Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/54/ES
ze dne 18. září 2000
o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí biologickým činitelům při práci (sedmá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 137 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 90/679/EHS ze dne 26. listopadu 1990 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí biologickým činitelům při práci (sedmá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [3] byla několikrát podstatně změněna [4]. Za účelem jasnosti a srozumitelnosti je proto třeba směrnici 90/679/EHS kodifikovat.
(2) Pro zaručení bezpečnosti a zdraví zaměstnanců je nezbytné dodržování minimálních požadavků určených k zajištění vyšší úrovně bezpečnosti a ochrany zdraví, pokud jde o ochranu zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí biologickým činitelům při práci.
(3) Tato směrnice je samostatnou směrnicí ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [5]. Uvedená směrnice se proto vztahuje v plném rozsahu na expozici zaměstnanců biologickým činitelům, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení této směrnice.
(4) Vedením záznamů mohou být získány důkladnější znalosti rizik spojených s expozicí biologickým činitelům při práci.
(5) Seznam a klasifikace biologických činitelů musí být pravidelně přezkoumávány a revidovány na základě nových vědeckých poznatků.
(6) U některých biologických činitelů je třeba uvádět vedle klasifikace i další podrobnosti.
(7) Zaměstnavatelé musí sledovat nejnovější technologický vývoj za účelem zlepšování ochrany zdraví a bezpečnosti zaměstnanců.
(8) Musí být přijata preventivní opatření na ochranu zdraví a bezpečnosti zaměstnanců vystavených působení biologických činitelů.
(9) Tato směrnice představuje konkrétní příspěvek k vytvoření sociálního rozměru vnitřního trhu.
(10) Na základě rozhodnutí Rady 74/325/EHS [6] konzultuje Komise při vypracovávání návrhů v této oblasti Poradní výbor pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci. Výbor byl také konzultován při vypracování návrhů směrnic Rady převzatých do této směrnice.
(11) Touto směrnicí nejsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených v příloze VIII části B,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
1. Účelem této směrnice je ochrana zaměstnanců před riziky pro jejich zdraví a bezpečnost, které vznikají nebo by mohly vzniknout z expozice biologickým činitelům při práci, a prevence těchto rizik.
Tato směrnice stanoví konkrétní minimální požadavky v této oblasti.
2. Směrnice 89/391/EHS se vztahuje v plném rozsahu na celou oblast uvedenou v odstavci 1, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení této směrnice.
3. Tato směrnice se uplatňuje, aniž jsou dotčeny směrnice Rady 90/219/EHS [7] a směrnice Rady 90/220/EHS [8].
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "biologickými činiteli" mikroorganismy, včetně těch, které byly geneticky upravovány, buněčné kultury a lidští endoparazité, kteří mohou vyvolat jakoukoli infekci, alergii nebo otravu;
b) "mikroorganismem" mikrobiologická jednotka, buněčná či nebuněčná, schopná množení nebo přenosu genetického materiálu;
c) "buněčnou kulturou"in vitro růst buněk odvozených od mnohobuněčných organismů.
"Biologické činitele" se třídí do čtyř rizikových skupin podle úrovně rizika infekce:
1. biologickým činitelem skupiny 1 se rozumí takový, u něhož není pravděpodobné, že by mohl způsobit onemocnění člověka;
2. biologickým činitelem skupiny 2 se rozumí takový, který může způsobit onemocnění člověka a mohl by představovat nebezpečí pro zaměstnance; jeho rozšíření mezi obyvatelstvem není pravděpodobné; zpravidla je možná účinná profylaxe nebo léčba;
3. biologickým činitelem skupiny 3 se rozumí takový, který může způsobit závažné onemocnění člověka a představuje závažné nebezpečí pro zaměstnance; může představovat riziko rozšíření mezi obyvatelstvem, ale zpravidla je možná účinná profylaxe nebo léčba;
4. biologickým činitelem skupiny 4 se rozumí takový, který způsobuje závažné onemocnění člověka a představuje závažné nebezpečí pro zaměstnance; může představovat vysoké riziko rozšíření mezi obyvatelstvem; zpravidla není možná účinná profylaxe nebo léčba.
Článek 3
Oblast působnosti - určení a hodnocení rizik
1. Tato směrnice se vztahuje na činnosti, při nichž zaměstnanci jsou nebo mohou být vystaveni působení biologických činitelů při výkonu svého povolání.
2. V případě jakékoli činnosti, která může zahrnovat riziko expozice biologickým činitelům, musí být určena povaha, stupeň a trvání expozice zaměstnanců, aby bylo možné vyhodnotit všechna rizika pro zdraví a bezpečnost zaměstnanců a stanovit opatření, která je třeba přijmout.
V případě, že činnosti zahrnují expozici biologickým činitelů z několika skupin, musí být hodnoceno riziko na základě nebezpečí, které představují všechny přítomné nebezpečné biologické činitele.
Toto hodnocení musí být opakováno pravidelně a vždy při změně podmínek, jež mohou ovlivnit změnu expozice zaměstnanců biologickým činitelům.
Zaměstnavatel musí poskytnout odpovědným orgánům na jejich žádost informace použité k vypracování tohoto hodnocení.
3. Hodnocení uvedené v odstavci 2 se provede na základě všech dostupných informací, včetně
a) klasifikace biologických činitelů, které představují nebo by mohly představovat nebezpečí pro lidské zdraví, uvedené v článku 18;
b) doporučení příslušných úřadů, která uvádějí, že by určitý biologický činitel měl být sledován za účelem ochrany zdraví zaměstnanců, kteří při výkonu své práce jsou nebo mohou být vystaveni jeho působení;
c) informací o onemocněních, jimiž se zaměstnanci mohou v souvislosti s výkonem své práce nakazit;
d) možných účinků vyvolávajících alergie nebo otravy v souvislosti s výkonem práce zaměstnancem;
e) poznatků o nemoci, kterou zaměstnanec trpí a která má přímou spojitost s jeho prací.
Článek 4
Uplatnění různých článků v souvislosti s hodnocením rizik
1. Pokud z výsledků hodnocení uvedeného v článku 3 vyplývá, že se expozice nebo možná expozice týká biologického činitele skupiny 1, bez poznatelného rizika pro zdraví zaměstnanců, články 5 až 17 a článek 19 se nepoužijí.
Je však třeba dodržovat bod 1 přílohy VI.
2. Pokud z výsledků hodnocení uvedeného v článku 3 vyplývá, že činnost nezahrnuje vědomý záměr pracovat s biologickým činitelem nebo jej používat, ale může mít za následek vystavení zaměstnance působení biologického činitele, například v průběhu činností, jejichž směrný seznam je v příloze I, použijí se články 5, 7, 8, 10, 11, 12, 13 a 14, ledaže z výsledků hodnocení uvedeného v článku 3 vyplývá, že to není potřebné.
KAPITOLA II
POVINNOSTI ZAMĚSTNAVATELŮ
Článek 5
Nahrazení
Pokud to dovoluje povaha činnosti, musí se zaměstnavatel vyhnout používání škodlivého biologického činitele tím, že jej nahradí biologickým činitelem, který v podmínkách, v nichž je používán, a podle současného stavu znalostí není nebezpečný nebo je méně nebezpečný pro zdraví zaměstnanců.
