Nařízení Rady (EHS) č. 2075/92
ze dne 30. června 1992
o společné organizaci trhu se surovým tabákem
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 42 a 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že fungování a rozvoj společného trhu se zemědělskými produkty vyžadují současně vytvoření společné zemědělské politiky, která musí zahrnovat zejména společnou organizaci zemědělských trhů, jež může v závislosti na produktu nabývat různých forem;
vzhledem k tomu, že cílem společné zemědělské politiky je dosažení cílů stanovených v článku 39 Smlouvy, což znamená stabilizovat trhy v odvětví surového tabáku a zajistit odpovídající životní úroveň zemědělcům zabývajícím se touto produkcí; že těchto cílů lze dosáhnout přizpůsobením zdrojů potřebám, přičemž toto přizpůsobení spočívá především v politice jakosti;
vzhledem k tomu, že se současná situace na trhu s tabákem vyznačuje nerovnováhou mezi nabídkou a poptávkou a zachování pěstování tabáku tradičními producenty vyžaduje zásadní změnu dosud užívané úpravy Společenství; že tato změna spočívá ve zjednodušení mechanismů řízení trhu, v zajištění omezení produkce, která se přizpůsobí jak potřebám trhu a rozpočtovým požadavkům, tak zesílené kontrole, aby bylo zajištěno, že mechanismy řízení splní cíle společné organizace trhu;
vzhledem k tomu, že různé odrůdy tabáku lze dělit do skupin podle podobnosti technik pěstování a nákladů produkce a na základě označení užívaných v mezinárodním obchodě;
vzhledem k tomu, že hospodářská soutěž na trhu s tabákem vyžaduje podporu tradičních pěstitelů tabáku; že tato podpora má být založena na režimu prémií, který umožňuje odbyt tabáku ve Společenství;
vzhledem k tomu, že účinnou správu režimu prémií lze zaručit smlouvami o pěstování mezi pěstitelem tabáku a prvním zpracovatelem, které zaručují pěstitelům tabáku jistý odbyt a zpracovatelům pravidelné zásobování; že zpracovatel zaplatí producentovi tabáku v okamžiku dodání tabáku, který je předmětem smlouvy a který odpovídá požadavkům na jakost, částku ve výši prémie, a tímto je zajištěna podpora pěstitelů tabáku a usnadněna správa režimu prémií;
vzhledem k tomu, že za účelem omezení produkce tabáku ve Společenství a utlumení pěstování odrůd, které jdou špatně na odbyt, je nutné stanovit obecné a maximální zaručené prahové množství pro Společenství a každoročně stanovit zvláštní zaručená prahová množství pro jednotlivé skupiny odrůd;
vzhledem k tomu, že za účelem dodržování zaručených prahových množství je nutné na omezenou dobu zavést režim zpracovatelských kvót; že přísluší členským státům, aby v rámci stanovených zaručených prahových množství přechodně rozdělily zpracovatelské kvóty mezi zúčastněné zpracovatele, neboť je za tímto účelem nutné zavést odpovídající předpisy Společenství, které na základě v minulosti zpracovaných množství a bez ohledu na nepravidelnou produkci zaručují spravedlivé rozdělení zpracovatelských kvót; že budou učiněna potřebná opatření, která za uspokojivých podmínek umožní pozdější rozdělení zpracovatelských kvót producentům; že členské státy disponující potřebnými údaji budou moci producentům přidělit kvóty na základě výsledků dosažených v minulosti;
vzhledem k tomu, že první zpracovatel nesmí uzavřít smlouvu o pěstování na množství, které překračuje jemu přidělenou zpracovatelskou kvótu; že je v důsledku toho vyplácení prémie omezeno pouze na množství, které odpovídá zpracovatelské kvótě;
vzhledem k tomu, že je vhodné do roku 1997 omezit režim prémií a režim řízení produkce, aby tyto režimy mohly být na základě dříve získaných zkušeností přezkoumány a případně upraveny pro následující období;
vzhledem k tomu, že k ozdravení trhu s tabákem a ke zlepšení jakosti produkce mohou přispět různá usměrnění produkce; zejména že zvláštní podpora umožní seskupením producentů zlepšit organizaci a usměrnění produkce; že výzkumný program financovaný srážkou z prémie umožní lépe nasměrovat produkci tabáku, aby v oblasti veřejného zdraví odpovídala požadavkům Společenství, a že pro producenty odrůd Mavra, Tsebelia, Forchheimer Havanna IIc a hybridů tabáku Geudertheimer, které jsou pro hospodářství určitých oblastí Společenství velmi důležité, je nezbytný program přeměny;
vzhledem k tomu, že vytvoření jednotného trhu Společenství vyžaduje zavedení jednotného obchodního režimu na vnějších hranicích Společenství;
vzhledem k tomu, že je možné upustit od jakéhokoli množstevního omezení na vnějších hranicích Společenství; že však nelze ponechat trh Společenství v mimořádných situacích bez ochrany proti narušením trhu, která v důsledku toho mohou nastat, je vhodné umožnit Společenství okamžitě přijmout veškerá nezbytná opatření;
vzhledem k tomu, že si nepředvídaný vývoj trhu může vyžádat zvláštní opatření na podporu trhu, o kterých rozhodne Komise;
vzhledem k tomu, že poskytováním určitých podpor by mohlo být ohroženo vytvoření jednotného trhu; že by se proto ustanovení Smlouvy, která umožňují posoudit podpory poskytované členskými státy a zakazují podpory, které jsou neslučitelné se společným trhem, měla vztahovat i na odvětví tabáku;
vzhledem k tomu, že výdaje členských států v důsledku povinností vyplývajících z tohoto nařízení hradí Společenství v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [4];
vzhledem k tomu, že na základě dosavadních zkušeností je nutné zesílit kontroly v odvětví tabáku; že by určité kontrolní pravomoci mohl případně získat nezávislý kontrolní subjekt, aby byly zohledněny zvláštní požadavky trhu s tabákem;
vzhledem k tomu, že společná organizace trhu se surovým tabákem by měla současně a vhodným způsobem zohledňovat cíle stanovené v článcích 39 a 110 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že přechod od úpravy, která byla zavedena nařízením Rady (EHS) č. 727/70 ze dne 21. dubna 1970 o společné organizaci trhu se surovým tabákem [5], k úpravě stanovené tímto nařízením se musí uskutečnit za nejlepších možných podmínek; že je za tímto účelem nutné zavést přechodná opatření; že nová úprava bude plně použitelná až od sklizně 1993,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Společná organizace trhu se surovým tabákem zahrnuje:
- režim prémií,
- opatření pro usměrnění a omezení produkce,
- režim obchodu se třetími zeměmi.
