtion hallussa. Tältä osin komission on tutkittava myös, missä määrin pakollisista vapaaehtoismaksuista saadut tulot ovat valtion valvonnassa ja miten valtio pystyy ohjaamaan varojen käyttöä tukitoimenpiteiden rahoittamiseen.
(110)
Tarkasteltavana olevassa asiassa komissio huomauttaa, että valtiolta saatu hyväksyntä eli Interbeville myönnetty tunnustus on pakollisten vapaaehtoismaksujen käyttöönoton ennakkoedellytys. Näin ollen vaikka Interbev on yksityisoikeudellinen toimija, sen kyky ottaa käyttöön pakollisia vapaaehtoismaksuja omalla toimialallaan edellyttää, että valtio hyväksyy sen toiminnan ja tavoitteet (katso tämän päätöksen johdanto-osan 14 kappale).
(111)
Myös Ranskan maatalouslaissa säädetään, että maksuista tulee pakollisia kaikille asianomaisen ammattialan jäsenille, kun niitä on laajennettu ministeriöiden välisellä asetuksella (katso tämän päätöksen johdanto-osan 10 kappale). Tästä seuraa, että tämäntyyppiset maksut edellyttävät viranomaisen säädöstä kaikkien vaikutusten aikaansaamiseksi (33).
(112)
Näiden tosiseikkojen perusteella komissio toteaa, että tarkasteltavina olevia pakollisia vapaaehtoismaksuja voidaan pitää valtion valvonnassa olevina valtion varoina.
(113)
Toiseksi pakollisista vapaaehtoismaksuista saatavien tulojen käyttö määräytyy maatalouslaissa säädettyjen toimialajärjestön tavoitteiden ja toimintakehyksen perusteella (katso johdanto-osan 7-10 kappale). Valtio kykenee siis ohjaamaan pakollisista vapaaehtoismaksuista saatavia tuloja käytettäväksi Interbevin toteuttamiin tukitoimenpiteisiin. Interbevin myöntämien etujen voidaan näin ollen katsoa olevan valtion toteuttamia.
(114)
Lisäksi on muistettava, että tuomioistuin yksilöi asiassa C-345/02, Pearle, antamassaan tuomiossa (34) muutamia perusteita, joilla voidaan määrittää, onko veroluonteista maksua pidettävä valtion toimista johtuvina valtion varoina, kun maksut perii toimialajärjestö jäsentensä hyödyksi.
(115)
Tuomioistuin esitti kyseisessä asiassa, että tietyn toimialan yrityksiä edustavan elimen välikätenä keräämiä pakollisia maksuja voidaan pitää valtion varoina vain, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
toimenpiteen on määrännyt tietyn toimialan yrityksiä ja työntekijöitä edustava toimialajärjestö eikä sitä käytetä valtion vahvistaman politiikan toteuttamisvälineenä;
b)
toimenpiteen tavoitteet rahoitetaan kokonaan alan yritysten maksamilla maksuilla;
c)
työnantajien ja työntekijöiden edustajat päättävät rahoitustavasta ja maksujen osuudesta tai suuruudesta alan toimialajärjestössä valtion puuttumatta asiaan;
d)
maksut on pakko käyttää toimenpiteen rahoittamiseen ilman valtion mahdollisuutta puuttua asiaan.
(116)
On kuitenkin ilmeistä, ettei nyt kyseessä oleva toimenpide täytä kaikkia asiassa Pearle annetussa tuomiossa asetettuja edellytyksiä. Ensinnäkin Interbevin olemassaolosta, tehtävistä ja toiminnasta on säädetty kansallisessa lainsäädännössä (katso johdanto-osan 10 ja 14 kappale), ja sen pakolliseen maksuun perustuva rahoitus edellyttää valtion puuttumista asiaan (katso johdanto-osan 10 kappale). Lisäksi maatalouslain 632-2-1 pykälässä säädetään, että toimialajärjestöt edistävät kansallisten ja Euroopan unionin talouspolitiikkojen toteuttamista ja niillä voi olla etuoikeuksia julkisia tukia myönnettäessä. Interbevin voidaan siis katsoa olevan valtion vahvistaman politiikan toteuttamisväline, jolla toteutetaan toimialaa yleisluonteisesti palvelevaa toimintaa (katso johdanto-osan 40 kappale ja 61 kappale sekä sitä seuraavat kappaleet). Lisäksi, kuten Interbevin yhdistyssäännössä määrätään, toimialajärjestön määrärahoja voidaan tukea suoraan valtion varoista. Kun otetaan vielä huomioon rahoitetun tutkimustoiminnan yleisluonteinen hyöty (katso johdanto-osan 10 kappale), ei voida todeta täysin varmasti, että tuensaajia olisivat tässä tapauksessa vain maksuvelvolliset henkilöt.
(117)
Edellä esitettyjen seikkojen perusteella komissio toteaa, että kyseiset toimenpiteet johtuvat valtion toimista ja rahoitetaan valtion varoista.
1.3 VAIKUTUS KAUPPAAN JA KILPAILUN VÄÄRISTYMINEN
(118)
Kuuluakseen SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan tuella on lisäksi oltava vaikutusta kilpailuun ja jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Tämä peruste edellyttää, että tuensaajat harjoittavat taloudellista toimintaa.
(119)
Jotta voidaan selvittää, kuuluuko tuki SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, on vielä selvitettävä, voiko tuki vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja vääristää kilpailua.
(120)
Tuomioistuin on todennut, että kun valtion taloudellinen tuki vahvistaa yrityksen asemaa jäsenvaltioiden välisessä kaupassa muihin, kilpaileviin yrityksiin nähden, tuen on katsottava vaikuttavan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan (35), mikä riittää osoittamaan kilpailun vääristymisen.
(121)
Liha-alan yhteisen markkinajärjestelyn olemassaolo riittää osoittamaan, että jäsenvaltioiden välillä käydään liha-alalla kauppaa (36). Esimerkkinä voidaan mainita, että lihatuotteiden yhteisön sisäisen kaupan osuus Ranskassa on ollut noin 15 prosenttia kaikesta kyseisten tuotteiden kaupasta unionissa (37).
(122)
Myönnetty tuki voi siis vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, sillä se suosii kotimaista tuotantoa muiden jäsenvaltioiden tuotannon kustannuksella. Liha-ala oli nimittäin tämän päätöksen kohteena olevien tosiseikkojen tapahtuma-aikaan erittäin avoin unionin laajuiselle kilpailulle ja näin ollen erittäin herkkä kaikille tuotantoa jossakin jäsenvaltiossa suosiville toimenpiteille.
1.4 SEUT-SOPIMUKSEN 107 ARTIKLAN 1 KOHDASSA TARKOITETTUA TUKEA KOSKEVAT PÄÄTELMÄT
(123)
Komissio katsoo edellä esitettyjen seikkojen perusteella, että tässä tapauksessa tuensaajien hyväksi toteutetuista toimenpiteistä aiheutuu sellaista etua, josta muut toimijat eivät pysty hyötymään ja joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla tiettyjä yrityksiä tai tiettyjä tuotannonaloja, joten ne voivat vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(124)
Näistä syistä komissio toteaa, että kyseiset toimenpiteet kuuluvat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan ja ovat valtiontukea.