Článek 6
Snižování rizik
1. Pokud výsledky hodnocení uvedeného v článku 3 odhalí riziko pro zdraví nebo bezpečnost zaměstnanců, musí být expozici zaměstnanců zamezeno.
2. Pokud to není technicky proveditelné, s přihlédnutím k činnosti a hodnocení rizika uvedeného v článku 3, musí být riziko expozice sníženo na úroveň potřebnou k ochraně zdraví a bezpečnosti zaměstnanců, zejména uplatněním následujících opatření, s ohledem na výsledky hodnocení uvedeného v článku 3:
a) udržování počtu exponovaných nebo pravděpodobně exponovaných zaměstnanců na nejnižší možné úrovni;
b) návrh pracovních postupů a opatření technické kontroly k zamezení nebo minimalizování úniku biologických činitelů na pracovišti;
c) opatření kolektivní ochrany nebo, pokud není možné zabránit expozici jinými prostředky, osobní ochranné prostředky;
d) hygienická opatření, jejichž cílem je prevence nebo snížení nahodilého přenosu nebo úniku biologického činitele z pracoviště;
e) použití značení pro biologické riziko, které je zobrazeno v příloze II, a dalších odpovídajících výstražných značek;
f) vypracování plánů pro případ nehod zahrnujících biologické činitele;
g) provádění zkoušek, pokud je to nezbytné a technicky možné, na přítomnost biologických činitelů používaných při práci mimo primární jim vymezený prostor;
h) prostředky pro bezpečné shromažďování, ukládání a odstraňování odpadu zaměstnanci, případně po odpovídajícím zpracování, včetně používání bezpečných a rozpoznatelných nádob;
i) opatření nezbytná pro bezpečnou manipulaci s biologickými činiteli a jejich přepravu v rámci pracoviště.
Článek 7
Informace pro příslušné orgány
1. Pokud výsledky hodnocení uvedeného v článku 3 odhalí riziko pro zdraví nebo bezpečnost zaměstnanců, poskytne zaměstnavatel příslušnému orgánu na jeho žádost vhodné informace o:
a) výsledcích hodnocení;
b) činnostech, při nichž zaměstnanci byli nebo mohli být vystaveni působení biologických činitelů;
c) počtu exponovaných zaměstnanců;
d) jménu a způsobilosti osoby odpovědné za bezpečnost a ochranu zdraví při práci;
e) přijatých preventivních a ochranných opatřeních, včetně pracovních postupů a metod;
f) nouzovém plánu na ochranu zaměstnanců před expozicí biologickým činitelům skupiny 3 a 4 při jejich úniku z vymezeného prostoru.
2. Zaměstnavatel je povinen neprodleně informovat příslušný orgán o jakékoli nehodě nebo mimořádné události, které by mohly mít za následek únik biologického činitele a které by mohly vyvolat u člověka závažnou infekci nebo onemocnění.
3. Seznam uvedený v článku 11 a zdravotní dokumentace uvedená v článku 14 musí být při ukončení činnosti podniku předloženy příslušnému orgánu v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi.
Článek 8
Hygiena a individuální ochrana
1. Zaměstnavatelé jsou povinni v případě všech činností, u nichž je riziko pro zdraví nebo bezpečnost zaměstnanců v důsledku práce s biologickými činiteli, přijmout vhodná opatření, aby zajistili, že:
a) zaměstnanci nejedí nebo nepijí v pracovních prostorech, kde je riziko zamoření biologickými činiteli;
b) zaměstnanci jsou vybaveni vhodným ochranným oděvem nebo jiným vhodným zvláštním oděvem;
c) pro zaměstnance jsou zařízeny odpovídající a vhodné umývárny a hygienická zařízení, kde mohou být i oční kapky nebo kožní antiseptické prostředky;
d) všechny nezbytné ochranné prostředky jsou
- řádně uloženy na určeném místě,
- kontrolovány a čištěny, pokud možno před každým použitím a v každém případě po použití,
- v případě poškození opraveny anebo vyměněny před dalším použitím;
e) jsou vypracovány postupy pro odebírání a zpracování vzorků lidského nebo živočišného původu a manipulaci s nimi.
2. Pracovní oděvy a ochranné prostředky, včetně ochranných oděvů uvedených v odstavci 1, které mohou být zamořeny biologickými činiteli, musí být odstraněny před tím, než zaměstnanec opustí pracovní prostor, a dříve, než se přikročí k opatřením uvedeným v druhém pododstavci, musí být uloženy odděleně od ostatního oblečení.
Zaměstnavatel musí zajistit, aby tyto oděvy a ochranné prostředky byly dezinfikovány a vyčištěny a, je-li to nezbytné, zničeny.
3. Náklady na opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 nesmějí nést zaměstnanci.
Článek 9
Informování a školení zaměstnanců
1. Zaměstnavatel přijme vhodná opatření k zajištění, aby zaměstnanci nebo jejich zástupci v podniku nebo závodě získali dostatečné a vhodné školení na základě všech dostupných informací, zejména formou informací a pokynů, týkajících se:
a) možných rizik pro zdraví;
b) předběžných opatření k zabránění expozici;
c) hygienických požadavků;
d) nošení a používání ochranných prostředků a oděvů;
e) opatření, která mají zaměstnanci učinit v případě nehod a k předcházení nehodám.
2. Školení musí být:
a) prováděno před zahájením práce, jejíž součástí je kontakt s biologickými činiteli;
b) upravováno s přihlédnutím k novým nebo změněným rizikům;
c) v případě potřeby pravidelně opakováno.
Článek 10
Informování zaměstnanců ve zvláštních případech
1. Zaměstnavatelé zajistí, aby na pracovištích byly písemné pokyny, a popřípadě vyvěšená upozornění zahrnující alespoň postup v případě:
a) závažné nehody nebo mimořádné události při manipulaci s biologickými činiteli;
b) manipulace s biologickým činitelem skupiny 4.
2. Zaměstnanci neprodleně nahlásí jakoukoli nehodu nebo mimořádnou událost při manipulaci s biologickými činiteli nadřízenému nebo osobě odpovědné za bezpečnost a ochranu zdraví při práci.
3. Zaměstnavatel neprodleně uvědomí zaměstnance nebo zástupce zaměstnanců o jakékoli nehodě či mimořádné události, která může mít za následek únik biologického činitele a která by mohla způsobit člověku závažnou infekci nebo onemocnění.
Dojde-li k závažné nehodě nebo mimořádné události, informuje dále zaměstnavatel co nejrychleji zaměstnance nebo jejich zástupce v podniku nebo závodě o její příčině a o opatřeních, která byla nebo mají být přijata k nápravě.
4. Každý zaměstnanec má přístup k informacím ze seznamu uvedeného v článku 11, které se jej osobně týkají.
5. Zaměstnanci nebo zástupci zaměstnanců v podniku nebo závodě mají přístup k neosobním informacím obecné povahy.
6. Zaměstnavatel poskytne zaměstnancům nebo jejich zástupcům na jejich žádost informace stanovené čl. 7 odst. 1.
Článek 11
Seznam exponovaných zaměstnanců
1. Zaměstnavatel vede seznam zaměstnanců vystavených působení biologickým činitelů skupiny 3 a skupiny 4 s vyznačením typu vykonávané práce a v rámci možností s uvedením biologických činitelů, kterým byli vystaveni, a popřípadě i se záznamy o expozici, nehodách a mimořádných událostech.