Organizace společného trhu upravuje surový nebo nezpracovaný tabák a tabákový odpad kódu KN 2401.
Článek 2
Odrůdy surového tabáku se třídí do těchto skupin:
a) flue-cured:
tabák sušený teplým vzduchem v sušárnách za přísné kontroly proudění, teploty a vlhkosti vzduchu;
b) light air-cured:
tabák sušený vzduchem v krytých sušárnách, neponechaný k fermentování;
c) dark air-cured:
tabák sušený vzduchem v krytých sušárnách, před uvedením na trh přirozeně fermentovaný;
d) sun-cured:
tabák sušený na slunci;
e) fire-cured:
tabák sušený ohněm;
f) Basma (sun-cured);
g) Katerini (sun-cured);
h) klasický Kaba-Koulak (sun-cured) a podobné odrůdy.
Odrůdy každé skupiny jsou uvedeny v příloze.
HLAVA I
Režim prémií
Článek 3
1. Od sklizně 1993 do sklizně 1997 se zavádí režim prémií, který vyplácí pro odrůdy tabáku dané skupiny vždy jednotnou částku.
2. Na odrůdy tabáku flue-cured, light air-cured a dark air-cured pěstované v Belgii, Německu a Francii se poskytuje dodatečná částka. Tato částka se rovná 50 % rozdílu mezi prémií poskytovanou na tento tabák podle odstavce 1 a prémií na sklizeň 1992.
3. Tato prémie má jednak v rámci produkce odpovídající potřebě trhu podpořit příjmy producenta a jednak umožnit odbyt tabáku produkovaného ve Společenství.
Článek 4
1. Rada hlasovacím postupem podle čl. 43 odst. 2 Smlouvy stanoví výši prémie a doplňkových částek pro každou sklizeň tabáku, přičemž zohlední minulé a předpokládané možnosti odbytu různých druhů tabáku na trhu Společenství a na světovém trhu za běžných podmínek hospodářské soutěže.
2. Prémie je stanovena:
a) na kilogram tabákových listů, které nebyly podrobeny prvnímu zpracování a obalové úpravě;
b) pro každou skupinu surového tabáku.
Článek 5
Poskytnutí prémie je vázáno zejména na tyto podmínky:
a) tabák musí pocházet z pěstitelské oblasti, která je stanovena pro každou odrůdu;
b) musí být splněny požadavky na jakost;
c) na základě smlouvy o pěstování musí producent dodat tabákové listy prvnímu zpracovateli.
Článek 6
1. Smlouva o pěstování musí obsahovat alespoň:
- závazek prvního zpracovatele, že při dodání zaplatí pěstiteli tabáku vedle kupní ceny i částku ve výši prémie za smluvně stanovené a skutečně dodané množství tabáku,
- závazek pěstitele tabáku, že dodá prvnímu zpracovateli surový tabák, který splňuje požadavky na jakost.
2. Příslušný subjekt vyplatí prvnímu zpracovateli prémii na základě předloženého dokladu o dodání tabáku pěstitelem a o zaplacení částky uvedeném v odstavci 1.
Článek 7
Prováděcí pravidla k této hlavě se stanoví postupem podle článku 23.
Mohou zahrnovat zejména:
- vymezení pěstitelských oblastí pro jednotlivé odrůdy tabáku,
- požadavky na jakost dodaného tabáku,
- doplňující body smlouvy o pěstování a nejzazší termín pro její uzavření,
- případný požadavek jistoty, kterou musí složit první zpracovatel při žádosti o zálohu, jakož i podmínky pro její složení a uvolnění,
- zvláštní podmínky pro poskytování prémie, jestliže je smlouva o pěstování uzavřena se seskupením producentů,
- opatření, která je nutné přijmout, jestliže pěstitel tabáku nebo první zpracovatel neplní své smluvní závazky.
HLAVA II
Režim řízení produkce
Článek 8
Pro Společenství je stanoveno obecné maximální zaručené prahové množství ve výši 350000 tun surových tabákových listů na jednu sklizeň. Pro rok 1993 však platí zaručené prahové množství ve výši 370000 tun.
V rámci tohoto zaručeného prahového množství Rada každoročně stanoví hlasovacím postupem podle čl. 43 odst. 2 Smlouvy zvláštní zaručená prahová množství pro jednotlivé skupiny odrůd, přičemž zohlední zejména poměry na trhu a sociálně-ekonomické a agronomické podmínky příslušných pěstitelských oblastí.
Článek 9
1. Za účelem dodržování zaručených prahových množství se pro sklizně 1993 až 1997 zavádí režim zpracovatelských kvót.
2. Rada hlasovacím postupem podle čl. 43 odst. 2 Smlouvy rozděluje mezi producentské členské státy při každé sklizni referenční množství, která jsou k dispozici pro jednotlivé skupiny odrůd.
3. Na základě množství stanovených podle odstavce 2 a aniž je dotčeno uplatňování odstavce 5, rozdělí členské státy přechodně zpracovatelské kvóty pro sklizně 1993 a 1994 rovnoměrně mezi první zpracovatele podle průměru množství jednotlivých skupin odrůd, která byla v posledních třech letech před rokem poslední sklizně dodána ke zpracování. Produkce z roku 1992 a dodávky z této sklizně se však nezohledňují. Toto rozdělení neovlivní způsoby rozdělení zpracovatelských kvót pro následující sklizně.
První zpracovatelé, kteří zahájili svoji činnost po začátku referenčního období, obdrží poměrné množství vzhledem k průměru množství, jež jim bylo během jejich činnosti dodáno ke zpracování.
Pro první zpracovatele, kteří zahájili svoji činnost během sklizňového roku či během roku předchozího, vyčlení členské státy 2 % celkových množství, která mají k dispozici pro jednotlivé skupiny odrůd. V rámci této procentní sazby obdrží zpracovatelé množství odpovídající nejvýše 70 % jejich zpracovatelské kapacity, pokud ovšem dostatečně zaručí účinnost a trvalost jejich činnosti.