2. TUEN SISÄMARKKINOILLE SOVELTUMISEN TUTKIMINEN
2.1 PÄÄTÖKSEN LAAJUUS
(125)
Ranskan viranomaisten mielestä tämän päätöksen pitäisi koskea yksinomaan 12 päivänä kesäkuuta 2001 tehtyä toimialakohtaista sopimusta, kuten edellä selitettiin (katso johdanto-osan 56 kappale).
(126)
Komissiolla ei ollut tukea NN 34/95 arvioidessaan käytettävissään tietoja FNE-maksuista eikä tähän asiaan liittyvien tukien rahoitusjärjestelmästä (38). Komission kanta koski lisäksi vain tiettyjen kasvattajien hyväksi myönnettyjä investointitukia eritoten eläinten ensihankintaa varten. Komissio ei ottanut kantaa myöskään pakollisten vapaaehtoismaksujen järjestelmään eikä geeniperimän parantamista, geenitietojärjestelmää, bioteknologiaa tai taloutta koskevia tutkimuksia varten myönnettyyn tukeen tai Interbev-maksuilla rahoitettuja menekinedistämistoimia, teknisen avun toimia ja tutkimus- ja testaustoimia koskevaan tukeen, joista ei ollut ilmoitettu SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
(127)
Ranska mainitsi nämä toimet 29 päivänä huhtikuuta 1996 päivätyssä kirjeessä asian NN 49/96 yhteydessä, mutta vain FNE:hen liittyvien toimien osalta.
(128)
Komissio oli kuitenkin pyytänyt kyseiseen kirjeeseen liittyviä lisätietoja 30 päivänä toukokuuta 1996 päivätyllä kirjeellä (VI/021559) voidakseen selvittää eläinten tunnistamiseen ja valintaan osallistuvien kotieläintuotannon alan yritysten rakenneuudistukseen sekä kehittämistoimiin käytettyjen rahoitusvälineiden luonteen ja ulottuvuuden. Komissio oli lisäksi pyytänyt täyttämään erään kyselylomakkeen. Ranskan viranomaiset eivät kuitenkaan vastanneet tähän kirjeeseen, eikä komissio ottanut missään vaiheessa kantaa kyseisten toimien soveltumiseen sisämarkkinoille. Komissio aloitti SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn kyseessä olevasta tuesta 9 päivänä heinäkuuta 2003 päivätyllä kirjeellä (39).
(129)
Kotieläintuotantorahaston hyväksi 15 päivänä kesäkuuta 1994 tehtyä toimialakohtaista sopimusta ja Interbevin hyväksi 18 päivänä joulukuuta 1995 tehtyä toimialakohtaista sopimusta sekä näillä sopimuksilla rahoitettua valtiontukea on siis tutkittava valtiontukisääntöjen perusteella, koska komissio ei ole niitä hyväksynyt.
(130)
Näin ollen tämä päätös koskee myös FNE:n hyväksi 15 päivänä kesäkuuta 1994 tehtyä ja Interbevin hyväksi 18 päivänä joulukuuta 1995 tehtyä toimialakohtaista sopimusta. Näitä sopimuksia analysoidessaan komissio ei ole ottanut kantaa toimialakohtaisilla maksuilla rahoitettuihin toimiin.
(131)
Kuten johdanto-osan 57 kappaleessa todettiin, Ranskan viranomaiset ovat hyväksyneet tämän tulkinnan implisiittisesti.
2.2 SEUT-SOPIMUKSEN 107 ARTIKLAN 3 KOHDAN SOVELTAMINEN
(132)
SEUT-sopimuksen 107 artiklassa on lueteltu poikkeuksia valtiontuen SEUT-sopimuksen vastaisuutta koskevaan yleiseen periaatteeseen, joskin muutamia niistä - etenkin sen 2 kohdassa määrättyjä - on ilmeisen mahdotonta soveltaa tässä tapauksessa. Ranskan viranomaiset eivät myöskään ole vedonneet niihin.
(133)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa määrättyjä poikkeuksia on tulkittava suppeasti tarkasteltaessa alueellisiin tai alakohtaisiin tarkoituksiin käytettäviä tukiohjelmia tai yleisten tukijärjestelmien soveltamista yksittäistapauksissa. Poikkeuksia voidaan soveltaa vain, jos komissio pystyy toteamaan, että tuki on välttämätöntä jonkin kyseessä olevan tavoitteen toteuttamisen kannalta. Jos poikkeusta sovellettaisiin tukeen, johon ei liity tällaista vastinetta, sallittaisiin jäsenvaltioiden välisen kaupan ja kilpailun perusteeton häiritseminen unionin edun vastaisesti ja vastaavasti aiheeton etu tiettyjen jäsenvaltioiden toimijoille.
(134)
Komission mielestä kyseistä tukea ei ole tarkoitettu taloudellisen kehityksen edistämiseen alueella, jolla elintaso on poikkeuksellinen alhainen tai jolla vajaatyöllisyys on vakava ongelma 107 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetussa merkityksessä. Tukea ei ole tarkoitettu myöskään Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen edistämiseen tai jäsenvaltion taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa merkityksessä. Sitä ei ole tarkoitettu myöskään kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen 107 artiklan 3 kohdan d alakohdassa tarkoitetussa merkityksessä.
(135)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrätään kuitenkin, että sisämarkkinoille soveltuvana voidaan pitää tukea tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. Jotta tukeen voitaisiin soveltaa mainitussa artiklassa määrättyä poikkeusta, tuen on edistettävä kyseisen alan kehitystä.
2.3 ILMOITTAMATTA JÄTETTYIHIN TOIMENPITEISIIN SOVELLETTAVIEN SUUNTAVIIVOJEN MÄÄRITTÄMINEN
(136)
Maa- ja metsätalousalan valtiontukea koskevien suuntaviivojen 194 kohdan ja valtiontuen sääntöjenvastaisuuden arvioinnissa sovellettavien sääntöjen määräytymisestä annetun komission ilmoituksen (40) mukaisesti neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (41) 1 artiklan f kohdassa tarkoitettua sääntöjenvastaista tukea on arvioitava tuen myöntämisajankohtana voimassa olevien sääntöjen ja suuntaviivojen mukaisesti (42).
(137)
Nimenomaisesti maatalousalaa koskevat suuntaviivat ovat olleet voimassa 1 päivästä tammikuuta 2000. Kaikki kyseisen päivämäärän jälkeen myönnetty tuki on siis arvioitava asianomaisena aikana sovellettujen suuntaviivojen perusteella. Ajanjaksolla 1 päivästä tammikuuta 200031 päivään joulukuuta 2006 sovellettiin yhteisön suuntaviivoja maatalousalan valtiontuesta. Maa- ja metsätalousalan valtiontukea koskevia suuntaviivoja vuosiksi 2007-2013 sovellettiin 1 päivästä tammikuuta 2007.
(138)
Näin ollen ennen kyseistä päivämäärää myönnettyä tukea on arvioitava soveltuvin osin ennen 1 päivää tammikuuta 2000 voimassa olleiden säännösten ja käytännön perusteella.
