Nařízení Rady (ES) č. 2852/2000
ze dne 22. prosince 2000
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu polyesterových střižových vláken pocházejících z Indie a Korejské republiky a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Přechodná opatření
(1) nařízením Komise (ES) č. 1472/2000 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") byla uložena prozatímní antidumpingová cla na dovozy polyesterových střižových vláken kódu KN 55032000, pocházejících z Indie a Korejské republiky do Společenství;
2. Další postup
(2) po uložení prozatímních antidumpingových cel předložilo několik stran písemné připomínky. V souladu s čl. 6 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení") byla stranám, které o to požádaly, poskytnuta příležitost ke slyšení. Stranám byly sděleny základní skutečnosti a koncepce, na jejichž základě se mělo doporučit uložení konečného antidumpingového cla a konečné vybrání dávek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla na úrovni konečného cla. Po tomto oznámení jim byla rovněž poskytnuta lhůta k zaujetí stanoviska;
(3) ústní a psané připomínky předložené dotčenými stranami v rámci termínů stanovených za tímto účelem byly zváženy, a tam, kde to bylo považováno za vhodné, náležitě vzaty v úvahu při konečných závěrech;
(4) některé dotčené strany prohlašovaly, že normy uplatněné Komisí při zahájení byly neoprávněné a svévolné. Dále prohlašovaly, že zahájení nového řízení proti Korejské republice dva měsíce po ukončení předchozího řízení (viz 7. bod odůvodnění prozatímního nařízení) odporovalo závěru tohoto šetření, že opakování dumpingu není pravděpodobné. V tomto ohledu by mělo být uvedeno, že závěr, že opakování dumpingu není pravděpodobné, byl založen na zjištěních, která se vztahovala k dvanáctiměsíčnímu období šetření, které skočilo v září 1997, tzn. dva roky před zahájením současného řízení. Komise navíc přezkoumala nové důkazy předložené ve stížnosti ze srpna 1999 a uznala tyto důkazy za postačující k zahájení současného šetření;
(5) Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování všech údajů, které považovala za nezbytné pro své konečné závěry;
B. DOTYČNÝ VÝROBEK
(6) sdružení uživatelů prohlašovalo, že oznámení o zahájení současného řízení nezahrnovalo druhy polyesterových střižových vláken, která se využívají k jiným účelům než ke spřádání, a proto měly být tyto druhy polyesterových střižovstřižových vláken vyloučeny z řízení;
(7) mělo by být uvedeno, že oznámení o zahájení stejně jako stížnost jasně reprodukují popis příslušného kódu KN (kombinované nomenklatury), který zahrnuje všechny druhy polyesterových střižových vláken dovážených od vyvážejících výrobců dotyčných zemí a vyráběných výrobním odvětvím Společenství, nehledě na jejich využití. Popis příslušného kódu KN správně pochopily všechny dotčené strany tohoto řízení kromě uvedeného sdružení uživatelů, které opakovalo požadavek, který již byl zamítnut v předchozím šetření týkajícím se dovozů polyesterových střižových vláken z Austrálie, Indonésie a Thajska, které je zahrnuto v nařízení (ES) č. 1522/2000 [3];
(8) některé dotčené strany rovněž tvrdily, že by se v každém případě mělo rozlišovat mezi druhy polyesterových střižových vláken, která se využívají ke spřádání (tkaniny), a polyesterovými střižovými vlákny využívanými k jiným účelům (netkaná nebo výplň ze syntetických vláken), vzhledem k rozdílným základním fyzikálním vlastnostem, které určují konečné využití výrobku. Proto bylo řečeno, že dovážená vlákna by měla podléhat neutrálním laboratorním osvědčením, která tyto vlastnosti potvrzují. Dále se tvrdilo, že zaměnitelnost těchto dvou kategorií, pokud je vůbec nějaká, je velmi omezená a týká se jen vybraných druhů polyesterových střižových vláken původně zamýšlených pro spřádání, která mohou být využita jako polyesterová střižová vlákna využívaná k jiným účelům. Pokud nebudou vlákna určená k jiným účelům vyloučena z šetření, měla by být alespoň zkoumána v samostatném řízení;
(9) co se týče využití dotyčného výrobku, mezi různými druhy polyesterových střižových vláken bylo zjištěno výrazné překrývání, nahrazování a výrazná hospodářská soutěž. Šetření ukázalo, že mezi různými druhy neexistuje žádná jasná dělící čára, která by stanovila jednoznačnou vazbu mezi fyzickými vlastnostmi výrobku a využitím výrobku, a že tedy dostupné důkazy neumožňují rozlišovat výrobky na tomto základě. V tomto ohledu je rovněž nutno zdůraznit, že výsledky nezávislé laboratorní analýzy nemohou v žádném případě definitivně určit konečné využití výrobku. Proto by měly být uvedené různé druhy polyesterových střižových vláken považovány pro účely tohoto řízení za jeden jediný výrobek;
(10) vzhledem k výše uvedenému se má za to, že obdržené připomínky týkající se definice dotyčného výrobku nemají takovou povahu, aby zpochybnily závěry 18. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Proto se tyto závěry, které se shodují se závěry pro obdobný výrobek v předchozích šetřeních, potvrzují;
C. DUMPING
1. Indie
(11) nebyla předložena žádná stanoviska týkající se rozhodnutí neprovádět namátkové průzkumy indických vyvážejících výrobců, a proto se závěry uvedené v 20. až 25. bodu odůvodnění prozatímního nařízení potvrzují;
1.1 Běžná hodnota
(12) po přijetí prozatímních opatření požadoval jeden vyvážející výrobce, aby byly náklady výroby některých typů výrobků nižší kvality prodávaných na domácím trhu upraveny směrem dolů pro účely zkoušky, která má určit, zda byl prodej realizován v průběhu běžné obchodní činnosti. Tomuto požadavku nelze vyhovět, protože tato společnost vykazovala ve své odpovědi na dotazník shodné náklady výroby pro různé kvality každého typu výrobku;
(13) nebyla předložena žádná další stanoviska týkající se určení běžné hodnoty. Závěry uvedené v 46. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují;
1.2 Vývozní cena
(14) nebyla předložena žádná stanoviska týkající se určení vývozní ceny. Závěry uvedené v 47. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují;
1.3 Srovnání
(15) po přijetí prozatímních opatření prohlašoval jeden vyvážející výrobce, že typy výrobků prodávané na domácím trhu, které byly srovnávány s typy vyváženými do Společenství, měly odlišné fyzikálním a technické vlastnosti a rozdílné konečné využití. Společnost proto požadovala úpravu fyzikálních vlastností a k podpoření své žádosti předložila nové údaje. Bylo zjištěno, že nové údaje předložené po přijetí prozatímních opatření se týkají dodatečných vlastností výrobku, které Komise nikdy nepožadovala nebo které tato společnost ve své odpovědi na dotazník nevyznačila. V této fázi šetření nebylo možné změnit základ pro srovnávání výrobků, který je stanoven v tabulce specifikací dotazníku Komise a který se týká všech spolupracujících vyvážejících výrobců. Nové údaje navíc odporovaly těm, které byly obdrženy dříve, a proto byla žádost o úpravu fyzikálních vlastností zamítnuta;
(16) další vyvážející výrobce tvrdil, že rozdíly v síle vláken vyjádřené v denierech nebo decitexech by se neměly brát v potaz, a proto by se měly všechny typy výrobků považovat za jediný. V tomto ohledu jsou za účelem zajištění spravedlivého a smysluplného srovnání výrobků prodávaných na domácím a vývozním trhu porovnávány výrobky vyráběné všemi vyvážejícími výrobci na základě typů, které jsou definovány v dotazníku Komise. Proto nelze přijmout argument pro omezení srovnávání na jeden typ výrobku;
(17) jeden vyvážející výrobce předložil nové údaje k podpoření svého požadavku na navrácení cla, který Komise zamítla v prozatímní fázi. Tomuto požadavku nelze vyhovět, protože tyto údaje, i když byly požadovány v dotazníku, nebyly dodány včas a nemohly být proto ověřeny;
(18) stejný vyvážející výrobce dále prohlašoval, že jelikož byl tento nárok na vyrovnání cla již dokázán v souvislosti s předchozím řízením zahájeným přibližně před deseti lety (nařízení Rady (EHS) č. 54/93 [4], neměl by být znovu prošetřován. V této souvislosti je třeba vzít v úvahu, že každé antidumpingové řízení je hodnoceno podle své vlastní podstaty věci a je zkoumáno na základě vlastních faktických a právních skutečností, které se mohou u každého řízení lišit. Jak je uvedeno v předchozím bodě odůvodnění, tento vyvážející výrobce neposkytl důkazy, které by mohly podpořit jeho nárok v rámci šetření. Zejména nebylo prokázáno, že na obdobný výrobek určený k domácí spotřebě se vztahovalo jakékoli clo během období šetření. Žádost byla proto zamítnuta;
(19) v souvislosti se záležitostí navrácení cla prohlašovali dva vyvážející výrobci, že by mělo být toto vyrovnání poskytnuto automaticky, jakmile je clo vyplaceno na vývozní straně, a že otázka, zda se tato cla vybírají v případě domácí spotřeby, je bezvýznamná. Podle čl. 2 odst. 10 písm. b) základního nařízení je vyrovnání cla poskytnuto pouze za předpokladu, že jsou zároveň splněny dvě podmínky: za prvé musí být prokázáno, že odbobný výrobek a materiály, které jsou v něm obsažené, podléhají dovozním dávkám, když má být tento výrobek spotřebován v zemi vývozu, a za druhé, tyto dovozní dávky jsou vráceny nebo nejsou vybrány, když je výrobek vyvezen do Společenství. Pokud není jeden z požadavků splněn, clo nemůže být navráceno;
(20) jeden vyvážející výrobce prohlašoval, že některé výrobky prodávané na domácím trhu podléhaly některým dovozním clům vyšším než je částka, kterou určila Komise ve svých prozatímních závěrech. Tento dodatečný požadavek byl přezkoumán a bylo zjištěno, že dovozní cla vyplacená za některé materiály obsažené ve výrobku prodávaném na domácím trhu byla opravdu vyšší, než dříve stanovená částka. Proto byly prozatímní výpočty náležitě revidovány;
(21) nové žádosti tohoto vyvážejícího výrobce o další vyrovnání dovozních cel za materiály dovážené a zaplacené spřízněnou společností však nelze vyhovět, protože tato žádost jednak nebyla podána včas, jednak neprokázala, že byla ovlivněna srovnatelnost cen, a nové údaje předložené v této souvislosti nebylo navíc možno v této fázi šetření ověřit;
(22) jeden vyvážející výrobce prohlašoval, že v důsledku politiky indické vlády na podporu zakládání závodů v méně rozvinutých oblastech byly společnosti osvobozeny od placení daně z obratu, kterou měly platit vládě, a za tím účelem požadoval, aby mu bylo poskytnuto vyrovnání. Obdržené údaje ukazují, že všechny prodejní faktury týkající se výrobků z těchto osvobozených závodů uvádějí, že stát nemá vybírat žádné daně z obratu a že kupující nemá nárok požadovat jakoukoli náhradu, vyrovnání či kompenzaci jakékoli daně z obratu. Protože se za těchto okolností neplatí žádná daň z obratu, nelze poskytnout žádné vyrovnání. Avšak v případech, kdy prodejní faktury týkající se výrobků vyrobených v jiných závodech zahrnovaly daň z obratu vybíranou státem, bylo vyrovnání oprávněné a výpočty byly náležitě revidovány;
(23) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že placení daně z příjmu se týkalo pouze zisku dosaženého na domácím trhu, nikoli na vývozním trhu, čímž byla ovlivněna srovnatelnost cen. V tomto ohledu by mělo být uvedeno, že daň z příjmu představuje dávku uvalenou na zisk společnosti, pokud nějakého dosahuje, a jako taková se vypočítává zpětně na konci každého účetního roku. Proto ji nelze brát do úvahy při stanovení ceny. Společnost navíc nepředložila žádné důkazy, které by prokázaly, že daň byla zahrnuta v domácích fakturách. Žádost byla proto zamítnuta;
1.4 Dumpingové rozpětí
(24) srovnání revidovaného, pokud to bylo vhodné, váženého průměru běžné hodnoty s váženým průměrem vývozní ceny podle typu výrobku na základě ceny ze závodu prokázalo existenci dumpingu u všech hodnocených vyvážejících výrobců. Vzhledem k tomu, že spolupráce byla na vysoké úrovni, dumpingové rozpětí pro všechny ostatní společnosti je stanoveno na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí určeného pro spolupracujícího vyvážejícího výrobce;
(25) konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech z dovozní ceny CIF (náklady, pojištění a přepravné), neprocleno, jsou následující:
Indian Organic Chemicals Limited, Mumbai | 23,3 % |
JCT Limited, New Delhi | 32,6 % |
Reliance Industries Ltd, Mumbai | 35,4 % |
Všechny ostatní společnosti | 35,4 % |
2. Korejská republika
2.1 Běžná hodnota
(26) po přijetí prozatímních opatření prohlásili tři vyvážející výrobci, že vyjmutí prodejů "místního vývozu" ze soupisů domácího prodeje používaných pro stanovení běžné hodnoty bylo nesprávné nebo neodůvodněné;
(27) tvrdili, že vyjmutí odporovalo ustanovením článku 2 základního nařízení a obvyklé praxi Komise a že bylo neslučitelné s přístupem přijatým ostatními členskými státy Světové obchodní organizace. Dva z těchto vyvážejících výrobců rovněž tvrdili, že Komise neobjasnila právní základ, podle něhož byly tyto prodeje vyjmuty;
(28) vyvážející výrobci dále naznačili, že v předchozích řízeních týkajících se Korejské republiky (např. přezkum vypršení platnosti opatření týkajících se polyesterových střižových vláken v nařízení Rady (ES) č. 1728/1999 [5] a postup týkající se drátů z nerez oceli v nařízení Rady (ES) č. 1600/1999 [6] a rozhodnutí Komise č. 1999/483/ES [7] neměla Komise námitek vůči vyvážejícím výrobcům, co se týče jejich řazení prodejů "místního vývozu" do soupisu domácího prodeje, a v jednom uvedeném případě požadovala jejich začlenění do soupisu domácího prodeje;
(29) má se za to, že prodeje "místního vývozu", které podle zvláštních administrativních předpisů nepodléhaly domácí dani z obratu, byly obyčejně fakturovány v USD, zaplaceny akreditivy a podléhaly předpisům pro navrácení cla, což dokazuje skutečnost, že tyto prodeje byly realizovány konkrétní obchodní cestou orientovanou na vývoz za zvláštní situace na trhu. Dotyční vyvážející výrobci výslovně označili tyto prodeje ve svých účetních záznamech jakožto prodeje zboží, které má být součástí výrobků určených pro vývoz. Vzhledem k jejich zvláštnímu postavení na trhu se došlo k závěru, že tyto prodeje "místního vývozu" nebyly realizovány v průběhu běžné obchodní činnosti a že jejich začlenění do výpočtů běžné hodnoty by tudíž neumožnilo řádné a spravedlivé srovnání s vývozní cenou v souladu s článkem 2 základního nařízení. Komise nesouhlasí s tím, že dřívější praxe spočívala ve vědomém zahrnování těchto prodejů do výpočtů běžné hodnoty. Jejich začlenění v předchozích řízeních může odrážet skutečnost, že nebyly konkrétně označeny nebo že se nemělo za to, že jejich začlenění bude mít výrazný dopad na výsledky. Avšak v tomto případě, z důvodů uvedených výše, byly prodeje "místního vývozu" vyřazeny ze soupisu domácího prodeje používaného ke stanovení běžné hodnoty;