4. Členské státy mohou přímo rozdělit kvóty producentům, pokud mají k dispozici přesné údaje o jejich produkci během tří let před rokem poslední sklizně a pokud tyto údaje uvádějí množství a odrůdy dodané zpracovateli.
5. Při rozdělování zpracovatelských kvót podle odstavců 3 a 4 se při výpočtu referenční produkce nebere ohled na množství surového tabáku, která přesáhla maximální zaručené prahové množství podle nařízení (EHS) č. 727/70.
Případně se zohledňuje produkce pouze v rámci kvóty, která byla během příslušných let přidělena.
Článek 10
První zpracovatel nesmí uzavírat smlouvy o pěstování a nesmí mu být poskytnuta prémie na množství, která přesahují kvótu přidělenou jemu nebo producentovi.
Článek 11
Prováděcí pravidla k této hlavě se stanoví postupem podle článku 23. Zahrnují zejména změny v rozdělování kvót producentům uvedených v čl. 9 odst. 5 a předběžné podmínky vlivu kvót na producenty, především vzhledem k jejich předchozí situaci.
HLAVA III
Opatření pro usměrnění produkce
Článek 12
1. Za účelem soustředění nabídky a jejího přizpůsobení požadavkům trhu na jakost se poskytuje zvláštní podpora ve výši 10 % prémie, jestliže mezi prvním zpracovatelem a uznávaným seskupením producentů je uzavřena smlouva o pěstování a smluvené dodávky pokryjí celkovou produkci daného seskupení.
2. Zvláštní podpora je vyplácena seskupení producentů za účelem zlepšení organizace a usměrnění produkce.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku stanoví Komise postupem podle článku 23. Tato pravidla zahrnují:
- určení seskupení producentů, které má nárok na zvláštní podporu,
- podmínky uznávání seskupení producentů,
- pravidla využití zvláštní podpory.
Článek 13
1. Zakládá se Fond Společenství pro výzkum a informace v odvětví tabáku. Tento fond je financován srážkou odpovídající nejvýše 1 % prémie v okamžiku platby.
2. Tento fond financuje a koordinuje výzkumné a informační programy, které zkoumají škodlivé vlivy tabáku i vhodná preventivní a léčebná opatření a usměrňují produkci Společenství k co nejméně škodlivým odrůdám tabáku.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 23.
Článek 14
Komise přijme postupem podle článku 23 tříletý program přeměny, který bude usilovat o přeměnu odrůd Mavra, Tsebelia, Forchheimer Havanna IIc a hybridů tabáku Geudertheimer na odrůdy, které se lépe prosadí na trhu, nebo na jiné zemědělské produkty. Program bude zahájen se sklizní 1993. Může zahrnovat zvláštní opatření, která vyrovnají případné ztráty z příjmů způsobené touto přeměnou.
HLAVA IV
Obchod se třetími zeměmi
Článek 15
Pokud toto nařízení nestanoví jinak nebo pokud Komise nepřijme postupem podle článku 23 žádnou odchylku, je v obchodu se třetími zeměmi zakázáno:
a) vybírání jakýchkoli poplatků s účinkem rovnocenným clu;
b) uplatňování jakýchkoli množstevních omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem.
Článek 16
1. Pokud je v důsledku dovozu nebo vývozu trh Společenství s jedním nebo více produkty uvedenými v článku 1 vážně narušen nebo hrozí-li, že bude vážně narušen, a tím budou ohroženy cíle stanovené v článku 39 Smlouvy, mohou být pro obchod se třetími zeměmi přijímána vhodná opatření po dobu, po kterou toto narušení nebo jeho hrozba trvá.
2. Pokud nastane situace uvedená v odstavci 1, rozhodne Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu o nezbytných opatřeních, která jsou sdělena členským státům a která jsou okamžitě použitelná. Pokud členský stát předloží Komisi žádost, Komise o ní rozhodne do 24 hodin od jejího obdržení.
3. Opatření, o kterém rozhodne Komise, může kterýkoli členský stát do tří pracovních dnů ode dne jeho sdělení předložit Radě k přezkoumání. Rada se sejde neprodleně. Kvalifikovanou většinou může dotyčné opatření změnit nebo zrušit.
HLAVA V
Obecná a přechodná ustanovení
Článek 17
Za účelem zvládnutí nepředvídaných situací na trhu mohou být postupem podle článku 23 přijata mimořádná opatření na podporu trhu. Tato opatření mohou mít rozsah a dobu trvání pouze nezbytně nutnou pro podporu trhu.
Článek 18
Pokud toto nařízení nestanoví jinak, použijí se na produkci produktů uvedených v článku 1 a obchod s těmito produkty články 92, 93 a 94 Smlouvy.
Článek 19
Výdaje vzniklé na základě hlavy I a III jsou považovány za výdaje ve smyslu čl. 1 odst. 2 nařízení (EHS) č. 729/70.
Článek 20
1. Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření, aby zaručily dodržování ustanovení Společenství v odvětví surového tabáku. Za tímto účelem oznámí Komisi do šesti měsíců po přijetí tohoto nařízení, která praktická správní a kontrolní opatření hodlají přijmout. Do tří měsíců po tomto oznámení Komise tato opatření schválí nebo požádá o nutné úpravy. Úpravy musí členský stát provést v co nejkratší době. Každou změnu vnitrostátních opatření sdělí členský stát bez odkladu Komisi a změna je Komisí přezkoumána podle stejných pravidel.
2. Každý producentský členský stát zřídí v souladu se svým právním řádem zvláštní subjekt, jehož úkolem jsou kontroly v rámci režimu Společenství v odvětví tabáku. Členské státy, jejichž zaručené prahové množství podle čl. 9 odst. 2 je menší než 45000 tun, nemusí takový subjekt zřizovat.
3. Tento subjekt má plnou správní autonomii. Příslušný členský stát ho vybaví nezbytnými pravomocemi, jež jsou nutné k plnění svěřených úkolů.
Personál tvoří zaměstnanci, jejichž počet a vzdělání jsou dostačující k plnění výše zmíněných úkolů.
4. Před začátkem každého hospodářského roku sestaví příslušný členský stát na návrh daného subjektu předběžný rozpočet a pracovní harmonogram, jejichž cílem je zajištění řádného uplatňování režimu prémií, a zašle je Komisi. Komise může požádat členský stát, aniž je dotčena jeho odpovědnost, o provedení jakýchkoli změn v předběžném rozpočtovém a pracovním harmonogramu, které považuje za vhodné.
