Směrnice Rady 95/70/ES
ze dne 22. prosince 1995,
kterou se stanoví minimální opatření Společenství pro zdolávání některých nákaz mlžů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že mlži jsou uvedeni v příloze II Smlouvy; že jejich uvádění na trh představuje pro odvětví akvakultury důležitý zdroj příjmů;
vzhledem k tomu, že choroby měkkýšů uvedené v příloze A směrnice 91/67/EHS Rady ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [3] mají pro chov měkkýšů velmi vážné důsledky; že se ve třetích zemích vyskytují jiné choroby s podobnými důsledky; že je nutno vypracovat seznam těchto chorob, a poskytnout tak Komisi možnost upravovat tento seznam v závislosti na vývoji veterinární situace zvířat;
vzhledem k tomu, že tyto nákazy mohou rychle nabýt epizootických rozměrů a způsobit úmrtnost a poruchy takového měřítka, že vyvolají zásadní pokles výnosnosti chovu měkkýšů;
vzhledem k tomu, že je tedy nezbytně nutné stanovit v rámci Společenství opatření, která mají být učiněna v případě vzplanutí nákazy, a zajistit tak racionální rozvoj chovu měkkýšů i přispět k ochraně zdraví zvířat v rámci Společenství;
vzhledem k tomu, že jsou členské státy povinny hlásit Komisi i ostatním členským státům každý případ abnormálního úhynu chovaných mlžů;
vzhledem k tomu, že je za těchto okolností nezbytné přijmout opatření proti šíření nákazy, zejména pokud jde o odstranění živých mlžů z dotčených hospodářství nebo oblastí;
vzhledem k tomu, že je nezbytné provést důkladné epidemiologické šetření s cílem určit původ nákazy a zamezit jejímu šíření;
vzhledem k tomu, že v zájmu zajištění účinného zdolávacího systému je nutno harmonizovat diagnostiku nákazy a provádět jí pod dohledem odpovědných laboratoří, jejichž součinnost může být zajišťována referenční laboratoří určenou Společenstvím;
vzhledem k tomu, že pro zajištění jednotného provádění této směrnice je nutno zavést inspekční postup Společenství;
vzhledem k tomu, že společná opatření ke zdolání nákaz jsou minimálním základem pro udržení jednotné úrovně zdravotního stavu zvířat;
vzhledem k tomu, že je žádoucí pověřit přijímáním nezbytných prováděcích opatření Komisi,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Tato směrnice stanoví minimální opatření Společenství ke zdolávání nákaz mlžů uvedených v této směrnici.
Článek 2
1. Pro účely této směrnice se použijí v potřebném rozsahu definice podle článku 2 směrnice 91/67/EHS a článku 2 směrnice 91/492/EHS [4].
2. Kromě toho se "abnormálním zjištěným úhynem" rozumí náhlý úhyn, který postihne přibližně 15 % chované populace a k němuž dojde v krátkém období mezi dvěma inspekcemi (a jenž je potvrzen do 15 dnů). V umělé líhni je úhyn považován za abnormální, nedojde-li k vývoji larev v průběhu období, během kterého došlo k několikerému po sobě následujícímu tření různých generačních ryb. V sádce se úhyn považuje za abnormální, dojde-li najednou v několika potrubích k náhlému hromadnému úhynu.
Článek 3
Členské státy zajistí, aby všechna hospodářství s chovem mlžů:
1. byla zaevidována úředním útvarem, přičemž je nezbytné tuto evidenci průběžně aktualizovat;
2. vedla záznamy o:
a) živých mlžích umístěných do hospodářství, včetně údajů o dané dodávce, počtu, hmotnosti, velikosti a původu těchto mlžů;
b) mlžích opouštějících hospodářství za účelem opětovného vysazení do vody, včetně údajů o odeslání, počtu nebo hmotnosti, velikosti a určení těchto mlžů;
c) abnormálním zjištěném úhynu.
Tyto záznamy, do kterých může úřední útvar na vyžádání kdykoliv nahlédnout, musejí být pravidelně aktualizovány a uchovávány po dobu čtyř let.