2.4 PAKOLLISET VAPAAEHTOISMAKSUT JA YHTEINEN MARKKINAJÄRJESTELY
(139)
Komissio katsoo pakollisten vapaaehtoismaksujen soveltumisesta sisämarkkinoille yhteisen markkinajärjestelyn kannalta 22 päivänä toukokuuta 2003 asiassa C-355/00, Freskot, annetun tuomion (43) perusteella, että tässä tapauksessa pakolliset vapaaehtoismaksut eivät vaikuttaneet suoraan eivätkä välillisesti lopputuotteiden hintoihin, koska maksut eivät vaikuttaneet tuotteiden hintoihin, jotka määräytyivät markkinoilla vapaasti. Lihatuotteista ja kasvatetuista eläimistä peritystä maksusta aiheutuva rasitus kompensoituu rahoitetuista toimista saaduilla eduilla. Voidaan siis katsoa, että maksujen vaikutus hintoihin oli hyvin vähäistä, jos sitä oli lainkaan.
(140)
Toimitettujen tietojen perusteella järjestelmän rahoitusta ei ole tarpeen vastustaa.
2.5 TOIMIEN ARVIOINTI SOVELLETTAVIEN SÄÄNNÖSTEN PERUSTEELLA
2.5.1 Lihasta perittävien maksujen avulla toteutetut toimet
2.5.1.1 Menekinedistämistoimet
(141)
Menekinedistämistoimille myönnetyn tuen osalta ennen 1 päivää tammikuuta 2002 myönnetyn tuen soveltumista sisämarkkinoille on arvioitava maataloustuotteiden ja tiettyjen muiden ETY:n perustamissopimuksen liitteeseen II kuulumattomien tuotteiden mainonnan kansallisesta tukijärjestelmästä annetun puiteasiakirjan (44) perusteella, ja kyseisen päivämäärän jälkeen myönnetyn tuen soveltumista on arvioitava valtiontuesta EY:n perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen ja tiettyjen liitteeseen I kuulumattomien tuotteiden mainontaan annettujen yhteisön suuntaviivojen (45) perusteella.
(142)
Vuonna 1987 annettu puiteasiakirja ja vuonna 2002 annetut suuntaviivat sisältävät pääpiirteissään samat periaatteet. Niissä vahvistetaan kielteiset ja myönteiset perusteet, joita on noudatettava kaikissa kansallisissa tukijärjestelmissä. Kyseessä ei siis saa olla SEUT-sopimuksen 34 artiklan eikä unionin johdetun oikeuden vastainen mainonta eivätkä yrityskohtaisesti suunnatut toimet. Ranskan viranomaisten lähettämien tietojen perusteella voidaan todeta, että kyseisten toimenpiteiden tavoitteet vastaavat useita edellä mainituissa puitteissa ja suuntaviivoissa vahvistettuja myönteisiä perusteita, sillä ne vastaavat joiltakin osin ylijäämätuotannon poistamisen tavoitetta ja toisilta osin laadukkaiden tuotteiden ja terveellisten elintarvikkeiden kehittämisen tavoitetta.
(143)
Ranskan viranomaiset selittivät lisäksi, ettei mainonnassa välitetyillä viesteillä ollut tarkoituksena houkutella kuluttajia ostamaan muiden jäsenvaltioiden tuotteita tai panetella kyseisiä tuotteita, eikä mainonnassa käytetty minkään tietyn yrityksen tai yksittäisen tuottajan tuotemerkkiä.
(144)
Tuen enimmäismäärän osalta mainonnan rahoituksesta enintään 50 prosenttia voitiin myöntää valtion varoista, ja loput oli saatava ammattijärjestöiltä tai tukea saavilta toimialajärjestöiltä tai vapaaehtoisista maksuista joko keräämällä veroluonteisia maksuja tai pakollisia maksuja. Tässä tapauksessa toimenpiteet rahoitettiin kokonaan veroluonteisilla maksuilla, ja alan toimijoiden rahoitusosuus näissä kampanjoissa ylsi määritelmän mukaisesti 50 prosentin tasolle kampanjoiden kustannuksista.
(145)
Komissio katsoo, että menekinedistämistoimiin tässä tapauksessa myönnetyssä julkisessa tuessa on noudatettu asiaan sovellettavassa yhteisön lainsäädännössä asetettuja edellytyksiä.
2.5.1.2 Teknisen avun toimet
(146)
Ennen 1 päivää tammikuuta 2000 teknisen avun toimiin myönnetyn tuen soveltumista sisämarkkinoille on arvioitava komission sen käytännön mukaan, joka perustuu jäsenvaltioiden karjankasvatusalalla ja karjatuotteille myöntämiä tukia koskevista soveltuvista toimenpiteistä annettuun ehdotukseen (46), ja tämän päivämäärän jälkeen myönnetyn tuen soveltumista on arvioitava maatalouden suuntaviivojen (47) perusteella.
(147)
Komission ennen vuotta 2000 soveltama käytäntö ja vuonna 2000 annetut maatalouden suuntaviivat sisältävät pääpiirteissään samat periaatteet. Näin ollen 100 prosenttiin asti tukikelpoisista menoista myönnetyt tuet ovat sallittuja, kun kyseessä ovat muun muassa tiedotusta ja kirjanpitoa koskevat teknisen avun toimet, uusien tekniikkojen käytännön yleistämistä koskevat toimet sekä maatalousalan työntekijöiden koulutukseen liittyvät toimet.
(148)
Kun maatalouden suuntaviivat hyväksyttiin vuonna 2000, lisättiin uusi edellytys, jonka mukaan kaikilla kyseessä olevan alueen tukikelpoisilla toimijoilla on oltava samat objektiiviset edellytykset saada tukea ja tuen kokonaismäärä saa olla enintään 100 000 euroa tuensaajaa kohti kolmen vuoden kautena tai, jos kyseessä on pk-yritys, enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista sen mukaan, kumpi mainituista määristä on suurempi. Ranskan viranomaiset selittivät, että edellytys, jonka mukaan kaikkien asiasta mahdollisesti kiinnostuneiden alan toimijoiden on voitava osallistua toimenpiteisiin, täyttyy kaikin puolin. Komissio katsoo Ranskan viranomaisten toimittamien, etenkin tuensaajien erittäin suurta määrää koskevien tietojen perusteella, että tuen enimmäismäärää koskeva edellytys täyttyy.
(149)
Komission mielestä teknisen avun toimien rahoittamiseen tässä tapauksessa myönnetty julkinen tuki on asiassa sovellettavissa yhteisön säännöissä asetettujen edellytysten mukaista.
2.5.1.3 Tutkimus- ja testaustoimet
(150)
Tutkimus- ja testaustoimiin ennen 1 päivää tammikuuta 2000 myönnetyn tuen soveltuminen sisämarkkinoille on varmistettava tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävää valtion tukea koskevista yhteisön puitteista sekä mainittujen puitteiden muuttamisesta annetun komission tiedonannon perusteella, ja kyseistä päivämäärää myöhemmin myönnetyn tuen soveltuminen on arvioitava maatalouden suuntaviivojen mukaisesti, joiden 17 kohdassa viitataan kyseisiin puitteisiin.