2. Seznam podle odstavce 1 musí být uchováván minimálně po dobu deseti let od ukončení expozice v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi.
Seznam je uchováván po delší dobu, nejdéle po čtyřicet let po poslední známé expozici, v případě expozic schopných způsobit infekce:
a) biologickými činiteli, o kterých je známo, že mohou vyvolat trvalé nebo latentní infekce;
b) které z hlediska současného poznání nemohou být diagnostikovány, dokud se nemoc po mnoha letech neprojeví;
c) které před tím, než se onemocnění projeví, mají zvláště dlouhou inkubační dobu;
d) které způsobují onemocnění, která čas od času opětovně propukají navzdory léčení;
e) které mohou mít závažné dlouhodobé následky.
3. K seznamu uvedenému v odstavci 1 mají přístup lékař uvedený v článku 14 nebo orgán příslušný pro ochranu zdraví a bezpečnost při práci a jakákoli jiná osoba odpovědná za ochranu zdraví a bezpečnost při práci.
Článek 12
Projednání se zaměstnanci a jejich účast
V souladu s článkem 11 směrnice 89/391/EHS projednávají zaměstnavatelé se zaměstnanci nebo jejich zástupci záležitosti, na které se vztahuje tato směrnice, a umožňují jejich účast.
Článek 13
Oznámení příslušnému orgánu
1. Příslušnému orgánu se musí předem oznámit, jsou-li poprvé používány:
a) biologické činitele skupiny 2;
b) biologické činitele skupiny 3;
c) biologické činitele skupiny 4.
Oznámení musí být provedeno nejméně 30 dní před zahájením prací.
S výhradou odstavce 2 se rovněž předem oznámí, je-li poprvé používán další biologický činitel skupiny 4 a jakýkoli další biologický činitel skupiny 3, pokud zaměstnavatel sám provádí prozatímní klasifikaci tohoto biologického činitele.
2. Laboratoře zajišťující diagnostickou službu pro biologické činitele skupiny 4 musí provést pouze počáteční oznámení o svém záměru.
3. Nové oznámení musí být provedeno, kdykoli dojde k podstatným změnám v procesech nebo postupech významných z hlediska bezpečnosti a ochrany zdraví při práci, které způsobí, že původní oznámení neodpovídá skutečnosti.
4. Oznámení uvedené v odstavcích 1, 2 a 3 musí obsahovat:
a) název a sídlo podniku nebo závodu;
b) jméno a způsobilost osoby odpovědné za bezpečnost a ochranu zdraví na pracovišti;
c) výsledky hodnocení uvedeného v článku 3;
d) druh biologického činitele;
e) plánovaná ochranná a preventivní opatření.
KAPITOLA III
RŮZNÁ USTANOVENÍ
Článek 14
Lékařský dohled
1. Členské státy přijmou v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi opatření pro zajištění odpovídajícího lékařského dohledu nad zaměstnanci, u nichž výsledky hodnocení uvedeného v článku 3 odhalí riziko pro zdraví nebo bezpečnost.
2. Opatření uvedená v odstavci 1 musí umožňovat, je-li to vhodné, provedení odpovídající lékařské prohlídky každého zaměstnance
a) před expozicí,
b) a dále v pravidelných intervalech.
Tato opatření musí umožňovat přímé uplatňování individuálních lékařských opatření a pracovně lékařských opatření.
3. Hodnocení uvedené v článku 3 by mělo určit zaměstnance, pro které jsou nezbytná zvláštní ochranná opatření.
V případě potřeby by měly být k dispozici účinné očkovací látky pro zaměstnance, kteří dosud nejsou imunní vůči biologickým činitelům, jimž jsou nebo mohou být vystaveni.
Pokud zaměstnavatel dává k dispozici očkovací látku, měl by vzít v úvahu doporučená pravidla vymezená v příloze VII.
Je-li zjištěno, že zaměstnanec trpí infekcí nebo onemocněním, které by mohlo být důsledkem expozice, navrhne lékař či orgán příslušný pro lékařský dohled nad zaměstnanci tento lékařský dohled i pro ostatní zaměstnance, kteří byli vystaveni podobné expozici.
V tom případě se provede nové hodnocení rizika expozice v souladu s článkem 3.
4. Pokud je zajištěn lékařský dohled, je třeba uchovávat osobní zdravotní dokumentaci po dobu nejméně deseti let po skončení expozice v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi.
Ve zvláštních případech uvedených v čl. 11 odst. 2 druhém pododstavci je třeba uchovávat osobní zdravotní dokumentaci po delší dobu, nejdéle po čtyřicet let po poslední známé expozici.
5. Lékař nebo orgán příslušný pro lékařský dohled navrhují pro každého zaměstnance ochranná nebo preventivní opatření.
6. Zaměstnancům musí být poskytovány informace a rady týkající se lékařského dohledu, kterému se mohou podrobit po skončení expozice.
7. V souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi
a) mají zaměstnanci přístup k výsledkům lékařského dohledu, které se jich týkají, a
b) dotyční zaměstnanci nebo zaměstnavatel mohou požádat o přezkoumání výsledků lékařského dohledu.
8. Praktická doporučení pro lékařský dohled nad zaměstnanci jsou uvedena v příloze IV.
9. Všechny případy onemocnění a úmrtí, u kterých bylo v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi zjištěno, že jsou způsobeny expozicí biologickým činitelům při práci, musí být oznámeny příslušnému orgánu.
Článek 15
Zařízení zdravotnické a veterinární péče jiná než diagnostické laboratoře
1. Pro účely hodnocení uvedeného v článku 3 musí být věnována zvláštní pozornost:
a) pochybnostem o přítomnosti biologických činitelů u lidských pacientů nebo u zvířat a u vzorků nebo látek, které jim byly odebrány;
b) nebezpečí, které představují biologické činitele, o nichž je známo, že jsou přítomny u lidských pacientů nebo zvířat a ve vzorcích nebo látkách, které jim byly odebrány, nebo je podezření na jejich přítomnost;
c) rizikům vyplývajícím z povahy práce.
2. Ve zdravotnických nebo veterinárních zařízeních musí být přijata vhodná opatření na ochranu zdraví a bezpečnosti dotyčných zaměstnanců.
Tato opatření musí zejména zahrnovat:
a) upřesnění náležitých postupů dekontaminace a dezinfekce a
b) zavedení postupů umožňujících bezpečnou manipulaci s kontaminovaným odpadem a jeho odstranění.
3. Na izolačních odděleních, kde jsou pacienti nebo zvířata, kteří jsou, nebo je podezření, že by mohli být, nakaženi biologickými činiteli skupiny 3 nebo skupiny 4, je třeba zvolit některá bezpečnostní opatření uvedená v příloze V sloupci A ke snížení rizika infekce na nejnižší míru.