(30) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že některé suroviny byly pořízeny od spřízněného dodavatele za cenu odpovídající tržním podmínkám, a Komise proto neměla právo stanovit vyšší nákupní tržní cenu a zvýšit v důsledku toho náklady výroby. Dále tvrdil, že úprava byla v každém případě nadměrná, protože nebrala v úvahu technické a cenové rozdíly mezi surovinami pořizovanými hlavně od spřízněného dodavatele a podobnými surovinami pořizovanými od ostatních dodavatelů;
(31) bylo zjištěno, že vztah k dodavateli měl takovou podobu, která by vyvážejícímu výrobci umožnila vyvíjet značný tlak na nákupní cenu. Jelikož byla navíc průměrná cena surovin pořizovaných od spřízněného dodavatele výrazně nižší než průměrná cena stejných surovin pořizovaných od nespřízněných dodavatelů a jelikož se zdálo, že nákupní cena znamenala pro dodavatele ztrátu, ceny surovin byly považovány za nespolehlivé transferové ceny. Za těchto okolností byla zachována metoda výpočtu používaná pro stanovení nákupní ceny odpovídající tržním podmínkám prostřednictvím zvýšení ceny surovin pořizovaných od spřízněného dodavatele úměrně k rozdílu mezi váženými průměry nákupních cen surovin, které byly pořízeny od spřízněného dodavatele a od nespřízněných dodavatelů;
(32) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že běžná hodnota pro jeden typ výrobku měla být založena spíše na domácí ceně než na vypočtené hodnotě. Tento argument byl přijat, protože bylo zjištěno, že prodeje tohoto typu výrobku byly realizovány v reprezentativním množství a byly téměř všechny ziskové. Výpočty byly proto odpovídajícím způsobem upraveny;
(33) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise neoprávněně odmítla využít čistý devizový zisk zahrnutý v prodejních, administrativních a všeobecných nákladech, který se používá ke stanovení celkových nákladů výroby, pro stanovení vypočítávané běžné hodnoty a při zkoušce, která určuje, zda byly prodeje realizovány v průběhu běžné obchodní činnosti. Dále tvrdil, že by tato otázka měla být znovu zvážena, protože část zisku z devizových převodů byla realizována, a že navíc nejvhodnějším základem pro rozvržení čistého devizového zisku na různé trhy je obrat;
(34) bylo zjištěno, že devizový zisk byl spíše spojen zejména se zisky z převodu souvisejícími s novým oceněním dlouhodobých devizových závazků než s výrobou a prodejem v průběhu běžné obchodní činnosti na domácím trhu během období šetření (1. říjen 1998 až 30. září 1999). Vzhledem k tomu, že se tyto devizové zisky nebo ztráty neberou při antidumpingových šetřeních v úvahu, ať jsou realizovány či nikoli, argument byl zamítnut;
2.2 Vývozní cena
(35) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že společnost, která je s ním spřízněna, hrála jen malou roli v procesu prodeje nespřízněným odběratelům ve Společenství, a proto není oprávněné odečítat zisk z výpočtu vývozní ceny. Tvrdil rovněž, že chybí základ pro stanovení výše použité ziskové marže. V souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení obsahují položky, které by měly být upraveny za účelem výpočtu vývozní ceny, přiměřenou ziskovou marži. Má se za to, že zisk odečtený za účelem výpočtu vývozní ceny byl přiměřený ve srovnání s údaji poskytnutými spolupracujícími nezávislými dovozci. Nárok se proto zamítá;
(36) nebyla předložena žádná další stanoviska týkající se určení vývozní ceny. Proto se závěry uvedené v 54. bodě odůvodnění prozatímního nařízení potvrzují;
2.3 Srovnání
(37) jeden vyvážející výrobce uvedl, že chybně zahrnul stejné úpravy týkající se úvěrových nákladů do různých sloupců soupisu prodejů vývozu, a Komise je proto počítala dvakrát při stanovení vývozní ceny pro odpovídající srovnání s běžnou hodnotou. Úvěrové náklady, které společnost uvedla ve své odpovědi na dotazník ve vztahu ke smluveným platebním podmínkám u každé transakce, byly prozkoumány a tam, kde to bylo oprávněné, bylo požadavku vyhověno;
(38) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že výpočet Komise podhodnocoval rozsah náhrady cla, protože byl založen spíše na clu placeném z dovozů surovin obsažených v odbobném výrobku než na náhradě cla, z níž těžily vývozy dotyčného výrobku do Společenství během období šetření. Dále tvrdil, že výpočet Komise byl neodůvodněně založen na clu placeném během prvních osmi měsíců období šetření v poměru k celkovému množství dovozů za celé období šetření. První argument byl zamítnut, protože částka zaplacená během období šetření byla nižší než navrácená částka, jak je uvedeno v čl. 2 odst. 10 písm. b) základního nařízení. Avšak jak společnost požadovala, navrácení cla na kilogram výrobku bylo přepočítáno podle množství dovozů za prvních osm měsíců;
(39) další vyvážející výrobce tvrdil, že Komise měla při výpočtu vyměřené částky náhrady cla na kilogram dělit celková dovozní cla vztahující se na dovoz některých surovin pouze množstvím dovezených surovin, nikoli však celkovým množstvím surovin, jak pořízených na domácím trhu, tak dovezených. Má se za to, že vyměřená částka náhrady cla, která má být odečtena od běžné hodnoty, by měla být založena na průměrném clu zahrnutém v nákladech výrobků určených k domácímu prodeji, protože tyto výrobky obsahují suroviny jak pořízené na domácím trhu, tak dovezené. Tento argument se proto zamítá;
(40) dva vyvážející výrobci tvrdili, že přístup uplatňovaný Komisí spočívající v zamítnutí nárokovaných úprav úvěrových nákladů v systému úvěrových účtů, protože platby nebylo možno jasně přiřadit fakturám, nemá žádný právní základ. Nebylo však možné ověřit, že platby provedené v systému "úvěrových účtů" probíhaly v souladu s jakýmikoli dohodnutými platebními podmínkami. Za těchto okolností nebyl žádný důvod předpokládat, že smluvní platební podmínky byly vzaty v úvahu při určování požadovaných cen, a požadavky byly proto zamítnuty;
2.4 Dumpingové rozpětí
(41) srovnání vhodně upraveného váženého průměru běžné hodnoty s váženým průměrem vývozní ceny podle typu výrobku na základě ceny ze závodu prokázalo existenci dumpingu u všech zkoumaných vyvážejících výrobců. Vzhledem k tomu, že spolupráce byla na vysoké úrovni, dumpingové rozpětí pro všechny ostatní společnosti je stanoveno na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí určeného pro spolupracujícího vyvážejícího výrobce;
(42) po oznámení prozatímních závěrů sdělili Komisi dva vyvážející výrobci, Samyang Corporation a SK Chemicals Co. Ltd, že sloučí své obchodní činnosti týkající se polyesteru do jedné společně vlastněné společnosti, Huvis Corporation. Tito vyvážející výrobci poskytli na žádost Komise další údaje s ohledem na tuto změnu okolností a v důsledku toho bylo rozhodnuto, že by mělo být definitivně stanoveno jediné dumpingové rozpětí pro Huvis Corporation. Toto dumpingové rozpětí bylo proto stanoveno jako vážený průměr upravených dumpingových rozpětí dvou dotyčných vyvážejících výrobců. Dumpingové rozpětí pro spřízněnou obchodní společnost v Koreji bylo stanoveno na stejné úrovni jako pro Huvis Corporation;
(43) konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech z dovozní ceny CIF (náklady, pojištění a přepravné), neprocleno, jsou následující:
Daehan Synthetic Fibre Co. Ltd, Seoul | 0,9 % (de minimis) |
Huvis Corporation, Seoul | 4,8 % |
Saehan Industries Inc, Seoul | 20,2 % |
SK Global Co. Ltd, Seoul | 4,8 % |
Sung Lim Co. Ltd, Seoul | 0,05 % (de minimis) |
Všechny ostatní společnosti | 20,2 % |
D. ÚJMA
1. Procedurální otázky
(44) tvrdilo se, že při sloučení obou antidumpingových řízení týkajících se Korejské republiky a Indie nebylo správné stanovit stejné období šetření pro přezkum potencionálního škodlivého dumpingu způsobeného dovozy z těchto zemí. S ohledem na Indii to znamenalo vypuštění posledních tří měsíců roku 1999 a tvrdilo se, že vzhledem ke zvýšení cen ropy to bude mít dopad na výsledky přezkumu prodejních cen, nákladů výroby a ziskovosti v šetření týkajícím se újmy;
(45) mělo by být připomenuto, jak je uvedeno v 8. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že sloučení řízení týkajících se Indie a Korejské republiky bylo provedeno z administrativních důvodů. Stanovení období šetření upravuje čl. 6 odst. 1 základního nařízení, který mimo jiné stanoví, že období šetření pokrývá za obvylkých okolností období minimálně šesti měsíců bezprostředně před zahájením řízení. V případě Indie proběhlo zahájení šetření v prosinci 1999. V důsledku toho byla lhůta, o kterou mohlo být období šetření posunuto, nanejvýše dva měsíce. Je rovněž nutno připomenout, že dovozy z obou zemí lze zhodnotit kumulativně, jelikož byla splněna kritéria uvedená v čl. 3 odst. 4 základního nařízení (viz 65. bod odůvodnění prozatímního nařízení). A konečně byl za účelem zohlednění základních požadavků zhodnocen vliv zvýšených nákladů surovin v roce 1999 a porovnán se situací v období šetření;
(46) šetření ukázalo, že ceny hlavních surovin používaných při výrobě polyesterových střižových vláken, zejména kyselina tereftalová a monoetylenglykol, se zvýšily jak v roce 1999, tak během období šetření. Ukázalo rovněž, že prodejní ceny polyesterových střižových vláken byly ve Společenství v roce 1999 o 2,6 % vyšší než během období šetření. Bez ohledu na tyto závěry prokázalo výrobní odvětví Společenství větší ziskovost během období šetření než v roce 1999;
(47) někteří vyvážející výrobci prohlašovali, že Komise neověřila údaje předložené výrobním odvětvím Společenství. V tomto ohledu je potvrzeno, že značná část údajů předložených výrobním odvětvím Společenství již byla prověřena během souvisejícího antidumpingového řízení. Všechny ostatní údaje poskytnuté výrobním odvětvím Společenství byly co do přesnosti přezkoumány v souladu s čl. 6 odst. 8 základního nařízení;
2. Definice výrobního odvětví Společenství
(48) v 63. bodu odůvodnění prozatímního nařízení bylo uvedeno, že se nezjistilo, že by byli dva výrobci Společenství, kteří jsou spřízněni s vyvážejícími výrobci z Indonésie, chráněni před účinky dumpingu, že by neoprávněně těžili z dumpingu nebo že by se na něm dokonce podíleli. V tomto ohledu prohlašovali někteří vyvážející výrobci, že by tyto dvě společnosti měly být vyloučeny z hodnocení postavení výrobního odvětví Společenství s ohledem na jiné antidumpingové případy, zejména na případ týkající se magnetických disků v nařízeních Komise (ES) č. 534/94 a (ES) č. 2426/95 [8] a na případ týkající se mikrovlnných trub v nařízení Komise (ES) č. 1645/95 [9];
(49) je vhodné poznamenat, že jakékoli vyloučení výrobců Společenství z definice výrobního odvětví Společenství je oprávněné pouze na základě okolností každého případu. V tomto případě nebyly uvedeny žádné argumenty týkající se okolností případu a nebyly předloženy žádné důkazy, které by podpořily požadavek na vyloučení zmíněných dvou výrobců. V tomto ohledu není výše uvedený požadavek podložený, a proto se zamítá;
(50) někteří vyvážející výrobci vznesli dodatečný požadavek na vyloučení jiného výrobce Společenství z definice výrobního odvětví Společenství vzhledem k jeho vztahu k dovozci se sídlem mimo Společenství, avšak v žádné z dotyčných zemí. Tvrdilo se, že výrobce Společenství způsobil újmu výrobnímu odvětví Společenství formou dovozu polyesterových střižových vláken od dovozce, který je s ním spřízněn;
(51) za prvé, Komise nenalezla žádné důkazy o dovozech polyesterových střižových vláken od tohoto dovozce během uvažovaného období, tedy od roku 1996 do období šetření. Navíc skutečnost, že výrobce Společenství je spřízněn s dovozcem se sídlem mimo Společenství, nemůže být sama o sobě důvodem k vyloučení tohoto výrobce z definice výrobního odvětví Společenství. Vzhledem k tomu, že nebyly vzneseny žádné další argumenty, definice výrobního odvětví Společenství obsažená v 60. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje;
3. Dovozy polyesterových střižových vláken z dotyčných zemí do Společenství
3.1 Kumulativní hodnocení dovozů
(52) dva indičtí vyvážející výrobci prohlašovali, že kumulativní hodnocení dovozů nebylo opodstatněné, protože nárůst, jakož i absolutní objem indických dovozů byly nevýznamné ve srovnání s korejskými dovozy a objemem prodeje výrobního odvětví Společenství. Tvrdilo se rovněž, že indické vyvážející výrobce je nutno považovat za výrobce, kteří cenu přebírají, nikoli určují. Indické dovozy byly navíc na základě dat Eurostatu nižší, než bylo uvedeno v prozatímním nařízení;
(53) tyto argumenty byly zhodnoceny na základě ustanovení čl. 3 odst. 4 základního nařízení. V tomto ohledu je vhodné připomenout, že dumpingové rozpětí, které bylo u Indie zjištěno, je nad úrovní de minimis. Objem dovozů pocházejících z Indie není navíc zanedbatelný, jelikož byl během období šetření nad úrovní de minimis;
(54) ve skutečnosti je nárůst dovozů během období od roku 1996 až do období šetření ještě výraznější u indických dovozů (nárůst přibližně o 600 %) než u korejských dovozů (nárůst přibližně o 300 %). Co se týče průměrné cenové úrovně indických dovozů, ta byla soustavně pod úrovní cen korejských vyvážejících výrobců a během období od roku 1996 až do období šetření ostřeji poklesla. To neodpovídá chování výrobců, kteří přebírají cenu. A konečně co se týče nesrovnalosti mezi čísly Eurostatu a závěry Komise, orgány Společenství založily své závěry na ověřených odpovědích na dotazníky vzhledem k tomu, že oznámené dovozy byly vyšší než jsou dovozy zaznamenané ve statistikách Eurostatu. Požadavky indických vyvážejících výrobců se proto zamítají;
3.2 Dovozy z Korejské republiky
(55) vyvážející výrobce prohlašoval, že některé dovozy za nedumpingové ceny pocházející z Korejské republiky by měly být vyjmuty z hodnocení újmy;
(56) pokud se v tomto ohledu zjistí, že celostátní dumpingové rozpětí (které představuje rozpětí vážených průměrů zahrnující všechny hodnocené společnosti) je nad úrovní de minimis v souladu s čl. 9 odst. 3 základního nařízení, Komise obvykle hodnotí účinky dumpingových dovozů na celostátní úrovni;
3.3 Prodej pod cenou a prodej pod konečnou cenou
(57) vyvážející výrobce prohlašoval, že výpočet rozpětí újmy založený na kategoriích shrnujících různé typy polyesterových střižových vláken nebyl opodstatněný, vzhledem k tomu, že v dotaznících byly požadovány dodatečné údaje o vlastnostech jednotlivých typů polyesterových střižových vláken. Tvrdil rovněž, že byly ignorovány podrobnosti jednotlivých transakcí a že nebylo správné nezahrnout absenci cen/prodej pod konečnou cenou do celkového výsledku výpočtů;