(151)
Yhteisön puitteiden mukaan 100 prosenttiin ulottuva tukitaso soveltuu sisämarkkinoille, vaikka tutkimus- ja kehitystyöstä vastaisivat yritykset, jos seuraavat neljä edellytystä täyttyvät:
a)
tuki palvelee asianomaista alaa yleisluonteisesti, eikä vääristä kilpailua muilla aloilla;
b)
tuesta tiedotetaan tarkoituksenmukaisissa lehdissä, joilla on valtakunnallinen levikki ja jotka eivät rajoitu tietyn järjestön jäseniin, jotta taataan, että kuka tahansa toimesta mahdollisesti kiinnostunut toimija saa vaivatta tiedot toimien toteuttamisesta, ja tulokset on toimitettava pyynnöstä kaikille kiinnostuneille osapuolille. Tiedot on julkaistava viimeistään silloin, kun ne voidaan antaa jonkin tietyn järjestön jäsenille;
c)
toimien tuloksista ilmoitetaan sekä kulujen että ajan kannalta tasapuolisesti kaikille asiasta kiinnostuneille osapuolille ja myös tuensaajille;
d)
tuki täyttää edellytykset, jotka on asetettu monenvälisissä kauppaneuvotteluissa Uruguayn kierroksen aikana tehdyn maataloussopimuksen liitteessä 2 ”Kotimainen tuki: perusteet alennussitoumuksista vapautumiselle” (48).
(152)
Ranskan viranomaiset selittivät tältä osin, että Interbevin tekniset tutkimus- ja testaustoimet toteutetaan kaikkien alan toimijoiden hyväksi. Lisäksi Interbev välittää tiedot saaduista tuloksista ja antaa teknisiä suosituksia järjestämällä koulutuksia ja jakamalla asiakirjoja, tiedonantoja, tiivistelmiä ja tietolehtisiä sekä sähköisten tallennusvälineiden kautta. Kaikki naudan- ja lampaanliha-alan kasvattajat, teurastajat, lihakauppiaat, jalostajat ja myyjät saavat pyynnöstä tiedot tuloksista ja pystyvät tutustumaan tutkimusraportteihin yhdenvertaisesti ja samaan aikaan muiden kanssa. Ranskan viranomaiset vakuuttivat vielä, ettei kyseisten toimien yhteydessä suoriteta mitään suoria maksuja tuottajille eikä jalostajille ja että kyseiset toimet täyttävät Euroopan unionin allekirjoittamat kansainväliset kaupalliset sitoumukset.
(153)
Komissio katsoo, että tutkimus- ja testaustoimiin tässä tapauksessa myönnetty julkinen tuki on asiassa sovellettavissa yhteisön säännöissä asetettujen edellytysten mukaista.
2.5.2 FNE:n toteuttamat toimet
2.5.2.1 Tekninen apu
(154)
Teknisen avun toimiin ennen 1 päivää tammikuuta 2000 myönnetyn tuen soveltuminen sisämarkkinoille on varmistettava komission sen käytännön mukaan, joka perustuu jäsenvaltioiden karjankasvatusalalla ja karjatuotteille myöntämiä tukia koskevista soveltuvista toimenpiteistä annettuun ehdotukseen (49), ja tämän päivämäärän jälkeen myönnetyn tuen soveltuminen on varmistettava maatalouden suuntaviivojen (50) perusteella.
(155)
Komission ennen vuotta 2000 soveltama käytäntö ja vuonna 2000 annetut maatalouden suuntaviivat sisältävät pääpiirteissään samat periaatteet. Näin ollen 100 prosenttiin asti tukikelpoisista menoista myönnetyt tuet ovat sallittuja, kun kyseessä ovat tiedotusta ja kirjanpitoa koskevat teknisen avun toimet, uusien tekniikkojen käytännön yleistämistä koskevat toimet sekä maatalouden työntekijöiden koulutukseen liittyvät toimet.
(156)
Kun maatalouden suuntaviivat hyväksyttiin vuonna 2000, lisättiin uusi edellytys, jonka mukaan kaikilla kyseessä olevan alueen tukikelpoisilla toimijoilla on oltava samat objektiiviset edellytykset saada tukea ja tuen kokonaismäärä saa olla enintään 100 000 euroa tuensaajaa kohti kolmen vuoden kautena tai, jos kyseessä on pk-yritys, enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista sen mukaan, kumpi mainituista määristä on suurempi.
(157)
Ranskan viranomaiset korostivat, että kaikki rahoitetut toimet palvelevat yleisluonteisesti koko naudan- ja lampaanliha-alan kasvattajia, eikä toimista saatava hyöty rajoitu koskaan yksittäisiin toimijoihin tai toimijoiden ryhmiin.
(158)
FNE:n rahoitusosuus on jäänyt useimmiten alle 50 prosenttiin toimien ja tutkimusten kustannuksista. Se on voinut olla yksittäisissä hankkeissa yli 50 prosenttia, mutta tuen taso ei ole ylittänyt kertaakaan sataa prosenttia.
(159)
Taloutta koskevien tutkimusten rahoituksessa valvotaan yhtäältä, ettei kasvattajaa kohti rajaksi asetettu 100 000 euroa kolmen vuoden kautena ylity, ja toisaalta, että kaikilla kasvattajilla on mahdollisuus tutustua tutkimusten tuloksiin.
(160)
Komission mielestä teknisen avun toimien rahoittamiseen tässä tapauksessa myönnetty julkinen tuki on asiassa sovellettavissa yhteisön säännöissä asetettujen edellytysten mukaista.
2.5.2.2 Tutkimus- ja testaustoimet
(161)
Tutkimus- ja testaustoimiin ennen 1 päivää tammikuuta 2000 myönnetyn tuen soveltuminen sisämarkkinoille on varmistettava tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävää valtion tukea koskevien yhteisön puitteiden sekä mainittujen puitteiden muuttamisesta annetun komission tiedonannon perusteella, ja kyseistä päivämäärää myöhemmin myönnetyn tuen soveltumista on arvioitava maatalouden suuntaviivojen perusteella, joiden 17 kohdassa viitataan kyseisiin puitteisiin
(162)
Yhteisön puitteiden mukaan 100 prosenttiin ulottuva tukitaso soveltuu sisämarkkinoille, vaikka tutkimus- ja kehitystyöstä vastaisivat yritykset, jos seuraavat neljä edellytystä täyttyvät:
a)
tuki palvelee yleisluonteisesti asianomaista alaa, eikä vääristä kilpailua muilla aloilla;
b)
tuesta tiedotetaan tarkoituksenmukaisissa sanomalehdissä, joiden levikki on valtakunnallinen ja jotka eivät rajoitu tietyn järjestön jäseniin, jotta taataan, että kuka tahansa tästä toiminnasta mahdollisesti kiinnostunut toimija saa vaivatta tietoa toimien toteuttamisesta, ja tulokset on toimitettava pyynnöstä kaikille kiinnostuneille osapuolille. Tiedot on julkaistava viimeistään silloin, kun ne voidaan antaa jonkin tietyn järjestön jäsenille;
c)
toimien tuloksista ilmoitetaan sekä kulujen että ajan kannalta tasapuolisesti kaikille kiinnostuneille osapuolille ja myös tuensaajille;
d)
tuki vastaa edellytyksiä, jotka on asetettu monenvälisissä kauppaneuvotteluissa Uruguayn kierroksen aikana tehdyn maataloussopimuksen liitteessä 2 ”Kotimainen tuki: perusteet alennussitoumuksista vapautumiselle”.
(163)
Tässä tapauksessa jokaisen taloutta koskevan tutkimuksen lopullisista tiedoista sekä kunkin tutkimusohjelman päättyessä kootuista lopullisista tiedoista tiedotetaan laajamittaisesti. Kaikkien rahoitusta saaneiden tutkimusten tulokset julkaistaan ja niitä jaetaan, jotta kasvattajat ja niiden kenttäjärjestöt voisivat hyödyntää niitä ja tutustua niihin tasavertaisesti.