Článek 16
Zvláštní opatření pro průmyslové procesy, laboratoře a místnosti pro laboratorní zvířata
1. V laboratořích, včetně diagnostických laboratoří, a v místnostech pro laboratorní zvířata, která byla záměrně nakažena biologickými činiteli skupiny 2, 3 nebo 4 nebo která jsou nebo je podezření, že by mohla být, nosiči těchto činitelů, musí být přijata tato opatření:
a) Laboratoře vykonávající práci, jejíž součástí je manipulace s biologickými činiteli skupiny 2, 3 nebo 4 pro účely výzkumu, rozvoje, výuky nebo diagnostiky, stanoví v souladu s přílohou V bezpečnostní opatření ke snížení rizika infekce na nejnižší míru.
b) Na základě hodnocení uvedeného v článku 3 je třeba určit opatření v souladu s přílohou V po stanovení požadované úrovně bezpečnosti pro biologické činitele podle stupně rizika.
Činnosti, jejichž součástí je manipulace s biologickým činitelem, musí být prováděny:
- pouze v pracovních prostorech, které odpovídají alespoň úrovni bezpečnosti 2, v případě biologického činitele skupiny 2,
- pouze v pracovních prostorech, které odpovídají alespoň úrovni bezpečnosti 3, v případě biologického činitele skupiny 3,
- pouze v pracovních prostorech, které odpovídají alespoň úrovni bezpečnosti 4, v případě biologického činitele skupiny 4.
c) Laboratoře manipulující s materiálem, u kterého existuje pochybnost o přítomnosti biologických činitelů, které mohou způsobit onemocnění člověka, ale jejichž cílem není práce s biologickými činiteli jako takovými (např. jejich kultivace nebo koncentrace), musí přijmout alespoň úroveň bezpečnosti 2. Úrovně bezpečnosti 3 a 4 musí být používány, je-li to třeba, pokud je známo nebo je podezření, že jsou nezbytné, kromě případů, kdy pravidla vydaná příslušnými vnitrostátními orgány povolují nižší úroveň bezpečnosti.
2. V případě průmyslových procesů, při nichž se používá biologických činitelů skupiny 2, 3 nebo 4, musí být přijata tato opatření:
a) Bezpečnostní zásady uvedené v odst. 1 písm. b) druhém pododstavci se vztahují i na průmyslové procesy na základě praktických opatření a náležitých postupů uvedených v příloze VI.
b) V souladu s hodnocením rizika spojeného s používáním biologických činitelů skupiny 2, 3 nebo 4 mohou příslušné orgány rozhodnout o vhodných opatřeních, která musí být uplatňována na průmyslové použití těchto biologických činitelů.
3. Pro všechny činnosti, na které se vztahují odstavce 1 a 2 a u nichž nebylo možno provést závěrečné hodnocení biologického činitele, ale lze předpokládat, že jeho používání může znamenat závažné riziko pro zdraví zaměstnanců, platí, že mohou být vykonávány jen v pracovních prostorech, kde úroveň bezpečnosti odpovídá alespoň úrovni 3.
Článek 17
Využití údajů
Komise má přístup k využívání údajů shromážděných příslušnými vnitrostátními orgány na základě informací uvedených v čl. 14 odst. 9.
Článek 18
Klasifikace biologických činitelů
1. Klasifikace Společenství se provede na základě definic v čl. 2 druhém pododstavci bodech 2 až 4 (skupiny 2 až 4).
2. Až do vypracování klasifikace Společenství třídí členské státy biologické činitele, které představují nebo mohou představovat riziko pro zdraví člověka, na základě definic v čl. 2 druhém pododstavci bodech 2 až 4 (skupiny 2 až 4).
3. Pokud není možné biologický činitel, který má být hodnocen, jednoznačně zařadit do jedné ze skupin vymezených v čl. 2 druhém pododstavci, musí být zařazen do nejvyšší rizikové skupiny z těch, které přicházejí v úvahu.
Článek 19
Přílohy
Úpravy příloh čistě technického rázu v souvislosti s technickým rozvojem a se změnami v mezinárodních předpisech či specifikacích a nových poznatcích v oblasti biologických činitelů se přijímají postupem podle článku 17 směrnice 89/391/EHS.
Článek 20
Informování Komise
Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 21
Zrušení
Zrušuje se směrnice 90/679/EHS ve znění směrnic uvedených v příloze VIII části A, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států, pokud jde o lhůtu pro provedení uvedenou v příloze VIII části B.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IX.
Článek 22
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 23
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 18. září 2000.
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/54/EY,
annettu 18 päivänä syyskuuta 2000,
työntekijöiden suojelemisesta vaaroilta, jotka liittyvät biologisille tekijöille altistumiseen työssä
(seitsemäs direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 137 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon komission ehdotuksen,
ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(1),
ovat kuulleet alueiden komiteaa,
noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1) Työntekijöiden suojelemisesta vaaroilta, jotka liittyvät biologisille tekijöille altistumiseen työssä (seitsemäs direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) 26 päivänä marraskuuta 1990 annettua neuvoston direktiiviä 90/679/ETY(3) on muutettu useita kertoja ja huomattavilta osin(4), sen vuoksi olisi selkeyden ja järkeistämisen vuoksi kodifioitava direktiivi 90/679/ETY.
(2) Niiden vähimmäisvaatimusten noudattaminen, joiden tarkoituksena on taata parempi terveyden ja turvallisuuden taso työntekijöiden suojelemisessa biologisille tekijöille altistumiseen liittyviltä vaaroilta, on olennaisen tärkeää työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden varmistamiseksi.
(3) Tämä direktiivi on erityisdirektiivi, jota tarkoitetaan toimenpiteistä työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden parantamisen edistämiseksi työssä 12 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/391/ETY(5) 16 artiklan 1 kohdassa. Mainitun direktiivin säännöksiä sovelletaan kokonaisuudessaan työntekijöiden altistumiseen biologisille tekijöille, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tässä direktiivissä olevien ankarampien tai erityissäännösten soveltamista.
(4) Biologisille tekijöille työssä altistumiseen liittyvistä vaaroista voidaan saada tarkempia tietoja rekisterejä pitämällä.
(5) Biologisten tekijöiden luettelo ja luokittelu on tutkittava säännöllisesti ja tarkistettava uusimpien tieteellisten tietojen perusteella.
(6) Tietyille biologisille tekijöille olisi määrättävä niiden luokitusta täydentäviä tietoja.
(7) Työnantajien tulee pysyä teknologian uuden kehityksen tasalla työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelun parantamiseksi.
(8) Olisi toteutettava ehkäiseviä toimenpiteitä biologisille tekijöille altistuvien työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemiseksi.
(9) Tällä direktiivillä edistetään käytännössä sisämarkkinoiden sosiaalisen ulottuvuuden kehittämistä.
(10) Neuvoston päätöksen 74/325/ETY(6) mukaisesti komission on kuultava työturvallisuuden, työhygienian ja työterveyshuollon neuvoa-antavaa komiteaa ehdotusten laatimiseksi tällä alalla. Näin on tehty ehdotuksista neuvoston direktiiveiksi, jotka on sisällytetty tähän direktiiviin.
(11) Tämä direktiivi ei muuta jäsenvaltioiden velvollisuuksia, jotka koskevat liitteessä VIII olevassa B osassa mainittuja määräaikoja,
OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Tarkoitus
1. Tämän direktiivin tarkoituksena on suojella työntekijöitä heidän terveyttään ja turvallisuuttaan uhkaavilta vaaroilta, jotka aiheutuvat tai voivat aiheutua altistumisesta biologisille tekijöille työssä, mukaan lukien sellaisten vaarojen ehkäisy.