Článek 4
1. Členské státy dbají o to, aby byl v hospodářstvích, v chovných oblastech a v obhospodařovaných místech přirozeného výskytu mlžů zaveden program sledování a program pro odběr vzorků s cílem zjišťovat abnormální úhyn a sledovat veterinární situaci populace mlžů.
Úřední útvar může rovněž zavést tento program i ve střediscích pro čištění a skladovacích nádržích, z nichž odtéká voda do moře.
Pokud je při provádění výše uvedeného programu zjištěn abnormální úhyn nebo pokud má úřední útvar informace, které ukazují na výskyt choroby, je žádoucí:
- vypracovat seznam míst, kde došlo k výskytu chorob uvedených v příloze A seznamu II směrnice 91/67/EHS, pokud se ovšem na tyto choroby nevztahuje program schválený na základě uvedené směrnice,
- vypracovat seznam míst, kde byl zjištěn abnormální úhyn mlžů v souvislosti s výskytem chorob uvedených v příloze D, nebo míst, o kterých má úřední útvar informace ukazující na výskyt těchto chorob,
- kontrolovat vývoj a zeměpisné rozšíření nákaz uvedených v první a druhé odrážce.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku, zejména pravidla pro vypracování programu uvedeného v odstavci 1, především ohledně frekvence a rozvrhu sledování, způsobů odběru vzorků (statisticky reprezentativní objem) a diagnostických metod, se stanoví postupem podle článku 10.
Článek 5
1. Členské státy zajistí, aby každé podezření na výskyt chorob uvedených v článku 4 a každý abnormální úhyn mlžů v hospodářstvích, v chovných oblastech a v obhospodařovaných místech přirozeného výskytu mlžů, jakož i ve střediscích pro čištění a skladovacích nádržích, z nichž odtéká voda do moře, bylo co nejrychleji sděleno úřednímu útvaru buď samotnými chovateli mlžů, nebo jakoukoli jinou osobou, která dospěla k těmto zjištěním.
2. Nastane-li situace uvedená v odstavci 1, úřední útvar zajistí, aby:
a) byl proveden odběr vzorků k vyšetření ve schválené laboratoři;
b) před obdržením výsledků vyšetření uvedeného pod písmenem a) neopustili žádní mlži zamořené hospodářství, chovnou oblast, obhospodařovaná místa přirozeného výskytu mlžů, jakož i střediska pro čištění nebo skladovací nádrže, z nichž odtéká voda do moře, za účelem sádkování nebo nasazení do vody v jiném hospodářství nebo ve vodním prostředí, pokud to úřední útvar nepovolí.
3. Neprokáže-li vyšetření podle odst. 2 písm. a) přítomnost patogenního původce, ruší se omezení uvedená v odst. 2 písm. b).
4. Prokáže-li vyšetření podle odstavce 2 přítomnost patogenního původce, který je nebo by mohl být příčinou zjištěného abnormálního úhynu, nebo patogenního původce některé z chorob uvedených v článku 4, provede úřední útvar epizootické šetření, aby zjistil možné zdroje nákazy a ověřil, zda mlži v období, jež předcházelo zjištění abnormálního úhynu, neopustili za účelem sádkování nebo nasazení do vody na jiném místě hospodářství, chovnou oblast ani obhospodařovaná místa přirozeného výskytu mlžů.
Prokáže-li epizootické šetření, že nákaza byla především v důsledku přesunu mlžů zavlečena do jednoho nebo do více hospodářství, chovných oblastí nebo obhospodařovaných míst přirozeného výskytu mlžů, použije se odstavec 2.
Odchylně od čl. 3 bod 1 písm. c) směrnice 91/67/EHS může úřední útvar v rámci jím kontrolovaného území povolit přesun živých mlžů do jiných hospodářství, chovných oblastí nebo obhospodařovaných míst přirozeného výskytu mlžů, které jsou zamořeny stejnou nákazou.
V případě potřeby mohou být přijata postupem podle článku 10 vhodná dodatečná opatření.
5. Úřední útvar zajistí, aby byly Komise a ostatní členské státy neprodleně podle platných postupů Společenství informovány o případech zjištěného abnormálního úhynu v důsledku jednoho patogenního původce, o opatřeních přijatých za účelem posouzení a nápravy situace, jakož i o příčině úhynu.