(164)
Merkittäviä jakelukanavia on kaksi: kotieläintuotantoalan ammattijärjestöt ja kotieläintuotantoinstituutti, jotka tiedottavat tuloksista kasvattajille ja teknikoille laajalevikkisissä teknisissä ja taloudellisissa julkaisuissa.
(165)
Koska toimet palvelevat yleisluonteisesti koko alaa, tuloksia ei pyritä hyödyntämän kaupallisesti. Käyttöoikeuden siirtoa koskeviin kustannuksiin tai käyttöoikeuden saannin edellytyksiin liittyviä ongelmia ei siis ole. Toimien todellisia edunsaajia ovat nautaeläinten ja lampaiden kasvattajat, joille toimista saatavat teoreettiset ja käytännön tulokset jaetaan.
(166)
Rahoitetuista tutkimuksista ei aiheudu suoria tuloja tuottajille eikä jalostajille. Ne täyttävät yleiset ja erityiset edellytykset, jotka on asetettu monenvälisissä kauppaneuvotteluissa Uruguayn kierroksen aikana Marrakeshissa tehdyn maataloussopimuksen liitteessä 2 ”Kotimainen tuki: perusteet alennussitoumuksista vapautumiselle”.
(167)
Komission mielestä tutkimus- ja testaustoimien rahoittamiseen tässä tapauksessa myönnetty julkinen tuki on asiassa sovellettavissa yhteisön säännöissä asetettujen edellytysten mukaista.
2.6 TUEN RAHOITUS
(168)
Valtiontuki rahoitettiin veroluonteisella maksulla (pakolliset vapaaehtoismaksut), joten komission on tutkittava rahoitettujen toimenpiteiden eli tuen lisäksi myös niiden rahoitustapa. Tuomioistuimen mukaan (51) komission on tukea ja erityisesti pakollisia vapaaehtoismaksuja arvioidessaan otettava tuen rahoitustapa huomioon silloin, kun se kuuluu olennaisesti tukitoimenpiteeseen.
(169)
Sen selvittämiseksi, onko rahoitustapa olennainen osa tukitoimenpidettä, on otettava huomioon useita seikkoja: maksun tuotto on varattava tuen rahoittamiseen ja se on käytettävä väistämättä tuen rahoittamiseen (52), maksun on liityttävä tukitoimenpiteeseen sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaisesti (53) ja maksun suuruudella on oltava suora vaikutus valtiontuen suuruuteen (54).
(170)
Kun näitä edellytyksiä sovelletaan kyseessä oleviin tukitoimenpiteisiin, komissio panee merkille seuraavat seikat. Ensinnäkin pakolliset maksut on määritetty kyseisten toimenpiteiden oikeusperustassa eli toimialakohtaisissa sopimuksissa, joita on laajennettu asetuksella. Jokainen maksu suoritetaan siis yksin kyseessä olevan rahaston hyväksi, eikä sillä ole yhteyttä Interbevin tai valtion yleisiin määrärahoihin. Maksun on siis katsottava olevan varattu tuen rahoitukseen ja käytettävän tuen rahoitukseen voimassa olevan kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Toiseksi tukitoimenpiteet rahoitetaan yksinomaan alakohtaisilla maksuilla. Interbev ei käytä mitään muita rahoituslähteitään täydentääkseen näiden toimien rahoitusta. Näin ollen voidaan todeta, että maksun suuruudella on suora vaikutus valtiontuen suuruuteen.
(171)
Näiden seikkojen perusteella komissio toteaa, että tuen rahoitustapa, tässä tapauksessa pakolliset vapaaehtoismaksut, ovat olennainen osa tukitoimenpidettä ja ne on näin ollen otettava huomioon arvioitaessa tuen soveltumista sisämarkkinoille. Koska tämä rahoitustapa voi olla vastoin SEUT-sopimuksen 110 artiklaa, komissio ei voi vahvistaa tukijärjestelmän soveltuvan sisämarkkinoille, jos se havaitsee eriarvoista kohtelua tuontituotteiden ja kotimaisten tuotteiden (55) tai vientituotteiden ja kotimaisten tuotteiden (56) välillä.
(172)
Tarkasteltavana olevassa asiassa maksu perittiin kotimaisesta tuotannosta ja vientiin tarkoitetuista eläimistä tai lihasta (lihasta perittävät pakolliset vapaaehtoismaksut) sekä tuontieläimistä ja -lihasta (FNE:n perimät pakolliset vapaaehtoismaksut).
(173)
Komission tutkimus koskee lihasta perittäviin maksuihin ja FNE-maksuihin liittyviä tiettyjä näkökohtia siltä osin, kuin mainitut maksut voivat vaikuttaa yhteisön sisäiseen kauppaan.
2.6.1 Lihasta perittävät maksut (Interbev-maksut)
2.6.1.1 Tuontiliha
(174)
Kuten johdanto-osan 82 kappaleessa todetaan, vuosina 1996-2004 tuontilihasta peritystä maksusta ei tehty Ranskan lainsäädännössä pakollista. Se ei siis kuulu tämän päätöksen soveltamisalaan, koska se ei ole varsinaisesti valtiontukea. Siitä puuttuu nimittäin yksi johdanto-osan 10 kappaleessa mainittu ratkaiseva seikka, velvoittavuus. Edellä esitetyn perusteella tuontituotteista perityillä maksuilla rahoitetut toimenpiteet eivät näin ollen ole valtiontukea, eikä tämä päätös siis koske niitä.
2.6.1.2 Vientituotteet
(175)
Kuten johdanto-osan 16 kappaleessa ja sitä seuraavissa kappaleissa (57) todetaan, maksua on peritty 1 päivästä tammikuuta 1996 lähtien muihin jäsenvaltioihin lähetetyistä tuotteista, joskin vuonna 2001 otettiin käyttöön maksun osittainen palautus. Tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan kyseinen maksu voi aiheuttaa viejien eriarvoista kohtelua, jos maksuilla rahoitetut toimet eivät ole tarkoitettu niille eivätkä korvaa viejille koituvaa maksurasitusta (58). On siis osoitettava, ettei maksusta saatuja tuloja ole osoitettu toimiin, jotka suosivat Ranskassa kaupan pidettävää kotimaista tuotantoa vientiin tarkoitetun kotimaisen tuotannon kustannuksella.
(176)
Nimenomaisesti vientiin tarkoitettuja eläimiä ja tuotteita koskevia toimia olivat muun muassa menekinedistämistoimet (esimerkiksi kansainväliset näyttelyt, ammattilaisille suunnattu tiedotus ja pr-toiminta, Berliinin vihreä viikko ja ulkomailla järjestettävä lihanleikkauskoulutus).