Sillä asetetaan erityisiä vähimmäissäännöksiä tällä alueella.
2. Direktiivin 89/391 /ETY säännöksiä sovelletaan kokonaisuudessaan koko 1 kohdassa tarkoitetulla alueella, rajoittamatta tässä direktiivissä olevien ankarampien tai erityissäännösten soveltamista.
3. Tätä direktiiviä sovelletaan rajoittamatta neuvoston direktiivin 90/219/ETY(7) ja neuvoston direktiivin 90/220/ETY(8) soveltamista.
2 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a) "biologisilla tekijöillä" mikro-organismeja mukaan lukien ne, joita on muunnettu geneettisesti, soluviljelmiä ja ihmisessä eläviä loisia, jotka voivat aiheuttaa jonkin tulehduksen, allergian tai myrkkyvaikutuksen;
b) "mikro-organismilla" solumaista tai ei-solumaista mikrobiologista kokonaisuutta, joka kykenee jakaantumaan tai siirtämään perimää;
c) "soluviljelmällä" monisoluisista organismeista peräisin olevien solujen kasvattamista elatusalustalla.
Biologiset tekijät jaetaan neljään vaararyhmään niiden aiheuttaman tartuntavaaran tason mukaan:
1) "ryhmän 1 biologisella tekijällä" tarkoitetaan sellaista tekijää, joka ei todennäköisesti aiheuta sairautta ihmiselle;
2) "ryhmän 2 biologisella tekijällä" tarkoitetaan sellaista tekijää, joka voi aiheuttaa ihmiselle sairauden ja voi olla vaarallinen työntekijöille; se ei kuitenkaan todennäköisesti leviä väestöön; käytettävissä on yleensä tehokas ehkäisykeino tai hoito;
3) "ryhmän 3 biologisella tekijällä" tarkoitetaan sellaista tekijää, joka voi aiheuttaa ihmiselle vakavan sairauden ja aiheuttaa työntekijöille vakavan vaaran; se voi aiheuttaa väestöön leviämisen vaaraa, mutta käytettävissä on yleensä tehokas ehkäisykeino tai hoito;
4) "ryhmän 4 biologisella tekijällä" tarkoitetaan sellaista tekijää, joka aiheuttaa ihmiselle vakavan sairauden ja aiheuttaa työntekijöille vakavan vaaran; se voi aiheuttaa vakavaa väestöön leviämisen vaaraa; yleensä käytössä ei ole tehokasta ehkäisykeinoa tai hoitoa.
3 artikla
Soveltamisala - vaarojen määrittely ja arviointi
1. Tätä direktiiviä sovelletaan toimintaan, jossa työntekijät altistuvat tai voivat altistua työnsä vuoksi biologisille tekijöille.
2. Kaikessa toiminnassa, johon voi liittyä biologisille tekijöille altistumisen vaara, on työntekijöiden altistumisen laatu, määrä ja kesto määriteltävä sen mahdollistamiseksi, että jokainen vaara työntekijän terveydelle tai turvallisuudelle arvioidaan ja päätetään tarvittavista toimenpiteistä.
Toiminnassa, johon liittyy altistuminen biologisten tekijöiden useille ryhmille, vaara on arvioitava kaikkien biologisten tekijöiden yhdessä aiheuttaman vaaran perusteella.
Arviointi tulee uusia säännöllisesti ja aina kun oloissa tapahtuu sellaisia muutoksia, jotka voivat vaikuttaa työntekijöiden altistumiseen biologiselle tekijöille.
Työnantajan on annettava pyynnöstä toimivaltaiselle viranomaiselle se tieto, jota on käytetty arviointiin.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettua arviointia tehtäessä on otettava huomioon kaikki saatavissa oleva tieto kuten
a) jäljempänä 18 artiklassa tarkoitettu terveydelle vaarallisten ja mahdollisesti terveydelle vaarallisten biologisten tekijöiden luokittelu;
b) toimivaltaisen viranomaisen suositukset siitä, että biologista tekijää tulee valvoa työntekijöiden terveyden suojelemiseksi, kun työntekijät altistuvat tai voivat työnsä vuoksi altistua sellaiselle biologiselle tekijälle;
c) tiedot sairauksista, joiden osalta voidaan katsoa, että tartunta voi syntyä työntekijöiden työn vuoksi;
d) mahdolliset työntekijöiden työn vuoksi aiheutuneet allergia- tai myrkkyvaikutukset;
e) tieto työntekijällä todetusta sairaudesta, jolla on suora yhteys hänen työhönsä.
4 artikla
Eri artikloiden soveltaminen suhteessa vaarojen arviointiin
1. Jos 3 artiklassa tarkoitetun arvioinnin tulokset osoittavat, että altistumista tai mahdollista altistumista tapahtuu ryhmän 1 biologiselle tekijälle, eikä tunnistettavaa terveysvaaraa työntekijöiden terveydelle ole, ei 5-17 artiklaa eikä 19 artiklaa sovelleta.
Kuitenkin liitteessä VI oleva 1 kohta on otettava huomioon.
2. Jos 3 artiklassa tarkoitetun arvioinnin tulokset osoittavat, että toimintaan ei tarkoituksellisesti kuulu työskentelyä biologisilla tekijöillä tai niiden käyttöä, mutta toiminta voi johtaa työntekijöiden altistumiseen biologiselle tekijälle kuten liitteessä I annetun ohjeellisen luettelon tarkoittaman toiminnan yhteydessä, sovelletaan 5, 7, 8 ja 10-14 artiklaa, jolleivät 3 artiklassa tarkoitetun arvioinnin tulokset osoita sitä tarpeettomaksi.
II LUKU
TYÖNANTAJIEN VELVOLLISUUDET
5 artikla
Korvaaminen
Jos se toiminnan laatu huomioon ottaen on mahdollista, työnantajan on vältettävä haitallisen biologisen tekijän käyttöä korvaamalla se biologisella tekijällä, joka käyttöolosuhteissa ei ole vaarallinen tai on tapauksesta riippuen terveydelle vähemmän vaarallinen nykyisen tietämyksen mukaan.
6 artikla
Vaarojen vähentäminen
1. Jos 3 artiklassa tarkoitetun arvioinnin tulokset osoittavat vaaraa työntekijöiden terveydelle tai turvallisuudelle, työntekijöiden altistuminen on estettävä.