Zástupci Komise mohou kdykoli sledovat práci kontrolního subjektu.
Kontrolní subjekt pravidelně předává členskému státu a Komisi zprávy o své činnosti. V těchto zprávách musí být uvedeny všechny problémy, které se vyskytly, a případné návrhy na zlepšení režimu kontrol.
5. Skutečné výdaje kontrolního subjektu jsou z 50 % kryty z celkového rozpočtu Evropských společenství, zbytek je financován příslušným členským státem.
6. O každoroční částce představující skutečné výdaje uvedené v odstavci 5 rozhoduje Komise na základě údajů předložených příslušným členským státem. Částka je poskytnuta poté, co Komise dojde k závěru, že příslušný kontrolní subjekt byl zřízen a plní své úkoly. Aby se usnadnilo zřízení a činnost kontrolního subjektu, může být daná částka v průběhu roku vyplácena předem ve splátkách v souladu s ročním rozpočtem kontrolního subjektu, který je sestavován po dohodě se členským státem a Komisí vždy před koncem října následujícího roku.
7. Členské státy přijmou potřebná opatření, aby kontrolní zaměstnanci jmenovaní podle odstavců 2 až 4:
- měli přístup do producentských, zpracovatelských a prodejních zařízení,
- mohli se seznámit s účetními daty a ostatními doklady nezbytnými pro kontrolu a mohli si zhotovit opisy nebo výpisy,
- mohli žádat o potřebné informace.
8. Komise stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku postupem podle článku 23.
Článek 21
Členské státy a Komise si navzájem sdělují údaje nezbytné pro provádění tohoto nařízení. Pravidla pro sdělování a šíření těchto údajů se stanoví postupem podle článku 23.
Článek 22
Zřizuje se Řídící výbor pro tabák (dále jen "výbor") složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Článek 23
1. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, které má Rada přijímat na návrh Komise. Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku. Předseda nehlasuje.
2. Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná. Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě. V tomto případě může Komise nejvýše o jeden měsíc ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla.
3. Rada může kvalifikovanou většinou přijmout ve lhůtě stanovené v předchozím odstavci odlišné rozhodnutí.
Článek 24
Výbor se může zabývat jakoukoli jinou otázku, kterou mu k posouzení předloží jeho předseda buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
Článek 25
Toto nařízení musí být používáno tak, aby byly současně a vhodným způsobem zohledněny cíle stanovené v článcích 39 a 110 Smlouvy.
Článek 26
Do 1. dubna 1996 předloží Komise Radě návrh na režimy uvedené v hlavách I a II a použitelné od sklizně 1998. Rada rozhodne o tomto návrhu hlasovacím postupem podle čl. 43 odst. 2 Smlouvy.
Článek 27
Pokud by byla nutná přechodná opatření pro usnadnění přechodu od režimu zavedeného nařízením (EHS) č. 727/70 k režimu podle tohoto nařízení, přijímají se tato opatření postupem podle článku 23.
Článek 28
Nařízení (EHS) č. 727/70 se zrušuje s účinností od sklizně 1993.
Článek 29
Toto nařízení se použije od sklizně 1993.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 30. června 1992.
NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 2075/92,
annettu 30 päivänä kesäkuuta 1992,
raakatupakka-alan yhteisestä markkinajärjestelystä
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 42 ja 43 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),
sekä katsoo, että
maataloustuotteiden yhteismarkkinoiden toimintaan ja kehitykseen on liityttävä yhteisen maatalouspolitiikan toteuttaminen ja siihen olisi erityisesti sisällyttävä maatalouden yhteinen markkinajärjestely, jonka muoto voi vaihdella tuotteiden mukaan,
yhteinen maatalouspolitiikka tähtää perustamissopimuksen 39 artiklan tavoitteiden saavuttamiseen, ja erityisesti raakatupakka-alalla markkinoiden vakauttamiseen ja asianomaisen maatalousväestön kohtuullisen elintason turvaamiseen; mainitut tavoitteet voidaan saavuttaa mukauttamalla raaka-aineet tarpeisiin, mikä perustuu erityisesti laatua korostavaan politiikkaan,
tupakkamarkkinoiden tämänhetkinen tilanne, jolle on ominaista kysynnän ja tarjonnan välinen epätasapaino, edellyttää yhteisön kyseisten markkinoiden säätelyä tähän asti ohjanneen järjestelmän tuntuvaa muuttamista siten, että perinteisten tuottajien harjoittama tupakanviljely silti säilytetään; muuttaminen merkitsee markkinoiden hallintajärjestelmien yksinkertaistamista ja samanaikaisesti sekä markkinoiden tarpeisiin ja taloudellisiin vaatimuksiin että valvontakeinojen vahvistamiseen sopeutetun tuotannon rajoittamista koskevan järjestelmän toteuttamista, jotta voidaan varmistaa, että hallintajärjestelmien avulla saavutetaan kaikki yhteisen markkinajärjestelyn tavoitteet,
eri tupakkalajikkeet voidaan luokitella ryhmiin viljelyteknisten yhtäläisyyksiensä ja tuotantokustannustensa perusteella ottaen huomioon kansainvälisessä kaupassa käytetyt nimitykset,
kilpailutilanne tupakkamarkkinoilla edellyttää perinteisten tupakantuottajien tukemista, ja kyseisen tuen olisi perustuttava sellaiseen palkkiojärjestelmään, joka mahdollistaa tupakan menekin yhteisössä,
palkkiojärjestelmän tehokas hallinta voidaan varmistaa viljelijän ja ensimmäisen jalostusasteen yrityksen välisillä viljelysopimuksilla, jotka takaavat samalla kertaa sekä vakaan menekin viljelijöille että säännölliset toimitukset jalostusyritykselle; kun jalostusyritys maksaa tuottajalle palkkion suuruisen summan sopimuksen kohteena olevan ja laatuvaatimukset täyttävän tupakan toimitushetkellä, tuetaan toisaalta tupakanviljelijöitä ja toisaalta helpotetaan palkkiojärjestelmän hallintaa,