Článek 6
1. Odběry a laboratorní šetření k určení příčiny abnormálního úhynu mlžů se provádějí pomocí metod stanovených postupem podle článku 10.
2. Členské státy zajistí, aby byla v každém členském státě určena národní referenční laboratoř, která bude technicky i personálně vybavena tak, aby mohla provádět rozbory uvedené v odstavci 1.
3. Odchylně od odstavce 2 mohou členské státy, které nemají příslušnou specializovanou národní laboratoř, využít služeb specializované národní laboratoře jiného členského státu.
4. Seznam národních referenčních laboratoří pro choroby mlžů je uveden v příloze C.
5. Národní referenční laboratoře spolupracují s referenční laboratoří Společenství uvedenou v článku 7.
Článek 7
1. Referenční laboratoř Společenství pro choroby mlžů je uvedena v příloze A.
2. Aniž je dotčeno rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [5], a zejména článek 28 uvedeného rozhodnutí, jsou pravomoci a povinnosti laboratoře uvedené v odstavci 1 stanoveny v příloze B.
Článek 8
1. Znalci Komise mohou, je-li to nezbytné z hlediska jednotného provádění této směrnice, provádět kontroly na místě. Za tímto účelem se mohou náhodným a nediskriminujícím způsobem ujistit, že příslušný úřad kontroluje dodržování této směrnice.
Komise uvědomí členské státy o výsledku provedených kontrol.
2. Kontroly uvedené v odstavci 1 se provádějí ve spolupráci s příslušným orgánem.
3. Členský stát, na jehož území se kontrola provádí, poskytne znalcům při plnění jejich úkolu veškerou nezbytnou pomoc.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 10.
Článek 9
V případě potřeby změní Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise přílohu A.
Přílohy B, C a D mohou být podle potřeby pozměněny postupem podle článku 10.
Článek 10
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému veterinárnímu výboru zřízenému rozhodnutím 68/361/EHS [6] (dále jen "výbor") jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku. Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme navrhovaná opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud navrhovaná opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, Komise neprodleně předloží Radě návrh opatření, která mají být přijata. Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců od předložení věci Radě, přijme navrhovaná opatření Komise s výjimkou případů, kdy se Rada proti zmíněným opatřením vysloví prostou většinou.
Článek 11
Nejpozději do 31. prosince 1999 předloží Komise Radě zprávu, v případě potřeby po konzultaci s Vědeckým veterinárním výborem, zohledňující zkušenosti nabyté při uplatňování této směrnice, jakož i vědecký i technologický vývoj, případně doplněnou o návrhy změn.
Rada o případných návrzích rozhodne kvalifikovanou většinou.
Článek 12
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. června 1997. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Od data uvedeného v odstavci 1 však členské státy mohou na svém území, při dodržování obecných pravidel Smlouvy, zachovat nebo používat přísnější ustanovení pro produkci než stanovuje tato směrnice. O příslušných opatřeních informují Komisi.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 13
Tato směrnice vstupuje dvacátý den po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 14
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 22. prosince 1995.
