ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY č. 574/2007/ES
ze dne 23. května 2007
o zřízení Fondu pro vnější hranice na období 2007 až 2013 jako součásti obecného programu „Solidarita a řízení migračních toků“
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 62 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ačkoli každý členský stát přispívá v rámci společných pravidel k vysoké a jednotné úrovni kontroly osob a ostrahy na vnějších hranicích členských států Evropské unie, některé členské státy čelí větší zátěži než ostatní.
(2)
Tato rozdílná zátěž vyplývá z různé situace v členských státech, pokud jde o zeměpisnou polohu jejich vnějších hranic, počet povolených a provozovaných hraničních přechodů, úroveň tlaku legální i nelegální migrace, rizika a hrozby, jimž čelí, a konečně pracovní zátěž vnitrostátních úřadů vzhledem k vyřizování žádostí o vízum a udělování víz.
(3)
Sdílení zátěže mezi členskými státy a Evropskou unií při řízení vnějších hranic je jednou z pěti součástí společné politiky řízení vnějších hranic navržené Komisí ve sdělení ze dne 7. května 2002„K integrovanému řízení vnějších hranic členských států Evropské unie“ a schválené Radou v jejím „Plánu řízení vnějších hranic členských států Evropské unie“ ze dne 14. června 2002.
(4)
Ačkoli nařízení Rady (ES) č. 2007/2004 ze dne 26. října 2004 o zřízení Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (4) představuje důležitý krok směrem k postupnému vývoji operativního rozměru společného evropského systému integrovaného řízení hranic, je pro účinné provádění společných standardů pro ochranu a ostrahu vnějších hranic zapotřebí mechanismu finanční solidarity Společenství na podporu členských států, které nesou tuto trvalou a těžkou finanční zátěž ve prospěch Společenství.
(5)
Společný soubor právních norem vymezený zejména nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (5), vyzývá k hraničním kontrolám, které by měly pomáhat v boji proti nelegálnímu přistěhovalectví a obchodování s lidmi a zabránit jakékoliv hrozbě pro vnitřní bezpečnost členských států, a zároveň uvádí, že by se hraniční kontroly měly provádět tak, aby byla plně respektována lidská důstojnost.
(6)
Fond pro vnější hranice (dále jen „fond“) by měl vyjadřovat solidaritu prostřednictvím finanční pomoci těm členským státům, které uplatňují schengenská ustanovení týkající se vnějších hranic.
(7)
Tato finanční pomoc by měla být strukturována tak, aby zároveň sloužila jako most k finančním příspěvkům, které Evropská unie poskytla v minulosti členským státům, jež v době vstupu tohoto rozhodnutí v platnost ještě neuplatňují všechna ustanovení schengenského acquis, není však pouhým pokračováním akcí financovaných dříve z jiných zdrojů zahrnutých v souhrnném rozpočtu Evropské unie. V těchto případech by měl fond těmto členským státům pomáhat při jejich přípravě na co nejdřívější plnou účast, v souladu s Haagským programem ze dnů 4. a 5. listopadu 2004.
(8)
Kromě toho by měl fond vzít v úvahu konkrétní situace, jako například pozemní průjezd státních příslušníků třetích zemí, kteří musí nezbytně projet územím jednoho nebo více členských států při cestě mezi dvěma zeměpisně oddělenými částmi jejich vlastní země, a to nejen ve vlastním zájmu dotčeného členského státu nebo států, ale v zájmu všech členských států, které zrušily kontroly na svých vnitřních hranicích. V těchto případech by měly být financované akce vymezeny taxativně a o přidělení zdrojů by mělo být rozhodnuto na základě věcného posouzení potřeb ve vztahu k těmto akcím.
(9)
K zajištění jednotné a vysoce kvalitní ochrany vnějších hranic a pružné přeshraniční dopravy by měl fond přispívat k rozvoji společného evropského systému integrovaného řízení hranic, který zahrnuje veškerá opatření související s politickou strategií, právními předpisy, systematickou spoluprací, rozdělením zátěže, zaměstnanci, vybavením a technologií přijatá na různých úrovních příslušnými orgány členských států a případně ve spolupráci s ostatními orgány a který využívá mimo jiné čtyřstupňový model bezpečnosti hranic a integrovanou analýzu rizik Evropské unie.
(10)
V souladu s Protokolem č. 5 k aktu o přistoupení z roku 2003 o pozemním průjezdu osob mezi Kaliningradskou oblastí a ostatními částmi Ruské federace (6) by se z fondu měly uhradit veškeré dodatečné náklady vynaložené při provádění zvláštních ustanovení acquis přijatých pro tento průjezd.
(11)
Jako doplněk k operativní spolupráci vytvořené pod záštitou Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie, zřízené nařízením (ES) č. 2007/2004, (dále jen „agentura“) a vedle přidělování finančních prostředků členským státům by měl fond rovněž zavést možnost reakce Společenství na nedostatky na strategických hraničních přechodech tím, že bude spolufinancovat zvláštní akce zaměřené na řešení těchto nedostatků prostřednictvím zvláštní částky, která bude na tyto akce každoročně vyčleněna.
(12)
Fond by měl obsahovat podporu vnitrostátních opatření a spolupráce mezi členskými státy v oblasti vízové politiky a jiné činnosti probíhající ve fázi, která předchází ochraně vnějších hranic. Účinné řízení činností organizovaných konzulárními službami členských států ve třetích zemích je v zájmu společné vízové politiky jakožto součásti mnohovrstevného systému zaměřeného na usnadnění legálního cestování a na boj proti nelegálnímu přistěhovalectví v Evropské unii a je nedílnou součástí společného evropského systému integrovaného řízení hranic.
(13)
S ohledem na svou oblast působnosti a účel by tento fond v žádném případě neměl podporovat akce týkající se prostorů a středisek pro zadržování osob ve třetích zemích.
(14)
Měla by být stanovena objektivní kritéria pro přidělování dostupných ročních zdrojů členským státům. Tato kritéria by měla být rozčleněna podle typů hranic a brát přitom v úvahu tok a míru ohrožení na vnějších hranicích členských států.
(15)
Používání těchto kritérií by mělo být přezkoumáno v roce 2010, aby mohly být zohledněny případné nově vzniklé okolnosti, zejména ty, které vyplynou ze změn týkajících se samotných vnějších hranic.
(16)
Komise by s agenturou, vzhledem k jejímu poslání pomáhat členským státům při provádění operativních stránek řízení vnějších hranic a v zájmu rozvíjení vzájemného doplňování mezi jejím posláním a odpovědnostmi členských států za ochranu a ostrahu vnějších hranic, měla konzultovat návrhy víceletých programů předložené členskými státy a strategické pokyny vypracované Komisí.
(17)
Komise může požádat agenturu, aby přispěla k jejímu hodnocení vlivu fondu na rozvoj politiky a právních předpisů týkajících se ochrany vnějších hranic, na součinnost mezi fondem a úkoly agentury, jakož i na vhodnost kritérií pro přidělování finančních zdrojů členským státům vzhledem k cílům, které Evropská unie v této oblasti sleduje.
(18)
Toto rozhodnutí je navrženo tak, aby tvořilo součást celistvého rámce skládajícího se také z rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 573/2007/ES ze dne 23. května 2007 o zřízení Evropského uprchlického fondu na období 2008 až 2013 jako součásti obecného programu „Solidarita a řízení migračních toků“ (7), rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 575/2007/ES ze dne 23. května 2007 o zřízení Evropského návratového fondu pro období 2008 až 2013 jako součásti obecného programu „Solidarita a řízení migračních toků“ (8) a rozhodnutí Rady 2007/.../ES ze dne ... o zřízení Evropského fondu pro integraci státních příslušníků třetích zemí na období 2007 až 2013 jako součásti obecného programu „Solidarita a řízení migračních toků“ (9), jehož cílem je řešit otázku spravedlivého sdílení odpovědnosti mezi členskými státy ohledně finanční zátěže vyplývající ze zavádění integrovaného řízení vnějších hranic Evropské unie a z provádění společné azylové a přistěhovalecké politiky vyvinuté podle hlavy IV části třetí Smlouvy.
(19)
Účast určitého členského státu na fondu by neměla být souběžná s jeho účastí na některém budoucím dočasném nástroji určeném na pomoc přijímajícím členským státům při financování akcí na nových vnějších hranicích Evropské unie v rámci provádění schengenského acquis a ochrany vnějších hranic.
(20)
Akce podporované tímto fondem by měly spolupůsobit s akcemi, které jsou podporovány nástroji Společenství v oblasti vnější pomoci a které jsou prováděny v rámci politiky vnějších vztahů Evropské unie, zejména se strategií pro vnější rozměr prostoru svobody, bezpečnosti a práva.
(21)
Podpora poskytovaná fondem by byla účinněji a lépe zaměřena, pokud by spolufinancování způsobilých akcí vycházelo ze strategického víceletého programu, který vypracuje každý členský stát na základě dialogu s Komisí.
(22)
Na základě strategických pokynů přijatých Komisí by měl každý členský stát vypracovat víceletý programový dokument s přihlédnutím ke své konkrétní situaci a potřebám a stanovit v něm svou strategii vývoje, která by měla tvořit rámec pro přípravu provádění akcí, jejichž výčet má být uveden v ročních programech.
(23)
V souladu se způsoby plnění rozpočtu uvedenými v čl. 53 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (10) (dále jen „finanční nařízení“), by měly být upřesněny podmínky umožňující Komisi vykonávat své úkoly při plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie a vyjasněny povinnosti týkající se spolupráce členských států. Uplatňování těchto podmínek by Komisi umožnilo přesvědčit se, že členské státy využívají fond legálně a správně a v souladu se zásadou řádného finančního řízení ve smyslu článku 27 a čl. 48 odst. 2 finančního nařízení.
(24)
Členské státy by měly přijmout náležitá opatření k zajištění správného fungování řídicího a kontrolního systému a kvality provádění. K tomuto účelu je třeba stanovit obecné zásady a nezbytné funkce, které musí všechny programy splňovat.
(25)
Jelikož fond smí podporovat vnitrostátní opatření členského státu pro provádění schengenského acquis, které sahá od oblasti vnějších hranic až po oblast vízové politiky, může být na různých úrovních a na různých místech zapojen víc než jeden orgán daného členského státu. Členské státy by proto měly mít možnost určit více certifikačních a auditních orgánů nebo pověřených orgánů za předpokladu, že působnost těchto orgánů je jasně vymezena.
(26)
V souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality by členské státy měly nést hlavní odpovědnost za působení fondu a kontrolu tohoto působení.