yhteisön tupakantuotannon rajoittamiseksi ja tuotannon hillitsemiseksi sellaisten lajikkeiden osalta, joilla on menekkivaikeuksia, olisi määritettävä yleinen enimmäistakuukynnys yhteisössä ja jaettava tuotanto vuosittain erityisten takuukynnysten mukaan kunkin lajikeryhmän osalta,
takuukynnysten noudattamisen varmistamiseksi olisi otettava käyttöön rajoitetuksi ajanjaksoksi jalostuskiintiöjärjestelmä; jäsenvaltioiden on jaettava siirtymäkauden ajan vahvistettujen takuukynnysten puitteissa jalostuskiintiöt asianosaisten laitosten kesken, ottaen huomioon, että yhteisön tätä tarkoitusta varten käyttöön ottamilla säännöillä pyritään varmistamaan oikeudenmukainen jakaminen aiemmin jalostettujen määrien perusteella siten, että todettuja poikkeavia tuotantolukuja ei kuitenkaan huomioida; on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta kiintiöt voidaan myöhemmin jakaa tuottajille hyväksyttävin ehdoin; jäsenvaltioilla on oltava käytettävissään riittävät tiedot, jotta ne voivat jakaa kiintiöt tuottajille aiemmin saatujen tulosten perusteella,
ensimmäisen jalostusasteen yritys ei missään tapauksessa saa solmia viljelysopimusta, joka ylittää sille myönnetyn kiintiön; tämän vuoksi palkkion enimmäismäärä on rajoitettava jalostuskiintiötä vastaavaan määrään,
palkkio- ja tuotannon rajoittamisjärjestelmät olisi aluksi ulotettava vuoteen 1997, jotta kyseisiä järjestelmiä voidaan tarkastella uudelleen saadun kokemuksen perusteella ja tehdä niihin tarvittaessa mukautuksia myöhempiä ajanjaksoja varten,
tupakkamarkkinoiden tervehdyttämistä ja tuotannon parantamista voidaan edistää erilaisilla tuotannonohjaustoimenpiteillä; erityisesti tuottajaryhmittymät voivat erityistuen avulla parantaa tuotannon järjestämistä ja ohjausta; lisäksi palkkiosta pidätettävällä summalla rahoitettavan tutkimusohjelman avulla voidaan ohjata tupakantuotantoa vastaamaan paremmin kansanterveyteen liittyviä yhteisön vaatimuksia, ja lajikkeiden Mavra, Tsebelia, Forchheimer, Havanna IIc sekä Geudertheimer-hybridien viljelyn tärkeä asema yhteisön tiettyjen alueiden taloudessa edellyttää tuotantosuunnan muutosohjelman toteuttamista kyseisten lajikkeiden tuottajien osalta,
yhtenäismarkkinoiden toteuttaminen edellyttää yhteisen kauppajärjestelmän toteuttamista yhteisön ulkorajoilla,
määrällisistä rajoituksista yhteisön ulkorajoilla voidaan luopua; yhteisön olisi kuitenkin sallittava toteuttaa nopeasti kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta yhteisön markkinat eivät jäisi vaille suojaa poikkeuksellisten tilanteiden mahdollisesti aiheuttamia häiriöitä vastaan,
ennalta aavistamattomat markkinaolosuhteet saattavat myös tehdä tarpeellisiksi poikkeukselliset markkinatukitoimenpiteet, joista päättää komissio,
tiettyjen tukien myöntäminen saattaisi vaarantaa yhtenäismarkkinoiden toteuttamisen; tämän vuoksi tupakka-alalla olisi sovellettava niitä perustamissopimuksen määräyksiä, jotka mahdollistavat jäsenvaltioiden myöntämien tukien arvioimisen ja yhteismarkkinoiden kanssa ristiriidassa olevien tukien kieltämisen,
olisi säädettävä yhteisön taloudellisesta vastuusta niiden kustannusten osalta, jotka aiheutuvat jäsenvaltioille tämän asetuksen soveltamiseen liittyvistä velvoitteista yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21 päivänä huhtikuuta 1970 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 729/70(4) mukaisesti,
saatu kokemus on osoittanut, että valvonnan vahvistaminen tupakka-alalla on välttämätöntä; tarvittaessa tietyt valvontavaltuudet voitaisiin myöntää itsenäiselle valvontatoimielimelle kyseisten markkinoiden erityisvaatimusten huomioon ottamiseksi,
tupakka-alan yhteisessä markkinajärjestelyssä olisi otettava huomioon samanaikaisesti ja soveltuvalla tavalla perustamissopimuksen 39 ja 110 artiklassa määrätyt tavoitteet, ja
siirtymisen raakatupakka-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 21 päivänä huhtikuuta 1970 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 727/70(5) käyttöön otetusta järjestelmästä tässä asetuksessa säädettyyn järjestelmään tulee tapahtua mahdollisimman hyvissä olosuhteissa; tämän vuoksi siirtymäkauden toimenpiteet saattavat osoittautua välttämättömiksi; sen lisäksi uutta järjestelmää olisi sovellettava täydellisenä vasta vuoden 1993 sadosta alkaen,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Raakatupakka-alan yhteinen markkinajärjestely sisältää säännöt, jotka koskevat:
- palkkiojärjestelmää,
- tuotannon ohjaus- ja rajoittamistoimenpiteitä,
- kolmansien maiden kanssa käytävää kauppaa koskevaa järjestelmää.
Se koskee CN-koodiin 2401 kuuluvia valmistamatonta tupakkaa ja tupakanjätteitä.
2 artikla
Raakatupakkalajikkeet luokitellaan seuraaviin ryhmiin:
a) Flue cured:
riihikuivattu tupakka; ilman kiertoa, lämpötilaa ja ilman kosteuspitoisuutta valvotaan kuivauksen aikana;
b) Light air cured:
suojakatoksen alla ilmakuivattu tupakka, jota ei fermentoida;
c) Dark air cured:
suojakatoksen alla ilmakuivattu tupakka, jossa sallitaan luonnollinen fermentoituminen ennen markkinoille saattamista;
d) Sun cured:
aurinkokuivattu tupakka;
e) Fire cured:
savustamalla kuivattu tupakka;
f) Basma (sun cured);
g) Katerini (sun cured);
h) Perinteinen Kaba Koulak ja vastaavanlaiset lajikkeet (sun cured).
Eri ryhmiin kuuluvat lajikkeet on lueteltu liitteessä.