(58) po přezkumu rozdílů přiřazených vlastnostem, jako je např. délka, síla, roztažení, pevnost, zvlnění, srážení, lesk a zvláknění, se došlo k závěru, že typy výrobků v rámci definovaných kategorií jsou dostatečně srovnatelné. Na tomto základě se potvrzuje, že výpočty cenového podtržení a prodeje pod cenou podle kategorií výrobků mají význam. Navíc poskytují reprezentativní výsledek co se týče počtu transakcí, jak je uvedeno v čl. 3 odst. 3 základního nařízení. Dále se má za to, že údaje o jednotlivých transakcích byly zohledněny při cenovém srovnání. Potvrzuje se však, že při konečném srovnání na úrovni kategorií výrobků nebyla poskytnuta žádná náhrada za částku, která nebyla cenovým podtržením ani prodejem pod cenou výrobního odvětví Společenství. Jelikož nebyly vzneseny žádné další argumenty, výše uvedené žádosti byly zamítnuty;
(59) vyvážející výrobce požadoval, aby byly při výpočtech cenového podtržení a prodeje pod cenou upraveny jeho ceny CIF (náklady, pojištění a přepravné), protože tato úprava byla uvedena ve stížnosti;
(60) v tomto ohledu by mělo být připomenuto, že Komise získávala údaje prostřednictvím dotazníků a ověřovala je prostřednictvím inspekce na místě a neopírala se o čísla uvedená ve stížnosti. Bylo však zjištěno, že při výpočtech prodeje pod cenou týkajících se dvou indických vyvážejících výrobců bylo omylem vypuštěno clo. Zároveň byl přijat požadavek na změnu metody vážení a konkrétní úpravu úrovně obchodu. Následně byla náležitě upravena rozpětí pro prodeje pod cenou u dvou indických vyvážejících výrobců;
(61) výsledky výpočtů cenového podtržení se s přihlédnutím k nižšímu cenovému podtržení zjištěnému u dalšího indického vyvážejícího výrobce (viz 75. bod odůvodnění) pohybují mezi 0 % a 27,7 %u Indie a zůstávají mezi 14,8 % a 56,7 %u Korejské republiky. Vážený průměr rozpětí pro cenové podtržení byl 19,9 % u Indie a 23,3 %u Korejské republiky;
4. Ekonomické postavení výrobního odvětví Společenství
4.1 Obecně
(62) někteří vyvážející výrobci prohlašovali, že podle ustanovení článku 3.4 Antidumpingové dohody Světové obchodní organizace vyžaduje přezkum ekonomického postavení výrobního odvětví Společenství zhodnocení všech příslušných ekonomických faktorů a ukazatelů, které mají vliv na stav tohoto výrobního odvětví;
(63) tento přezkum by měl obsahovat faktory, které nebyly uvedeny v prozatímním nařízení, jako je např. dopad velikosti dumpingového rozpětí, produktivita, návratnost investic, tok hotovosti, mzdy, růst a schopnost získávat kapitál. V tomto ohledu bylo zjištěno následující:
4.1.1 Dopad velikosti dumpingového rozpětí
(64) co se týče dopadu velikosti skutečného dumpingového rozpětí na výrobní odvětví Společenství, nelze tento dopad vzhledem k objemu a cenám dovozů z dotyčných zemí považovat za zanedbatelný;
4.1.2 Produktivita
(65) produktivita výrobního odvětví Společenství vypočtená jako množství dotyčného výrobku na jednoho zaměstnance, se zlepšila z 92,1 tun v roce 1996 na 127,1 tun během období šetření (+38 %). Toto zlepšení je především důsledkem snížení zaměstnanosti popsaného v 85. bodě odůvodnění prozatímního nařízení;
4.1.3 Návratnost investic
(66) návratnost investic byla vypočtena poměrem čistého zisku před zdaněním a mimořádných položek k čisté účetní hodnotě investic vztahujících se k dotyčnému výrobku. Návratnost investic se u dotyčného výrobku zvýšila z 4,6 %v roce 1996 na 16,7 % v roce 1997 a na 25,7 % v roce 1998. Následně poklesla během období šetření na 5,5 %. Vývoj tohoto ukazatele je podobný vývoji ziskovosti popsanému v 81. až 83. bodě odůvodnění prozatímního nařízení;
4.1.4 Pohotové prostředky
(67) Pohotové prostředky výrobního odvětví Společenství se u dotyčného výrobku výrazně zvýšily mezi roky 1996 a 1997 (+84 %) a mezi roky 1997 a 1998 (+28 %) v důsledku dobrých výsledků v těchto dvou letech. Od roku 1998 do období šetření se pohotové prostředky snížily o 60 % a dosáhl úrovně, která byla o 6 % nižší než v roce 1996. Zvýšení pohotových prostředků v letech 1997 a 1998 je méně výrazné než zvýšení ziskovosti. Navíc během období šetření jsou pohotové prostředky nižší než v roce 1996, zatímco čistý zisk a ziskovost jsou vyšší;
4.1.5 Mzdy
(68) mzdy jsou součástí analýzy nákladů výroby popsané v 79. a 80. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Mzdy výrobního odvětví Společenství se zvýšily o 10 % mezi roky 1996 a 1997, avšak výrazně poklesly mezi roky 1997 a 1998 a během období šetření, kdy byla absolutně vyjádřená úroveň mezd v prvním případě o 24 % a v druhém o 23 % nižší než v roce 1996;
4.1.6 Růst
(69) růst trhu s dotyčným výrobkem byl zhodnocen v 64. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. (Záporný) růst tržního podílu výrobního odvětví Společenství byl uveden v 76. bodě odůvodnění prozatímního nařízení;
4.1.7 Schopnost získávat kapitál
(70) co se týče schopnosti získávat kapitál, současné pohotové prostředky jsou v průměru považovány za stále ještě dostatečné pro nezbytné reprodukční investice. Špatná situace na trhu však nepříznivě ovlivnila schopnost výrobního odvětví Společenství získávat dodatečné vnější zdroje financování ve formě bankovních úvěrů nebo většího zapojení akcionářů při zahajování nových projektů. Zejména když podniky vyrábějí jiné výrobky, srovnání návratnosti investic do polyesterových střižových vláken a do těchto jiných výrobků je pro polyesterová střižová vlákna nepříznivé, což způsobuje potíže při přidělování prostředků pro dotyčný výrobek;
4.1.8 Závěr
(71) má se za to, že v prozatímním nařízení byly zhodnoceny všechny faktory a ukazatelé, které jsou rozhodující pro smysluplnou analýzu stavu výrobního odvětví Společenství. Popis ukazatelů, které nebyly uvedeny v prozatímním nařízení a které jsou uvedeny výše v 65. až 70. bodě odůvodnění, podpořil závěry uvedené v prozatímním nařízení;
4.1.9 Zásoby
(72) vyvážející výrobce tvrdil, že srovnání, které provedla Komise v 77. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, týkající se úrovně zásob na konci roku 1998 a na konci roku 1999 bylo neregulérní a v rozporu se základním nařízením. Tvrdilo se, že srovnání zásob na konci měsíce září (1999) se zásobami na konci roku (1998) je jedinou platnou, nepředpojatou a objektivní metodou pro analýzu vývoje zásob polyesterových střižových vláken;
(73) v tomto ohledu je pozornost upřena na sezónní povahu zásob v odvětví polyesterových střižových vláken. Úroveň zásob se během kalendářního roku skutečně mění a v důsledku toho má srovnání úrovně zásob mezi rokem 1998 a obdobím šetření smysl jedině tehdy, pokud se berou v úvahu odpovídající časové momenty během roku. Proto nelze srovnávat úroveň zásob na konci roku 1998 (31. prosinec) s úrovní zásob na konci období šetření (30. září);
4.2 Náklady výroby
(74) vyvážející výrobce prohlašoval, že náklady výroby jednoho výrobce výrobního odvětví Společenství byly ve srovnání s jinými výrobci příliš vysoké na to, aby byly využity při stanovení rozpětí pro podbízení konečných cen;
(75) náklady přiřazené dotyčnému výrobku každou společností byly Komisí ověřeny. Výsledkem je, že nebyly nalezeny žádné důvody k nezahrnutí jakékoli společnosti do výpočtu prodeje pod cenou na základě absolutní úrovně jejích nákladů výroby;
(76) další vyvážející výrobce prohlašoval, že výrobce, který vyrábí polyesterová střižová vlákna z dimetyltereftalátu a monoetylenglykolu namísto z kyseliny tereftalové a monoetylenglykolu, by měl být vyloučen, protože tato výroba údajně nepředstavuje nejlevnější výrobní postup;
(77) na základě důvodů uvedených v 75. bodě odůvodnění nemůže ani výrobní proces jako takový, ani odpovídající náklady výroby představovat kritéria, na jejichž základě by měly být společnosti vyloučeny z šetření;
4.3 Závěr
(78) na základě výše uvedeného se má za to, že výše uvedené argumenty a požadavky nemají takovou povahu, která by změnila závěry prozatímního nařízení. Proto se obsah 86. až 90. bodu odůvodnění prozatímního nařízení a závěr, že Společenství utrpělo během období šetření významnou újmu, potvrzují;
E. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Účinek dumpingových dovozů
(79) vyvážející výrobce prohlašoval, že jediným faktorem, který vysvětluje nízkou ziskovost výrobního odvětví Společenství během období šetření, byly ceny surovin, a nikoli účinek dumpingových dovozů. Tvrdilo se rovněž, že vzhledem ke zvýšení ziskovosti výrobního odvětví Společenství z 2,30 % na 3,38 % mezi rokem 1996 a obdobím šetření nemohly dumpingové dovozy během tohoto období způsobit újmu;
(80) je nutno podotknout, že dumpingové dovozy vyvíjely tlak na snižování prodejních cen, které byly běžné na trhu Společenství, a bránily tak prodejním cenám, aby adekvátně odrážely zvýšení cen surovin;
(81) co se týče malého zvýšení ziskovosti mezi rokem 1996 a obdobím šetření, šetření ukázalo, že zvýšení ziskovosti bylo především důsledkem procesu restrukturalizace, který Společenství podstoupilo. Tento proces rovněž zahrnoval snížení prodejních, administrativních a všeobecných nákladů;
(82) jak je uvedeno v 87. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, který se týká závěrů o ekonomickém postavení výrobního odvětví Společenství, nízkou ziskovost, kterou vykázalo, nelze považovat za uspokojivou. Naopak, je nutno považovat ji za nepřiměřeně nízkou v důsledku účinku dumpingových dovozů snižujícího cenu. Dalším negativním ukazatelem bylo snížení prodaného množství, ztráta tržního podílu, omezení výrobní kapacity, snížení zaměstnanosti a zvýšení zásob;
(83) na základě předchozího se závěr uvedený v 87. bodě odůvodnění prozatímního nařízení potvrzuje;
(84) vyvážející výrobce dále tvrdil, že jakákoli újma, kterou Společenství utrpělo, nemohla být způsobena dovozy z Korejské republiky vzhledem k tomu, že antidumpingová opatření byla již zavedena po převážnou část období od ledna 1996 do konce období šetření. Konečná antidumpingová cla uložená na dovozy polyesterových střižových vláken pocházejících z Korejské republiky byla zrušena v srpnu 1999 nařízením (ES) č. 1728/99 [10];
(85) je nutno připomenout, že opatření uložená na dovozy polyesterových střižových vláken pocházejících z Korejské republiky byla zrušena, protože se po závěrech přezkumu uplynutí platnosti, jehož období šetření pokrývalo 1. leden 1996 až 30. září 1997, mělo za to, že opakování dumpingu není pravděpodobné. Avšak během období šetření současného řízení byl zaveden dumping, a výše uvedený argument proto pozbývá platnosti;
2. Jiné dovozy
(86) vyvážející výrobce prohlašoval, že Komise měla rovněž přezkoumat možné účinky dovozů z Polska, Turecka a České republiky;
(87) na základě údajů Eurostatu bylo stanoveno, že tyto dovozy vstoupily do Společenství za ceny, které byly výrazně vyšší než dovozní ceny zemí, které jsou předmětem šetření (během období šetření mezi 12,3 %až 30,5 %). V důsledku toho nebyl žádný důvod zařadit tyto dovozy do stejného pásma dovozních cen jako dovozy zemí, které jsou předmětem šetření, ani domnívat se, že jakákoli újma, kterou mohly způsobit, mohla přerušit příčinnou souvislost mezi zjištěnou utrpěnou újmou a dumpingem vyvážejících výrobců v dotyčných zemích;
3. Závěr
(88) vzhledem k výše uvedenému se závěr, že dumpingové dovozy způsobily vážnou újmu výrobnímu odvětví Společenství, jak je uvedeno v 102. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, potvrzuje;
F. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Zájem výrobního odvětví Společenství
(89) vzhledem k tomu, že v tomto ohledu nebyly obdrženy žádné připomínky, závěry týkající se zájmu výrobního odvětví Společenství uvedené v 104. až 106. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují;
2. Dopad na vývozce a uživatele
(90) sdružení uživatelů a také uživatel, který je členem tohoto sdružení, odděleně prohlašovaly, že některé druhy polyesterových střižových vláken nebyly nabízeny výrobci Společenství a že uživatelé byli proto nuceni zásobovat se mimo Společenství. Další uživatel prohlašoval, že výrobci Společenství nemohli uspokojit poptávku Společenství;
(91) šetření stanovilo, že ačkoli Společenství nevyrábělo vybrané druhy polyesterových střižových vláken v některých obdobích, neznamená to, že by Společenství nemělo možnost tyto druhy vyrábět. Byly by zapotřebí pouze malé úpravy, jako např. změna zvlákňovací trysky a vynechání či přidání přísady, které vyžadují malou investici. Šlo spíše o to, že v konkrétních časových úsecích nebyla některá polyesterová střižová vlákna k dispozici, protože výrobci Společenství nemohli dodat dotyčná množství za snížené ceny, které byli uživatelé ochotni zaplatit;
(92) co se týče spotřeby Společenství, vzhledem k výši navržených cel budou dovozy z dotyčných zemí nadále moci pronikat na trh Společenství, i když za nedumpingové ceny. Co se týče cen výrobního odvětví Společenství, i když je pravděpodobné, že se zvýší, toto zvýšení by mělo být omezené vzhledem k tomu, že polyesterová střižová vlákna se dovážejí rovněž z ostatních třetích zemí. Se zřetelem k výše uvedenému neohrozí účinek antidumpingových opatření dostatečný výběr a nabídku uživatelům Společenství;
(93) bylo požadováno vysvětlení 109. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, kde se uvádí, že navrhovaná opatření mohou mít vliv na zvýšení nákladů výroby uživatelů o 0,6 % až 1,2 %;
(94) na základě údajů obdržených několika spolupracujícími uživateli Společenství bylo zjištěno, že antidumpingová opatření týkající se polyesterových střižových vláken pocházejících z Indie a Korejské republiky by mohla zvýšit jejich náklady výroby o 0,6 % až 1,2 %. K tomuto závěru se došlo s přihlédnutím k významu podílu polyesterových střižových vláken na nákladech výroby konečných výrobků těchto uživatelů, k průměrnému antidumpingovému clu dočasně uloženému na dovozy z Korejské republiky a Indie a k tržnímu podílu korejských a indických dovozů ve srovnání se spotřebou Společenství během období šetření;
(95) je zřejmé, že postavení, v jakém se ten který uživatel nachází, závisí na rozsahu, v jakém dováží z dotyčných zemí a od dotyčných vyvážejících výrobců, a na struktuře jeho vlastních nákladů. Uvedený průměrný účinek proto odpovídá společnosti s průměrným reprezentativním vzorem zásobování, která dováží 14,7 % polyesterových střižových vláken z Korejské republiky a Indie;
(96) po vyhlášení prozatímního nařízení prohlašovalo několik uživatelů Společenství, že uložení antidumpingových cel by mělo nepříznivé účinky na jejich konkurenceschopnost na trzích výrobků navazujícího výrobního odvětví a nakonec by ohrozilo jejich přežití. Podle jejich názoru by uložení antidumpingových cel způsobilo zvýšení cen, které by byli uživatelé nuceni zohlednit ve svých cenách výrobků zpracovatelského průmyslu. Tento vývoj by dále způsobil zvýšení dovozů výrobků navazujícího výrobního odvětví za nižší ceny z ostatních třetích zemí a ze zemí, kterých se týká toto šetření, a donutil by některé výrobce konečných výrobků navazujícího výrobního odvětví Společenství, které obsahují polyesterová střižová vlákna, k převedení své výroby mimo Společenství;