(27)
Pro zajištění účinného a správného provádění víceletých a ročních programů je nezbytné upřesnit povinnosti členských států, pokud jde o řídicí a kontrolní systémy, potvrzování výdajů a předcházení nesrovnalostem a porušením práva Společenství, jejich zjišťování a nápravu. Zejména v případě řízení a kontroly je nutné stanovit, jakými způsoby členské státy zajišťují, že příslušné systémy existují a uspokojivě fungují.
(28)
Měla by být podporována spolupráce mezi členskými státy a Komisí v oblasti finanční kontroly, aniž jsou dotčeny pravomoci Komise v této oblasti.
(29)
Účinnost a dopad akcí podporovaných fondem závisí rovněž na jejich hodnocení a na šíření jejich výsledků. V této souvislosti by měly být výslovně upraveny povinnosti členských států a Komise, jakož i postupy zajišťující spolehlivost hodnocení a kvalitu souvisejících informací.
(30)
Akce by měly být hodnoceny s ohledem na svůj přezkum v polovině období a na hodnocení svých dopadů a postup hodnocení by měl být začleněn do systému monitorování projektů.
(31)
Komise by při zohlednění významu viditelnosti financování Společenstvím měla poskytnout obecné pokyny usnadňující, aby každý orgán, nevládní organizace, mezinárodní organizace nebo jakýkoli další subjekt přijímací grant z fondu poskytnutou podporu náležitě uznal, a vzít přitom v úvahu postupy pro ostatní nástroje se sdíleným řízením, jako jsou strukturální fondy.
(32)
Toto rozhodnutí stanoví pro celou dobu trvání programu finanční krytí, které představuje pro rozpočtový orgán při ročním rozpočtovém procesu hlavní referenční hodnotu ve smyslu bodu 37 interinstitucionální dohody mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí ze dne 17. května 2006 o rozpočtové kázni a řádném finančním řízení (11).
(33)
Jelikož cíle tohoto rozhodnutí, totiž podpory zavedení společného evropského systému integrovaného řízení hranic, včetně řízení činností organizovaných konzulárními a jinými službami členských států ve třetích zemích, pokud jde o toky státních příslušníků třetích zemí na území členských států, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být z důvodu rozsahu a účinků akce lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(34)
Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (12).
(35)
Jelikož opatření tohoto rozhodnutí týkající se přijetí strategických pokynů má obecný význam a jeho účelem je změnit jiné než podstatné prvky tohoto rozhodnutí, mimo jiné zrušením některých těchto prvků nebo doplněním tohoto rozhodnutí o nové jiné než podstatné prvky, mělo by být přijato regulativním postupem s kontrolou stanoveným v článku 5a rozhodnutí 1999/468/ES. Z důvodu účinnosti by měly být lhůty obvykle použitelné pro regulativní postup s kontrolou k přijetí strategických pokynů zkráceny.
(36)
Některá ustanovení tohoto rozhodnutí by se měla začít uplatňovat od 1. ledna 2007 v zájmu zajištění včasného provádění fondu.
(37)
Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis, která spadají do oblastí uvedených v čl. 1 bodech A a B rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (13).
(38)
Mělo by být přijato opatření umožňující zástupcům Islandu a Norska zapojení do práce výborů, jež jsou nápomocny Komisi při výkonu jejích prováděcích pravomocí. Takové opatření je zmiňováno v Dohodě ve formě výměny dopisů mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o výborech, které jsou nápomocny Evropské komisi při výkonu její výkonné moci (14), připojené k dohodě uvedené v 37. bodě odůvodnění.
(39)
Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s čl. 4 odst. 1 rozhodnutí Rady 2004/860/ES (15) o podpisu uvedené dohody jménem Evropského společenství a o prozatímním provádění některých jejích ustanovení.
(40)
Mělo by být přijato opatření umožňující zástupcům Švýcarska zapojení do práce výborů, jež jsou nápomocny Komisi při výkonu jejích prováděcích pravomocí. Takové opatření je zmiňováno v dopisech vyměněných mezi Radou Evropské unie a Švýcarskem, které jsou připojeny k dohodě uvedené v 39. bodě odůvodnění.
(41)
Měla by být uzavřena dohoda mezi Společenstvím a Islandem, Norskem a Švýcarskem pro stanovení doplňujících pravidel potřebných pro provádění tohoto nástroje.
(42)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné. Vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí navazuje na schengenské acquis podle hlavy IV části třetí Smlouvy o založení Evropského společenství, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 5 uvedeného protokolu do šesti měsíců poté, co Rada přijala toto rozhodnutí, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
(43)
Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (16), a následného rozhodnutí Rady 2004/926/ES ze dne 22. prosince 2004 o uvedení v platnost částí schengenského acquis pro Spojené království Velké Británie a Severního Irska (17). Spojené království se tudíž nepodílí na jeho přijímání, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(44)
Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (18); Irsko se tudíž nepodílí na jeho přijímání, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(45)
V souladu s čl. 67 odst. 2 druhou odrážkou Smlouvy se na základě rozhodnutí Rady 2004/927/ES ze dne 22. prosince 2004, podle něhož se na určité oblasti obsažené v hlavě IV třetí části Smlouvy o založení Evropského společenství použije postup podle článku 251 uvedené smlouvy (19), vztahuje postup uvedený v článku 251 Smlouvy na oblasti, které spadají pod čl. 62 odst. 1, odst. 2 písm. a) a odst. 3 a čl. 63 odst. 2 písm. b) a odst. 3 písm. b) Smlouvy,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, CÍLE A AKCE
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Tímto rozhodnutím se zřizuje na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013 Fond pro vnější hranice (dále jen „fond“), který je součástí celistvého rámce zahrnujícího rovněž rozhodnutí č. 573/2007/ES, rozhodnutí č. 575/2007/ES a rozhodnutí 2007/.../ES, s cílem přispět k posílení prostoru svobody, bezpečnosti a práva a k uplatňování zásady solidarity mezi členskými státy.
Toto rozhodnutí stanoví cíle, k jejichž dosahování fond přispívá, jeho provádění, dostupné finanční zdroje a kritéria pro přidělování těchto dostupných finančních zdrojů.
Dále stanoví pravidla pro správu fondu, včetně finančních, a monitorovací a kontrolní mechanismy, které jsou založeny na sdílení odpovědností mezi Komisí a členskými státy.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
1)
„vnějšími hranicemi“ pozemní hranice členských států, včetně říčních a jezerních hranic, námořní hranice a jejich letiště, říční přístavy, námořní přístavy a jezerní přístavy, na které se vztahují právní předpisy Společenství o překračování vnějších hranic, bez ohledu na to, zda se jedná o dočasné hranice či nikoli;
2)
„dočasnými vnějšími hranicemi“
a)
společná hranice mezi členským státem, který v plném rozsahu provádí schengenské acquis, a členským státem, který je povinen toto acquis v plném rozsahu uplatňovat v souladu se svým aktem o přistoupení, pro nějž však rozhodnutí Rady, které ho zmocňuje toto acquis plně uplatňovat, zatím nevstoupilo v platnost;
b)
společná hranice mezi dvěma členskými státy, které jsou povinny uplatňovat schengenské acquis v plném rozsahu v souladu se svými akty o přistoupení, pro něž však příslušné rozhodnutí Rady, které je zmocňuje toto acquis plně uplatňovat, zatím nevstoupilo v platnost;
3)
„hraničním přechodem“ jakýkoliv přechod určený příslušnými orgány pro překračování vnějších hranic, oznámený v souladu s čl. 34 odst. 2 nařízení (ES) č. 562/2006;
4)
„agenturou“ Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie, zřízená nařízením (ES) č. 2007/2004.
Článek 3
Obecné cíle fondu
1. Fond přispívá k dosažení těchto cílů:
a)
účinná organizace úkolů v oblasti ochrany vnějších hranic, jež zahrnuje kontroly a ostrahu;
b)
účinné řízení toků osob na vnějších hranicích členskými státy s cílem zajistit vysokou úroveň ochrany vnějších hranic na jedné straně a plynulé překračování vnějších hranic v souladu s schengenským acquis a se zásadou zacházení založeného na vzájemné úctě a důstojnosti na straně druhé;
c)
jednotné uplatňování příslušníky pohraniční stráže ustanovení právních předpisů Společenství o překračování vnějších hranic, zejména nařízení (ES) č. 562/2006;
d)
zlepšení řízení činností organizovaných konzulárními a jinými službami členských států ve třetích zemích, pokud jde o toky státních příslušníků třetích zemí na území členských států a o spolupráci mezi členskými státy v tomto ohledu.
2. Fond přispívá k financování technické pomoci z podnětu členských států nebo Komise.
Článek 4
Zvláštní cíle
1. Pokud jde o cíl stanovený v čl. 3 odst. 1 písm. a), podporuje fond dosahování těchto zvláštních cílů:
a)
provádění doporučení, operativních standardů a osvědčených postupů vyplývajících z operativní spolupráce mezi členskými státy v oblasti ochrany hranic;
b)
vývoj a uplatňování opatření nezbytných pro zdokonalení systémů ostrahy mezi hraničními přechody;
c)
zavádění opatření nebo vývoj účinných systémů umožňujících metodické shromažďování významných informací o vývoji situace na území při vnějších hranicích, na nich a bezprostředně za nimi;
d)
zajištění vhodného způsobu evidování počtu osob překračujících všechny druhy vnějších hranic (pozemní, vzdušné, námořní);
e)
zavedení nebo zdokonalení systému shromažďování statistických a správních údajů o kategoriích cestujících a o počtu a povaze kontrol a ostrahových opatření na různých druzích vnějších hranic na základě evidence a dalších zdrojů shromažďování údajů;
f)
vytvoření účinné, strukturální, strategické a operativní koordinace mezi všemi orgány působícími na hraničních přechodech;
g)
zlepšení schopností a kvalifikace příslušníků pohraničí stráže při plnění úkolů ostrahy, poradenství a ochrany;
h)
zlepšení výměny informací na vnitrostátní úrovni mezi jednotlivými orgány příslušnými pro řízení vnějších hranic a mezi těmito orgány a jinými orgány příslušnými pro migraci, azyl a jiné související záležitosti;
i)
podpora norem kvality řízení.