I OSASTO Palkkiojärjestelmä
3 artikla
1 Vuoden 1993 sadosta alkaen otetaan käyttöön palkkiojärjestelmä, jota sovelletaan vuoden 1997 satoon saakka ja jossa palkkion suuruus on yhtenäinen kaikille samaan ryhmään kuuluville tupakkalajikkeille.
2 Belgiassa, Saksassa ja Ranskassa viljeltäville flue cured, light air cured ja dark air cured -tupakkalajikkeille myönnetään kuitenkin lisätukea. Sen suuruus on 50 prosenttia kyseisille tupakkalajikkeille 1 kohdan mukaisesti myönnetyn palkkion ja vuoden 1992 satoon sovelletun palkkion välisestä erotuksesta.
3 Kyseisen palkkion tarkoituksena on viljelijän tulojen tukeminen markkinoiden tarpeita vastaavan tuotannon puitteissa ja yhteisössä tuotetun tupakan menekin varmistaminen.
4 artikla
1 Neuvosto vahvistaa perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen satovuosittain palkkion ja lisätuen suuruuden ottaen huomioon erityisesti eri tupakoiden tähänastiset ja ennustetut menekkimahdollisuudet tavallisissa kilpailuolosuhteissa yhteisön markkinoilla ja maailmanmarkkinoilla.
2 Tuen suuruus vahvistetaan:
a) kilogrammalle tupakanlehtiä, joille ei ole suoritettu esijalostus- tai käsittelytoimenpiteitä;
b) kullekin raakatupakkaryhmälle.
5 artikla
Palkkion myöntämistä koskevat erityisesti seuraavat edellytykset:
a) tupakan on oltava lähtöisin kullekin lajikkeelle määritetyltä tuotantoalueelta;
b) laatuvaatimuksia on noudatettava;
c) tuottaja toimittaa tupakanlehdet ensimmäisen jalostusasteen yritykselle viljelysopimuksen perusteella.
6 artikla
1 Viljelysopimus sisältää vähintään, että:
- ensimmäisen jalostusasteen yritys sitoutuu maksamaan viljelijälle toimitushetkellä ostohinnan lisäksi palkkion suuruisen summan sopimuksen kohteena olevasta ja todella toimitetusta määrästä,
- viljelijä sitoutuu toimittamaan esijalostuslaitokselle laatuvaatimusten mukaista raakatupakkaa.
2 Toimivaltainen toimielin korvaa palkkiosumman ensimmäisen jalostusasteen yritykselle sen jälkeen, kun sille on esitetty tositteet viljelijän tupakkatoimituksesta ja 1 kohdassa tarkoitetun summan maksamisesta.
7 artikla
Yksityiskohtaiset säännöt tämän osaston soveltamisesta annetaan 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Niihin sisältyy erityisesti:
- tuotantoalueiden rajaaminen kaikille lajikkeille,
- toimitettua tupakkaa koskevat laatuvaatimukset,
- muut viljelysopimukseen liittyvät ehdot ja sopimuksen viimeinen solmimispäivä,
- mahdollisesti vaadittava takuu, joka ensimmäisen jalostusasteen yrityksen on annettava siinä tapauksessa, että pyydetään ennakkomaksua, sekä kyseisen takuun antamiseen ja vapauttamiseen liittyvät ehdot,
- palkkion myöntämiseen liittyvät erityisehdot siinä tapauksessa, että sopimus solmitaan tuottajaryhmittymän kanssa,
- toimenpiteet, jotka on toteutettava siinä tapauksessa, että viljelijä tai ensimmäisen jalostusasteen yritys ei täytä sopimusvelvoitteitaan.
II OSASTO Tuotannon rajoittamista koskeva järjestelmä
8 artikla
Yhteisölle vahvistetaan yleinen enimmäistakuukynnys, jonka suuruus on 350 000 tonnia raakatupakkaa lehtinä satovuotta kohti. Vuoden 1993 sadolle kyseinen kynnys on kuitenkin vahvistettu 370 000 tonniksi.
Tämän takuukynnyksen puitteissa neuvosto vahvistaa vuosittain perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen erityiset takuukynnykset kullekin lajikeryhmälle ottaen huomioon erityisesti kyseisten tuotantoalueiden markkinaolosuhteet ja yhteiskunnallis-taloudelliset ja maataloudelliset olosuhteet.
9 artikla
1 Takuukynnysten noudattamisen varmistamiseksi satovuosille 1993 1997 otetaan käyttöön jalostuskiintiöjärjestelmä.
2 Neuvosto jakaa satovuosittain perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen tuottajajäsenvaltioiden kesken kunkin lajikeryhmän käytettävissä olevat määrät.
3 Edellä olevan 2 kohdan mukaisesti vahvistettujen määrien perusteella ja tämän kuitenkaan rajoittamatta 5 kohdan soveltamista jäsenvaltiot jakavat siirtymäkauden aikana satovuosien 1993 ja 1994 jalostuskiintiöt ensimmäisen jalostusasteen yritysten kesken suhteessa viimeistä satovuotta edeltävien kolmen vuoden aikana jalostukseen toimitettujen määrien keskiarvoon lajikeryhmittäin. Vuoden 1992 tuotantoa ja kyseiseltä satovuodelta peräisin olevia toimituksia ei kuitenkaan oteta huomioon. Tämä jakaminen ei vaikuta yksityiskohtaisiin sääntöihin jalostuskiintiöiden jakamisesta seuraavina satovuosina.
Ensimmäisen jalostusasteen yrityksille, jotka ovat aloittaneet toimintansa vertailuajanjakson alkamisen jälkeen, myönnetään ohjemäärä suhteessa niiden määrien keskiarvoon, jotka ne ovat toimintansa aikana toimittaneet jalostukseen.
Niitä ensimmäisen jalostusasteen yrityksiä varten, jotka ovat aloittaneet toimintansa satovuoden tai sitä edeltäneen vuoden aikana, jäsenvaltiot varaavat kaksi prosenttia lajikeryhmittäin käytettävissään olevista kokonaismääristä. Tämän prosenttiosuuden puitteissa kyseiset yritykset saavat kiintiökseen määrän, joka on enintään 70 prosenttia niiden jalostuskapasiteetista, sillä edellytyksellä, että ne esittävät riittävät takeet toimintansa tehokkuudesta ja jatkuvuudesta.