2. Jos altistumisen estäminen ei ole teknisesti mahdollista toiminta ja 3 artiklassa tarkoitettu vaaran arviointi huomioon ottaen, altistumisen vaara on vähennettävä niin pieneksi kuin on tarpeellista kysymyksessä olevien työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden riittäväksi suojelemiseksi erityisesti käyttäen seuraavia toimenpiteitä, joita on käytettävä 3 artiklassa tarkoitetun arvioinnin tulokset huomioon ottaen:
a) altistuvien ja mahdollisesti altistuvien työntekijöiden määrän pitäminen mahdollisimman pienenä;
b) työmenetelmien ja teknisten torjuntatoimenpiteiden suunnittelu biologisten tekijöiden työpaikalle pääsemisen välttämiseksi tai pitämiseksi mahdollisimman vähäisenä;
c) yleiset suojelutoimenpiteet tai jos altistumista ei muilla keinoin voida välttää, yksilölliset suojelutoimenpiteet;
d) hygieniaan liittyvät toimenpiteet, joilla on tarkoitus ehkäistä tai vähentää biologisen tekijän siirtymistä tai vapauttamista vahingossa työpaikalta;
e) liitteessä II kuvatun tartuntavaaraa osoittavan merkin ja muiden asiaankuuluvien varoitusmerkkien käyttö;
f) suunnitelmien laatiminen sellaisten onnettomuuksien varalta, joihin liittyy biologisia tekijöitä;
g) jos se on tarpeellista ja teknisesti mahdollista, työssä käytettyjen biologisten tekijöiden esiintymisen tarkkailu varsinaisen fyysisesti eristetyn tilan ulkopuolella;
h) Työntekijöiden suorittama jätteiden turvallinen kerääminen, varastointi ja hävittäminen sopivan käsittelyn jälkeen, milloin se on tarkoituksenmukaista, mukaan lukien turvallisten ja tunnistettavien säiliöiden käyttö;
i) työpaikassa tapahtuvaan biologisten tekijöiden turvalliseen käsittelyyn ja kuljettamiseen liittyvät järjestelyt.
7 artikla
Toimivaltaiselle viranomaiselle annettava tieto
1. Jos 3 artiklassa tarkoitetun arvioinnin tulokset osoittavat vaaraa työntekijöiden terveydelle tai turvallisuudelle, työnantajien on pyydettäessä annettava toimivaltaisen viranomaisen käyttöön asianmukaista tietoa:
a) arvioinnin tuloksista;
b) toiminnasta, jonka yhteydessä työntekijät ovat altistuneet tai voineet altistua biologisille tekijöille;
c) altistuneiden työntekijöiden lukumäärästä;
d) työsuojelusta vastuussa olevan henkilön nimestä ja pätevyydestä;
e) suoritetuista suojelu- ja ehkäisytoimenpiteistä mukaan lukien työtavat ja työmenetelmät;
f) valmiussuunnitelmista, joita on laadittu fyysisen eristyksen pettämisen varalta työntekijöiden suojelemiseksi ryhmien 3 tai 4 biologiselle tekijöille altistumiselta.
2. Työnantajien on viipymättä ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle kaikista onnettomuuksista ja tapahtumista, jotka voivat aiheuttaa biologisen tekijän vapautumisen ja jotka voisivat aiheuttaa vakavan tartunnan ihmiseen ja/tai sairauden.
3. Jäljempänä 11 artiklassa tarkoitettu luettelo ja 14 artiklassa tarkoitetut terveystiedot on kansallisen lainsäädännön ja/tai käytännön mukaisesti annettava toimivaltaisen viranomaisen käyttöön, kun yritys lopettaa toimintansa.
8 artikla
Hygienia ja henkilökohtainen suojaus
1. Työnantajat on velvoitettava kaikissa tapauksissa, joissa biologisten tekijöiden parissa työskentely aiheuttaa vaaraa työntekijöiden terveydelle tai turvallisuudelle, toteuttamaan aiheelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että:
a) työntekijät eivät syö tai juo työskentelyalueilla, joissa on biologisilla tekijöillä saastumisen vaaraa;
b) työntekijöiden käyttöön annetaan asianmukainen suojavaatetus tai muu asianmukainen erityisvaatetus;
c) työntekijöiden käyttöön annetaan asianmukaiset ja riittävät pesu- ja käymälätilat, joihin voi sisältyä silmänpesulaitteet tai antiseptiset ihonpuhdistusaineet;
d) kaikki tarpeelliset suojavälineet:
- säilytetään asiallisesti selvästi näkyvässä paikassa,
- tarkastetaan ja puhdistetaan, jos mahdollista ennen jokaista käyttöä ja joka tapauksessa jokaisen käytön jälkeen,
- korjataan tai korvataan, jos vikoja löydetään, ennen myöhempää käyttöä;
e) ihmis- ja eläinperäisten näytteiden ottamista, käsittelyä ja niillä työskentelyä koskevat menettelyt yksilöidään.
2. Mahdollisesti biologisilla tekijöillä saastuneet työvaatteet ja suojavälineet, mukaan lukien 1 kohdassa tarkoitettu suojavaatetus, on riisuttava poistuttaessa työskentelyalueelta ja säilytettävä erillään muusta vaatetuksesta ennen toisessa alakohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden suorittamista.
Työnantajan tulee varmistaa, että sellaiset vaatteet ja suojavälineet puhdistetaan saasteelta ja pestään tai tarvittaessa hävitetään.
3. Työntekijöille ei 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden kustannuksista saa aiheutua taloudellista rasitusta.
9 artikla
Työntekijöille annettava tiedotus ja koulutus
1. Työnantajan on toteutettava aiheelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että yrityksen tai laitoksen työntekijät tai työntekijöiden edustajat saavat kaiken käytettävissä olevan tiedon perusteella riittävää ja asianmukaista koulutusta erityisesti sellaisen tiedotuksen ja ohjauksen muodossa, joka koskee:
a) mahdollisia terveysvaaroja;
b) varotoimenpiteitä altistumisen ehkäisemiseksi;
c) hygieniavaatimuksia;
d) suojavälineiden ja suojavaatetuksen käyttöä;
e) toimenpiteitä, jotka työntekijöiden on toteutettava vaaratilanteissa ja niiden estämiseksi.
2. Koulutuksen tulee olla:
a) annettu sellaisen työn alkaessa, jossa ollaan tekemisissä biologisten tekijöiden kanssa;
b) mukautettu siten, että siinä otetaan huomioon uudet ja muuttuneet vaarat; ja
c) tarvittaessa määräajoin toistuvaa.
10 artikla
Tiedottaminen työntekijöille erityistapauksissa
1. Työnantajan on laadittava työpaikalle kirjalliset ohjeet ja milloin se on tarkoituksenmukaista asetettava nähtäväksi ilmoitukset, joissa tulee ainakin olla ilmaistuna noudatettavat menettelyt:
a) sellaisen vakavan onnettomuuden tai vaaratilanteen sattuessa, johon liittyy biologisen tekijän käsittelyä;
b) ryhmän 4 biologisen tekijän käsittelyssä.
2. Työntekijöiden on heti ilmoitettava esimiehelle tai työsuojelusta vastuussa olevalle henkilölle jokaisesta onnettomuudesta tai tapahtumasta, johon liittyy biologisen tekijän käsittelyä.
3. Työnantajien on viivytyksettä ilmoitettava työntekijöille tai työntekijöiden edustajille kaikista onnettomuuksista tai tapahtumista, joihin on voinut liittyä biologisen tekijän leviäminen ja jotka voivat aiheuttaa vakavan tartunnan ihmiseen ja/tai vakavan sairauden.
Lisäksi työnantajien on ilmoitettava yrityksen tai laitoksen työntekijöille tai työntekijöiden edustajille niin pian kuin mahdollista vakavasta onnettomuudesta tai tapahtumasta, sen syistä ja toimenpiteistä, jotka on toteutettu tai toteutetaan tilanteen korjaamiseksi.