(97) analýza maximálního průměrného dopadu navrhovaných opatření na uživatele však ukazuje, že není pravděpodobné, že by uložení antidumpingových opatření způsobilo výrazný nárůst dovozu levných výrobků navazujícího výrobního odvětví do Společenství. K tomuto závěru se zároveň došlo při neexistenci jakýchkoli důkazů ze strany dotyčných uživatelů, které by podpořily jejich požadavek, a takovéto účinky nebyly navíc pozorovány během období platnosti předešlých opatření týkajících se polyesterových střižových vláken. Navíc by mělo být poznamenáno, že tkané dokončené výrobky (jako např. ty, které se používají při výrobě oblečení a domácího nábytku) podléhají množstevním omezením systému textilních kvót;
(98) vzhledem k tomu, že přezkum výše uvedených argumentů předložených uživatelskými společnostmi nevede k novým závěrům, závěry 109. a 111. bodu odůvodnění prozatímního nařízení o pravděpodobném dopadu navrhovaných opatření na uživatele se potvrzují;
3. Závěr
(99) má se za to, že nové obdržené argumenty týkající se určení zájmu Společenství nemají takovou povahu, aby změnily závěr, že neexistují žádné závažné důvody, které by svědčily proti uložení antidumpingových opatření. Prozatímní závěry se proto potvrzují;
G. KONEČNÉ CLO
(100) s ohledem na dosažené závěry týkající se dumpingu, újmy, příčinné souvislosti a zájmu Společenství se má za to, že konečná antidumpingová opatření by měla být uložena, aby se zabránilo působení další újmy výrobnímu odvětví Společenství dumpingovými dovozy z Indie a Korejské republiky;
1. Úroveň odstranění újmy
(101) jak bylo vysvětleno v 116. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, byla stanovena úroveň cen, která nepůsobí újmu a která plně pokryje náklady výroby výrobního odvětví Společenství a přiměřený zisk, který by byl realizován při neexistenci dumpingových dovozů z dotyčných zemí;
(102) někteří vyvážející výrobci tvrdili, že 6 % by odpovídalo přiměřenému zisku, s odvoláním na případy týkající se polyesterových střižových vláken a polyesterové tvarované příze z nekonečných vláken, které předcházely šetření proti Austrálii a dalším zemím. Avšak v tomto posledně jmenovaném řízení byl přiměřený zisk stanoven na úrovni 10 %, což byla také úroveň stanovená v současném šetření. Jiní vyvážející výrobci tvrdili, že přiměřený zisk by měl být ještě nižší, např. 4 %, protože celková ziskovost výrobního odvětví Společenství byla nyní vyšší, než v době předešlého řízení vztahujícího se na Bělorusko, které je obsaženo v nařízení (ES) č. 1490/96 [11], a řízení vztahujícího se na Indonésii, které je obsaženo v nařízení (ES) č. 2160/96 [12];
(103) mělo by být poznamenáno, že Komise uvedla v 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že rozpětí 10 % by mělo být považováno za úroveň zisku, které mohlo být dosaženo při neexistenci dumpingových dovozů;
(104) úroveň zisku, která je považována za přiměřenou, se stanovuje na základě toho, co by Společenství pravděpodobně získalo při neexistenci dumpingu působícího újmu. Vzhledem k tomu, že období šetření předešlých šetření byla různá a snížení cen v důsledku dumpingu, které bylo v těchto případech konstatováno, bylo různě vysoké, není žádný důvod předpokládat, že Společenství by byl dosáhlo stejné úrovně zisku. Proto nemusí být předchozí úrovně zisku nezbytně vhodné pro současný případ. V tomto ohledu se dále odkazuje na důvody obsažené v 117. bodě odůvodnění prozatímního nařízení;
(105) z těchto důvodů se na základě výše uvedeného závěry obsažené v 117. bodě odůvodnění prozatímního nařízení potvrzují;
2. Forma a výše cla
(106) v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení odpovídají následující sazby antidumpingového cla dumpingovým rozpětím, pokud bylo zjištěno, že jsou tato rozpětí nižší než rozpětí újmy. To platí pro všechny společnosti kromě jedné;
Země | Společnost | Sazba cla |
Indie | Indian Organic Chemicals Limited | 14,7 % |
JCT Limited | 32,6 % |
Všechny ostatní společnosti | 35,4 % |
Korejská republika | Daehan Synthetic Fibre Co. Ltd | 0 % |
Huvis Corporation | 4,8 % |
SK Global Co. Ltd | 4,8 % |
Sung Lim Co. Ltd | 0 % |
Všechny ostatní společnosti | 20,2 % |
(107) sazby antidumpingového cla jednotlivých společností byly stanoveny na základě závěrů současného šetření. Proto odrážejí situaci zjištěnou během tohoto šetření s ohledem na tyto společnosti. Tyto celní sazby (v protikladu k celostátnímu clu, které se vztahuje na "všechny ostatní společnosti") se tak vztahují výhradně na dovozy výrobků pocházejících z dotyčné země a vyrobených uvedenými společnostmi, a tedy konkrétními právními subjekty. Dovezené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není výslovně uvedena v podstatné části některého nařízení spolu s jejím názvem a sídlem, včetně výrobků subjektů spřízněných se společnostmi, které tam jsou výslovně uvedeny, nemohou těžit z těchto sazeb a podléhají celní sazbě vztahující se na "všechny ostatní společnosti";
(108) jakýkoli požadavek na uplatnění těchto sazeb antidumpingového cla jednotlivých společností (např. po změně v názvu subjektu či po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měl být neprodleně zaslán Komisi [13] spolu se všemi příslušnými údaji, zejména co se týče jakékoli změny činnosti společnosti spojené s výrobou či domácím a vývozním prodejem, které např. vyústily v tuto změnu názvu nebo v toto vytvoření výrobních či prodejních subjektů. Pokud to bude vhodné, Komise po konzultaci s Poradním výborem náležitě pozmění jakékoli nařízení formou aktualizace seznamu společností, které těží z jednotlivých celních sazeb;
H. VÝBĚR PROZATÍMNÍHO CLA
(109) s ohledem na velikost dumpingových rozpětí zjištěných u vyvážejících výrobců a na základě závažnosti újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství se považuje za nezbytné, aby byly částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla v rámci nařízení Komise (ES) č. 124/2000 [14] definitivně vybrány do výše částky uložených konečných cel, pokud je tato částka stejná nebo nižší než částka prozatímního cla. V ostatních případech by měla být definitivně vybrána pouze částka prozatímního cla. Zajištěné částky, které převyšují sazbu konečného antidumpingového cla, budou uvolněny;
(110) po fúzi obchodních činností týkajících se polyesteru společností Samyang Corporation a SK Chemicals Co. Ltd do jedné společně vlastněné společnosti Huvis Corporation by měla být u těchto společností definitivně vybrána prozatímně uložená cla na úrovni definitivně uloženého cla vztahujícího se na Huvis Corporation;
I. ZÁVAZEK
(111) po uložení prozatímních antidumpingových opatření nabídl jeden vyvážející výrobce v Indii cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení;
(112) Komise má za to, že závazek nabídnutý společností Reliance Industries Limited lze přijmout, protože odstraňuje účinky dumpingu působící újmu. Pravidelné a podrobné zprávy, které se společnost zavázala poskytovat Komisi, navíc umožní účinnou kontrolu, přičemž Komise má za to, že struktura společnosti má takový charakter, který minimalizuje nebezpečí obcházení závazku.
Za účelem zajištění dodržování a účinné kontroly závazku, jakmile je předložen požadavek na propuštění do volného oběhu na základě závazku, je osvobození od cla podmíněno předložením obchodní faktury obsahující údaje uvedené v příloze, které celní úřady potřebují, aby mohly ověřit, že dodávky odpovídají obchodnímu dokumentu v požadované míře. Pokud není tato faktura předložena nebo pokud neodpovídá výrobku předloženému celnímu úřadu, uplatní se příslušná sazba antidumpingového cla;
(113) v případě podezření na porušení závazku, porušení závazku či odvolání závazku může být uloženo antidumpingové clo podle čl. 8 odst. 9 a 10 základního nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozy syntetických střižových vláken z polyesterů, nemykaných, nečesaných ani jinak nezpracovaných pro spřádání, kódu KN 55032000, pocházejících z Indie a Korejské republiky.
2. Sazby cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou pro výrobky vyrobené následujícími společnostmi tyto:
Země | Společnost | Sazba cla | Doplňkový kód Taric |
Indie | Indian Organic Chemicals Limited,Bhupati Chambers3rd floor, 13 Mathew Road, Mumbai - 400 004 | 14,7 % | A148 |
JCT Limited, Thapar House, 124 Janpath, New Delhi - 110 001 | 32,6 % | A149 |
Všechny ostatní společnosti | 35,4 % | A999 |
Korejská republika | Daehan Synthetic Fibre Co. Ltd,162 - 1 Changchoong-dongChung-gu, Seoul, Korea | 0 % | A150 |
Huvis Corporation, 77-1 Garak-dong,Songpaku, Seoul,Korea | 4,8 % | A151 |
SK Global Co. Ltd, 36-1, 2Ga, Ulchiro,Chung-Gu, Seoul, Korea | 4,8 % | A153 |
Sung Lim Co. Ltd, Rum 502, Shinhan Building,Youido-Dong,Youngdungpo-Ku, Seoul, Korea | 0 % | A154 |
Všechny ostatní společnosti | 20,2 % | A999 |
3. Bez ohledu na čl. 1 odst. 1 se konečné clo nevztahuje na dovozy vpuštěné do volného oběhu v souladu s ustanoveními článku 2.
4. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
1. Zboží vyrobené následující společností a dovezené v souladu s odstavcem 2 se osvobozuje od cla uvedeného v článku 1:
Společnost | Země | Dodatečný kód Taricu |
Reliance Industries Limited, Marker Chamber IV, 3rd Floor,222, Nariman Point, Mumbai 400 021 | Indie | A212 |
2. Dovozy prohlášené pod dodatečným kódem Taric A212 se osvobozují od antidumpingových cel uložených článkem 1, pokud jsou vyrobeny a přímo vyvezeny (tzn. vyfakturovány a dodány) společností uvedenou v odstavci 1 společnosti, která působí jako dovozce ve Společenství, za předpokladu, že obchodní faktura předložená příslušným celním úřadům zároveň s požadavkem na propuštění do volného oběhu obsahuje údaje uvedené v příloze.
3. Osvobození od cla je dále podmíněno prohlášením a předložením zboží celním úřadům, které přesně odpovídá popisu na obchodní faktuře.
Článek 3
1. Částky zajištěné pomocí prozatímního antidumpingového cla na dovozy z Indie a Korejské republiky podle nařízení (ES) č. 1472/2000 se s konečnou platností vyberou ve výši konečně celní sazby uložené tímto nařízením. Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby antidumpingových cel, se uvolňují. V případech, kdy je sazba uloženého konečného cla vyšší než sazba prozatímního cla, vyberou se s konečnou platností pouze částky zajištěné ve výši prozatímního cla.
2. Co se týče Samyang Corporation a SK Chemicals Co. Ltd, částky zajištěné pomocí prozatímního antidumpingového cla se vyberou ve výši konečného cla uloženého tímto nařízením na Huvis Corporation. Zajištěné částky, které převyšují sazbu konečného cla uloženého na Huvis Corporation, se uvolňují.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 22. prosince 2000.
Neuvoston asetus (EY) N:o 2852/2000,
annettu 22 päivänä joulukuuta 2000,
lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Intiasta ja Korean tasavallasta peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96(1) ja erityisesti sen 9 artiklan,
ottaa huomioon ehdotuksen, jonka komissio on tehnyt kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
A MENETTELY
1 Väliaikaiset toimenpiteet
(1) Komission asetuksella (EY) N:o 1472/2000(2), jäljempänä "väliaikaista tullia koskeva asetus", otettiin käyttöön väliaikaiset polkumyyntitullit Intiasta ja Korean tasavallasta peräisin olevien, CN-koodiin 55032000 kuuluvien polyesterikatkokuitujen tuonnissa yhteisöön.
2 Menettelyn jatko
(2) Väliaikaisten polkumyyntitullien käyttöönoton jälkeen useat asianomaiset osapuolet esittivät kirjallisia huomautuksia. Kuulemista pyytäneille osapuolille annettiin neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96, jäljempänä "perusasetus", 6 artiklan 5 kohdan mukaisesti mahdollisuus tähän. Osapuolille ilmoitettiin niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin suositella lopullisen polkumyyntitullin käyttöönottoa ja väliaikaisen tullin vakuutena olevien määrien lopullista kantamista lopullisen tullin tasoisina. Niille annettiin myös määräaika, jonka kuluesssa tehdä huomautuksia tämän ilmoituksen johdosta.
(3) Asianomaisten osapuolten asetetussa määräajassa esittämiä suullisia ja kirjallisia huomautuksia tarkasteltiin, ja jos sen katsottiin olevan asianmukaista, ne otettiin huomioon lopullisia päätelmiä tehtäessä.
(4) Eräät asianomaiset osapuolet väittivät, että komission menettelyn aloittamiseen soveltamat perusteet olivat epäasianmukaisia ja mielivaltaisia. Ne väittivät myös, että uuden Korean tasavaltaan kohdistuvan menettelyn aloittaminen kahden kuukauden kuluttua edellisen menettelyn päättämisestä (katso väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 7 kappale) oli ristiriidassa kyseisen tutkimuksen sen päätelmän kanssa, että polkumyynnin toistuminen ei ole todennäköistä. Tässä yhteydessä olisi huomattava, että päätelmä siitä, että polkumyynnin toistuminen ei ole todennäköistä, perustui havaintoihin kahdentoista kuukauden pituiselta tutkimusajanjaksolta, joka päättyi syyskuussa 1997 eli kaksi vuotta ennen tämän menettelyn aloittamista. Lisäksi komissio oli tarkastellut valituksen yhteydessä elokuussa 1999 esitettyä uutta näyttöä ja totesi sen riittäväksi tämän tutkimuksen vireille panemiseksi.
(5) Komissio jatkoi kaikkien lopullisten päätelmien kannalta tarpeellisina pitämiensä tietojen hankkimista ja tarkastamista.
B TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE
(6) Eräs käyttäjien yhdistys väitti, että esillä olevan menettelyn aloittamista koskeva ilmoitus ei kattanut muihin sovelluksiin kuin kehruuseen käytettäviä polyesterikatkokuitulajeja, minkä vuoksi kyseiset lajit olisi pitänyt jättää menettelyn ulkopuolelle.
(7) Olisi huomattava, että menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa samoin kuin valituksessa toistetaan selvästi asianomaisen CN-koodin nimiketekstin tiedot, jotka kattavat kaikki asianomaisten maiden vientiä harjoittavien tuottajien viemät ja yhteisön tuotannonalan tuottamat polyesterikatkokuitulajit niiden käyttötarkoituksesta riippumatta. Mainittua käyttäjien yhdistystä lukuun ottamatta kaikki muut menettelyssä mukana olleet osapuolet käsittivät asianomaisen CN-koodin nimiketekstin sanamuodon oikein; mainittu väite oli hylätty jo aiemman, Australiasta, Indonesiasta ja Thaimaasta peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuontia koskevan tutkimuksen yhteydessä, joka sisältyy asetukseen (EY) N:o 1522/2000(3).