2. Pokud jde o cíl stanovený v čl. 3 odst. 1 písm. b), podporuje fond dosahování těchto zvláštních cílů:
a)
s výjimkou dočasných vnějších hranic, rozvoj nových pracovních metod, logistických opatření a nejmodernějších technologií k posílení systematických kontrol osob při vstupu a výstupu na hraničních přechodech;
b)
podpora využívání technologií a specializované odborné přípravy zaměstnanců odpovědných za její účinné využití;
c)
podpora výměny informací o padělaných nebo pozměněných cestovních dokladech a zlepšení odborné přípravy v této oblasti, včetně vývoje a šíření společných nástrojů a postupů pro odhalování takových dokladů;
d)
podpora účinného vyhledávání údajů v reálném čase na hraničních přechodech prostřednictvím využití rozsáhlých informačnětechnologických systémů, jako jsou Schengenský informační systém (SIS) a Vízový informační systém (VIS), a účinná výměna informací mezi všemi hraničními přechody na vnějších hranicích v reálném čase;
e)
zajištění optimálního provádění výsledků analýz rizik na operativní a technické úrovni.
3. Pokud jde o cíl stanovený v čl. 3 odst. 1 písm. c), podporuje fond dosahování těchto zvláštních cílů:
a)
postupné vytvoření jednotného vzdělávání, odborné přípravy a kvalifikace příslušníků pohraniční stráže v každém členském státě, zejména prostřednictvím zavedení společných základních učebních osnov pro odbornou přípravu vypracovaných agenturou a uceleným doplňováním činností agentury v této oblasti;
b)
podpora a zvýšení počtu výměn a vyslání příslušníků pohraniční stráže mezi členskými státy, které doplňují pokyny a činnosti agentury v této oblasti;
c)
podpora využívání kompatibilní nejnovějších technologií na vnějších hranicích, kdykoli je to nezbytné pro správné, účinné nebo jednotné používání pravidel;
d)
podpora schopnosti orgánů uplatňovat stejné postupy a přijímat jednotná, rychlá a vysoce kvalitní rozhodnutí o překročení vnějších hranic, včetně udělování víz;
e)
podpora využívání společné praktické příručky pro příslušníky pohraniční stráže;
f)
budování a modernizace prostor a středisek pro osoby, jimž byl odepřen vstup, a pro osoby, které byly zadrženy po nedovoleném překročení vnějších hranic, nebo když se nacházely v blízkosti vnějších hranic s úmyslem nedovoleně vstoupit na území členského státu;
g)
zvýšení bezpečnosti v prostorách hraničních přechodů pro zajištění bezpečnosti příslušníků pohraniční stráže a ochrany vybavení, systémů ostrahy a dopravních prostředků.
4. Pokud jde o cíl stanovený v čl. 3 odst. 1 písm. d), podporuje fond dosahování těchto zvláštních cílů:
a)
posílení operativní schopnosti sítě styčných úředníků pro přistěhovalectví a podpora účinnější spolupráce mezi úřady členských států prostřednictvím jejich sítě;
b)
zavedení opatření zaměřených na pomoc členským státům a dopravcům při plnění povinností, které jim ukládá směrnice Rady 2004/82/ES ze dne 29. dubna 2004 o povinnosti dopravců předávat údaje o cestujících (20) a článek 26 Úmluvy ze dne 19. června 1990 k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích (21) (dále jen „Schengenská úmluva“) s cílem zabránit nedovolenému překračování vnějších hranic;
c)
podpora účinnější spolupráce s dopravci na letištích zemí odjezdu, včetně jednotné odborné přípravy zaměstnanců dopravců týkající se cestovních dokladů;
d)
podpora řízení jakosti, řádných služeb a zařízení, pokud jde o infrastrukturu používanou při vyřizování žádostí o vízum;
e)
podpora spolupráce mezi členskými státy pro zvyšování kapacity konzulárních služeb při vyřizování žádostí o vízum;
f)
podpora společných vyšetřovacích postupů, jednotných správních postupů a rozhodování o vízech uplatňovaných konzulárními službami členského státu umístěnými v různých třetích zemích;
g)
podpora vývoje směrem k systematické a pravidelné spolupráci mezi konzulárními a jinými službami různých členských států, zejména v souvislosti s VIS, včetně sdílení zdrojů a prostředků pro udělování víz, výměnu informací, průzkum a vyšetřování týkajících se žádostí o víza a pro vývoj společných středisek pro žádosti o víza;
h)
podpora vnitrostátních iniciativ zaměřených na společné vyšetřovací postupy, jednotné správní postupy a rozhodování o vízech uplatňované konzulárními službami různých členských států;
i)
zřizování společných konzulárních úřadů.
Článek 5
Způsobilé akce v členských státech
1. Fond podporuje akce v členských státech týkající se zvláštních cílů vymezených v článku 4, a zejména
a)
infrastrukturu hraničních přechodů a souvisejících budov, jako jsou hraniční stanice, přistávací plochy pro vrtulníky nebo pruhy nebo zastřešené prostory pro vozidla nebo osoby čekající na odbavení na hraničních přechodech;
b)
infrastrukturu, budovy a systémy nezbytné pro ostrahu mezi hraničními přechody a pro ochranu proti nedovolenému překračování vnějších hranic;
c)
operativní vybavení, jako jsou snímače, dohled pomocí videokamer, přístroje na přezkoumání dokladů, detekční zařízení a přenosné nebo pevné terminály pro vyhledávání v SIS, VIS, Evropském systému archivace vyobrazení (FADO) a jiných evropských a vnitrostátních systémech;
d)
dopravní prostředky pro ochranu vnějších hranic, jako jsou vozidla, plavidla, vrtulníky a malá letadla, zvlášť vybavené elektronickým zařízením pro ostrahu hranic a odhalování osob v dopravních prostředcích;
e)
vybavení pro výměnu informací mezi příslušnými orgány v reálném čase;
f)
systémy informační a komunikační technologie;
g)
programy vysílání a výměny zaměstnanců, jako jsou příslušníci pohraniční stráže, imigrační úředníci a konzulární úředníci;
h)
odbornou přípravu a vzdělávání zaměstnanců příslušných orgánů, včetně jazykové přípravy;
i)
investice do vývoje, zkoušení a zavádění nejnovějších technologií;
j)
studie a pilotní projekty provádějící doporučení, operativní standardy a osvědčené postupy vyplývající z operativní spolupráce mezi členskými státy v oblasti ochrany hranic;
k)
studie a pilotní projekty zaměřené na povzbuzení inovace, usnadnění výměny zkušeností a osvědčených postupů a zvyšování kvality řízení činností organizovaných konzulárními a jinými službami členských států ve třetích zemích, pokud jde o toky státních příslušníků třetích zemí na území členských států, a spolupráce mezi členskými státy v tomto ohledu.
2. Fond nepodporuje akce týkající se dočasných vnějších hranic, pokud tyto akce vyžadují strukturální investice neslučitelné s cílem zrušení kontrol osob na těchto hranicích, zejména akce uvedené v odst. 1 písm. a) a b).
Článek 6
Zvláštní režim průjezdu
1. Fond poskytne podporu na ušlé poplatky z průjezdních víz a na krytí dodatečných nákladů vynaložených na zavedení režimu dokladu k usnadnění průjezdu (FTD) a dokladu k usnadnění průjezdu po železnici (FRTD) v souladu s nařízením Rady (ES) č. 693/2003 (22) a nařízením Rady (ES) č. 694/2003 (23).
2. Pro účely odstavce 1 se dodatečnými náklady rozumějí náklady, které přímo vyplývají z konkrétních potřeb při provádění operací v rámci zvláštního režimu průjezdu a které nevznikají v důsledku udělování průjezdních či jiných víz.
Financovat lze tyto druhy dodatečných nákladů:
a)
investice do infrastruktury;
b)
odborná příprava zaměstnanců provádějících zvláštní režim průjezdu;
c)
další provozní náklady, včetně platů zaměstnanců konkrétně provádějících zvláštní režim průjezdu.
3. Ušlé poplatky uvedené v odstavci 1 se vypočítají na základě výše poplatků za průjezdní víza stanovených v příloze 12 Společné konzulární instrukce o vízech, ve finančním rámci podle čl. 14 odst. 9.
Článek 7
Akce Společenství
1. Z podnětu Komise může být až 6 % dostupných finančních zdrojů fondu použito na financování nadnárodních akcí či akcí v zájmu Společenství jako celku (dále jen „akce Společenství“) týkajících se těchto cílů:
a)
přispění k podpoře činnosti organizované konzulárními a jinými službami členských států ve třetích zemích, pokud jde o toky státních příslušníků třetích zemí na území členských států a o spolupráci mezi členskými státy v tomto ohledu, což zahrnuje i činnost styčných úředníků v oblasti letectví a styčných úředníků v oblasti přistěhovalectví;
b)
podpora postupného začleňování celních, veterinárních a rostlinolékařských kontrol do činností v rámci integrovaného řízení hranic v souladu s rozvojem politiky v této oblasti;
c)
poskytování podpory členským státům v případě řádně odůvodněných mimořádných situací, které vyžadují naléhavý zásah na vnějších hranicích.
2. Aby mohly obdržet financování, musí akce Společenství uvedené v odst. 1 písm. a) a b) zejména
a)
podporovat spolupráci Společenství při provádění práva Společenství a osvědčených postupů;
b)
podporovat zřizování nadnárodních sítí spolupráce a pilotních projektů založených na nadnárodních partnerstvích mezi konzulárními službami ze dvou nebo více členských států za účelem povzbuzení inovace a usnadnění výměny zkušeností a osvědčených postupů;
c)
podporovat studie a šíření a výměnu informací o osvědčených postupech a o všech ostatních aspektech obecného cíle přispívat ke zlepšení činností organizovaných konzulárními službami členských států ve třetích zemích a spolupráce mezi členskými státy v této oblasti, včetně informací o využití nejnovějších technologií;
d)
podporovat projekty a studie zkoumající možnosti nových forem spolupráce Společenství a práva Společenství v této oblasti, zejména společná střediska pro podávání žádostí;
e)
podporovat vývoj společných statistických nástrojů, metod a ukazatelů hodnocení vývoje politiky v oblasti vízové politiky a konzulární spolupráce a jejich používání členskými státy.
3. Roční pracovní program, který stanoví priority pro akce Společenství, se přijímá postupem podle čl. 56 odst. 2.
KAPITOLA II
ZÁSADY POMOCI
Článek 8
Doplňkovost, soudržnost a soulad
1. Fond poskytuje pomoc, která doplňuje akce na celostátní, regionální a místní úrovni a začleňuje do nich priority Společenství.
2. Komise a členské státy zajišťují, aby byla pomoc z fondu a od členských států v souladu s činnostmi, politikami a prioritami Společenství. Tento soulad musí být uveden zejména ve víceletém programu podle článku 21.
3. Činnosti financované fondem musí být v souladu s ustanoveními Smlouvy a akty přijatými na jejich základě.