(177)
Kaikkia eläimiä ja tuotteita koskevia toimia ovat olleet tuotteiden kohdemarkkinoista riippumatta muun muassa mainonta, kuten eurooppalaista laatuhärkää, sisäelimiä ja ”liharotuja” koskevat kampanjat, ja muutamat tutkimustoimet, jotka ovat koskeneet elintarviketurvaa, eläinten hyvinvointia, laadunhallintaa, tuotteen määrittelyä, sertifiointikäytäntöjä ja naudanlihan jäljitettävyyttä ja joiden tuloksista on tiedotettu laajalti sekä Ranskassa että sen ulkopuolella.
i) Muihin jäsenvaltioihin lähetettävät eläimet ja liha
(178)
Ranskan viranomaisten mukaan kaikki pakollisilla vapaaehtoismaksuilla rahoitetut toimet eivät hyödyttäneet yksin muihin jäsenvaltioihin lähetettäviä tuotteita ja eläimiä tai sekä muihin jäsenvaltioihin lähetettäviä tuotteita ja eläimiä että muita kotimaisia tuotteita.
(179)
On selvitettävä vuosikohtaisesti sekä kaiken kaikkiaan, ovatko muihin jäsenvaltioihin lähetetyt tuotteet hyötyneet toimialajärjestön toimista.
(180)
Seuraavaan taulukkoon on koottu euroina pakollisista vapaaehtoismaksuista saatujen tulojen jakautuminen Interbevin eri toimiin vuosittain, ja siinä on eritelty myös niiden toimien osuudet, jotka ovat hyödyttäneet pelkästään vientiin tarkoitettuja eläimiä ja lihaa, ja niiden toimien osuudet, jotka ovat hyödyttäneet sekä vientiin tarkoitettuja eläimiä ja lihaa että muita kotimaisia tuotteita.
Vuosi
Kaikkien tuotteiden hyväksi toteutetut toimet
Ainoastaan Ranskassa myytävien tuotteiden hyväksi toteutetut toimet
Ainoastaan vientituotteiden hyväksi toteutetut toimet
Toimet yhteensä vuosittain
Osuus kaikista rahoitetuista toimista
(pyöristetty) (%)
1996
5 517 088,95
13 308 769,70
2 101 111,35
20 926 970,00
36
1997
9 244 861,43
8 723 278,25
2 104 379,32
20 072 518,99
56
1998
8 995 703,14
11 214 605,23
927 146,63
21 137 455,00
46
1999
9 780 064,41
10 308 559,00
1 058 778,36
21 447 401,76
50
2000
8 245 970,18
10 126 453,50
991 754,32
19 264 178,00
47
2001
9 447 359,23
15 115 169,26
1 720 267,50
26 282 796,00
42
2002
10 553 240,96
24 553 282,92
4 326 569,12
39 433 093,00
37
2003
12 626 096,22
21 010 195,68
3 761 566,70
37 398 458,60
43
2004
11 288 281,00
20 527 149,24
4 045 129,24
35 860 559,48
42
(181)
Taulukosta käy ilmi, että koko tarkasteltavana olevan jakson aikana vientituotteita hyödyttäneiden toimien osuus on ollut keskimäärin 44 prosenttia kaikista pakollisilla vapaaehtoismaksuilla rahoitetuista toimista. On täsmennettävä, että Ranskan viranomaiset ilmoittivat, että vientiin tarkoitetuista tuotteista perityistä maksuista saatujen tulojen kokonaismäärä oli ollut samalla ajanjaksolla 15 prosenttia (59). Lisäksi Ranskan viranomaiset ilmoittivat, että 15 prosentin osuus oli keskimääräinen osuus, ja ne toimittivat kutakin vuotta koskevat tiedot, joiden perusteella vientituotteista perittyjen maksujen osuus ei ollut missään vaiheessa yli 18 prosenttia.
ii) SEUT-sopimuksen 110 artiklan mukaisuus
(182)
Kun otetaan huomioon tuomioistuimen asiassa Nygård (60) antaman tuomion vaikutukset sekä se, että maksulla rahoitetut toimenpiteet ovat SEUT-sopimuksen 107 artiklassa tarkoitettua valtiontukea eikä maksu ole luonteeltaan syrjivä eikä näin ollen vastoin SEUT-sopimuksen 110 artiklaa, koska sitä on sovellettu tasavertaisesti vientiin tarkoitettuihin tuotteisiin ja eläimiin, jotka ovat hyötyneet samassa suhteessa maksuista saatavista eduista, komissio katsoo, että Interbevin toiminnan rahoittamiseen tarkoitetuista, vientituotteista perityistä maksuista saadut tulot ovat SEUT-sopimuksen ja erityisesti sen 107 artiklan määräysten mukainen tuen rahoitustapa ja että tällä tavoin rahoitettu valtiontuki on näin ollen kyseisen perussopimuksen mukaista.
2.6.2 FNE-maksut
2.6.2.1 Tuontieläimet
(183)
Ranskan viranomaisten mukaan FNE:n hyväksi perittyjä maksuja voitiin soveltaa vuoteen 2003 asti myös Ranskan ulkopuolella kasvatettuihin mutta Ranskaan teurastettavaksi tuotuihin eläimiin.
(184)
Komission esittämien epäilysten johdosta Ranskan viranomaiset ilmoittivat muuttaneensa toimialakohtaisen sopimuksen tekstiä siten, että kaikki Ranskaan tuoduista tai toimitetuista eläimistä perittävät maksut jäivät sopimuksen ulkopuolelle. Ranskan viranomaisten mukaan maksuja peritään vain Ranskassa kasvatetuista ja teurastetuista eläimistä.
(185)
Toimialakohtaiseen sopimukseen tehtyjä muutoksia ei toimitettu komissiolle. Sille toimitettiin vain 2 päivänä helmikuuta 2005 päivätty määräys (katso johdanto-osan 87 kappale), jonka mukaan FNE:n hyväksi perittäviä maksuja sovelletaan ainoastaan Ranskassa kasvatettujen eläinten Ranskan emämaassa tapahtuvasta teurastuksesta saataviin lihoihin.
(186)
Näin ollen ajanjaksolla 1 päivästä tammikuuta 199630 päivään syyskuuta 2004 lihasta perittävä maksu koski myös Ranskan ulkopuolella kasvatettujen mutta Ranskassa teurastettujen eläinten lihoja.
(187)
Ranskan viranomaiset eivät pystyneet osoittamaan, että näillä maksuilla rahoitetut toimet olisivat hyödyttäneet Ranskan ulkopuolella toimintaansa harjoittavia kasvattajia. Pakollisen vapaaehtoismaksun maksuvelvolliset, jotka veivät tuotteensa, eivät nimittäin voineet saada palautusta tai vähennystä, vaikka ne eivät hyötyneetkään täysimääräisesti kyseisistä toimista. Tutkimus- ja kehittämistoimet ja teknisen avun toimet voivat hyödyttää lähtökohtaisesti vain kotimaisia tuotteita (Ranskassa kasvatettujen ja teurastettujen nautaeläinten liha).
(188)
Sillä, että elävien eläinten tuonti oli tuolloin hyvin vähäistä (61) ja että käytännössä elävien eläinten tuojilla oli mahdollisuus halutessaan ilmoittaa tuotujen eläinten tonnimäärät saadakseen ne vähennettyä maksuista ja voidakseen pyytää palautusta, ei ole välitöntä vaikutusta komission tekemään arviointiin. Lisäksi eriarvoinen kohtelu, vaikka se olisi vähäistä, kuuluu SEUT-sopimuksen 110 artiklan soveltamisalaan.