(8) Eräät asianomaiset osapuolet väittivät lisäksi, että olisi joka tapauksessa erotettava toisistaan kehruuseen (kudottuihin kankaisiin) ja muihin tarkoituksiin (kuitukankaisiin/täytekuituihin) käytettävät polyesterikatkokuitulajit, koska niiden erityiset fyysiset perusominaisuudet, joiden perusteella tuotteen lopullinen käyttötarkoitus määräytyy, ovat erilaiset. Tämän perusteella väitettiin, että tuotavien kuitujen osalta olisi edellytettävä kyseisistä ominaispiirteistä tehtyjen puolueettomien laboratoriotodistusten esittämistä. Lisäksi väitettiin, että kehruuseen käytettäviä ja muita polyesterikatkokuitulajeja ei juurikaan voinut käyttää toisiaan korvaavina tuotteina; ainoastaan tiettyjä alunperin kehruukäyttöön tarkoitettuja kuitulajeja voitiin käyttää kuitukangassovelluksiin. Kuitukankaisiin käytettäviä polyesterikatkokuituja olisi tämän vuoksi pitänyt tarkastella ainakin erillisessä menettelyssä, jos niitä ei olisi kokonaan voitu sulkea tutkimuksen ulkopuolelle.
(9) Tarkasteltavana olevan tuotteen käyttötarkoitusten osalta todettiin, että eri polyesterikatkokuitulajeilla oli merkittävän paljon yhteisiä käyttötarkoituksia, ne voitiin usein korvata toisillaan ja ne kilpailivat keskenään. Tutkimuksesta on käynyt ilmi, että eri lajien välillä ei ole selvää rajaa, jonka perusteella voitaisiin yhdistää tuotteen fyysiset ominaisuudet johonkin yksinomaiseen käyttötarkoitukseen, ja että käytettävissä olevan näytön perusteella tuotteita ei näin ollen voida erotella tällä tavoin. Tältä osin korostetaan myös, että puolueettomissa laboratoriotutkimuksissa ei mitenkään voida ehdottomasti määrittää tuotteen lopullista käyttötarkoitusta. Tämän vuoksi eri polyesterikatkokuitulajeja olisi tässä tutkimuksessa käsiteltävä yhtenä ainoana tuotteena.
(10) Edellä esitetyn perusteella katsotaan, etteivät tarkastelevana olevan tuotteen määrittelystä saadut huomautukset ole sellaisia, että ne mitätöisivät väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 18 kappaleen päätelmät. Näin ollen vahvistetaan kyseiset päätelmät, jotka vastaavat aikaisemmissa tutkimuksissa samasta tuotteesta tehtyjä päätelmiä.
C POLKUMYYNTI
1 Intia
(11) Koska ei tehty uusia huomautuksia päätöksestä olla soveltamatta otantaa intialaisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 20-25 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
1.1 Normaaliarvo
(12) Väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen eräs vientiä harjoittava tuottaja pyysi, että eräiden kotimarkkinoilla myytävien kakkoslaatuisten tuotelajien tuotantokustannuksia oikaistaisiin alaspäin tavanomaisen kaupankäynnin määrittämisessä. Pyyntöön ei voida suostua, koska yritys ilmoitti kyselyvastauksessaan kunkin tuotelajin kaikille laaduille samat tuotantokustannukset.
(13) Muita normaaliarvon määrittämiseen liittyviä pyyntöjä ei esitetty. Näin ollen vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 46 kappaleen päätelmät.
1.2 Vientihinta
(14) Vientihinnan määrittämiseen liittyviä pyyntöjä ei esitetty. Näin ollen vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 47 kappaleen päätelmät.
1.3 Vertailu
(15) Väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että kotimarkkinoilla myytävät tuotelajit ja niihin verratut yhteisöön vietävät tuotelajit erosivat toisistaan fyysisiltä ja teknisiltä ominaisuuksiltaan ja käyttötarkoituksiltaan. Yritys pyysi tämän vuoksi oikaisun tekemistä fyysisten ominaisuuksien huomioon ottamiseksi ja toimitti pyyntönsä tueksi uusia tietoja. Väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen toimitettujen uusien tietojen todettiin koskevan tuotteen lisäominaisuuksia, joista komissio ei ollut koskaan pyytänyt tietoja ja joita yritys ei ollut eritellyt kyselyvastauksessaan. Tutkimuksen tässä vaiheessa ei voitu muuttaa tuotteiden vertailuperusteita, jotka eritellään komission kyselylomakkeen taulukossa ja jotka koskevat kaikkia yhteistyössä toimineita vientiä harjoittavia tuottajia. Lisäksi uudet tiedot olivat ristiriidassa aiemmin saatujen tietojen kanssa, minkä vuoksi fyysisiä ominaisuuksia koskeva oikaisupyyntö hylättiin.
(16) Toinen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että kuitujen denier- tai decitex-lukuna ilmaistavasta paksuudesta johtuvat erot olisi jätettävä huomiotta ja että kaikkia tuotelajeja olisi käsiteltävä yhtenä tuotteena. Jotta kotimarkkinoilla ja vientimarkkinoilla myytäviä tuotteita voitaisiin tältä osin verrata tasapuolisesti ja johdonmukaisesti, kaikkien vientiä harjoittavien tuottajien valmistamia tuotteita verrataan tuotelajikohtaisesti komission kyselylomakkeessa määritellyllä tavalla. Näin ollen pyyntöä vertailun rajoittamisesta yhteen tuotelajiin ei voida hyväksyä.
(17) Eräs vientiä harjoittava tuottaja toimitti uusia tietoja tullinpalautusta koskevan pyyntönsä tueksi, jonka komissio oli hylännyt väliaikaista tullia koskevan asetuksen yhteydessä. Pyyntöä ei voida hyväksyä, koska kyseisiä kyselylomakkeessa pyydettyjä tietoja ei ollut toimitettu ajoissa eikä niitä tämän vuoksi voitu tarkistaa.
(18) Sama vientiä harjoittava tuottaja väitti lisäksi, että koska tullinpalautusta koskeva oikaisu oli todettu perustelluksi aiemmassa, noin kymmenen vuotta sitten aloitetussa menettelyssä (neuvoston asetus (ETY) N:o 54/93(4)), sitä ei pitäisi tarkastella uudelleen. Tässä yhteydessä on muistutettava, että jokaista polkumyyntimenettelyä arvioidaan erikseen sitä koskevien tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen perusteella, jotka saattavat olla erilaiset kussakin menettelyssä. Kuten edellisessä kappaleessa todetaan, kyseinen vientiä harjoittava tuottaja ei pystynyt esittämään näyttöä väitteensä tueksi tässä tutkimuksessa. Erityisesti ei osoitettu, että kotimarkkinoille tarkoitetusta samankaltaisesta tuotteesta olisi kannettu tullia tutkimusajanjakson aikana. Näin ollen kyseinen väite hylättiin.
(19) Tullinpalautusta koskevan kysymyksen yhteydessä kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa väitti, että kyseinen oikaisu olisi myönnettävä ilman eri toimenpiteitä heti, kun tullit palautettiin viennin yhteydessä, ja että sillä, sisältyivätkö kyseiset tullit kotimarkkinahintoihin, ei ollut merkitystä. Perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan b alakohdan mukaisesti tullia koskeva oikaisu voidaan tehdä ainoastaan, jos kaksi edellytystä täyttyy kumulatiivisesti eli jos voidaan osoittaa, että samankaltaisesta tuotteesta ja siihen fyysisesti sisältyvistä raaka-aineista kannetaan tuontimaksut, jos tuote on tarkoitettu kulutettavaksi viejämaassa, ja jos tuote viedään yhteisöön, kyseiset tuontimaksut palautetaan tai niitä ei kanneta. Jos toinen vaatimuksista ei täyty, tullinpalautusta koskevaa oikaisua ei voida tehdä.
(20) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että tietyt tuontitullit sisältyivät kotimarkkinoilla myytävien tuotteiden hintoihin komission alustavien päätelmien yhteydessä hyväksymää määrää suurempina. Tätä lisäväitettä tarkasteltiin ja todettiin, että tietyistä kotimarkkinoilla myytävään tuotteeseen sisällytetyistä materiaaleista maksetut tuontitullit olivat todellakin aiemmin vahvistettua määrää suuremmat. Alustavia laskelmia tarkistettiin tämän vuoksi asianmukaisesti.
(21) Tämän vientiä harjoittavan tuottajan uutta pyyntöä etuyhteydessä olevan yrityksen maahantuoman ja maksaman materiaalin tuontitullien huomioon ottamiseksi tehtävästä oikaisusta ei kuitenkaan voida hyväksyä, koska pyyntöä ei tehty ajoissa eikä sen osoitettu vaikuttavan hintojen vertailtavuuteen, minkä lisäksi asiaa koskevia uusia tietoja ei voitu tarkastaa tutkimuksen tässä vaiheessa.
(22) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että Intian valtion politiikka, jolla kannustetaan perustamaan tehtaita heikoimmin kehittyneille alueille, merkitsee sitä, että yritykset vapautetaan valtiolle maksettavasta liikevaihtoverosta, ja se pyysi oikaisua tämän huomioon ottamiseksi. Toimitetuista tiedoista käy ilmi, että kaikissa kyseisten verovapautuksen saaneiden tehtaiden tuotteita koskevissa kauppalaskuissa mainitaan, että valtio ei kanna liikevaihtoveroa ja että ostajalla ei ole oikeutta pyytää palautusta taikka liikevaihtoveron kuittaamista tai peruuttamista. Näin ollen oikaisua ei voida tehdä, koska liikevaihtoveroa ei makseta. Niissä tapauksissa, joissa muiden tehtaiden valmistamia tuotteita koskeviin kauppalaskuihin sisältyi liikevaihtovero, oikaisua pidettiin oikeutettuna ja laskelmia tarkistettiin asianmukaisesti.
(23) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että tuloveroa maksetaan ainoastaan kotimarkkinoilla saadusta tuotosta, ei vientimarkkinoiden tuotosta, mikä vaikuttaa hintojen vertailtavuuteen. Tältä osin olisi huomattava, että tulovero on yhtiön mahdollisesta voitosta kannettava maksu, joka lasketaan takautuvasti kunkin verovuoden lopussa. Sitä ei näin ollen voida ottaa huomioon hintaa määritettäessä. Lisäksi yritys ei esittänyt näyttöä siitä, että vero sisältyi kotimarkkinoiden kauppalaskuihin. Tämän vuoksi pyyntö hylättiin.
1.4 Polkumyyntimarginaali
(24) Tarvittaessa tarkistetun ja tarvittaessa painotetun keskimääräisen normaaliarvon ja painotetun keskimääräisen tuotelajikohtaisen vapaasti tehtaalla -vientihinnan vertailu osoitti, että kaikki tutkitut vientiä harjoittavat tuottajat harjoittivat polkumyyntiä. Koska yhteistyö oli laajaa, kaikkien muiden yritysten polkumyyntimarginaali vahvistettiin korkeimman yhteistyössä toimineelle vientiä harjoittavalle tuottajalle määritetyn polkumyyntimarginaalin suuruiseksi.
(25)
TAULUKON PAIKKA
2 Korean tasavalta
2.1 Normaaliarvo
(26) Väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen kolme vientiä harjoittavaa tuottajaa väitti, että niin sanotun paikallisen vientimyynnin jättäminen pois normaaliarvon määrittämisessä käytetyistä kotimarkkinoiden myyntitiedoista oli väärin tai kohtuutonta.
(27) Ne väittivät, että tämä pois jättäminen ei ollut perusasetuksen 2 artiklan eikä komission normaalin käytännön mukaista eikä se vastannut myöskään muiden Maailman kauppajärjestön (WTO) jäsenmaiden käytäntöä. Kaksi näistä vientiä harjoittavista tuottajista väitti myös, että komissio ei ilmoittanut oikeusperustaa kyseisen myynnin huomiotta jättämiselle.
(28) Nämä vientiä harjoittavat tuottajat esittivät lisäksi, että komissio ei ollut aiemmissa Korean tasavaltaa koskevissa menettelyissä (esimerkiksi neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1728/1999(5) oleva polyesterikatkokuituja koskevien toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelu ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1600/1999(6) sekä komission päätöksessä 1999/483/EY(7) oleva ruostumatonta teräslankaa koskeva menettely) vastustanut sitä, että vientiä harjoittavat tuottajat olivat sisällyttäneet niin sanotun paikallisen vientimyynnin kotimarkkinamyyntiinsä, ja mainitsivat tapauksen, jossa komissio oli pyytänyt kyseisten tietojen sisällyttämistä kotimarkkinamyyntiä koskeviin tietoihin.
(29) Tähän niin sanottuun paikalliseen vientimyyntiin sovellettujen erityisten hallinnollisten järjestelyjen mukaan kyseinen myynti oli vapautettu kotimarkkinoiden liikevaihtoverosta, laskutus tapahtui yleensä Yhdysvaltain dollareina ja maksut rembursseilla ja myyntiin sovellettiin tullinpalautusjärjestelyjä, minkä katsotaan osoittavan, että kyseinen myynti tapahtui erityisten vientiin suuntautuneiden myyntikanavien kautta erityisessä markkinatilanteessa. Asianomaiset vientiä harjoittavat tuottajat erittelivät kyseisen myynnin kirjanpidossaan tuotteiksi, jotka on tarkoitettu sisällytettäviksi vientituotteisiin. Niiden markkinatilanteen huomioon ottaen pääteltiin, että tällainen niin sanottu paikallinen vientimyynti ei ollut tavanomaisen kaupankäynnin edellytysten mukaista, minkä vuoksi sen huomioon ottaminen normaaliarvon laskennassa ei sallisi asianmukaista ja tasapuolista vertailua vientihinnan kanssa perusasetuksen 2 artiklan mukaisesti. Komissio ei hyväksy väitettä siitä, että kyseinen myynti olisi aiemman käytännön mukaan nimenomaan otettu huomioon normaaliarvon laskennassa. Niiden huomioon ottaminen aiemmissa menettelyissä johtuu kenties siitä, ettei niitä eritelty taikka että niiden huomioon ottamisella ei katsottu olevan merkittävää vaikutusta tuloksiin. Tässä tapauksessa on niin sanottu paikallinen vientimyynti edellä mainituista syistä kuitenkin jätetty pois normaaliarvoa määritettäessä käytetyistä kotimarkkinamyyntiä koskevista tiedoista.
(30) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti ostavansa tiettyjä raaka-aineita eräältä etuyhteydessä olevalta toimittajalta tavanomaisten kaupan edellytysten mukaisilla hinnoilla, minkä vuoksi komission ei olisi pitänyt määrittää ostohinnalle korkeampaa markkina-arvoa ja näin myös korkeampia tuotantokustannuksia. Se väitti myös, että oikaisu oli joka tapauksessa liian suuri, koska siinä ei otettu huomioon ensi sijassa kyseiseltä etuyhteydessä olevalta toimittajalta ostetun raaka-aineen ja muilta toimittajilta ostetun vastaavan raaka-aineen teknisiä eroja ja hintaeroja.
(31) Todettiin, että etuyhteys toimittajaan oli sellainen, että vientiä harjoittavalla tuottajalla oli mahdollisuus vaikuttaa ostohintaan huomattavasti. Koska lisäksi etuyhteydessä olevalta toimittajalta ostetun raaka-aineen keskihinnat olivat huomattavasti alhaisemmat kuin saman etuyhteydettömiltä toimittajilta ostetun raaka-aineen keskimääräiset hinnat ja koska vaikutti siltä, että ostohinta oli tappiollinen kyseiselle toimittajalle, raaka-aineiden hintoja pidettiin epäluotettavina siirtohintoina. Näin ollen pitäydyttiin tavanomaisten kaupan edellytysten mukaisen ostohinnan laskentamenetelmässä, jossa etuyhteydessä olevalta toimittajalta ostettujen raaka-aineiden hintaa korotettiin suhteessa etuyhteydessä olevalta toimittajalta ja muilta toimittajilta ostettujen raaka-aineiden ostohinnan painotettuun keskimääräiseen eroon.