4 Jäsenvaltiot voivat kuitenkin jakaa kiintiöt suoraan tuottajille, jos niillä on käytettävissään kaikkien viljelijöiden tuotannosta kolmen viimeistä satovuotta edeltävän satovuoden ajalta tarvittavat täsmälliset tiedot, jotka on eritelty tuotettujen ja jalostusyrityksiin toimitettujen lajikkeiden ja määrien mukaan.
5 Edellä 3 ja 4 kohdassa tarkoitetun kiintiöiden jakamisen yhteydessä ei vertailutuotantoa laskettaessa oteta huomioon raakatupakkamääriä, jotka ylittävät asetuksen (ETY) N:o 727/70 mukaisesti noudatettavat taatut enimmäismäärät.
Tarvittaessa tuotanto otetaan huomioon ainoastaan sen kiintiön puitteissa, joka on myönnetty kyseisten vuosien aikana.
10 artikla
Ensimmäisen jalostusasteen yritys ei saa solmia viljelysopimuksia eikä vastaanottaa korvausta palkkiosummasta sellaisista määristä, jotka ylittävät sille tai tuottajalle myönnetyn kiintiön.
11 artikla
Yksityiskohtaiset säännöt tämän osaston soveltamisesta annetaan 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Ne sisältävät erityisesti 9 artiklan 5 kohdassa säädetyt tarkistukset kiintiöiden jakamisessa sekä kiintiöiden vaikutuksia tuottajiin koskevat ennakkoehdot, erityisesti verrattuna heidän aikaisempaan tilanteeseensa.
III OSASTO Tuotannonohjaustoimenpiteet
12 artikla
1 Tarjonnan keskittämiseksi ja sen mukauttamiseksi laadullisesti markkinoiden tarpeisiin myönnetään erityistukena 10 prosenttia palkkion määrästä, jos viljelysopimukset solmitaan ensimmäisen jalostusasteen yrityksen ja hyväksytyn tuottajaryhmittymän välillä ja kyseisten sopimusten kohteena olevat toimitukset kattavat sanotun ryhmittymän jäsenten kokonaistuotannon.
2 Erityistukea maksetaan tuottajaryhmittymälle tuotannon järjestämisen ja ohjaamisen parantamiseksi.
3 Komissio määrittää yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Ne sisältävät erityisesti sääntöjä, jotka koskevat:
- erityistuesta osalliseksi pääsevien tuottajaryhmittymien määrittelemistä,
- ryhmittymän hyväksymisen edellytyksiä,
- erityistuen käyttöä.
13 artikla
1 Perustetaan yhteisön tupakka-alan tutkimus- ja tiedotusrahasto. Se rahoitetaan pidättämällä palkkion maksamisen yhteydessä enintään yksi prosentti palkkion määrästä.
2 Kyseinen rahasto rahoittaa ja sovittaa yhteen tutkimus- ja tiedotusohjelmia, joiden tarkoituksena on syventää tupakan haittavaikutuksia ja asianmukaisia ennalta ehkäiseviä ja parantavia toimenpiteitä koskevaa tietämystä, sekä ohjata yhteisön tuotantoa mahdollisimman vähän haitallisten tupakkalajikkeiden ja -laatujen suuntaan.
3 Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
14 artikla
Komissio päättää 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen lajikkeita Mavra, Tsebelia, Forchheimer Havanna IIc sekä Geudertheimer-hybridejä koskevasta kolmevuotisohjelmasta tuotantosuunnan muuttamiseksi markkinoita paremmin vastaavien lajikkeiden tai muiden maataloustuotteiden suuntaan. Kyseisen ohjelman toteuttaminen aloitetaan vuoden 1993 sadosta. Siihen voi sisältyä erityistoimenpiteitä, joilla on tarkoitus korvata tuotantosuunnan muutoksesta mahdollisesti aiheutuvat tulojen menetykset.
IV OSASTO Järjestelmä kolmansien maiden kanssa käytävästä kaupasta
15 artikla
Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä tai jollei komissio 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen toisin päätä, on kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa kielletty:
a) kaikkien vaikutukseltaan tulleja vastaavien maksujen periminen;
b) kaikkien määrällisten rajoitusten tai vaikutukseltaan vastaavien toimenpiteiden toteuttaminen.
16 artikla
1 Jos tuonnin tai viennin seurauksena yhden tai useamman 1 artiklassa tarkoitetun tuotteen markkinat yhteisössä häiriintyvät tai ovat vaarassa häiriintyä vakavasti siten, että perustamissopimuksen 39 artiklan tavoitteet vaarantuvat, kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa voidaan toteuttaa asianmukaisia toimenpiteitä, kunnes häiriö tai häiriön uhka on väistynyt.
2 Jos 1 kohdassa tarkoitettu tilanne syntyy, komissio päättää jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan tarpeellisista toimenpiteistä, jotka annetaan tiedoksi jäsenvaltioille ja joita sovelletaan välittömästi. Jos asia on tullut komission käsiteltäväksi jäsenvaltion pyynnöstä, komissio tekee päätöksensä siitä 24 tunnin kuluessa pyynnön vastaanottamisesta.
3 Jäsenvaltiot voivat saattaa neuvoston käsiteltäväksi komission toteuttaman toimenpiteen kolmen arkipäivän kuluessa sen tiedoksi antamisesta. Neuvosto kokoontuu viipymättä. Se voi määräenemmistöllä muuttaa tai kumota kyseisen toimenpiteen.
V OSASTO Yleiset määräykset ja siirtymäkautta koskevat järjestelyt
17 artikla
Ennalta aavistamattomien markkinaolosuhteiden varalta voidaan toteuttaa poikkeuksellisia markkinatukitoimenpiteitä 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Nämä toimenpiteet voidaan toteuttaa ainoastaan siinä laajuudessa ja sellaiseksi kestoajaksi kuin on ehdottoman välttämätöntä kyseisten markkinoiden tukemisen kannalta.
18 artikla
Jollei tämän asetuksen säännöksistä muuta johdu, perustamissopimuksen 92, 93 ja 94 artiklaa sovelletaan 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden tuotantoon ja kauppaan.
19 artikla
Edellä I ja III osaston mukaisesti aiheutuvat menot katsotaan asetuksen (ETY) N:o 729/70 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuiksi menoiksi.