Článek 9
Programování
1. Cíle fondu jsou sledovány v rámci víceletého programového období od roku 2007 do roku 2013 s výhradou přezkumu v polovině období podle článku 24. Systém víceletého programování zahrnuje priority a postup řízení, rozhodování, auditu a certifikace.
2. Víceleté programy schválené Komisí se provádějí prostřednictvím ročních programů.
Článek 10
Subsidiární a proporcionální působení
1. Za provádění víceletých a ročních programů uvedených v článcích 21 a 23 odpovídají členské státy na vhodné územní úrovni v souladu se svými institucionálními systémy. Tuto odpovědnost vykonávají v souladu s tímto rozhodnutím.
2. Prostředky vynakládané Komisí a členskými státy v souvislosti s ustanoveními o auditu se liší podle výše příspěvku Společenství. Táž zásada se použije na ustanovení o hodnocení a na zprávy o víceletých a ročních programech.
Článek 11
Metody plnění rozpočtu
1. Rozpočet Společenství přidělený fondu je plněn v souladu s čl. 53 odst. 1 písm. b) finančního nařízení, s výjimkou akcí Společenství uvedených v článku 7 tohoto rozhodnutí a technické pomoci uvedené v článku 17 tohoto rozhodnutí.
2. Komise vykonává svou odpovědnost v oblasti plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie tím, že
a)
postupy podle článku 34 prověřuje existenci a řádné fungování řídicích a kontrolních systémů v členských státech;
b)
v případě selhání vnitrostátních řídicích a kontrolních systémů zadrží postupem podle článku 43 nebo pozastaví postupem podle článku 44 vyplácení celých částek nebo jejich části a použije veškeré další nutné finanční opravy postupy uvedenými v článcích 47 a 48.
3. Země zapojené do provádění, uplatňování a rozvoje schengenského acquis se účastní fondu v souladu s tímto rozhodnutím.
4. Budou uzavřena ujednání stanovící doplňková pravidla nezbytná pro takovou účast, včetně ustanovení na zajištění ochrany finančních zájmů Společenství a pravomoci auditu Účetního dvora.
Článek 12
Partnerství
1. Každý členský stát v souladu s platnými vnitrostátními pravidly a zvyklostmi navazuje partnerství s orgány a subjekty, které se podílejí na provádění víceletého programu nebo které podle dotyčného členského státu mohou užitečně přispět k rozvoji tohoto programu.
Tyto orgány a subjekty mohou zahrnovat příslušné regionální, místní, městské nebo jiné orgány veřejné moci, mezinárodní organizace, zejména vysokého komisaře OSN pro uprchlíky, a subjekty zastupující občanskou společnost, jako jsou nevládní organizace nebo sociální partneři.
2. Partnerství probíhá plně v souladu s institucionální, zákonnou a finanční pravomocí každé skupiny partnerů.
KAPITOLA III
FINANČNÍ RÁMEC
Článek 13
Celkové finanční zdroje
1. Finanční krytí na provádění tohoto rozhodnutí od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013 se stanoví na 1 820 milionů EUR.
2. Roční rozpočtové prostředky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního rámce.
3. Komise vypracovává orientační roční rozpisy podle členských států v souladu s kritérii stanovenými v článku 14.
Článek 14
Roční rozdělení zdrojů na způsobilé akce v členských státech
1. Dostupné roční finanční zdroje se rozdělují mezi členské státy takto:
a)
30 % na vnější pozemní hranice;
b)
35 % na vnější námořní hranice;
c)
20 % na letiště;
d)
15 % na konzulární úřady.
2. Zdroje dostupné podle odst. 1 písm. a) se rozdělují mezi členské státy takto:
a)
70 % na délku vnějších hranic, která bude vypočítána na základě váhových faktorů pro každý zvláštní oddíl určených v souladu s čl. 15 odst. 3 písm. a), a
b)
30 % na pracovní zátěž na jejich vnějších pozemních hranicích, určenou v souladu s odst. 7 písm. a).
3. Zdroje dostupné podle odst. 1 písm. b) se rozdělují mezi členské státy takto:
a)
70 % na délku vnějších hranic, která bude vypočítána na základě váhových faktorů pro každý zvláštní oddíl určených v souladu s čl. 15 odst. 3 písm. b), a
b)
30 % na pracovní zátěž na jejich vnějších námořních hranicích, určenou v souladu s odst. 7 písm. a).
4. Zdroje dostupné podle odst. 1 písm. c) se rozdělují mezi členské státy podle pracovní zátěže na jejich letištích určené v souladu s odst. 7 písm. b).
5. Zdroje dostupné podle odst. 1 písm. d) se rozdělují mezi členské státy takto:
a)
50 % na počet konzulárních úřadů členských států v zemích uvedených v příloze I nařízení Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni (24), a
b)
50 % na pracovní zátěž, pokud jde o řízení vízové politiky na konzulárních úřadech členských států v zemích uvedených na seznamu přílohy I nařízení (ES) č. 539/2001, určenou v souladu s odst. 7 písm. c) tohoto článku.
6. Pro účely ročního rozdělení zdrojů podle odst. 1 písm. a) a b)
a)
se zohlední demarkační linie mezi územími uvedenými v článku 1 nařízení Rady (ES) č. 866/2004 ze dne 29. dubna 2004 o režimu podle článku 2 protokolu č. 10 k aktu o přistoupení (25) po celou dobu použitelnosti článku 1 protokolu 10 aktu o přistoupení z roku 2003, a to i přesto, že se nejedná o vnější pozemní hranici; nezohledňuje se však délka námořní hranice, která se nachází severně od této linie;
b)
„vnějšími námořními hranicemi“ vnější hranice pobřežního moře členských států v souladu s vymezením podle článků 4 až 16 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu. V případech, kdy je k zamezení nelegální migrace nebo nedovoleného vstupu třeba rozsáhlých pravidelných operací, se jimi však rozumějí vnější hranice oblasti s vysokým rizikem. Tyto oblasti se určí s ohledem na operační údaje za poslední dva roky poskytnuté dotčenými členskými státy. Tato definice vnějších námořních hranic platí výlučně pro účely tohoto rozhodnutí a veškeré operace musí být v souladu s mezinárodním právem.
7. Pracovní zátěž by měla být založena na průměrných hodnotách těchto faktorů za předchozí dva roky:
a)
na vnějších pozemních hranicích a vnějších námořních hranicích:
i)
počet osob překračujících vnější hranice na povolených hraničních přechodech,
ii)
počet státních příslušníků třetích zemí, jimž byl odepřen vstup na vnější hranici,
iii)
počet státních příslušníků třetích zemí zadržených po nedovoleném překročení hranice, včetně počtu osob zadržených na moři;
b)
na letištích:
i)
počet osob překračujících vnější hranice na povolených hraničních přechodech,
ii)
počet státních příslušníků třetích zemí, jimž byl odepřen vstup na vnější hranici;
c)
na konzulárních úřadech:
počet žádostí o víza.
V roce 2007 bude pracovní zátěž založena pouze na údajích z roku 2005.
8. Vážení uvedené v odstavcích 2 a 3 provede agentura v souladu s článkem 15.
9. Pokud jde o délku vnějších pozemních hranic ve smyslu odst. 2 písm. a), nepřihlíží se při výpočtu ročního rozdělení zdrojů k dočasným vnějším hranicím. Zohledňují se však dočasné vnější hranice mezi členskými státy, které přistoupily k Evropské unii nejpozději k 1. květnu 2004, a členskými státy, které přistoupily po 1. květnu 2004.
10. Referenčními hodnotami pro pracovní zátěž uvedenou v odstavci 7 jsou nejaktuálnější statistické údaje zveřejněné Komisí (Eurostatem) na základě údajů poskytnutých členskými státy v souladu s právem Společenství.
Pokud členské státy nesdělí Komisi (Eurostatu) dotyčné statistické údaje, poskytnou co nejdříve prozatímní údaje.
Před přijetím těchto údajů za referenční hodnoty vyhodnotí Komise (Eurostat) kvalitu, srovnatelnost a úplnost těchto statistických informací v souladu s běžnými operačními postupy. Na žádost Komise (Eurostatu) jí členské státy k tomuto účelu poskytnou všechny nezbytné informace.
11. V případě, že referenční hodnoty nejsou dostupné ve formě statistik vytvořených Komisí (Eurostatem) v souladu s právem Společenství, poskytnou členské státy Komisi do 1. listopadu každého roku prozatímní údaje za každý rok, které budou sloužit k odhadu částky, jež jim má být přidělena na další rok v souladu s čl. 23 odst. 2.
Před přijetím těchto údajů za referenční hodnoty vyhodnotí Komise (Eurostat) kvalitu, srovnatelnost a úplnost těchto statistických informací v souladu s běžnými operačními postupy. Na žádost Komise (Eurostatu) jí členské státy k tomuto účelu poskytnou všechny nezbytné informace.
12. Přidělení zdrojů podle odstavce 1 nezahrnuje zdroje přidělené pro účely článků 6 a 19. Zdroje přidělené pro účely článku 6 nepřesáhnou částku 108 milionů EUR na období 2007 až 2013.
Článek 15
Analýza rizik provedená agenturou pro účely ročního rozdělení zdrojů
1. Za účelem vážení uvedeného v čl. 14 odst. 8 podává agentura Komisi do 1. dubna každého roku zvláštní zprávu popisující obtížnost při výkonu ostrahy hranic a situaci na vnějších hranicích členských států, přičemž se zvlášť zaměří na skutečnost, zda členské státy byly v předchozím roce v těsné blízkosti oblastí s vysokým rizikem nelegálního přistěhovalectví, a zohlední přitom rovněž počet osob, které nedovoleně vstoupily na území těchto členských států, a velikost těchto členských států.
2. V souladu s modelem společné integrované analýzy rizik uvedeným v článku 4 nařízení (ES) č. 2007/2004 analyzuje tato zpráva ohrožení, která ovlivnila bezpečnost na vnějších hranicích členských států v předchozím roce, s ohledem na politický, hospodářský a sociální vývoj v dotyčných třetích zemích, zvláště v sousedících třetích zemích, a stanoví možné budoucí tendence migračních toků a protiprávních činností na vnějších hranicích.
Tato analýza rizik je založena zejména na těchto informacích, které agentura shromáždí nebo které jí poskytnou členské státy nebo Komise (Eurostat):
a)
počet státních příslušníků třetích zemí, jimž byl odepřen vstup na vnější hranici;
b)
počet státních příslušníků třetích zemí zadržených při nedovoleném překračování nebo pokusu o nedovolené překročení vnější hranice;
c)
počet zadržených zprostředkovatelů, kteří úmyslně napomáhali k nedovolenému vstupu státních příslušníků třetích zemí;
d)
počet padělaných nebo pozměněných cestovních dokladů a počet cestovních dokladů a víz vydaných na základě nepravdivých údajů, které byly odhaleny na hraničních přechodech v souladu se Schengenským hraničním kodexem.