4. Jokaisella työntekijällä on oikeus saada nähtäväkseen häntä henkilökohtaisesti koskevat 11 artiklassa tarkoitetussa luettelossa olevat tiedot.
5. Yrityksen tai laitoksen työntekijöillä ja/tai heidän edustajillaan on oikeus saada nähtäväkseen yleiset henkilöä yksilöimättömät tiedot.
6. Työnantajien on annettava yrityksen tai laitoksen työntekijöille tai heidän edustajilleen heidän pyynnöstään 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tieto.
11 artikla
Luettelo altistuneista työntekijöistä
1. Työnantajien on pidettävä ryhmien 3 ja/tai 4 biologisille tekijöille altistuneista työntekijöistä luetteloa, josta ilmenee tehdyn työn laatu ja milloin se on mahdollista, altistumisen aiheuttanut biologinen tekijä sekä tarvittaessa tiedot altistumisista, onnettomuuksista ja vaaratilanteilta.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua luetteloa on säilytettävä vähintään 10 vuotta altistumisen päättymisen jälkeen kansallisen lainsäädännön ja/tai käytännön mukaisesti.
Luetteloa on säilytettävä aiheellinen pidempi aika, jopa 40 vuotta, viimeisen tiedossa olevan altistumisen jälkeen, sellaisten altistumisten osalta, jotka voivat johtaa tartuntoihin,
a) joihin liittyy biologinen tekijä, jonka tiedetään voivan aiheuttaa pysyvän tai piilevän tartunnan;
b) joita nykyisen tietämyksen mukaan ei voida määrittää ennen kuin sairaus kehittyy monta vuotta myöhemmin;
c) joilla on erityisen pitkä itämisaika ennen sairauden kehittymistä;
d) jotka johtavat sairauksiin, jotka uusivat ajoittain pitkän ajan kuluessa hoidosta huolimatta; tai
e) joilla voi olla vakavia pitkäaikaisia jälkivaikutuksia.
3. Jäljempänä 14 artiklassa tarkoitetulla lääkärillä ja/tai työsuojelusta vastaavalla toimivaltaisella viranomaisella sekä kaikilla muilla työsuojelusta vastaavilla henkilöillä on oikeus saada nähtäväkseen 1 kohdassa tarkoitettu luettelo.
12 artikla
Työntekijöiden kuuleminen ja heidän osallistumisensa
Työntekijöitä ja/tai heidän edustajiaan on kuultava ja heidän on voitava osallistua tämän direktiivin tarkoittamien asioiden käsittelyyn direktiivin 89/391/ETY 11 artiklan mukaisesti.
13 artikla
Ilmoitus toimivaltaiselle viranomaiselle
1. Toimivaltaiselle viranomaiselle on tehtävä ennakkoilmoitus, kun ensimmäistä kertaa käytetään:
a) ryhmän 2 biologisia tekijöitä;
b) ryhmän 3 biologisia tekijöitä;
c) ryhmän 4 biologisia tekijöitä.
Ilmoitus on tehtävä vähintään 30 päivää ennen työn aloittamista.
Jollei 2 kohdasta muuta johdu, ennakkoilmoitus on tehtävä myös, kun ensimmäistä kertaa käytetään uutta ryhmän 4 biologista tekijää ja uutta sellaista ryhmän 3 biologista tekijää, jonka työnantaja itse väliaikaisesti luokittelee sellaiseksi.
2. Laboratorioilta, jotka tarjoavat ryhmän 4 biologisten tekijöiden diagnostisointipalveluita, vaaditaan ainoastaan alkuilmoitus aikomuksestaan.
3. Uusi ilmoitus on tehtävä aina, kun tapahtuu työturvallisuuden, työmenetelmien ja/tai menettelyjen kannalta tärkeitä olennaisia muutoksia, jotka tekevät edellisen ilmoituksen vanhentuneeksi.
4. Edellä 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitetussa ilmoituksessa on oltava:
a) yrityksen tai laitoksen nimi ja osoite;
b) työsuojelusta vastaavan henkilön nimi ja pätevyys;
c) edellä 3 artiklassa tarkoitetun arvioinnin tulokset;
d) biologisten tekijöiden lajit;
e) suunnitellut suojelu- ja ehkäisytoimenpiteet.
III LUKU
ERINÄISIÄ SÄÄNNÖKSIÄ
14 artikla
Terveystarkastukset
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kansallisen lainsäädännön ja käytännön mukaiset järjestelyt terveystarkastuksien suorittamiseksi sellaisille työntekijöille, joiden osalta 3 artiklassa tarkoitetun arvioinnin tulokset osoittavat terveydelle tai turvallisuudelle olevan vaaran olemassaolon.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen järjestelyjen tulee olla sellaisia, että jokaisella työntekijällä on mahdollisuus osallistua asianmukaisiin terveystarkastuksiin:
a) ennen altistumista;
b) säännöllisin väliajoin sen jälkeen.
Järjestelyjen tulee olla sellaisia, että on suoraan mahdollista toteuttaa henkilökohtaiseen hygieniaan liittyviä ja työhygieenisiä toimenpiteitä.
3. Edellä 3 artiklassa tarkoitetussa arvioinnissa tulisi tunnistaa ne työntekijät, joiden osalta saatetaan tarvita erityisiä suojatoimenpiteitä.
Tarvittaessa tulisi antaa tehokkaita rokotteita niille työntekijöille, jotka eivät ennestään ole immuuneja biologiselle tekijälle, jolle he altistuvat tai voivat altistua.
Kun työnantajat asettavat rokotteita saataville, heidän olisi otettava huomioon liitteessä VII esitetyt suositeltavat menettelyohjeet.
Jos työntekijän havaitaan saaneen tartunnan tai sairauden, jonka epäillään johtuvan altistumisesta, on työntekijöiden terveystarkastuksista vastuussa olevan lääkärin tai viranomaisen järjestettävä mahdollisuus sellaisiin terveystarkastuksiin muillekin työntekijöille, jotka ovat altistuneet samalla tavoin.
Tällöin altistumisen aiheuttama vaara arvioidaan uudelleen 3 artiklan mukaisesti.
4. Jos terveystarkastuksia suoritetaan, on henkilökohtaisia terveystietoja säilytettävä vähintään 10 vuotta altistumisen päättymisen jälkeen kansallisen lainsäädännön ja käytännön mukaisesti.
Edellä 11 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetuissa erikoistapauksissa on henkilökohtaisia terveystietoja säilytettävä asianmukainen pidempi aika, jopa 40 vuotta, viimeisen tiedossa olevan altistumisen jälkeen.
5. Terveystarkastuksista vastuussa olevan lääkärin tai viranomaisen tulee ehdottaa suojelu- ja ehkäisytoimenpiteitä, joihin tulisi ryhtyä kunkin työntekijän suhteen.
6. Työntekijöille on annettava tietoa ja neuvoja kaikista terveystarkastuksista, joissa he voivat käydä altistumisen päättymisen jälkeen.
7. Kansallisen lainsäädännön ja/tai käytännön mukaisesti:
a) työntekijöiden tulee saada nähtäväkseen terveystarkastuksien tulokset, jotka koskevat heitä itseään; ja
b) asianomaiset työntekijät tai työnantaja voivat pyytää selvitystä terveystarkastuksien tuloksista.