20 artikla
1 Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet yhteisön säännösten noudattamisen varmistamiseksi raakatupakka-alalla. Tämän vuoksi niiden on ilmoitettava komissiolle kuuden kuukauden kuluessa tämän asetuksen antamisesta hallintaa ja valvontaa koskevista käytännön toimenpiteistä, joita ne aikovat toteuttaa. Komissio hyväksyy kyseiset toimenpiteet tai vaatii niihin tarvittavat tarkistukset kolmen kuukauden kuluessa mainitusta ilmoituksesta. Jälkimmäisessä tapauksessa jäsenvaltion on tehtävä tarpeelliset mukautukset toimenpiteisiinsä mahdollisimman nopeasti. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viipymättä kaikista kansallisiin säännöksiin tehdyistä muutoksista, ja komissio tutkii ne samojen sääntöjen mukaisesti.
2 Kukin tuottajajäsenvaltio perustaa oman oikeusjärjestyksensä mukaisesti erityisen toimielimen, jonka tehtävänä on suorittaa valvontaa yhteisön tupakkajärjestelmän puitteissa. Kuitenkin ne jäsenvaltiot, joiden 9 artiklan 2 kohdan mukainen takuukynnys on alle 45 000 tonnia, voivat päättää olla perustamatta tällaista toimielintä.
3 Toimielin on hallinnollisesti täysin riippumaton. Asianomainen jäsenvaltio myöntää sille kaikki toimivaltuudet, jotka ovat tarpeen sille osoitettujen tehtävien hoitamisessa.
Toimielin koostuu toimihenkilöistä, joiden lukumäärä ja koulutus mahdollistavat edellä mainittujen tehtävien suorittamisen.
4 Ennen kunkin markkinavuoden alkua asianomainen jäsenvaltio laatii toimielimen ehdotuksesta alustavan talousarvion ja toimintaohjelman, jotka jäsenvaltio toimittaa komissiolle ja joiden tarkoituksena on varmistaa palkkiojärjestelmän asianmukainen soveltaminen. Komissio voi vaatia jäsenvaltiota tekemään alustavaan talousarvioon ja toimintaohjelmaan tarkoituksenmukaisiksi katsomansa muutokset, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltion omaa vastuuta.
Komission toimihenkilöt voivat milloin tahansa seurata toimielimen harjoittamaa toimintaa.
Toimielin antaa määräajoin jäsenvaltiolle ja komissiolle kertomuksen toiminnastaan. Kyseisessä kertomuksessa on esitettävä mahdollisesti esiin tulleet vaikeudet ja annettava tarpeen mukaan valvontajärjestelmää koskevia parannusehdotuksia.
5 Toimielimen todelliset menot katetaan 50-prosenttisesti Euroopan yhteisöjen yleisen talousarvion puitteissa, ja jäljelle jäävän osan rahoituksesta vastaa asianomainen jäsenvaltio.
6 Komissio päättää 5 kohdassa tarkoitettujen menojen vuosittaisesta summasta asianomaisten jäsenvaltioiden toimittamien tietojen perusteella. Tämä summa myönnetään sen jälkeen, kun komissio on todennut, että kyseinen toimielin on perustettu ja se on suorittanut tehtävänsä. Toimielimen perustamisen ja toiminnan helpottamiseksi kyseinen summa voidaan maksaa ennakkoerissä pitkin vuotta toimielimen vuositalousarvion perusteella, joka laaditaan yhteisymmärryksessä jäsenvaltion ja komission kanssa aina ennen seuraavan vuoden lokakuun loppua.
7 Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet, jotta 2 4 kohdan nojalla nimitetyt toimielimet:
- pääsevät tuotanto- ja jalostuslaitoksiin sekä kaupan tiloihin,
- voivat tutustua kirjanpitotietoihin ja muihin valvonnan kannalta tarpeellisiin asiakirjoihin ja ottaa näistä jäljennöksiä tai otteita,
- voivat pyytää tarvittavia tietoja.
8 Komissio antaa 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta.
21 artikla
Jäsenvaltioiden ja komission on annettava toisilleen tiedoksi kaikki tämän asetuksen soveltamisen edellyttämät tiedot. Yksityiskohtaiset säännöt tällaisten tietojen toimittamisesta ja jakelusta annetaan 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
22 artikla
Perustetaan tupakkaa käsittelevä hallintokomitea, jäljempänä "komitea", joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana toimii komission edustaja.
23 artikla
1 Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa näistä toimenpiteistä määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa käsiteltävänä olevan asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa neuvoston komission ehdotuksesta tekemille päätöksille määrätyllä enemmistöllä. Äänestyksissä komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan sanotussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
2 Komissio päättää toimenpiteistä, jotka pannaan välittömästi täytäntöön. Jos toimenpiteet eivät kuitenkaan ole komitean lausunnon mukaisia, komissio toimittaa ne heti tiedoksi neuvostolle. Siinä tapauksessa komissio voi lykätä päättämiensä toimenpiteiden täytäntöönpanoa enintään yhdellä kuukaudella edellä mainitusta tiedoksi antamisesta.
3 Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin edellisessä kohdassa säädetyssä määräajassa.
24 artikla
Komitea voi käsitellä muitakin kysymyksiä, jotka sen puheenjohtaja saattaa sen käsiteltäväksi joko omasta aloitteestaan tai jonkin jäsenvaltion edustajan pyynnöstä.
25 artikla
Tätä asetusta on sovellettava siten, että otetaan huomioon samanaikaisesti ja soveltuvalla tavalla perustamissopimuksen 39 ja 110 artiklassa määrätyt tavoitteet.
26 artikla
Ennen 1 päivää huhtikuuta 1996 komissio esittää neuvostolle I ja II osastossa säädettyjä järjestelmiä koskevan ehdotuksen, jota sovelletaan satovuodesta 1998 alkaen. Neuvosto tekee päätöksen kyseisestä ehdotuksesta perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen.
27 artikla
Jos on tarpeen helpottaa siirtymätoimenpiteillä siirtymistä asetuksella (ETY) N:o 727/70 käyttöön otetusta järjestelmästä tässä asetuksessa säädettyyn järjestelmään, nämä toimenpiteet annetaan 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
28 artikla
Kumotaan asetus (ETY) N:o 727/70 satovuodesta 1993 alkaen.
29 artikla
Tätä asetusta sovelletaan satovuodesta 1993.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Luxemburgissa 30 päivänä kesäkuuta 1992.