Pokud nebyly referenční údaje poskytnuty ve formě statistik vytvořených Komisí (Eurostatem), nýbrž členskými státy, může agentura požádat tyto členské státy o nezbytné informace k posouzení kvality, srovnatelnosti a úplnosti těchto statistických informací. Agentura může pro toto posuzování požádat o pomoc Komisi (Eurostat).
3. V souladu s odstavci 1 a 2 zpráva závěrem stanoví současnou úroveň ohrožení na vnějších hranicích každého členského státu a pro každý úsek vnějších hranic daného členského státu přidělí tyto zvláštní váhové faktory:
a)
vnější pozemní hranice:
i)
faktor 1 pro normální ohrožení,
ii)
faktor 1,5 pro střední ohrožení,
iii)
faktor 3 pro vysoké ohrožení;
b)
vnější námořní hranice:
i)
faktor 0 pro minimální ohrožení,
ii)
faktor 1 pro normální ohrožení,
iii)
faktor 3 pro střední ohrožení,
iv)
faktor 8 pro vysoké ohrožení.
Článek 16
Struktura financování
1. Finanční příspěvky fondu se poskytují ve formě grantů.
2. Akce podporované fondem musí být spolufinancovány z veřejných nebo soukromých zdrojů, musí být neziskové povahy a nesmějí být způsobilé pro financování z jiných zdrojů, na něž se vztahuje souhrnný rozpočet Evropské unie.
3. Rozpočtové prostředky fondu doplňují veřejné nebo rovnocenné výdaje přidělené členskými státy na opatření, na něž se vztahuje toto rozhodnutí.
4. Příspěvek Společenství na podporované projekty, pokud jde o akce prováděné v členských státech podle článku 4, nepřesáhne 50 % celkových nákladů na konkrétní akci.
Příspěvek Společenství se v případě projektů, které řeší konkrétní priority uvedené ve strategických pokynech zmíněných v článku 20, může zvýšit na 75 %.
V členských státech, na něž se vztahuje Fond soudržnosti, se příspěvek Společenství zvyšuje na 75 %.
5. V rámci provádění národních programů uvedených v kapitole IV vybírají členské státy projekty, které budou financovány, na základě těchto minimálních kritérií:
a)
situace a potřeb v dotčeném členském státě;
b)
efektivnosti nákladů, mimo jiné s ohledem na počet osob, jichž se projekt týká;
c)
zkušenosti, odborných znalostí, spolehlivosti a finančního příspěvku organizace žádající o financování a všech partnerských organizací;
d)
rozsahu, v němž projekt doplňuje jiné akce financované ze souhrnného rozpočtu Evropské unie nebo v rámci národních programů.
6. Finanční pomoc Společenství na akce podporované fondem se zpravidla poskytuje po dobu nejvýše tří let, s výhradou pravidelných zpráv o pokroku.
Článek 17
Technická pomoc z podnětu Komise
1. Z podnětu Komise nebo jejím jménem může fond financovat přípravná opatření, monitorovací opatření, opatření v oblasti správní a technické podpory a opatření v oblasti hodnocení, auditu a kontroly nezbytná pro provádění tohoto rozhodnutí, a to až do částky 500 000 EUR ročního přídělu fondu.
2. Tato opatření zahrnují
a)
studie, hodnocení, odborné posudky a statistiky týkající se fungování fondu, včetně těch, které jsou obecné povahy;
b)
informační opatření pro členské státy, konečné příjemce a širokou veřejnost, včetně informačních kampaní a společné databáze projektů financovaných z fondu;
c)
instalaci, provoz a propojení počítačových systémů pro řízení, monitorování, kontrolu a hodnocení;
d)
navržení společného rámce pro hodnocení a monitorování, jakož i systémů ukazatelů, které zohledňují i případné vnitrostátní ukazatele;
e)
zdokonalování hodnotících metod a výměnu informací o postupech v této oblasti;
f)
informační a vzdělávací opatření pro orgány určené členskými státy v souladu s článkem 27, která doplňují úsilí členských států poskytovat poradenství svým orgánům v souladu s čl. 33 odst. 2.
Článek 18
Technická pomoc z podnětu členských států
1. Z podnětu členského státu lze u každého ročního programu z fondu financovat přípravná opatření, opatření týkající se řízení, monitorování, hodnocení, informovanosti a kontroly a také opatření k posílení administrativní kapacity pro provádění fondu.
2. Částka vyhrazená na technickou pomoc v rámci každého ročního programu nesmí překročit
a)
v období 2007 až 2010 7 % celkového ročního spolufinancování přiděleného danému členskému státu, plus 30 000 EUR, a
b)
v období 2011 až 2013 4 % celkového ročního spolufinancování přiděleného danému členskému státu, plus 30 000 EUR.
Článek 19
Konkrétní akce
1. Komise vypracuje každý rok seznam konkrétních akcí, které mají provádět členské státy, případně ve spolupráci s agenturou, a které přispívají k rozvoji společného evropského systému integrovaného řízení hranic řešením nedostatků na strategických hraničních bodech zjištěných v analýze rizik podle článku 15.
2. Roční pracovní program uvedený v čl. 7 odst. 3 stanoví rámec pro financování těchto akcí, včetně cílů a kritérií hodnocení.
3. Seznam vybraných akcí se přijímá postupem podle čl. 56 odst. 2.
4. Finanční pomoc z fondu na konkrétní akce je omezena na dobu šesti měsíců a nepřesáhne 80 % nákladů každé akce.
5. Dostupné roční finanční zdroje pro tyto akce nepřesáhnou 10 milionů EUR. Zbývající zdroje dostupné po výběru uvedeném v odstavci 3 lze použít na financování akcí podle článku 7.
KAPITOLA IV
PROGRAMOVÁNÍ
Článek 20
Přijetí strategických pokynů
1. Komise přijme strategické pokyny vytyčující rámec působení fondu s přihlédnutím k pokroku při vypracovávání a provádění právních předpisů Společenství v oblasti politiky vnějších hranic a vízové politiky i k orientačnímu rozdělení finančních zdrojů fondu pro období víceletého programu.
2. U obecných cílů uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. a), b) a c) prosazují strategické pokyny zejména priority Společenství zaměřené na postupné zavedení společného evropského systému integrovaného řízení hranic pro vnější hranice a posílení kontrol a ostrahy na vnějších hranicích Unie.
3. U obecného cíle uvedeného v čl. 3 odst. 1 písm. d) prosazují strategické pokyny zejména priority Společenství zaměřené na další rozvoj společné vízové politiky jako součásti mnohovrstevného systému zaměřeného na usnadnění legálního cestování a na boj proti nelegálnímu přistěhovalectví prostřednictvím zdokonalení činnosti místních konzulárních úřadů.
4. Komise přijme strategické pokyny týkající se období víceletého programu do 31. července 2007.
5. Strategické pokyny se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 56 odst. 3. Po přijetí se připojí k tomuto rozhodnutí jako příloha.
Článek 21
Příprava a schvalování národních víceletých programů
1. Každý členský stát předloží na základě strategických pokynů uvedených v článku 20 návrh víceletého programu, který bude obsahovat tyto prvky:
a)
popis současné situace v tomto členském státě, pokud jde o infrastrukturu, vybavení, dopravní prostředky, systémy informační a komunikační technologie a opatření v oblasti odborné přípravy a vzdělávání zaměstnanců pohraničních a konzulárních orgánů;
b)
analýzu potřeb v dotyčném členském státě, pokud jde o infrastrukturu, vybavení, dopravní prostředky, systémy informační a komunikační technologie a opatření v oblasti odborné přípravy a vzdělávání zaměstnanců pohraničních a konzulárních orgánů, jakož i uvedení operačních cílů stanovených pro uspokojení těchto potřeb v průběhu období, na které se vztahuje víceletý program;
c)
předložení vhodné strategie pro dosažení těchto cílů, priority přikládané jejich dosažení a popis akcí plánovaných pro provádění těchto priorit;
d)
údaj o tom, zda je tato strategie slučitelná s jinými regionálními a celostátními nástroji a nástroji Společenství;
e)
informace o prioritách a jejich konkrétních cílech. Tyto cíle se určí pomocí omezeného počtu ukazatelů s ohledem na zásadu proporcionality. Ukazatele musí umožňovat měření pokroku ve vztahu k výchozí situaci a účinnosti cílů při provádění priorit;
f)
popis přístupu zvoleného pro provádění zásady partnerství stanovené v článku 12;
g)
návrh finančního plánu, který pro každou prioritu a pro každý roční program stanoví navrhovaný finanční příspěvek fondu a celkovou částku veřejného nebo soukromého spolufinancování;
h)
ustanovení, která zajistí zveřejnění víceletého programu.
2. Členské státy předloží svůj návrh víceletého programu Komisi do čtyř měsíců poté, co Komise předloží strategické pokyny pro dané období.
3. Za účelem schválení návrhu víceletého programu Komise posoudí
a)
soulad návrhu víceletého programu s cíli fondu a strategickými pokyny uvedenými v článku 20;
b)
význam zamýšlených akcí uvedených v návrhu víceletého programu vzhledem k navržené strategii;
c)
soulad řídicích a kontrolních systémů zavedených členským státem k zajištění působení fondu s tímto rozhodnutím;
d)
soulad návrhu víceletého programu s právem Společenství, zejména s těmi předpisy, jejichž záměrem je zabezpečit volný pohyb osob, ve spojení s přímo souvisejícími doprovodnými opatřeními týkajícími se ochrany vnějších hranic, azylu a přistěhovalectví.
4. Pokud se Komise domnívá, že návrh víceletého programu není v souladu se strategickými pokyny nebo s ustanoveními tohoto rozhodnutí týkajícími se řídicích a kontrolních systémů nebo s právem Společenství, vyzve dotyčný členský stát, aby poskytl veškeré nezbytné dodatečné informace a případně aby návrh víceletého programu odpovídajícím způsobem přepracoval.
5. Komise schválí postupem podle čl. 56 odst. 2 každý víceletý program do tří měsíců po jeho formálním předložení.
Článek 22
Přepracování víceletých programů
1. Z podnětu dotyčného členského státu nebo Komise se víceletý program přezkoumá a v případě potřeby pro zbytek programového období přepracuje tak, aby byly lépe nebo jiným způsobem zohledněny priority Společenství. Víceleté programy mohou být přezkoumány s přihlédnutím k hodnocení nebo v případě potíží s prováděním.