(32) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että erään tuotelajin normaaliarvon olisi pitänyt perustua kotimarkkinahintoihin eikä laskennalliseen arvoon. Väite hyväksyttiin, koska kyseisen tuotelajin myynnin todettiin olleen määrältään edustavaa ja lähes aina kannattavaa. Laskelmia oikaistiin tämän mukaisesti.
(33) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että komissio oli tehnyt virheen jättäessään laskennallisen normaaliarvon ja tavanomaisen kaupankäynnin määrittämisessä huomiotta kaikkia tuotantokustannuksia määritettäessä käytettäviin myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksiin sisällytetyt valuuttakurssivoitot. Se pyysi lisäksi, että asiaa tarkasteltaisiin uudelleen, koska osa valuutan muuntamisesta aiheutuneista voitoista realisoitui ja koska lisäksi liikevaihto oli asianmukaisin perusta nettovaluuttakurssivoittojen kohdentamiselle eri markkinoille.
(34) Valuuttakurssivoittojen todettiin liittyvän lähinnä pitkäaikaisten valuuttamääräisten lainojen arvonmuutoksesta syntyviin valuuttakurssivoittoihin eikä niinkään kotimarkkinoiden tuotantoon ja tavanomaisen kaupankäynnin edellytysten mukaiseen myyntiin tutkimusajanjakson aikana eli 1 päivän lokakuuta 1998 ja 30 päivän syyskuuta 1999 välisenä aikana. Koska valuuttakurssivoittoja tai -tappioita ei oteta huomioon polkumyyntitutkimuksissa, realisoituivat ne sitten tai eivät, väite hylättiin.
2.2 Vientihinta
(35) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että siihen etuyhteydessä olevalla yhteisössä sijaitsevalla yrityksellä ei ollut kovin suurta merkitystä etuyhteydettömille yhteisön asiakkaille suuntautuvassa myynnissä, minkä vuoksi voiton vähentäminen vientihintaa laskettaessa ei ollut perusteltua. Se väitti myös, ettei käytetyn voittomarginaalin määrittämiselle ollut perusteita. Perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti vientihinnan määrittämistä varten oikaistaviin tekijöihin kuuluu kohtuullinen voittomarginaali. Vientihintaa määritettäessä vähennettyä voittoa pidetään kohtuullisena, kun sitä verrataan yhteistyössä toimineilta riippumattomilta tuojilta saatuihin tietoihin. Näin ollen väitettä ei voida hyväksyä.
(36) Muita vientihinnan määrittämiseen liittyviä pyyntöjä ei esitetty. Näin ollen vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 54 kappaleen päätelmät.
2.3 Vertailu
(37) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti sisällyttäneensä erehdyksessä samat luottokustannuksiin liittyvät oikaisut vientimyyntiä koskevan taulukon eri sarakkeisiin, minkä vuoksi komissio vähensi kustannukset kahdesti laskiessaan vientihintaa normaaliarvon kanssa tehtävää tasapuolista vertailua varten. Yrityksen kyselylomakkeessa ilmoittamia kunkin liiketoimen maksuehtoihin liittyviä luottokustannuksia tarkasteltiin ja väite hyväksyttiin tapauksissa, joissa se oli perusteltua.
(38) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että komission laskelmissa aliarvioitiin tullinpalautuksen määrä, koska se perustui samankaltaiseen tuotteeseen fyysisesti sisällytettyjen raaka-aineiden tuonnissa maksettuihin tulleihin eikä tarkasteltavana olevan tuotteen tutkimusajanjakson aikana yhteisöön suuntautuneessa viennissä saatuihin tullinpalautuksiin. Samaten pidettiin kohtuuttomana, että komission laskelmat perustuivat tutkimusajanjakson kahdeksan ensimmäisen kuukauden aikana maksetun tullin määrään, joka jaettiin koko tutkimusajanjakson aikaisen tuonnin koko määrällä. Ensin mainittu väite hylättiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan b alakohdan nojalla, koska tutkimusajanjakson aikana maksettu määrä oli palautettua määrää pienempi. Kiloittain laskettu tullinpalautus laskettiin kuitenkin yrityksen pyynnön mukaisesti uudestaan kahdeksan ensimmäisen kuukauden tuontimäärän perusteella.
(39) Toinen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että komission olisi pitänyt kiloittain laskettua tullinpalautusta koskevaa oikaisua laskiessaan jakaa tiettyjen tuotujen raaka-aineiden ostohintoihin sisällytettyjen tuontitullien kokonaismäärä ainoastaan tuotujen raaka-aineiden määrällä eikä sekä kotimarkkinoilta ostettujen että tuotujen raaka-aineiden yhteismäärällä. Komissio katsoo, että normaaliarvosta vähennettävän tullinpalautusta koskevan oikaisun olisi perustuttava kotimarkkinamyynnin kustannuksiin sisältyvään keskimääräiseen tulliin, koska kotimarkkinoilla myytävään tuotteeseen sisältyy sekä kotimarkkinoilta ostettuja että tuotuja raaka-aineita. Näin ollen väitettä ei voida hyväksyä.
(40) Kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa väitti, että komission menettelyllä, jossa se hylkäsi niin sanottujen avointen luottojärjestelyjen luottokustannusten huomioon ottamiseksi pyydetyt oikaisut sillä perusteella, että maksuja ei voitu selvästi liittää kauppalaskuihin, ei ollut oikeusperustaa. Ei ollut kuitenkaan mahdollista varmistaa, että niin sanottujen avointen luottojärjestelyjen mukaisten maksujen suorittaminen tapahtui minkäänlaisten sovittujen maksuehtojen mukaisesti. Näin ollen ei ollut syytä olettaa, että sopimusperusteisia maksuehtoja olisi otettu huomioon veloitettavia hintoja määritettäessä, minkä vuoksi väitteet hylättiin.
2.4 Polkumyyntimarginaali
(41) Asianmukaisesti tarkistetun painotetun keskimääräisen normaaliarvon ja painotetun keskimääräisen tuotelajikohtaisen vapaasti tehtaalla -vientihinnan vertailu osoitti, että kaikki tutkitut vientiä harjoittavat tuottajat harjoittivat polkumyyntiä. Koska yhteistyö oli laajaa, kaikkien muiden yritysten polkumyyntimarginaali vahvistettiin korkeimman yhteistyössä toimineelle vientiä harjoittavalle tuottajalle määritetyn polkumyyntimarginaalin suuruiseksi.
(42) Alustavista päätelmistä ilmoittamisen jälkeen kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa, Samyang Corporation ja SK Chemicals Co. Ltd, ilmoittivat komissiolle aikovansa yhdistää polyesteriin liittyvän liiketoimintansa yhteisomisteiseen yritykseen nimeltä Huvis Corporation. Kyseiset vientiä harjoittavat tuottajat toimittivat komission pyynnöstä lisätietoja tästä olosuhteiden muutoksesta, ja niiden perusteella päätettiin, että Huvis Corporationille olisi lopullisesti vahvistettava yksi ainoa polkumyyntimarginaali. Täksi polkumyyntimarginaaliksi vahvistettiin kyseisten vientiä harjoittavien tuottajien tarkistettujen polkumyyntimarginaalien painotettu keskiarvo. Korealaisen etuyhteydessä olevan kauppayhtiön polkumyyntimarginaali vahvistettiin samansuuruiseksi kuin Huvis Corporationin polkumyyntimarginaali.
(43)
TAULUKON PAIKKA
D VAHINKO
1 Menettelykysymykset
(44) Väitettiin, että Korean tasavaltaa ja Intiaa koskevien polkumyyntimenettelyjen yhdistäminen johti epäoikeudenmukaisesti siihen, että kyseisistä maista tulevan tuonnin mahdollisesti aiheuttaman vahingollisen polkumyynnin tarkastelua varten määritettiin sama tutkimusajanjakso. Intian osalta tämä merkitsi sitä, että vuoden 1999 kolmea viimeistä kuukautta ei otettu huomioon, ja öljyn hinnan nousu huomioon ottaen väitettiin, että tämä vaikutti vahinkoa koskevan tutkimuksen yhteydessä tehdyn myyntihintojen, tuotantokustannusten ja kannattavuuden tarkastelun tuloksiin.
(45) Muistutettakoon, että väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 8 kappaleessa todetaan, että Intiaa ja Korean tasavaltaa koskevat menettelyt yhdistettiin hallinnollisista syistä. Tutkimusajanjakson määrittämisestä säädetään perusasetuksen 6 artiklan 1 kohdassa muun muassa, että tutkimusajanjakso käsittää tavallisesti vähintään kuuden kuukauden jakson välittömästi ennen menettelyn aloittamista. Intiaa koskeva tutkimus pantiin vireille joulukuussa 1999. Tutkimusajanjaksoa olisi siis voitu siirtää enintään kahdella kuukaudella. Olisi myös huomattava, että molemmista maista tulevaa tuontia voidaan arvioida kumulatiivisesti, koska perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdassa mainitut edellytykset ovat täyttyneet (katso väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 65 kappale). Taustalla olevien epäilyjen huomioon ottamiseksi arvioitiin vuonna 1999 tapahtuneen raaka-aineiden hintojen nousun vaikutusta ja verrattiin sitä tutkimusajanjakson tietoihin.
(46) Tutkimuksesta kävi ilmi, että polyesterikatkokuitujen tuotannossa käytettyjen pääraaka-aineiden, tereftaalihapon ja monoeteeniglykolin, hinnat nousivat sekä vuonna 1999 että tutkimusajanjakson aikana. Samaten ilmeni, että polyesterikatkokuitujen myyntihinnat yhteisössä olivat 2,6 prosenttia korkeammat vuonna 1999 kuin tutkimusajanjaksona. Tästä huolimatta yhteisön tuotannonalan toiminnan todettiin olleen kannattavampaa tutkimusajanjaksona kuin vuonna 1999.
(47) Eräät vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, ettei komissio ollut tarkastanut yhteisön tuotannonalan toimittamia tietoja. Tämän suhteen todettakoon, että huomattava osa yhteisön tuotannonalan toimittamista tiedoista oli jo tarkastettu toisen vastaavan polkumyyntimenettelyn yhteydessä. Kaikkien muiden yhteisön tuotannonalalta saatujen tietojen paikkansapitävyyttä on tutkittu perusasetuksen 6 artiklan 8 kohdan mukaisesti.
2 Yhteisön tuotannonalan määritelmä
(48) Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 63 kappaleessa todettiin, että indonesialaisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin etuyhteydessä olevat kaksi yhteisön tuottajaa eivät välttyneet polkumyynnin vaikutuksilta, hyötyneet asiattomasti polkumyynnistä tai osallistuneet polkumyynnin harjoittamiseen. Eräät vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että kyseiset kaksi yritystä olisi jätettävä yhteisön tuotannonalan tilanteen arvioinnin ulkopuolelle, ja viittasivat komission asetuksissa (EY) N:o 534/94 ja (EY) N:o 2426/95(8) magneettilevyjä ja komission asetuksessa (EY) N:o 1645/95(9) olevaan mikroaaltouuneja koskeviin polkumyyntitapauksiin.
(49) Olisi huomattava, että joidenkin yhteisön tuottajien jättämistä yhteisön tuotannonalan määritelmän ulkopuolelle voidaan perustella ainoastaan tapauskohtaisesti. Tämän tapauksen tosiseikoista ei esitetty vastaväitteitä eikä myöskään esitetty näyttöä kahden tuottajan huomiotta jättämistä koskevan pyynnön tueksi. Pyyntö ei näin ollen ole perusteltu eikä siihen voida suostua.
(50) Eräät vientiä harjoittavat tuottajat pyysivät lisäksi, että eräs kolmas yhteisön tuottaja jätettäisiin yhteisön tuotannonalan määritelmän ulkopuolelle, koska se oli etuyhteydessä erääseen yhteisön ulkopuolelle (ei kuitenkaan kumpaankaan asianomaisista maista) sijoittautuneeseen tuojaan. Väitettiin, että kyseinen yhteisön tuottaja aiheuttaa vahinkoa yhteisön tuotannonalalle tuomalla polyesterikatkokuituja siihen etuyhteydessä olevan tuojan kautta.
(51) Komissio ei ensinnäkään löytänyt näyttöä siitä, että kyseisen tuojan kautta oli tuotu polyesterikatkokuituja tarkastelujakson eli vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Lisäksi se seikka, että yhteisön tuottaja on etuyhteydessä yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneeseen tuojaan, ei itsessään voi olla peruste kyseisen tuottajan jättämiselle yhteisön tuotannonalan määritelmän ulkopuolelle. Koska muita väitteitä ei esitetty, vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 60 kappaleessa esitetty yhteisön tuotannonalan määritelmä.
3 Polyesterikatkokuitujen tuonti yhteisöön asianomaisista maista
3.1 Tuonnin kumulatiivinen arviointi
(52) Kaksi intialaista vientiä harjoittavaa tuottajaa väitti, että tuonnin kumulatiivinen arviointi ei ole perusteltua, koska Intiasta peräisin olevan tuonnin kasvu ja absoluuttinen määrä olivat merkityksettömiä verrattuna Koreasta peräisin olevaan tuontiin ja yhteisön tuotannonalan myyntimääriin. Samaten väitettiin, että intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien olisi katsottava seuraavan hintakehitystä eikä johtavan sitä. Eurostatin tietojen mukaan Intiasta peräisin olevan tuonnin määrä oli väitteiden mukaan lisäksi pienempi kuin väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa oli esitetty.
(53) Näitä väitteitä tarkasteltiin perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan säännökset huomioon ottaen. Muistutettakoon, että Intian osalta todettu polkumyyntimarginaali on vähimmäistasoa suurempi. Lisäksi on todettava, että Intiasta peräisin olevan tuonnin määrä ei ole vähäpätöinen, vaan se oli tutkimusajanjakson aikana vähimmäistasoa suurempi.
(54) Intiasta peräisin oleva tuonti kasvoi vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana huomattavasti nopeammin (kasvua noin 600 prosenttia) kuin Koreasta peräisin oleva tuonti (kasvua noin 300 prosenttia). Intiasta peräisin olevan tuonnin keskimääräiset hinnat taas olivat vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana jatkuvasti alhaisemmat kuin korealaisten vientiä harjoittavien tuottajien hinnat ja laskivat näitä jyrkemmin. Tätä ei voida pitää hintakehityksen seuraamisena. Eurostatin ja komission tietojen eroavuuksista todettakoon, että yhteisön toimielimet perustavat päätelmänsä tarkistettuihin kyselyvastauksiin, ja tässä tapauksessa vastauksissa ilmoitettiin suurempia tuontimääriä kuin mitä Eurostatin tiedoista ilmeni. Intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien väitteet on tämän vuoksi hylättävä.
3.2 Tuonti Korean tasavallasta
(55) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että tiettyä Korean tasavallasta peräisin olevaa tuontia, joka ei tapahtunut polkumyynnillä, ei pitäisi ottaa huomioon vahinkoa arvioitaessa.
(56) Kun koko maata koskevan polkumyyntimarginaalin (kaikkien tutkimusten kohteena olevien yritysten painotettu keskimääräinen polkumyyntimarginaali) on todettu olevan vähimmäistasoa suurempi perusasetuksen 9 artiklan 3 kohdan mukaisesti, komission käytäntönä on ollut arvioida polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutuksia koko maan osalta.