(189)
Kun otetaan huomioon tuomioistuimen asiassa Nygård (62) antaman tuomion vaikutukset sekä se, että maksuilla rahoitetut toimenpiteet ovat SEUT-sopimuksen 107 artiklassa tarkoitettua valtiontukea ja että maksu on luonteeltaan syrjivää ja näin ollen SEUT-sopimuksen 110 artiklan vastaista siltä osin, kuin sitä on sovellettu tasavertaisesti muista jäsenvaltioista peräisin oleviin tuotteisiin, jotka eivät kuitenkaan ole hyötyneet täysimääräisesti maksuista saatavista eduista, komissio katsoo, että FNE:n toimien rahoittamiseen tarkoitettu toisista jäsenvaltioista tuoduista eläimistä peritty maksu on perussopimuksen ja erityisesti sen 107 artiklan kannalta sisämarkkinoille soveltumaton tuen rahoitustapa ja että tällä tavoin rahoitettu valtiontuki on näin ollen kyseisen perussopimuksen vastaista.
2.6.2.2 Vientiin tarkoitetut eläimet
(190)
FNE-maksuja perittiin Ranskassa kasvatetuilta tai teurastetuilta eläimiltä, minkä osalta komissio voi todeta, etteivät vientiin tarkoitetut tuotteet kuuluneet varsinaisesti FNE-maksujen piiriin ja ne jäävät näin ollen tämän päätöksen soveltamisalan ulkopuolelle.
3. TUEN SÄÄNTÖJENVASTAISUUS
(191)
Kuten menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä todettiin, komissio korostaa, ettei Ranska ole ilmoittanut sille SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti sopimusten laajentamista koskevista asetuksista, joilla vapaaehtoismaksuista tehtiin pakollisia, eikä maksuilla rahoitettavista toimenpiteistä ennen niiden käyttöönottoa (katso tämän päätöksen johdanto-osan 2 kappale).
(192)
Asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan f kohdan mukaan sääntöjenvastaisella tuella tarkoitetaan uusia tukia, jotka on otettu käyttöön SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan vastaisesti. Asetuksen 2 artiklassa säädetään velvollisuudesta ilmoittaa valtiontuesta.
(193)
Kyseessä olevien maksujen luonteen osalta komissio huomauttaa ensinnäkin, että maksut edellyttävät viranomaisen säädöstä kaikkien vaikutusten aikaansaamiseksi. Näin ollen komissio katsoo, että kyseessä ovat veroluonteiset maksut eli julkiset varat.
(194)
Koska pakolliset vapaaehtoismaksut ovat julkisia varoja (kuten johdanto-osan 106 kappaleessa ja sitä seuraavissa kappaleissa todetaan), jotka ovat olennainen osa tukijärjestelmää (johdanto-osan 171 kappale ja sitä seuraavat kappaleet), ja koska niitä on käytetty rahoittamaan liha-alan yritysten hyväksi koituvia etuja, niistä olisi ollut velvollisuus ilmoittaa komissiolle perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
(195)
Kuten johdanto-osan 123 ja 124 kappaleessa todetaan, koska Ranskan toteuttamiin toimiin liittyy valtiontukea, kyseessä on uusi tuki, josta ei ole ilmoitettu komissiolle ja joka on näin ollen perussopimuksen mukaisesti sääntöjenvastaista.
(196)
Valtiontuen sääntöjenvastaisuuden arvioinnissa sovellettavien sääntöjen määräytymisestä annetun komission ilmoituksen (63) mukaisesti asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan f kohdassa tarkoitettu sääntöjenvastainen tuki on arvioitava tuen myöntämisajankohtana voimassa olevien sääntöjen ja suuntaviivojen perusteella.
V PÄÄTELMÄT
(197)
Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että järjestelmän rahoittamista pakollisilla vapaaehtoismaksuilla ei ole syytä vastustaa siltä osin, kuin maksuja on peritty kotimaisista tuotteista ja vientiin tarkoitetuista tuotteista ja eläimistä (tässä tapauksessa ”lihasta perittävät maksut” vuosina 1996-2004).
(198)
Koska maksuja perittiin myös tuoduista eläimistä (tässä tapauksessa FNE:n hyväksi eläimistä perityt maksut vuosina 1996-2004), edellä esitettyjen seikkojen perusteella pakollisten vapaaehtoismaksujen järjestelmä ei sovellu sisämarkkinoille, koska se on vastoin SEUT-sopimuksen 110 artiklaa, sillä Ranska ei ole pystynyt osoittamaan, että myös tuodut tuotteet olisivat hyötyneet tuesta tasavertaisesti kotimaisten tuotteiden kanssa.
(199)
Tuesta ei ollut myöskään ilmoitettu komissiolle SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti, joten se on asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan f kohdassa tarkoitettua sääntöjenvastaista tukea.
(200)
Komission mielestä on valitettavaa, että Ranskan tasavalta on toteuttanut kyseisen tuen vastoin SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohtaa.
(201)
On muistettava, että, koska SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan menettelyä koskevat säännöt ovat luonteeltaan velvoittavia ja tuomioistuin on todennut useissa tuomioissa niillä olevan välitön oikeusvaikutus (64), ennen komission lopullista päätöstä toteutetun tuen sääntöjenvastaisuutta ei voida jälkikäteen muuttaa (65).
(202)
Tuomioistuin on muistuttanut, että jos tukitoimenpide, johon rahoitustapa olennaisesti kuuluu, toteutetaan jättämällä noudattamatta ilmoitusvelvollisuutta, kansallisten tuomioistuinten on lähtökohtaisesti määrättävä nimenomaan kyseisen tuen rahoittamiseksi perittyjen verojen tai maksujen palauttamisesta. Se on muistuttanut myös, että kansallisten tuomioistuinten tehtävänä on turvata yksityisten oikeudet, jos kansalliset viranomaiset eivät noudata SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan viimeisessä virkkeessä tarkoitettua tukien toteuttamista koskevaa kieltoa, jolla on välitön oikeusvaikutus. Kun yksityiset vetoavat tällaiseen noudattamatta jättämiseen ja kansalliset tuomioistuimet toteavat sen olemassaolon, näiden on tehtävä asiasta kaikki päätelmät kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti sekä kyseessä olevien tukitoimenpiteiden toteuttamista koskevien toimien pätevyyden osalta että myönnetyn rahallisen tuen takaisin perimisen osalta (66).
(203)
Komission mielestä tässä tapauksessa on aiheellista antaa ehdollinen päätös ja käyttää näin asetuksen (EY) N:o 659/1999 7 artiklan 4 kohdassa säädettyä mahdollisuutta, jonka mukaan komissio voi asettaa päätökselle ehtoja, joiden täytyttyä se voi katsoa tuen soveltuvan sisämarkkinoille, sekä velvoitteita, joiden avulla se voi valvoa päätöksen noudattamista.
(204)
SEUT-sopimuksen 110 artiklan rikkomisen korjaamiseksi ja eriarvoisen kohtelun poistamiseksi taannehtivasti Ranskan on palautettava se osa maksusta, joka on peritty tuoduista tuotteista (FNE:n hyväksi eläimistä perityt maksut vuosina 1996-2004) samassa suhteessa niihin tuesta saatuihin etuihin, joista tuodut tuotteet eivät ole hyötyneet. Rikkomisen korjaamisen jälkeen kyseisen tuen katsotaan olevan SEUT-sopimuksen 107 artiklan mukaista.