2. Komise přijme rozhodnutí o přepracování víceletého programu co nejdříve po formálním podání žádosti dotyčným členským státem. Přepracování víceletého programu se provádí postupem podle čl. 56 odst. 2.
Článek 23
Roční programy
1. Víceleté programy schválené Komisí se provádějí prostřednictvím ročních programů.
2. Do 1. července každého roku poskytne Komise členským státům odhad částek, které jim budou na následující rok přiděleny z celkových rozpočtových prostředků přidělených v ročním rozpočtovém procesu, vypočtených podle článku 14.
3. Do 1. listopadu každého roku předloží členské státy Komisi návrh ročního programu na následující rok, který je vypracován v souladu s víceletým programem a který obsahuje tyto informace:
a)
obecná pravidla pro výběr projektů, které mají být financovány v rámci ročního programu;
b)
popis akcí, které mají být podporovány v rámci ročního programu;
c)
navrhované finanční rozdělení příspěvku fondu mezi jednotlivé akce programu a uvedení částky požadované k pokrytí technické pomoci podle článku 18 pro účely provádění ročního programu.
4. Při posuzování návrhu ročního programu členského státu přihlíží Komise ke konečné částce rozpočtových prostředků přidělených fondu v rozpočtovém procesu.
Do jednoho měsíce od formálního předložení návrhu ročního programu uvědomí Komise dotyčný členský stát, zda jej může schválit. Není-li návrh ročního programu v souladu s víceletým programem, vyzve Komise tento členský stát, aby poskytl všechny nezbytné informace a případně aby návrh ročního programu odpovídajícím způsobem přepracoval.
Komise přijme rozhodnutí o financování, kterým se schvaluje roční program, do 1. března daného roku. V rozhodnutí uvede částku přidělenou dotyčnému členskému státu a období, po které je výdaj způsobilý.
5. Aby se zohlednily řádně odůvodněné mimořádné situace, které nebyly předvídány v době schvalování ročního programu a které vyžadují naléhavý zásah, může členský stát přehodnotit až 10 % finančního rozdělení příspěvku z fondu mezi jednotlivé akce uvedené v ročním programu nebo přidělit až 10 % tohoto rozdělení na jiné akce v souladu s tímto rozhodnutím. Tento členský stát uvědomí Komisi o přepracovaném ročním programu.
Článek 24
Přezkum víceletého programu v polovině období
1. Komise přezkoumá strategické pokyny a případně do 31. března 2010 přijme přepracované strategické pokyny na období 2011 až 2013.
2. Pokud budou přepracované strategické pokyny přijaty, přezkoumá každý členský stát svůj víceletý program a případně jej přepracuje.
3. Pravidla stanovená v článku 21 pro přípravu a schvalování národních víceletých programů se obdobně použijí i na přípravu a schvalování přepracovaných víceletých programů.
4. Přepracované strategické pokyny se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 56 odst. 3.
KAPITOLA V
ŘÍDICÍ A KONTROLNÍ SYSTÉMY
Článek 25
Provádění
Komise odpovídá za provádění tohoto rozhodnutí a přijímá k tomuto účelu nezbytná prováděcí pravidla.
Článek 26
Obecné zásady řídicích a kontrolních systémů
Řídicí a kontrolní systémy víceletých programů zavedené členskými státy zajišťují
a)
vymezení funkcí subjektů zapojených do řízení a kontroly a rozdělení funkcí uvnitř každého subjektu;
b)
dodržování zásady oddělení funkcí uvnitř těchto subjektů a mezi nimi;
c)
přiměřené zdroje pro každý subjekt, aby mohl vykonávat funkce, které mu byly přiděleny, po celé období provádění akcí spolufinancovaných fondem;
d)
postupy pro zajištění správnosti a řádnosti výdajů vykazovaných v rámci ročních programů;
e)
spolehlivé účetní a monitorovací systémy a systémy finančního výkaznictví v elektronické podobě;
f)
systém podávání zpráv a monitorování, pokud odpovědný subjekt pověří výkonem úkolů jiný subjekt;
g)
příručky obsahující postupy pro plnění uvedených funkcí;
h)
opatření pro audit fungování systému;
i)
systémy a postupy pro zabezpečení náležité pomůcky pro audit se zaměřením na finanční toky;
j)
postupy podávání zpráv a monitorování pro nesrovnalosti a zpětné získávání neoprávněně vyplacených částek.
Článek 27
Určení orgánů
1. Pro provádění svého víceletého programu a ročních programů určí členský stát
a)
odpovědný orgán: funkční orgán členského státu, vnitrostátní orgán veřejné moci či veřejný subjekt určený dotyčným členským státem nebo subjekt podléhající soukromému právu členského státu a pověřený veřejnou službou, který odpovídá za řízení víceletého programu a ročních programů podporovaných fondem a který zajišťuje veškerou komunikaci s Komisí;
b)
certifikační orgán: vnitrostátní orgán veřejné moci nebo veřejný subjekt nebo fyzickou osobu zastupující tento orgán nebo subjekt, které členský stát pověří certifikací prohlášení o výdajích před jejich předložením Komisi;
c)
auditní orgán: vnitrostátní orgán veřejné moci nebo veřejný subjekt funkčně nezávislý na odpovědném orgánu a certifikačním orgánu, určený členským státem a odpovědný za ověřování účinného fungování řídicího a kontrolního systému;
d)
případně pověřený orgán.
2. Členský stát stanoví pravidla upravující jeho vztahy s orgány uvedenými v odstavci 1 a jejich vztahy s Komisí.
3. S výhradou čl. 26 písm. b) mohou být některé nebo všechny orgány uvedené v odstavci 1 tohoto článku součástí téhož subjektu.
4. Prováděcí pravidla k článkům 28 až 32 přijímá Komise postupem podle čl. 56 odst. 2.
Článek 28
Odpovědný orgán
1. Odpovědný orgán musí splňovat tyto minimální podmínky:
a)
mít právní subjektivitu, kromě případů, kdy je funkčním orgánem členského státu;
b)
mít infrastrukturu potřebnou pro snadnou komunikaci se širokým okruhem uživatelů, s odpovědnými subjekty v ostatních členských státech a s Komisí;
c)
působit ve správním rámci, který umožňuje řádné plnění jeho úkolů a zabraňuje jakémukoli střetu zájmů;
d)
být schopen uplatňovat pravidla Společenství týkající se řízení fondu;
e)
mít finanční a řídicí kapacity úměrné objemu finančních prostředků Společenství, k jejichž správě bude vyzván;
f)
mít k dispozici zaměstnance s odpovídající odbornou kvalifikací pro administrativní práci v mezinárodním prostředí.
2. Členský stát poskytuje odpovědnému orgánu přiměřené finanční prostředky, aby mohl pokračovat v řádném plnění svých úkolů po celé období 2007 až 2013.
3. Komise může pomáhat členským státům při odborném vzdělávání zaměstnanců, zejména pokud jde o správné uplatňování kapitol V až IX.
Článek 29
Úkoly odpovědného orgánu
1. Odpovědný orgán odpovídá za řízení a provádění víceletého programu v souladu se zásadou řádného finančního řízení.
Odpovědný orgán zejména
a)
konzultuje s partnery v souladu s článkem 12;
b)
předkládá Komisi návrhy na víceleté a roční programy uvedené v článcích 21 a 23;
c)
případně pořádá a vyhlašuje nabídková řízení a výzvy k podávání návrhů;
d)
pořádá výběr projektů ke spolufinancování akcí v rámci fondu v souladu s kritérii stanovenými v čl. 16 odst. 5;
e)
přijímá platby od Komise a vyplácí je konečným příjemcům;
f)
zajišťuje soulad a doplňkovost mezi spolufinancováním z fondu a z jiných příslušných finančních nástrojů členských států a Společenství;
g)
monitoruje dodávání či poskytování spolufinancovaných produktů a služeb a kontroluje skutečné vynaložení vykázaných výdajů na akce a jejich soulad s pravidly Společenství a vnitrostátními pravidly;
h)
zajišťuje existenci systému elektronického zaznamenávání a ukládání účetních záznamů pro každou akci v rámci ročních programů a shromažďování údajů o provádění akcí nezbytných pro finanční řízení, monitorování, kontrolu a hodnocení;
i)
zajišťuje, aby koneční příjemci a jiné subjekty zapojené do provádění akcí spolufinancovaných fondem vedli buď oddělený účetní systém, nebo odpovídající účetní kód pro všechny operace související s akcí, aniž tím jsou dotčena vnitrostátní účetní pravidla;
j)
zajišťuje, aby hodnocení fondu podle článku 51 probíhala ve lhůtách stanovených v čl. 52 odst. 2 a aby splňovala normy kvality dohodnuté mezi Komisí a členským státem;
k)
zavádí postupy pro zajištění toho, aby byly všechny doklady týkající se výdajů a auditů požadované pro zajištění náležité pomůcky pro audit se zaměřením na finanční toky uchovávány v souladu s požadavky podle článku 45;
l)
zajišťuje, aby auditní orgán obdržel pro účely provádění auditu podle čl. 32 odst. 1 veškeré potřebné informace o používaných řídicích postupech a o projektech spolufinancovaných fondem;
m)
zajišťuje, aby certifikační orgán obdržel pro účely certifikace veškeré potřebné informace o postupech a ověřeních prováděných v souvislosti s výdaji;
n)
vypracovává a předkládá Komisi zprávy o pokroku a závěrečné zprávy o provádění ročních programů, prohlášení o výdajích certifikovaná certifikačním orgánem a žádosti o platby nebo případně prohlášení o splatné úhradě;
o)
poskytuje informace a poradenské služby a šíří výsledky podporovaných akcí;
p)
spolupracuje s Komisí a odpovědnými orgány v ostatních členských státech;
q)
ověřuje provádění pokynů uvedených v čl. 35 odst. 6 konečnými příjemci.
2. Řídicí činnosti odpovědného orgánu mohou být, pokud jde o projekty prováděné v členských státech, financovány podle ustanovení článku 18 o technické pomoci.
Článek 30
Přenesení úkolů odpovědným orgánem
1. Jsou-li všechny nebo některé úkoly odpovědného orgánu přeneseny na pověřený orgán, vymezí odpovědný orgán rozsah přenesených úkolů a stanoví podrobné postupy pro provádění přenesených úkolů, které jsou v souladu s podmínkami stanovenými v článku 28.
2. V rámci těchto postupů jsou odpovědnému orgánu poskytovány pravidelné informace o účinném plnění přenesených úkolů a popis použitých prostředků.