3.3 Hinnan alittavuus ja viitehinnan alittavuus
(57) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että eri polyesterikatkokuitulajien ryhmittelyyn perustuva vahinkomarginaalien laskenta oli aiheetonta, koska kyselylomakkeissa pyydettiin lisätietoja eri polyesterikatkokuitulajien ominaispiirteistä. Tuottaja väitti myös, että liiketoimikohtaisia tietoja ei otettu huomioon, ja että negatiivista hinnan alittavuutta/viitehinnan alittavuutta ei olisi pitänyt jättää pois laskelmien kokonaistuloksista.
(58) Eri ominaisuuksien kuten pituuden, paksuuden, venyvyyden, vetolujuuden, kiharuuden, kutistuvuuden, kiillon ja kehruutuloksen eroja tarkasteltiin uudelleen ja todettiin, että eri ryhmien tuotelajit olivat keskenään riittävän vertailukelpoisia. Tämän perusteella vahvistetaan, että hinnan alittavuutta ja viitehinnan alittavuutta on mielekästä tarkastella tuoteryhmäkohtaisesti. Lisäksi tämän tarkastelun perusteella saadaan edustavia tietoja liiketoimien määrästä perusasetuksen 3 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Lisäksi katsotaan, että liiketoimikohtaiset tiedot otettiin todellisuudessa huomioon hintavertailuissa. On kuitenkin vahvistettu, että siitä määrästä, jonka hinnat eivät alittaneet yhteisön tuotannonalan hintoja/viitehintoja, ei annettu hyvitystä lopullisissa tuoteryhmäkohtaisissa vertailuissa. Koska muita väitteitä ei esitetty, edellä selostetut väitteet hylättiin.
(59) Eräs vientiä harjoittava tuottaja pyysi, että sen cif-hintoja oikaistaisiin hinnan alittavuuden ja vientihinnan alittavuuden laskennassa, koska valituksessa mainittiin tällaisesta oikaisusta.
(60) Olisi huomattava, että komissio keräsi tietoja kyselylomakkeiden avulla ja varmisti nämä tiedot paikalla tehdyissä tarkastuksissa eikä käyttänyt valituksessa mainittuja lukuja.
Todettiin kuitenkin, että kahta intialaista vientiä harjoittavaa tuottajaa koskevissa viitehinnan alittavuuden laskelmissa oli erehdyksessä jätetty huomiotta tullit. Samalla hyväksyttiin myös pyyntö painotusmenetelmän muuttamisesta sekä erityinen kaupan porrasta koskeva oikaisu. Kyseisten kahden intialaisen vientiä harjoittavan tuottajan viitehinnan alittavuuden marginaaleja tarkistettiin tämän vuoksi asianmukaisesti.
(61) Hinnan alittavuus, jonka laskennassa otettiin huomioon erään toisen 75 kappaleessa mainitun vientiä harjoittavan intialaisen tuottajan hinnan alittavuuden alhaisempi määrä, on 0-27,7 prosenttia Intian osalta ja edelleen 14,8-56,7 prosenttia Korean tasavallan osalta. Painotettu keskimääräinen hinnan alittavuuden alhaisempi marginaali oli Intian osalta 19,9 prosenttia ja Korean tasavallan osalta 23,3 prosenttia.
4 Yhteisön tuotannonalan taloudellinen tilanne
4.1 Yleistä
(62) Eräät vientiä harjoittavat tuottajat väittivät WTO:n polkumyyntisopimuksen 3 artiklan 4 kohdan nojalla, että yhteisön tuotannonalan taloudellisen tilanteen tarkastelu edellytti kaikkien tuotannonalan tilaan vaikuttavien taloudellisten tekijöiden ja seikkojen huomioon ottamista.
(63) Tällaiseen tarkasteluun sisältyisi tekijöitä, joita ei käsitelty väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa, kuten polkumyyntimarginaalin merkittävyyden vaikutus, tuottavuus, sijoitetun pääoman tuotto, kassavirta, palkat, kasvu sekä pääoman saanti. Tutkimuksessa on ilmennyt tältä osin seuraavaa:
4.1.1 Polkumyyntimarginaalin suuruuden vaikutus
(64) Asianomaisista maista tulevan tuonnin määrän ja hintojen vuoksi tosiasiallisen polkumyyntimarginaalin suuruuden vaikutusta yhteisön tuotannonalaan ei voida pitää vähäpätöisenä.
4.1.2 Tuottavuus
(65) Yhteisön tuotannonalan tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannon tuottavuus työntekijää kohti laskettuna on parantunut vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana 92,1 tonnista 127,1 tonniin (38 prosenttia). Tämä parannus johtuu lähinnä siitä, että alan työllisyys on laskenut, kuten väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa selostetaan.
4.1.3 Sijoitetun pääoman tuotto
(66) Sijoitetun pääoman tuotto laskettiin nettovoiton (ennen veroja ja satunnaisia eriä) ja tarkasteltavana olevaan tuotteeseen liittyvien investointien nettokirjanpitoarvon suhdelukuna. Investointien tuotto kasvoi niin, että se oli 4,6 prosenttia vuonna 1996, 16,7 prosenttia vuonna 1997 ja 25,7 prosenttia vuonna 1998. Tämän jälkeen se laski 5,5 prosenttiin tutkimusajanjaksona. Tämän osoittimen kehitys myötäilee väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 81-83 kappaleessa kuvattua kannattavuuden kehitystä.
4.1.4 Kassavirta
(67) Yhteisön tuotannonalan tarkasteltavana olevaan tuotteeseen liittyvä kassavirta kasvoi huomattavasti vuodesta 1996 vuoteen 1997 (84 prosenttia) ja vuodesta 1997 vuoteen 1998 (28 prosenttia) kyseisten kahden vuoden hyvän tuloksen vuoksi. Vuoden 1998 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana kassavirta pieneni 60 prosenttia tasolle, joka oli 6 prosenttia alhaisempi kuin vuonna 1996. Kassavirta ei kohentunut vuosina 1997-1998 yhtä merkittävästi kuin kannattavuus. Kassavirta oli lisäksi pienempi tutkimusajanjaksolla kuin vuonna 1996, kun taas nettovoitto ja kannattavuus paranivat.
4.1.5 Palkat
(68) Palkkoja arvioidaan osana tuotantokustannuksia, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 79 ja 80 kappaleessa selostetaan. Yhteisön tuotannonalan palkat nousivat vuosina 1996-1997 10 prosenttia, mutta laskivat merkittävästi vuodesta 1997 vuoteen 1998, jolloin palkkojen absoluuttinen taso oli 24 prosenttia alhaisempi kuin vuonna 1996, sekä tutkimusajanjaksolla, jolloin palkkojen absoluuttinen taso oli 23 prosenttia alhaisempi kuin vuonna 1996.
4.1.6 Kasvu
(69) Tarkasteltavana olevan tuotteen markkinoiden kasvua käsiteltiin väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 64 kappaleessa. Yhteisön tuotannonalan markkinaosuuden (negatiivista) kehitystä selostettiin kyseisen asetuksen johdanto-osan 76 kappaleessa.
4.1.7 Pääoman saanti
(70) Pääoman saannista todettakoon, että nykyistä kassavirtaa pidetään yleisesti edelleen riittävänä tarvittavien korvaavien investointien tekemiseen. Markkinoiden heikentynyt tilanne on kuitenkin vaikuttanut kielteisesti yhteisön tuotannonalan kykyyn saada lisää ulkoista rahoitusta pankkilainojen tai osakkeenomistajien uusiin hankkeisiin myöntämien lisäpanosten muodossa. Erityisesti muiden tuotteiden tuotantoon verrattuna polyesterikatkokuitujen tuotantoon liittyvien investointien kannattavuus on heikko, mikä aiheuttaa vaikeuksia varojen suuntaamiselle tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoon.
4.1.8 Päätelmät
(71) Komissio katsoo, että väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa arvioitiin kaikkia tekijöitä ja seikkoja, jotka olivat ratkaisevia yhteisön tuotannonalan tilan mielekkään arvioinnin kannalta. Edellä johdanto-osan 64-70 kappaleessa mainittuja seikkoja ei käsitelty väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa, mutta niiden tarkastelu tässä yhteydessä vain vahvistaa väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa esitetyt päätelmät.
4.1.9 Varastot
(72) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että komission väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 77 kappaleessa tekemä varastojen suuruuden vertailu vuoden 1998 lopun ja vuoden 1999 lopun välillä ei ollut asianmukainen, vaan perusasetuksen määräysten vastainen. Väitettiin, että ainoa oikea ja puolueeton menetelmä polyesterikatkokuitujen varastojen tilanteen arvioimiseksi olisi vuoden 1999 syyskuun ja vuoden 1998 lopun tilanteen vertailu.
(73) Tässä yhteydessä on muistutettava polyesterikatkokuitualan varastointitilanteen kausittaisuudesta. Varastojen määrä vaihtelee kalenterivuoden aikana, minkä vuoksi vuoden 1998 ja tutkimusajanjakson vertailu on järkevää ainoastaan, jos tarkastellaan samoja kalenterivuoden ajankohtia. Vuoden 1998 lopun eli joulukuun 31 päivän varastotietoja ei siis voida verrata tutkimusajanjakson lopun eli syyskuun 30 päivän tietoihin.
4.2 Tuotantokustannukset
(74) Eräs vientiä harjoittava tuottaja esitti, että erään yhteisön tuotannonalan tuottajan tuotantokustannukset olivat liian korkeat muihin tuottajiin verrattuna, jotta niitä olisi voinut käyttää hinnan alittavuuden marginaalin määrittämisessä.
(75) Komissio tarkisti kunkin yrityksen ilmoittamat tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantokustannuksia koskevat tiedot. Tässä yhteydessä ei löytynyt perusteita yhdenkään yrityksen tietojen jättämiselle viitehinnan alittavuutta koskevien laskelmien ulkopuolelle sen tuotantokustannusten absoluuttisen tason perusteella.
(76) Toinen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että eräs tuottaja, joka valmistaa polyesterikatkokuituja dimetyylitereftalaatista ja monoeteeniglykolista eikä polyeteenitereftalaatista ja monoeteeniglykolista, olisi jätettävä huomiotta, koska kyseinen tuotantomenetelmä ei vientiä harjoittavan tuottajan mukaan ole edullisin.
(77) Edellä johdanto-osan 75 kappaleessa todettujen seikkojen vuoksi tuotantomenetelmät itsessään tai niihin liittyvät tuotantokustannukset eivät voi olla arviointiperusteena sille, mitkä yritykset olisi jätettävä tutkimuksen ulkopuolelle.
4.3 Päätelmät
(78) Edellä esitetyn perusteella katsotaan, etteivät edellä mainitut huomautukset ja väitteet ole sellaisia, että ne muuttaisivat väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa tehtyjä päätelmiä. Näin ollen vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 86-90 kappaleen sisältö sekä päätelmä siitä, että yhteisön tuotannonalalle aiheutui merkittävää vahinkoa tutkimusajanjakson aikana.
E SYY-YHTEYS
1 Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutukset
(79) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että ainoa tekijä, joka selittää yhteisön tuotannonalan kannattavuuden heikkouden tutkimusajanjakson aikana, on raaka-aineiden hinnat, ei polkumyynnillä tapahtuva tuonti. Samaten väitettiin, että yhteisön tuotannonalan kannattavuuden parantuminen 2,30 prosentista 3,38 prosenttiin vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana merkitsi sitä, ettei polkumyynnillä tapahtunut tuonti aiheuttanut vahinkoa kyseisenä aikana.
(80) Olisi huomattava, että polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista aiheutui laskupaineita yhteisön markkinoilla vallinneisiin hintoihin, minkä vuoksi raaka-aineiden hintojen nousu ei voinut asianmukaisesti heijastua myyntihintoihin.
(81) Vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana kannattavuus koheni hieman, mutta tutkimuksesta on käynyt ilmi, että tämä johtui lähinnä yhteisön tuotannonalan rakenneuudistuksista. Tähän kuului myös myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten karsiminen.
(82) Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 87 kappaleessa todetaan yhteisön tuotannonalan taloudellisesta tilanteesta, tuotannonalan alhaista kannattavuustasoa ei voida pitää tyydyttävänä. Kannattavuutta on päinvastoin pidettävä liian alhaisena, ja syynä on se, että polkumyynnillä tapahtunut tuonti esti hinnankorotukset. Muita kielteisiä osoittimia olivat myyntimäärän väheneminen, markkinaosuuden pieneneminen, tuotantokapasiteetin väheneminen, työllisyyden heikkeneminen ja varastojen kasvu.
(83) Edellä selostetun perusteella vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 87 kappaleen päätelmät.
(84) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti lisäksi, että yhteisön tuotannonalalle mahdollisesti aiheutunut vahinko ei voinut aiheutua Korean tasavallasta peräisin olevasta tuonnista, koska siihen sovellettiin jo polkumyyntitoimenpiteitä suurimpana osana vuoden 1996 ja tutkimusajanjakson lopun välistä aikaa. Korean tasavallasta peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuonnissa käyttöön otetut lopulliset polkumyyntitoimenpiteet kumottiin elokuussa 1999 neuvoston asetuksella (EY) N:o 1728/1999(10).
(85) Olisi muistettava, että Korean tasavallasta peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuonnissa käyttöön otetut toimenpiteet kumottiin, koska toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun päätelmien perusteella polkumyynnin uudelleen alkamista ei pidetty todennäköisenä; tarkastelussa käytetty tutkimusajanjakso kattoi 1 päivän tammikuuta 1996 ja 30 päivän syyskuuta 1997 välisen ajan. Tämän menettelyn tutkimusajanjakson aikana kuitenkin todettiin polkumyyntiä esiintyvän, joten väite ei ole perusteltu.
2 Muu tuonti
(86) Eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että komission olisi pitänyt tarkastella myös Puolasta, Turkista ja Tsekin tasavallasta peräisin olevan tuonnin mahdollisia vaikutuksia.
(87) Eurostatin tietojen perusteella todettiin, että kyseisen tuonnin hintataso yhteisön rajalla oli huomattavasti, tutkimusajanjaksona 12,3-30,5 prosenttia, korkeampi kuin tutkimuksen kohteena olevista maista peräisin olevan tuonnin hinnat. Tämän vuoksi ei ollut syytä luokitella kyseistä tuontia samaan hintaluokkaan kuin tutkimuksen kohteena olevista maista peräisin oleva tuonti eikä katsoa, että sen mahdollisesti aiheuttama vahinko poistaisi todetun vahingon ja tutkimuksen kohteena olevien maiden vientiä harjoittavien tuottajien harjoittaman polkumyynnin välisen syy-yhteyden.
3 Päätelmät
(88) Edellä esitetyn perusteella vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 102 kappaleessa esitetty päätelmä, jonka mukaan polkumyynnillä tapahtunut tuonti on aiheuttanut merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle.
F YHTEISÖN ETU
1 Yhteisön tuotannonalan etu
(89) Koska tästä asiasta ei saatu huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 104-106 kappaleessa esitetyt päätelmät yhteisön tuotannonalan edusta vahvistetaan.
2 Vaikutus tuojiin ja käyttäjiin
(90) Eräs käyttäjien yhdistys ja erikseen myös eräs sen jäsen väittivät, että yhteisön tuottajat eivät tarjonneet tiettyjä polyesterikatkokuitulajeja, minkä vuoksi käyttäjien oli hankittava tuotetta yhteisön ulkopuolelta. Eräs toinen käyttäjä väitti, että yhteisön tuottajat eivät pystyneet vastaamaan yhteisön kysyntään.