8. Liitteessä IV annetaan käytännön suosituksia terveystarkastuksista.
9. Kaikki sairaus- ja kuolemantapaukset, joiden on kansallisen lainsäädännön ja/tai käytännön mukaisesti todettu johtuneen altistumisesta työssä biologisille tekijöille, on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle.
15 artikla
Muut terveys- ja eläinlääkintäpalvelut kuin diagnostiset laboratoriot
1. Edellä 3 artiklassa tarkoitettua arviointia tehtäessä on eritystä huomiota kiinnitettävä:
a) epävarmuuteen siitä, onko ihmispotilaissa tai eläimissä taikka näistä otetuissa materiaaleissa ja näytteissä biologisia tekijöitä;
b) vaaroihin, joita aiheuttavat ne biologiset tekijät, joita tiedetään tai epäillään olevan ihmispotilaissa tai eläimissä sekä heiltä otetuissa materiaaleissa ja näytteissä;
c) työn luonteesta johtuviin vaaroihin.
2. On toteutettava aiheelliset toimenpiteet terveys- ja eläinlääkintäpalveluyksiköissä asianomaisten työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemiseksi.
Toteutettaviin toimenpiteisiin tulee kuulua erityisesti:
a) sopivien puhdistus- ja desinfiointimenettelyjen määritteleminen; ja
b) sellaisten menettelyjen toteuttaminen, joiden avulla saastunutta jätettä voidaan käsitellä ja se voidaan hävittää vaaratta.
3. Eristystiloissa, joissa on ihmispotilaita tai eläimiä, jotka ovat saaneet tai joiden epäillään saaneen tartunnan ryhmän 3 tai 4 biologisesta tekijästä, on eristystoimenpiteet valittava liitteessä V olevasta A sarakkeesta tartuntavaaran vähentämiseksi mahdollisimman pieneksi.
16 artikla
Erityistoimenpiteitä teollisia prosesseja, laboratorioita ja eläintiloja varten
1. Seuraavat toimenpiteet tulee toteuttaa laboratorioissa, mukaan lukien diagnostiset laboratoriot, ja sellaisille laboratorioeläimille tarkoitetuissa tiloissa, jotka on tarkoituksella tartutettu ryhmien 2, 3 tai 4 biologisilla tekijöillä taikka jotka ovat tai joiden epäillään olevan sellaisten tekijöiden kantajia:
a) Laboratorioissa, joissa suoritetaan tutkimus-, kehitys-, opetus- tai diagnosointityötä, johon liittyy ryhmien 2, 3 tai 4 biologisten tekijöiden käsittelyä, on eristystoimenpiteet määriteltävä liitteen V mukaisesti tartuntavaaran vähentämiseksi mahdollisimman pieneksi.
b) Edellä 3 artiklassa tarkoitetusta arvioinnista johtuvat toimenpiteet määritellään liitteen V mukaisesti sen jälkeen, kun fyysisen eristyksen taso biologisille tekijöille on asetettu vaaran suuruuden mukaan.
Toimenpiteitä, joihin liittyy biologisten tekijöiden käsittelyä, saa suorittaa:
- vain työskentelyalueilla, joiden eristystaso ryhmän 2 biologiselle tekijälle on vähintään 2,
- vain työskentelyalueilla, joiden eristystaso ryhmän 3 biologiselle tekijälle on vähintään 3,
- vain työskentelyalueilla, joiden eristystaso ryhmän 4 biologiselle tekijälle on vähintään 4.
c) Sellaisia materiaaleja käsittelevillä laboratorioilla, joiden osalta ei tiedetä, onko käsiteltävissä materiaaleissa ihmiselle sairautta aiheuttavia biologisia tekijöitä, ja joilla ei ole tarkoituksena työskennellä käyttäen biologisia tekijöitä sellaisenaan (kuten viljellä tai konsentroida niitä), tulisi olla vähintään eristystaso 2. Eristystasoja 3 tai 4 on käytettävä, milloin se on tarkoituksenmukaista siellä, missä tiedetään tai epäillään, että se on tarpeen, paitsi milloin toimivaltaisen kansallisen viranomaisen antamat ohjeet osoittavat, että tietyissä tapauksissa alhaisempi eristystaso on asianmukainen.
2. Ryhmien 2, 3 tai 4 biologisia tekijöitä käyttävien teollisten prosessien osalta on toteutettava seuraavat toimenpiteet:
a) edellä 1 kohdan b alakohdan toisessa alakohdassa vahvistettuja eristysperiaatteita on sovellettava myös teollisiin prosesseihin liitteessä VI olevien käytännön toimenpiteiden ja asianmukaisten menettelyjen perusteella;
b) ryhmien 2, 3 tai 4 biologisten tekijöiden käyttöön liittyvän vaarojen arvioinnin mukaisesti toimivaltaiset viranomaiset voivat päättää aiheellisista toimenpiteistä, joita on sovellettava sellaisten biologisten tekijöiden teolliseen käyttöön.
3. Kaikkea sellaista 1 ja 2 kohdan tarkoittamaa toimintaa, jonka osalta ei ole ollut mahdollista suorittaa biologisen tekijän lopullista arviointia, mutta jonka osalta odotettavissa olevaan käyttöön näyttäisi liittyvän vakava terveysvaara työntekijöille, saadaan suorittaa vain työpaikoilla, joissa eristys vastaa vähintään eristystasoa 3.
17 artikla
Tietojen käyttö
Komissiolla on oikeus saada käyttöönsä 14 artiklan 9 kohdassa tarkoitetut toimivaltaisille kansallisille viranomaisille toimitetut tiedot.
18 artikla
Biologisten tekijöiden luokittelu
1. Yhteisön luokitus perustuu 2 artiklan toisen kohdan 2, 3 ja 4 alakohdassa esitettyihin määritelmiin (ryhmät 2, 3 ja 4).
2. Yhteisön luokitusta valmisteltaessa jäsenvaltioiden on luokiteltava ihmisen terveydelle vaaralliset tai mahdollisesti vaaralliset biologiset tekijät 2 artiklan toisen kohdan 2, 3 ja 4 alakohdassa (ryhmät 2, 3 ja 4) olevien määritelmien mukaisesti.
3. Jos arvioitavaa biologista tekijää ei voida selvästi luokitella yhteen 2 artiklan toisessa kohdassa määriteltyyn ryhmään, se on luokiteltava vaihtoehtoisista ryhmistä korkeimpaan vaararyhmään.
19 artikla
Liitteet
Liitteisiin tehtävät pelkästään tekniset muutokset, jotka johtuvat tekniikan kehityksestä taikka biologisia tekijöitä koskevien kansainvälisten määräysten tai vaatimusten tai tietämyksen muuttumisesta, on annettava direktiivin 89/391/ETY 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
20 artikla
Tietojen anto komissiolle
Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä säädetyistä kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset komissiolle.
21 artikla
Kumoaminen
Kumotaan direktiivi 90/679/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna liitteessä VIII olevassa A osassa mainituilla direktiiveillä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta liitteessä VIII olevassa B osassa lueteltuja jäsenvaltioita velvoittavia määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava kansallisen lainsäädännön osaksi mainitut direktiivit.
Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksena tähän direktiiviin ja ne luetaan liitteessä IX olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
22 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
23 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 18 päivänä syyskuuta 2000.