(205)
Komissio asettaa ehdot, joita maksujen palauttamisessa on noudatettava. Ranskan on siis palautettava maksuvelvollisille se osa maksusta, jota on peritty edellä mainituista tuoduista tuotteista ajanjaksolla, joka alkaa maksun käyttöönottopäivästä ja päättyy 30 päivään syyskuuta 2004, täyttäen täysimääräisesti seuraavat edellytykset:
a)
jos maksun maksanut maksuvelvollinen pystyy esittämään todisteen tuontituotteista peritystä pakollisesta vapaaehtoismaksusta, se voi vaatia kansallisen oikeuden mukaisen ja joka tapauksessa vähintään kuuden kuukauden mittaisen määräajan kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta, että se osuus maksun tuotosta, joka oli tarkoitettu yksinomaan kotimaisten tuotteiden hyväksi toteutettuihin palveluihin, maksetaan sille takaisin;
b)
Ranskan on vahvistettava tuontituotteisiin kohdistuneen mahdollisen syrjinnän laajuus. Tätä varten Ranskan on selvitettävä viitejakson aikana kotimaisilta tuotteilta kyseisinä maksuina perittyjen kokonaismäärien ja yksin näille tuotteille koituneiden etujen rahamääräinen vastaavuus;
c)
palautus on maksettava kuuden kuukauden kuluessa pyynnön jättämisestä;
d)
palautettavat määrät on muutettava nykyarvoonsa, ja niissä on otettava huomioon maksujen perimispäivästä tosiasialliseen palautuspäivään mennessä kertyneet korot. Korot lasketaan viite- ja diskonttokorkojen vahvistamismenetelmää käyttämällä saadun komission viitekoron mukaisesti;
e)
Ranskan viranomaisten on hyväksyttävä kaikki maksuvelvollisten toimittamat kohtuullisina pidettävät todisteet, joista käyvät ilmi muista jäsenvaltioista peräisin olevista tuotteista maksettujen maksujen suuruudet;
f)
palautuksen saantioikeudelle ei voi asettaa muita edellytyksiä, kuten maksun eteenpäin siirtämättä jättämistä koskevaa edellytystä;
g)
jos maksuvelvollinen ei ole vielä suorittanut maksua, Ranskan viranomaisten on luovuttava muodollisesti perimästä sitä osaa maksusta, joka kohdistuu muista jäsenvaltioista tuotuihin tuotteisiin ja jonka on osoitettu olevan tarkoitettu rahoittamaan yksin kotimaisille tuotteille koituvia etuja. Niiden on luovuttava myös tähän liittyvien mahdollisten viivästyskorkojen perimisestä;
h)
Ranskan on sitouduttava toimittamaan komissiolle tämän pyynnöstä täydellinen kertomus, jolla todistetaan palauttamistoimenpiteen asianmukainen toteuttaminen;
i)
jos toisessa jäsenvaltiossa on peritty vastaava maksu samoista tuotteista, joista on peritty maksu Ranskassa, Ranskan viranomaisten on sitouduttava palauttamaan maksuvelvollisille se osuus maksusta, joka on peritty tästä toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevista tuotteista;
j)
Ranska sitoutuu antamaan tämän päätöksen tiedoksi kaikille mahdollisille maksuvelvollisille,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
1. Menekinedistämistoimiin, mainontaan, teknisen avun toimiin ja tutkimus- ja kehittämistyöhön ohjattu valtiontuki, jonka Ranska on toteuttanut sääntöjenvastaisesti vastoin SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohtaa ja joka on rahoitettu veroluonteisella maksulla (muihin jäsenvaltioihin lähetettävistä elävistä eläimistä ja lihasta vuosina 1996-2004 ja tuoduista elävistä eläimistä vuosina 1996-2004 peritty pakollinen vapaaehtoismaksu), on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla sisämarkkinoille soveltuvaa valtiontukea ajanjaksolla, joka alkaa maksun käyttöönottopäivästä ja päättyy 30 päivään syyskuuta 2004, edellyttäen, että Ranska täyttää tämän artiklan 2 kohdassa säädetyt edellytykset.
2. Ranskan on palautettava maksuvelvollisille se osa maksusta, jota on peritty edellä mainituista tuoduista tuotteista ajanjaksolla, joka alkaa maksun käyttöönottopäivästä ja päättyy 30 päivään syyskuuta 2004, täyttäen täysimääräisesti seuraavat edellytykset:
a)
jos maksun maksanut maksuvelvollinen pystyy esittämään todisteen tuontituotteista peritystä pakollisesta vapaaehtoismaksusta, se voi vaatia kansallisen oikeuden mukaisen ja joka tapauksessa vähintään kuuden kuukauden mittaisen määräajan kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta, että se osuus maksun tuotosta, joka oli tarkoitettu yksinomaan kotimaisten tuotteiden hyväksi toteutettuihin palveluihin, maksetaan sille takaisin,
b)
Ranskan on vahvistettava tuontituotteisiin kohdistuneen mahdollisen syrjinnän laajuus. Tätä varten Ranskan on selvitettävä viitejakson aikana kotimaisilta tuotteilta kyseisinä maksuina perittyjen kokonaismäärien ja yksin näille tuotteille koituneiden etujen rahamääräinen vastaavuus,
c)
palautus on maksettava kuuden kuukauden kuluessa pyynnön jättämisestä,
d)
palautettavat määrät on muutettava nykyarvoonsa, ja niissä on otettava huomioon maksujen perimispäivästä tosiasialliseen palautuspäivään mennessä kertyneet korot. Korot lasketaan viite- ja diskonttokorkojen vahvistamismenetelmää käyttämällä saadun komission viitekoron mukaisesti,
e)
Ranskan viranomaisten on hyväksyttävä kaikki maksuvelvollisten toimittamat kohtuullisina pidettävät todisteet, joista käyvät ilmi muista jäsenvaltioista peräisin olevista tuotteista maksettujen maksujen suuruudet,
f)
palautuksen saantioikeudelle ei voi asettaa muita edellytyksiä, kuten maksun eteenpäin siirtämättä jättämistä koskevaa edellytystä,
g)
jos maksuvelvollinen ei ole vielä suorittanut maksua, Ranskan viranomaisten on luovuttava muodollisesti perimästä sitä osaa maksusta, joka kohdistuu muista jäsenvaltioista tuotuihin tuotteisiin ja jonka on osoitettu olevan tarkoitettu rahoittamaan yksin kotimaisille tuotteille koituvia etuja. Niiden on luovuttava myös tähän liittyvien mahdollisten viivästyskorkojen perimisestä,
h)
Ranskan on sitouduttava toimittamaan komissiolle tämän pyynnöstä täydellinen kertomus, jolla todistetaan palauttamistoimenpiteen asianmukainen toteuttaminen,
i)
jos toisessa jäsenvaltiossa on peritty vastaava maksu samoista tuotteista, joista on peritty maksu Ranskassa, Ranskan viranomaisten on sitouduttava palauttamaan maksuvelvollisille se osuus maksusta, joka on peritty tästä toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevista tuotteista,
j)
Ranska sitoutuu antamaan tämän päätöksen tiedoksi kaikille mahdollisille maksuvelvollisille.
2 artikla
Ranskan on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta niistä toimenpiteistä, jotka se on toteuttanut päätöksen noudattamiseksi.
3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Ranskan tasavallalle.
Tehty Brysselissä 13 päivänä heinäkuuta 2011.