(91) Tutkimuksessa on vahvistettu, että vaikka yhteisön tuotannonala ei tuottanut tiettyjä polyesterikatkokuitulajeja tiettyinä ajanjaksoina, tämä ei tarkoita sitä, etteikö yhteisön tuotannonala voisi valmistaa kyseisiä lajeja. Tähän tarvittaisiin vain pieniä, vähäisiä investointeja vaativia mukautuksia kuten kehruusuulakkeen vaihtaminen ja tietyn lisäaineen poistaminen tai lisääminen. Siinä, että tiettyinä aikoina ei ollut saatavissa tiettyjä polyesterikatkokuitulajeja, oli kyse enemmänkin siitä, ettei yhteisön tuotannonala voinut toimittaa haluttuja määriä niillä alhaisilla hinnoilla, jotka käyttäjät olivat halukkaat maksamaan.
(92) Yhteisön kulutuksesta todettakoon ottaen huomioon ehdotettujen tullien taso, että asianomaisista maista peräisin olevalla tuonnilla on vastaisuudessakin pääsy yhteisön markkinoille, ei kuitenkaan polkumyyntihinnoilla. Yhteisön tuotannonalan hinnat todennäköisesti nousevat, mutta nousu jäänee pienehköksi, koska tuotetta tuodaan edelleen myös muista kolmansista maista. Edellä esitetyt seikat huomioon ottaen todetaan, että polkumyyntitoimenpiteet eivät vaaranna yhteisön käyttäjien valinnanvapautta ja tuotteen saatavuutta.
(93) Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 109 kappaleesta on pyydetty selvitystä; siinä mainitaan, että ehdotetut toimenpiteet voivat nostaa käyttäjien tuotantokustannuksia 0,6-1,2 prosenttia.
(94) Niiltä harvoilta yhteisön käyttäjiltä, jotka toimivat yhteistyössä, saatujen tietojen perusteella todettiin, että Intiasta ja Korean tasavallasta peräisin oleviin polyesterikatkokuituihin sovellettavien polkumyyntitoimenpiteiden vaikutus niiden tuotantokustannuksiin olisi 0,6-1,2 prosenttia. Tähän tulokseen tultiin, kun otettiin huomioon polyesterikatkokuitujen merkitys näiden käyttäjien valmiiden tuotteiden tuotantokustannuksissa, Korean tasavallasta ja Intiasta peräisin olevassa tuonnissa väliaikaisesti käyttöön otettu keskimääräinen polkumyyntitulli sekä Koreasta ja Intiasta peräisin olevan tuonnin markkinaosuus yhteisön kulutuksesta tutkimusajanjakson aikana.
(95) On selvää, että kunkin käyttäjän tilanne riippuu siitä, paljonko tavaraa se tuo asianomaisista maista ja asianomaisilta vientiä harjoittavilta tuottajilta, sekä sen omasta kustannusrakenteesta. Mainittu keskimääräinen vaikutus koskee siis yritystä, jonka vaihtoehtoisten hankintalähteiden käyttö on keskitasoa niin, että Korean tasavallasta ja Intiasta peräisin olevan tuonnin osuus on keskimäärin 14,7 prosenttia.
(96) Väliaikaista tullia koskevan asetuksen julkaisemisen jälkeen eräät yhteisössä toimivat käyttäjät väittivät, että polkumyyntitullien käyttöönotolla olisi kielteisiä vaikutuksia niiden tuottamien jatkojalostustuotteiden kilpailukykyyn ja että se vaarantaisi lopulta niiden toiminnan jatkuvuuden. Niiden mielestä polkumyyntitullien käyttöönotto johtaisi hintojen nousuun, joka käyttäjien olisi siirrettävä jatkojalostustuotteidensa hintoihin. Tämä kehitys johtaisi puolestaan muista kolmansista maista ja tässä tutkimuksessa tarkasteltavina olevista maista peräisin olevien halvempien jatkojalostustuotteiden tuonnin kasvuun, minkä vuoksi tietyt yhteisön valmistajat, jotka tuottavat polyesterikatkokuituja sisältäviä jatkojalostustuotteita, joutuisivat siirtämään tuotantonsa yhteisön ulkopuolelle.
(97) Ehdotettujen toimenpiteiden käyttäjiin kohdistuvia keskimääräisiä enimmäisvaikutuksia koskeva tarkastelu osoitti kuitenkin, että polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotto ei todennäköisesti merkittävästi lisää halpojen jatkojalostustuotteiden tuontia yhteisöön. Tämä päätelmä on tehtävä myös siksi, että asianomaiset käyttäjät eivät esittäneet näyttöä väitteidensä tueksi, eikä tällaisia vaikutuksia ollut havaittavissa myöskään aiempien polyesterikatkokuituja koskevien toimenpiteiden voimassaolon aikana. Lisäksi olisi huomattava, että kudottuihin valmiisiin tuotteisiin, joita ovat esimerkiksi vaatteet ja kotitaloustekstiilit, sovelletaan tekstiilikiintiöjärjestelmän määrällisiä rajoituksia.
(98) Koska käyttäjäyritysten esittämien huomautusten tarkastelu ei johda uusiin päätelmiin, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 109 ja 111 kappaleessa esitetyt päätelmät ehdotettujen toimenpiteiden todennäköisistä vaikutuksista käyttäjiin vahvistetaan.
3 Päätelmät
(99) Yhteisön edun määrityksestä saatuja uusia huomautuksia ei pidetä sellaisina, että ne kumoaisivat päätelmän siitä, että ei ole olemassa pakottavia syitä olla ottamatta käyttöön polkumyynnillä tapahtuvaa tuontia koskevia toimenpiteitä. Tämän vuoksi alustavat päätelmät vahvistetaan.
G LOPULLINEN TULLI
(100) Polkumyyntiä, vahinkoa, syy-yhteyttä ja yhteisön etua koskevien päätelmien perusteella katsotaan, että olisi otettava käyttöön lopulliset polkumyyntitoimenpiteet, jotta Intiasta ja Korean tasavallasta peräisin oleva polkumyynnillä tapahtuva tuonti ei aiheuta enempää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle.
1 Vahingon korjaava taso
(101) Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 116 kappaleessa selitetään, määritettiin sellainen vahinkoa aiheuttamaton hintataso, joka kattaisi yhteisön tuotannonalan kaikki tuotantokustannukset ja sellaisen kohtuullisen voiton, joka saataisiin, jos tarkasteltavina olevista maista peräisin olevaa polkumyynnillä tapahtuvaa tuontia ei olisi.
(102) Eräät vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että kohtuullisena voittona olisi pidettävä kuutta prosenttia, viitaten tätä tutkimusta edeltäviin, muun muassa Australiasta peräisin olevia polyesterikatkokuituja ja teksturoituja polyesterifilamenttilankoja koskeviin tapauksiin. Kyseisessä menettelyssä kohtuulliseksi voitoksi oli kuitenkin määritelty 10 prosenttia, kuten myös tässä tutkimuksessa. Eräät muut vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että kohtuullisen voiton määrän pitäisi olla vieläkin alempi, esimerkiksi 4 prosenttia, koska yhteisön tuotannonalan yleinen kannattavuus oli nyt parempi kuin mainittujen aiempien asetuksessa (EY) N:o 1490/96(11) Valkovenäjää koskevan ja asetuksessa (EY) N:o 2160/96(12) Indonesiaa koskevan menettelyn ajankohtana.
(103) Olisi huomattava, että komissio esitti väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 116 kappaleessa, että 10 prosentin marginaalia olisi pidettävä sellaisena voittona, joka olisi voitu saada, jos polkumyynnillä tapahtunutta tuontia ei olisi ollut.
(104) Kohtuullisena pidetyn voiton määrä määritetään sen perusteella, millaisen voiton yhteisön tuotannonala todennäköisesti saisi, jos vahingollista polkumyyntiä ei esiintyisi. Koska aiempien tutkimusten tutkimusajanjakso oli eri kuin tässä tutkimuksessa ja kyseisissä tapauksissa todetun polkumyynnin hintoja laskevat vaikutukset olivat erilaiset, ei ole syytä olettaa, että yhteisön tuotannonala olisi saanut yhtä paljon voittoa. Aiemmat voiton määrät eivät siis välttämättä päde tässä tapauksessa. Tältä osin viitataan lisäksi väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 117 kappaleessa esitettyihin perusteluihin.
(105) Edellä selostetun perusteella vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 117 kappaleen päätelmät.
2 Tullien laji ja taso
(106) Perusasetuksen 9 artiklan 4 kohdan mukaisesti seuraavat polkumyyntitullit vastaavat polkumyyntimarginaaleja, kun nämä on todettu pienemmiksi kuin vahinkomarginaalit. Tilanne on tällainen kaikkien paitsi yhden yrityksen osalta.
TAULUKON PAIKKA
(107) Yrityskohtaiset polkumyyntitullit määritettiin tämän tutkimuksen päätelmien perusteella. Näin ollen ne kuvastavat kyseisten yritysten tutkimusajanjakson tilannetta. Näitä tulleja voidaan siten soveltaa (toisin kuin koko maata koskevia, "kaikkiin muihin yrityksiin" sovellettavia tulleja) yksinomaan tarkasteltavana olevasta maasta peräisin olevien, erikseen mainittujen yritysten eli tarkoin määrättyjen oikeussubjektien tuottamien tuotteiden tuontiin. Jos yrityksen nimeä ja osoitetta ei ole erikseen mainittu asiaa koskevan asetuksen artiklaosassa (mukaan lukien erikseen mainittuihin yrityksiin etuyhteydessä olevat yritykset), sen tuottamiin tuontituotteisiin ei voida soveltaa näitä tulleja, vaan niihin on sovellettava "kaikkiin muihin yrityksiin" sovellettavaa tullia.
(108) Kaikki näiden yrityskohtaisten polkumyyntitullien soveltamiseen liittyvät pyynnöt (esimerkiksi yrityksen nimenmuutoksen tai uusien tuotanto- tai myyntiyksiköiden perustamisen johdosta tehdyt) on toimitettava viipymättä komissiolle(13) ja mukaan on liitettävä kaikki asian kannalta oleelliset tiedot ja erityisesti ne, jotka koskevat esimerkiksi kyseiseen nimenmuutokseen tai kyseisiin tuotanto- tai myyntiyksiköiden muutoksiin mahdollisesti liittyviä yrityksen tuotantotoiminnan sekä kotimarkkinamyynnin ja viennin muutoksia. Komissio muuttaa tarvittaessa asiaa koskevia asetuksia neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan saattamalla yksilöllisten tullien soveltamisalaan kuuluvien yritysten luettelon ajan tasalle.
H VÄLIAIKAISEN TULLIN KANTAMINEN
(109) Vientiä harjoittavia tuottajia koskevien polkumyyntimarginaalien suuruuden ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon vakavuuden perusteella katsotaan, että on tarpeen kantaa lopullisesti komission asetuksen (EY) N:o 124/2000(14) mukaisesti väliaikaisen polkumyyntitullin vakuutena olevat määrät käyttöön otetun lopullisen komission tullin suuruisina, jos tämä on yhtä suuri kuin tai matalampi kuin väliaikainen tulli. Muussa tapauksessa vain väliaikaista tullia vastaava määrä olisi kannettava lopullisesti. Lopullisen polkumyyntitullin ylittävät vakuutena olevat määrät vapautetaan.
(110) Samyang Corporation- ja SK Chemicals Co. Ltd -yritysten yhdistettyä polyesteriin liittyvän liiketoimintansa yhteisomisteiseen yritykseen nimeltä Huvis Corporation väliaikaisesti käyttöön otetut tullit olisi kyseisten yritysten kohdalla kannettava lopullisesti Huvis Corporation -yrityksen osalta lopullisesti käyttöön otettavan tullin suuruisina.
I SITOUMUS
(111) Väliaikaisten polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönoton jälkeen eräs intialainen vientiä harjoittava tuottaja tarjosi hintasitoumusta perusasetuksen 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
(112) Komissio katsoo, että Reliance Industries Limited -yrityksen tarjoama sitoumus voidaan hyväksyä, koska se korjaa polkumyynnistä aiheutuvan vahingon. Yritys on lisäksi sitoutunut toimittamaan komissiolle säännöllisesti yksityiskohtaisia tietoja, minkä ansiosta sitoumusta voidaan valvoa tehokkaasti, ja komissio katsoo yrityksen rakenteen perusteella, että sitoumuksen kiertämisen vaara on varsin vähäinen.
Sitoumuksen noudattamisen ja sen tehokkaan valvonnan varmistaminen edellyttää, että sitoumukseen perustuvan vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevan ilmoituksen yhteydessä on mahdollista saada vapautus tullista ainoastaan esittämällä liitteessä luetellut tiedot sisältävä kauppalasku, jonka perusteella tulliviranomaiset voivat varmistaa, että lähetykset vastaavat kaupallisten asiakirjojen tietoja riittävän tarkasti. Jos tällaista laskua ei esitetä tai jos se ei vastaa tulliviranomaisille esitettyä tuotetta, sovelletaan asianmukaista polkumyyntitullia.
(113) Jos sitoumusta epäillään rikottavan, rikotaan tai se peruutetaan, polkumyyntitulli voidaan ottaa käyttöön perusasetuksen 8 artiklan kohtien 9 ja 10 mukaisesti,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön lopullinen polkumyyntitulli CN-koodiin 55032000 kuuluvien Intiasta ja Korean tasavallasta peräisin olevien karstaamattomien, kampaamattomien tai muuten kehruuta varten käsittelemättömien polyesteriä olevien synteettikatkokuitujen tuonnissa.
2. Vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava lopullinen tulli on seuraavien yritysten tuotteiden osalta seuraava:
TAULUKON PAIKKA
3. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, lopullista tullia ei sovelleta tuontiin, joka luovutetaan vapaaseen liikkeeseen 2 artiklan säännösten mukaisesti.
4. Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia määräyksiä.
2 artikla
1. Seuraavan yrityksen tuottamat ja 2 kohdan säännösten mukaisesti tuodut tuotteet vapautetaan 1 artiklassa tarkoitetusta tullista:
TAULUKON PAIKKA
2. Taric-lisäkoodia A212 käyttäen tulliselvitettäväksi ilmoitetussa tuonnissa ei kanneta 1 artiklassa käyttöön otettuja polkumyyntitulleja, jos tuotavat tuotteet on tuottanut ja suoraan vienyt (toisin sanoen laskuttanut ja lähettänyt) yhteisössä tuojana toimivalle yritykselle 1 kohdassa mainittu yritys, edellyttäen että asianomaisille tulliviranomaisille vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevan pyynnön yhteydessä esitetty kauppalasku sisältää liitteessä luetellut tiedot.
3. Tulleista vapauttamisen edellytyksenä on lisäksi se, että tullille tulliselvitystä varten esitettävät tavarat vastaavat tarkoin kauppalaskussa esitettyä kuvausta.
3 artikla
1. Kannetaan Intiasta ja Korean tasavallasta peräisin olevassa tuonnissa asetuksella (EY) N:o 1472/2000 käyttöön otetun väliaikaisen polkumyyntitullin vakuutena olevat määrät tällä asetuksella lopullisesti käyttöön otettavan tullin suuruisina. Lopullisen polkumyyntitullin ylittävät vakuutena olevat määrät vapautetaan. Jos käyttöön otettu lopullinen tulli on korkeampi kuin väliaikainen tulli, kannetaan lopullisesti vain väliaikaisen tullin vakuutena oleva määrä.
2. Samyang Corporation- ja SK Chemicals Co. Ltd -yritysten osalta kannetut väliaikaisen polkumyyntitullin vakuutena olevat määrät kannetaan tällä asetuksella Huvis Corporation -yrityksen osalta lopullisesti käyttöön otettavan tullin suuruisina. Huvis Corporation -yrityksen osalta lopullisesti käyttöön otettavan tullin ylittävät vakuutena olevat määrät vapautetaan.
4 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 22 päivänä joulukuuta 2000.