Článek 31
Certifikační orgán
1. Certifikační orgán
a)
osvědčuje, že
i)
prohlášení o výdajích je přesné, vychází ze spolehlivých účetních systémů a je založeno na ověřitelných podkladech,
ii)
vykázané výdaje jsou v souladu s platnými pravidly Společenství a vnitrostátními pravidly a byly vynaloženy na akce vybrané podle kritérií platných pro daný program, která jsou v souladu s pravidly Společenství a vnitrostátními pravidly;
b)
zajišťuje, aby pro účely certifikace obdržel od odpovědného orgánu náležité informace o postupech a ověřeních prováděných v souvislosti s výdaji uvedenými v prohlášeních o výdajích;
c)
pro účely certifikace zohledňuje výsledky všech auditů provedených auditním orgánem nebo z jeho pověření;
d)
vede v elektronické podobě účetní záznamy o výdajích vykázaných Komisi;
e)
ověřuje zpětné získání všech finančních prostředků Společenství, které se v důsledku zjištěných nesrovnalostí považují za neoprávněně vyplacené, případně i s úroky;
f)
vede záznamy o částkách, které mají být získány zpět, a o zpět získaných částkách v rámci souhrnného rozpočtu Evropské unie, pokud možno formou odpočtu z příštího prohlášení o výdajích.
2. Činnosti certifikačního orgánu týkající se projektů prováděných v členských státech mohou být financovány podle ustanovení článku 18 o technické pomoci, za předpokladu respektování výsadních pravomocí tohoto orgánu podle článku 27.
Článek 32
Auditní orgán
1. Auditní orgán
a)
zajišťuje provádění auditů za účelem ověření účinného fungování řídicího a kontrolního systému;
b)
zajišťuje provádění auditů akcí na základě vhodného vzorku pro ověření vykázaných výdajů; vzorek musí představovat alespoň 10 % celkových způsobilých výdajů na každý roční program;
c)
předkládá Komisi do šesti měsíců po schválení víceletého programu auditní strategii zahrnující subjekty, které budou provádět audity podle písmen a) a b), zajišťující provedení auditů u hlavních příjemců spolufinancování z fondu a rovnoměrné rozložení auditů na celé programové období.
2. Pokud je určený auditní orgán podle tohoto rozhodnutí též určeným auditním orgánem podle rozhodnutí č. 573/2007/ES, č. 575/2007/ES a 2007/…/ES nebo pokud se pro dva nebo více těchto fondů použijí společné systémy, může být předložena jednotná kombinovaná auditní strategie podle odst. 1 písm. c).
3. Auditní orgán vypracovává pro každý roční program návrh zprávy, jehož součástí je
a)
výroční auditní zpráva obsahující výsledky auditů ročního programu prováděných v souladu s auditní strategií a uvádějící všechny nedostatky odhalené v řídicích a kontrolních systémech programu;
b)
stanovisko, vypracované na základě kontrol a auditů provedených z pověření auditního orgánu, k tomu, zda fungování řídicího a kontrolního systému poskytuje přiměřenou záruku, že prohlášení o výdajích předložená Komisi jsou správná a že uskutečněné operace jsou legální a správné;
c)
prohlášení, v němž vyhodnotí platnost žádosti o platbu nebo prohlášení o splatné úhradě konečného zůstatku a legalitu a správnost dotyčných výdajů.
4. Auditní orgán zajišťuje, aby byly při auditní činnosti zohledňovány mezinárodně uznávané auditorské standardy.
5. Audit projektů prováděných v členských státech může být financován podle ustanovení článku 18 o technické pomoci, za předpokladu respektování výsadních pravomocí auditního orgánu podle článku 27.
KAPITOLA VI
POVINNOSTI A KONTROLY
Článek 33
Povinnosti členských států
1. Členské státy odpovídají za zajištění řádného finančního řízení víceletých a ročních programů a za legalitu a správnost uskutečněných operací.
2. Členské státy zajišťují, aby odpovědné orgány a všechny pověřené orgány, certifikační orgány, auditní orgány a veškeré další dotčené subjekty obdržely náležité pokyny k zavádění řídicích a kontrolních systémů podle článků 26 až 32, čímž se zajistí účinné a správné využití finančních prostředků poskytnutých Společenstvím.
3. Členské státy předcházejí nesrovnalostem, odhalují je a napravují. Oznamují tyto nesrovnalosti Komisi a informují ji o vývoji správních a soudních řízení.
Nelze-li částky neoprávněně vyplacené konečnému příjemci získat zpět, odpovídá za uhrazení nevymožených částek zpět do souhrnného rozpočtu Evropské unie dotyčný členský stát, pokud se prokáže, že ztráta byla způsobena jeho pochybením nebo nedbalostí.
4. Za finanční kontrolu akcí odpovídají v prvé řadě členské státy, jež také zajišťují, aby byly řídicí a kontrolní systémy a audity prováděny způsobem, který zaručuje řádné a účinné využití finančních prostředků Společenství. Členské státy poskytují Komisi popis těchto systémů.
5. Prováděcí pravidla k odstavcům 1 až 4 se přijímají postupem podle čl. 56 odst. 2.
Článek 34
Řídicí a kontrolní systémy
1. Předtím, než Komise postupem podle čl. 56 odst. 2 schválí víceletý program, zajistí členské státy zavedení řídicích a kontrolních systémů podle článků 26 až 32. Odpovídají za zajištění účinného fungování těchto systémů po celé programové období.
2. Společně se svým návrhem víceletého programu předloží členské státy Komisi popis organizace a postupů odpovědných orgánů, pověřených orgánů a certifikačních orgánů, jakož i systémů interního auditu používaných v těchto orgánech a subjektech, auditního orgánu a veškerých dalších subjektů provádějících audit z jeho pověření.
3. Komise přezkoumá uplatňování tohoto ustanovení v souvislosti s přípravou zprávy za období 2007 až 2010 uvedené v čl. 52 odst. 3.
Článek 35
Povinnosti Komise
1. Komise se postupem podle článku 34 přesvědčí o tom, zda členské státy zavedly řídicí a kontrolní systémy, které jsou v souladu s články 26 až 32, a na základě výročních auditních zpráv a svých vlastních auditů o tom, zda tyto systémy během programového období účinně fungují.
2. Aniž jsou dotčeny audity prováděné členskými státy, mohou úředníci nebo pověření zástupci Komise za účelem ověření účinného fungování řídicích a kontrolních systémů provádět kontroly na místě, které mohou zahrnovat audity akcí obsažených v ročních programech, musí je však oznámit nejméně tři pracovní dny předem. Těchto auditů se mohou účastnit úředníci dotyčného členského státu nebo jím pověření zástupci.
3. Komise může požadovat, aby členský stát provedl kontroly na místě za účelem ověření správného fungování systémů nebo správnosti jedné nebo více operací. Těchto kontrol se mohou účastnit úředníci nebo pověření zástupci Komise.
4. Komise ve spolupráci s členskými státy zajišťuje náležité poskytování informací o akcích podporovaných fondem, jejich propagaci a následné činnosti.
5. Komise ve spolupráci s členskými státy zajišťuje soulad a doplňkovost akcí s jinými souvisejícími politikami, nástroji a iniciativami Společenství.
6. Komise stanoví pokyny zajišťující viditelnost financování poskytovaného podle tohoto rozhodnutí.
Článek 36
Spolupráce s auditními orgány členských států
1. Komise spolupracuje s auditními orgány za účelem koordinace jejich plánů a metod auditu a neprodleně si s nimi vyměňuje výsledky auditů řídicích a kontrolních systémů s cílem co nejlépe využít kontrolních prostředků a zabránit neodůvodněnému zdvojování činností.
Komise podá své připomínky k auditní strategii předložené podle článku 32 do tří měsíců od jejího obdržení.
2. Při stanovení své auditní strategie určí Komise roční programy, které na základě svých stávajících znalostí řídicích a kontrolních systémů považuje za uspokojivé.
U těchto programů může Komise dospět k závěru, že se může spolehnout především na důkazy z auditu poskytnuté členskými státy a že své vlastní kontroly na místě bude provádět, pouze pokud existují důkazy o možných nedostatcích v systémech.
KAPITOLA VII
FINANČNÍ ŘÍZENÍ
Článek 37
Způsobilost - prohlášení o výdajích
1. Všechna prohlášení o výdajích uvádějí výši výdajů vynaložených konečnými příjemci při provádění akcí a odpovídající příspěvek z veřejných nebo soukromých prostředků.
2. Výdaje musí odpovídat platbám, které koneční příjemci provedli. Musí být doloženy přijatými fakturami nebo účetními doklady, které mají rovnocennou průkaznost.
3. Výdaje lze považovat za způsobilé pro podporu z fondu, pouze pokud byly skutečně zaplaceny nejdříve 1. ledna roku uvedeného v rozhodnutí o financování podle čl. 23 odst. 4 třetího pododstavce, kterým se schvaluje roční program. Spolufinancované akce nesmějí být dokončeny před počátečním dnem způsobilosti.
Období, ve kterém se výdaje považují za způsobilé, činí výjimečně tři roky pro výdaje na provádění akcí podporovaných v rámci ročních programů na rok 2007.
4. Pravidla pro způsobilost výdajů v rámci provádění akcí spolufinancovaných fondem v členských státech podle článku 4 se přijímají postupem podle čl. 56 odst. 2.
Článek 38
Úplnost platby konečným příjemcům
Členské státy se přesvědčí, že odpovědný orgán zajišťuje, aby koneční příjemci obdrželi celkovou částku příspěvku z veřejných prostředků co nejrychleji. Žádné částky se neodečítají ani nezadržují a nejsou vymáhány žádné další zvláštní či jiné poplatky s rovnocenným účinkem, které by snížily tyto částky pro konečné příjemce, pokud koneční příjemci splní všechny požadavky na způsobilost akcí a výdajů.
Článek 39
Používání eura
1. Částky uváděné v návrzích víceletých a ročních programů členských států podle článků 21 a 23, v certifikovaných prohlášeních o výdajích a v žádostech o platby podle čl. 29 odst. 1 písm. n) a výdaje uváděné ve zprávě o pokroku při provádění ročního programu podle čl. 41 odst. 4 a v závěrečné zprávě o provádění ročního programu podle článku 53 se vyjadřují v eurech.
2. Rozhodnutí Komise o financování podle čl. 23 odst. 4 třetího pododstavce, kterými se schvalují roční programy členských států, jakož i závazky Komise a platby Komise se vyjadřují a provádějí v eurech.