NEUVOSTON DIREKTIIVI 95/70/EY,
annettu 22 päivänä joulukuuta 1995,
yhteisön vähimmäistoimista simpukoiden tiettyjen sairauksien torjumiseksi
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
sekä katsoo, että
simpukat mainitaan perustamissopimuksen liitteessä II; niillä käytävä kauppa on tärkeä tulonlähde vesiviljelyalalla,
eläinten terveyttä koskevista edellytyksistä saatettaessa vesiviljeltyjä eläimiä ja tuotteita markkinoille 28 päivänä tammikuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/67/ETY (3) liitteessä A olevassa luettelossa II mainituilla simpukoiden sairauksilla on erittäin vakavia seurauksia simpukanviljelylle; kolmansissa maissa esiintyy samanlaisia seurauksia aiheuttavia tauteja, ja on tarpeen laatia luettelo niistä sekä antaa komissiolle mahdollisuus mukauttaa kyseistä luetteloa elinsairaustilanteen kehittymisen mukaan,
nämä sairaudet saattavat nopeasti levitä epidemioiksi, josta seurauksena on kuolevuutta ja häiriöitä, jotka ovat omiaan vähentämään huomattavasti simpukanviljelyn kannattavuutta,
on siis tarpeen vahvistaa toimenpiteet, jotka toteutetaan yhteisön tasolla tällaisista sairauksista ilmoitettaessa, jotta varmistettaisiin simpukanviljelyalan järkeistetty kehittäminen ja edistettäisiin eläinten terveyden suojelua yhteisössä,
jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille simpukoissa havaitut tavallisesta poikkeavat kuolevuustapaukset,
näissä tilanteissa on tarpeen toteuttaa toimia, joiden tarkoitus on estää sairauden leviäminen, erityisesti mitä tulee elävien simpukoiden toimittamiseen muualle alueilta tai tuotantolaitoksista, joissa sairautta esiintyy,
perusteellinen epidemiologinen tutkimus on välttämätön sen selvittämiseksi, mistä sairaus on lähtöisin ja miten sen leviäminen voidaan estää,
näiden sairauksien tehokkaaksi torjumiseksi niiden diagnosoiminen on yhtenäistettävä, ja se on suoritettava toimivaltaisten laboratorioiden vastuulla, joiden yhteensovittamisesta voi huolehtia yhteisön määräämä vertailulaboratorio,
tämän direktiivin yhtenäisen noudattamisen varmistamiseksi on tarpeen ottaa käyttöön yhteisön oma tarkastusmenettely,
yhteiset toimet sairauksien torjumiseksi ovat vähimmäisperusta tasalaatuisen eläinten terveyden tason varmistamiseksi, ja
komission tehtäväksi olisi annettava tarvittavien täytäntöönpanotoimenpiteiden antamisesta huolehtiminen,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Tässä direktiivissä määritellään yhteisön vähimmäistoimenpiteet tässä direktiivissä tarkoitettujen simpukoiden sairauksien torjumiseksi.
2 artikla
1. Tässä direktiivissä sovelletaan tarpeen mukaan direktiivin 91/67/ETY 2 artiklassa sekä direktiivin 91/492/ETY (4) 2 artiklassa esitettyjä määritelmiä.
2. Lisäksi tarkoitetaan havaitulla tavallisesta poikkeavalla kuolevuudella sellaista äkillistä kuolevuutta, joka koskee suunnilleen 15:tä prosenttia kannoista ja esiintyy lyhyenä ajanjaksona kahden tarkastuksen välisenä aikana (ja joka vahvistetaan 15 vuorokauden kuluessa). Hautomossa pidetään kuolevuutta tavallisesta poikkeavana, jos toukkia ei saada useiden yksilöiden perättäisten lisääntymissyklien aikana. Viljelylaitoksissa pidetään kuolevuutta tavallisesta poikkeavana silloin, kun useissa putkissa ilmenee äkillisesti suhteellisen korkeaa kuolevuutta.
3 artikla
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että kaikki simpukanviljelylaitokset
1) on virallisesti rekisteröity ja että rekisteri pidetään jatkuvasti ajan tasalla;
2) pitävät kirjaa
a) laitokseen tuoduista elävistä simpukoista, mukaan lukien niiden toimitusta, lukumäärää tai painoa, kokoa ja alkuperää koskevat tiedot,
b) simpukoista, jotka viedään laitoksesta pantavaksi takaisin veteen, mukaan lukien niiden lähetystä, lukumäärää tai painoa, kokoa ja toimituspaikkaa koskevat tiedot,
c) havaitusta tavallisesta poikkeavasta kuolevuudesta.
Tämä rekisteri täytyy antaa pyydettäessä viranomaisten käytettäväksi koska tahansa, ja se on pidettävä ajan tasalla sekä säilytettävä neljän vuoden ajan.
4 artikla
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että viljelylaitoksilla, niiden alueilla ja luonnontilaisilla simpukoiden keräysalueilla sovelletaan valvontaohjelmaa, jonka puitteissa otetaan näytteitä sen toteamiseksi, onko tavallisesta poikkeavaa kuolevuutta esiintynyt varmistamalla kantojen terveystilan seuraaminen.
Lisäksi viranomaiset voivat soveltaa tätä ohjelmaa puhdistuslaitoksiin ja varastoaltaisiin, joiden vedet lasketaan mereen.
Jos edellä mainittua ohjelmaa toteutettaessa todetaan tavallisesta poikkeavaa kuolevuutta tai jos virallinen laitos on esittänyt seikkoja, joiden perusteella voidaan epäillä sairauksien esiintyvän, on tarpeen
- laatia luettelo alueista, joilla tavataan direktiivin 91/67/ETY liitteen A luettelossa II mainittuja sairauksia, jollei näihin sairauksiin jo sovelleta kyseisen direktiivin mukaisesti hyväksyttyä ohjelmaa,
- laatia luettelo alueista, joilla on todettu liitteessä D mainittujen sairauksien esiintymiseen liittyvää tavallisesta poikkeavaa kuolevuutta, tai jos virallinen laitos on esittänyt seikkoja, joiden perusteella voidaan epäillä sairauksia esiintyvän,
- valvoa, leviävätkö ensimmäisessä ja toisessa luetelmakohdassa tarkoitetut sairaudet ja missä niitä esiintyy.
2. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamiseksi, erityisesti kohdassa 1 tarkoitetun ohjelman käyttöönotossa noudatettavat säännöt, etenkin ne, jotka koskevat tarkastusten taajuutta ja määräaikoja, yksityiskohtaisia näytteenottomääräyksiä (tilastollisesti edustavat määrät) ja diagnosointimenetelmiä, vahvistetaan 10 artiklasta säädettyä menettelyä noudattaen.
5 artikla
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että simpukanviljelijä tai kuka tahansa henkilö, joka on tehnyt seuraavassa esitettävät havainnot, ilmoittaa mahdollisimman nopeasti viralliselle laitokselle kaikki epäilyt 4 artiklassa tarkoitettujen sairauksien esiintymisestä samoin kuin aina, jos simpukoissa todetaan tavallisesta poikkeavaa kuolevuutta viljelylaitoksissa, niiden alueilla tai luonnontilaisten simpukoiden keräysalueilla sekä puhdistuslaitoksissa tai varastoaltaissa, joiden vedet lasketaan mereen.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa virallisen laitoksen on valvottava, että
a) otetaan näytteitä hyväksytyssä laboratoriossa tutkittavaksi;
b) edellä a alakohdassa tarkoitetun tutkimuksen tuloksia odotettaessa ei sairauden esiintymisestä epäillystä viljelylaitoksesta, sen alueelta tai luonnonvaraisten simpukoiden keräysalueelta eikä puhdistusaltaista tai varastoaltaista, joiden vedet lasketaan mereen, saa ilman viranomaisten lupaa päästää pois yhtään simpukkaa uudelleenistuttamista tai veteen panemista varten jossain muussa paikassa.
3. Jos 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetussa tutkimuksessa ei todeta patogeenisia eliöitä, 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetut rajoitukset poistetaan.
4. Jos 2 kohdassa tarkoitetussa tutkimuksessa todetaan sellaisen patogeenin olemassaolo, joka on peräisin todetusta tavallisuudesta poikkeavasta kuolevuudesta tai joka voi olla tällaisesta kuolevuudesta peräisin, tai 4 artiklassa tarkoitetusta sairaudesta peräisin oleva patogeenisen tekijän olemassaolo, viranomaisten on suoritettava epidemiologinen tutkimus mahdollisten kontaminaatiotapojen määrittämiseksi ja sen tarkistamiseksi, onko simpukoita päästetty viljelylaitoksesta, sen alueelta tai luonnonvaraisten simpukoiden keräysalueelta niiden uudelleenistuttamista tai veteen panemista varten jossain muussa paikassa, tavallisesta poikkeavan kuolevuuden toteamista edeltävänä ajanjaksona.
Jos epidemiologisessa tutkimuksessa todetaan, että tautia on päässyt yhteen tai useampaan viljelylaitokseen, niiden keräysalueille tai luonnonvaraisten simpukoiden keräysalueille erityisesti sen vuoksi, että simpukoita on kuljetettu laitoksista toisiin, sovelletaan edellä 2 kohdassa annettuja määräyksiä.
Viranomaiset voivat kuitenkin, poiketen siitä, mitä direktiivin 91/67/ETY 3 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetään, sallia omalla alueellaan elävien simpukoiden kuljettamisen muihin viljelylaitoksiin, niiden keräysalueille tai luonnonvaraisten simpukoiden keräysalueille, joissa esiintyy samaa tautia.
Tarvittaessa voidaan antaa asianmukaisia täydentäviä määräyksiä 10 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
5. Virallisen laitoksen on huolehditava siitä, että komissiolle ja muille jäsenvaltioille tiedotetaan välittömästi voimassa olevia yhteisön menettelyjä käyttäen todetusta patogeeneihin liittyvästä tavallisesta poikkeavasta kuolevuudesta, tilanteen analysoimiseksi ja sen hallitsemiseksi toteutetuista toimista sekä kuolevuuden syystä.
6 artikla
1. Näytteenotto ja laboratoriokokeet simpukoiden tavallisesta poikkeavan kuolevuuden syyn määrittämiseksi suoritetaan 10 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen määrätyillä menetelmillä.
2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että jokaisessa jäsenvaltiossa nimetään kansallinen vertailulaboratorio, jolla on sellaiset laitteet ja siten erikoiskoulutettu henkilökunta, että se kykenee tekemään 1 kohdassa tarkoitetut määritykset.
3. Poiketen siitä mitä 2 kohdassa säädetään, sellaiset jäsenvaltiot, joilla ei ole tällä alalla toimivaltaista kansallista laboratoriota, voivat käyttää jonkin toisen jäsenvaltion tällä alalla toimivaltaisen laboratorion palveluksia.
4. Liitteessä C on luettelo simpukoiden sairauksien kansallisista vertailulaboratorioista.
5. Kansallisten vertailulaboratorioiden on tehtävä yhteistyötä 7 artiklassa tarkoitetun yhteisön vertailulaboratorion kanssa.
7 artikla
1. Yhteisön vertailulaboratorio simpukoiden sairauksia varten ilmoitetaan liitteessä A.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun laboratorion tehtävät ja velvollisuudet ilmaistaan liitteessä B, tämän kuitenkaan rajoittamatta neuvoston 26 päivänä kesäkuuta 1990 tehdyn päätöksen 90/424/ETY (5) ja erityisesti sen 28 artiklan määräysten soveltamista.
8 artikla
1. Komission asiantuntijat voivat suorittaa tarkastuksia paikalla sikäli kuin se on tarpeen tämän direktiivin yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi. Tässä yhteydessä he voivat satunnaisotannalla ja tasapuolisesti selvittää, valvovatko toimivaltaiset viranomaiset tämän direktiivin vaatimusten noudattamista.
Komissio tiedottaa jäsenvaltioille tarkastusten tuloksista.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tarkastukset suoritetaan yhteistyössä toimivaltaisen viranomaisen kanssa.
3. Jäsenvaltion, jonka alueella tehdään tarkastus, on annettava kaikki tarvittava apu asiantuntijoille heidän tehtävässään.
4. Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan 10 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
9 artikla
Neuvosto päättää määräenemmistöllä komission ehdotuksesta liitteeseen A tarvittaessa tehtävistä muutoksista.
Liitteitä B, C ja D voidaan tarvittaessa muuttaa 10 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
10 artikla
1. Kun tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa viipymättä päätöksellä 68/361/ETY (6) perustetun pysyvän eläinlääkintäkomitean, jäljempänä `komitean`, käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä.
2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3. a) Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.
b) Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai jos lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun se on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteitä.
11 artikla
Pyydettyään ensin tarvittaessa lausunnon tieteelliseltä eläinlääkintäkomitealta komissio toimittaa neuvostolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1999 kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta saaduista kokemuksista sekä tekniikan ja tieteen kehityksestä siihen mahdollisesti liitettyine ehdotuksineen tämän direktiivin muuttamisesta.
Neuvosto päättää määräenemmistöllä näistä mahdollisista ehdotuksista.
12 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 1 päivään kesäkuuta 1997 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä tällainen viittaus. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin 1 kohdassa vahvistetusta päivämäärästä alkaen ja noudattaen perustamissopimuksen yleisiä määräyksiä pitää yllä tai määrätä tuotantonsa sovellettavaksi tiukempia määräyksiä kuin tässä direktiivissä säädetyt. Niiden on ilmoitettava komissiolle kaikista tällaisista toimenpiteistä.
3. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
13 artikla
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
14 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 22 päivänä joulukuuta 1995.