3. Členské státy, které ke dni podání žádosti o platbu nepřijaly euro jako svou měnu, přepočítají na eura výši výdajů uskutečněných v národní měně. Tato částka se přepočítává na eura s použitím měsíčního účetního směnného kurzu Komise platného v měsíci, v němž výdaj zaúčtuje odpovědný orgán daného programu. Tento kurz Komise elektronicky zveřejňuje každý měsíc.
4. Jestliže se euro stane měnou členského státu, použije se postup pro přepočet uvedený v odstavci 3 nadále na veškeré výdaje zaúčtované certifikačním orgánem přede dnem vstupu pevného přepočítacího koeficientu mezi národní měnou a eurem v platnost.
Článek 40
Závazky
Rozpočtové závazky Společenství se přijímají každoročně na základě rozhodnutí Komise o financování podle čl. 23 odst. 4 třetího pododstavce, kterým se schvaluje roční program.
Článek 41
Platby - předběžné platby
1. Platby příspěvků z fondu provádí Komise v souladu s rozpočtovými závazky.
2. Platby se provádějí v podobě předběžných plateb a platby zůstatku. Vyplácejí se odpovědnému orgánu určenému členským státem.
3. První předběžná platba ve výši 50 % částky přidělené v rozhodnutí Komise o financování, kterým se schvaluje roční program, je členskému státu vyplacena do šedesáti dnů od přijetí uvedeného rozhodnutí.
4. Druhá předběžná platba se uskuteční nejpozději tři měsíce poté, co Komise schválí, a to do dvou měsíců od formálního podání žádosti členského státu o platbu, zprávu o pokroku při provádění ročního programu a certifikované prohlášení o výdajích sestavené podle čl. 31 odst. 1 písm. a) a článku 37 týkající se alespoň 60 % první platby.
Výše druhé předběžné platby provedené Komisí nepřesáhne 50 % celkové částky přidělené na základě rozhodnutí o financování, kterým se schvaluje roční program, a v případě, že členský stát přidělí na vnitrostátní úrovni na závazky částku nižší, než je částka uvedená v rozhodnutí o financování, kterým se schvaluje roční program, nepřesáhne zůstatek finančních prostředků Společenství skutečně přidělených členským státem na závazky pro vybrané projekty v rámci ročního programu po odečtení první předběžné platby.
5. Veškeré úroky z předběžných plateb se přidělují na daný roční program, pokládají se za zdroj daného členského státu v podobě příspěvku z veřejných zdrojů tohoto členského státu a vykazují se Komisi při předložení prohlášení o výdajích v souvislosti se závěrečnou zprávou o provádění dotyčného ročního programu.
6. Částky vyplacené jako předběžné platby se zúčtují při uzavření ročního programu.
Článek 42
Platba zůstatku
1. Komise vyplatí zůstatek, pokud do devíti měsíců od termínu způsobilosti pro výdaje stanoveného v rozhodnutí o financování, kterým se schvaluje roční program, obdrží tyto doklady:
a)
certifikované prohlášení o výdajích náležitě vyhotovené podle čl. 31 odst. 1 písm. a) a článku 37 a žádost o platbu zůstatku nebo prohlášení o splatné úhradě;
b)
závěrečnou zprávu o provádění ročního programu podle článku 53;
c)
výroční auditní zprávu, stanovisko a prohlášení podle čl. 32 odst. 3.
Platba zůstatku podléhá schválení závěrečné zprávy o provádění ročního programu a prohlášení, v němž se vyhodnotí platnost žádosti o platbu zůstatku.
2. Neposkytne-li odpovědný orgán požadované doklady uvedené v odstavci 1 ve stanovené lhůtě a v přijatelném formátu, zruší Komise všechny části rozpočtového závazku daného ročního programu, které nebyly využity pro předběžné platby.
3. Postup automatického zrušení vymezený v odstavci 2 se pro částky dotyčných projektů pozastaví, pokud v okamžiku předložení dokladů uvedených v odstavci 1 probíhá v členském státě soudní řízení nebo správní řízení o opravném prostředku s odkladným účinkem. Členský stát uvede v předložené závěrečné zprávě podrobné informace o těchto projektech a každých šest měsíců zasílá zprávy o pokroku dosaženém u těchto projektů. Do tří měsíců po ukončení soudního řízení nebo správního řízení o opravném prostředku předloží členský stát doklady o dotčených projektech požadované v odstavci 1.
4. Devítiměsíční lhůta uvedená v odstavci 1 se staví, přijme-li Komise rozhodnutí o pozastavení plateb spolufinancování pro daný roční program v souladu s článkem 44. Tato lhůta začíná opět běžet ode dne, kdy je rozhodnutí Komise podle čl. 44 odst. 3 oznámeno dotyčnému členskému státu.
5. Aniž je dotčen článek 43, uvědomí Komise do šesti měsíců od obdržení dokladů uvedených v odstavci 1 tohoto článku členský stát o částce výdajů, která se uznává k tíži fondu, a o všech finančních opravách, které vyplývají z rozdílu mezi vykázanými a uznanými výdaji. Členský stát má tři měsíce na předložení svých připomínek.
6. Do tří měsíců od obdržení připomínek členského státu rozhodne Komise o částce výdajů uznané k tíži fondu a získá zpět zůstatek vyplývající z rozdílu mezi konečnými uznanými výdaji a částkami, které již byly tomuto členskému státu vyplaceny.
7. V závislosti na dostupných finančních prostředcích Komise vyplatí zůstatek do šedesáti dnů ode dne, kdy obdrží doklady uvedené v odstavci 1. Zůstatek rozpočtového závazku se zrušuje do šesti měsíců po platbě.
Článek 43
Zadržení plateb
1. Pověřená schvalující osoba ve smyslu finančního nařízení může zadržet platbu na dobu nejvýše šesti měsíců, pokud
a)
zpráva auditorského subjektu členského státu nebo Společenství obsahuje důkazy o možných významných nedostatcích ve fungování řídicích a kontrolních systémů;
b)
pověřená schvalující osoba musí provést dodatečná ověření poté, co obdrží informaci, která ji upozorní na skutečnost, že určitý výdaj v certifikovaném prohlášení o výdajích je spojen se závažnou nesrovnalostí, která nebyla napravena.
2. Členský stát a odpovědný orgán jsou neprodleně uvědomeny o důvodech zadržení platby. Platba se zadrží, dokud členský stát nepřijme nezbytná opatření.
Článek 44
Pozastavení plateb
1. Komise může pozastavit veškeré předběžné platby a platby zůstatku nebo jejich část, pokud
a)
v řídicím a kontrolním systému programu existují závažné nedostatky, které ovlivňují spolehlivost postupu certifikace plateb a ke kterým nebyla přijata nápravná opatření, nebo
b)
určitý výdaj v certifikovaném prohlášení o výdajích je spojen se závažnou nesrovnalostí, která nebyla napravena, nebo
c)
členský stát nesplnil své povinnosti podle článků 33 a 34.
2. Komise může rozhodnout o pozastavení předběžných plateb a plateb zůstatku poté, co dá členskému státu možnost předložit do tří měsíců připomínky.
3. Komise ukončí pozastavení předběžných plateb a plateb zůstatku, pokud dospěje k názoru, že členský stát přijal nezbytná opatření, která umožňují pozastavení zrušit.
4. Pokud členský stát nezbytná opatření nepřijme, může Komise rozhodnout o zrušení celého příspěvku Společenství na roční program nebo jeho části v souladu s článkem 48.
Článek 45
Uchovávání dokladů
Aniž jsou dotčena pravidla upravující státní podporu podle článku 87 Smlouvy, zajišťuje odpovědný orgán, aby byly veškeré podklady k výdajům a auditům týkajícím se dotyčných programů uchovávány k dispozici Komisi a Účetnímu dvoru po dobu pěti let po uzavření programů podle čl. 42 odst. 1.
Běh této lhůty se staví buď v případě soudního řízení, nebo na řádně odůvodněnou žádost Komise.
Doklady se uchovávají v podobě originálů nebo jejich ověřených kopií na běžně přijímaných nosičích dat.
KAPITOLA VIII
FINANČNÍ OPRAVY
Článek 46
Finanční opravy prováděné členskými státy
1. Za vyšetřování nesrovnalostí odpovídají v prvé řadě členské státy, které jednají na základě důkazů o jakékoli významné změně ovlivňující povahu nebo podmínky provádění nebo kontroly programů a provádějí vyžadované finanční opravy.
2. Členské státy provádějí finanční opravy vyžadované v souvislosti s jednotlivými nebo systémovými nesrovnalostmi zjištěnými u akcí nebo ročních programů.
Opravy prováděné členskými státy spočívají ve zrušení a případně zpětného získání celého příspěvku Společenství nebo jeho část. V případě, že částka není vrácena ve lhůtě stanovené dotčeným členským státem, se přičítá úrok z prodlení ve výši stanovené v čl. 49 odst. 2. Členské státy berou v úvahu povahu a závažnost nesrovnalostí a finanční ztrátu, která fondu vznikla.
3. V případě systémových nesrovnalostí rozšíří dotčený členský stát svá šetření na všechny operace, které by mohly být dotčeny.
4. Členské státy zahrnou do závěrečné zprávy o provádění ročního programu uvedené v článku 53 seznam řízení o zrušení plateb zahájených ve prospěch daného ročního programu.
Článek 47
Účetní audit a finanční opravy prováděné Komisí
1. Aniž jsou dotčeny pravomoci Účetního dvora a kontroly prováděné členskými státy v souladu s vnitrostátními právními a správními předpisy, mohou úředníci nebo pověření zástupci Komise provádět kontroly na místě, včetně namátkových kontrol týkajících se akcí financovaných fondem a řídicích a kontrolních systémů, musí je však oznámit nejméně tři pracovní dny předem. Komise uvědomí dotyčný členský stát s cílem získat veškerou nezbytnou pomoc. Těchto kontrol se mohou účastnit úředníci dotyčného členského státu nebo jím pověření zástupci.
Komise může požádat dotyčný členský stát, aby za účelem ověření správnosti jedné nebo více operací provedl kontrolu na místě. Těchto kontrol se mohou účastnit úředníci nebo pověření zástupci Komise.
2. Dospěje-li Komise po dokončení nezbytných ověření k závěru, že členský stát neplní své povinnosti podle článku 33, pozastaví předběžné platby nebo platbu zůstatku podle článku 44.
Článek 48
Kritéria pro opravy
1. Komise může provést finanční opravy zrušením celého příspěvku Společenství na roční program nebo jeho části, jestliže po provedení nezbytných šetření dojde k závěru, že
a)
v řídicím a kontrolním systému programu se vyskytují závažné nedostatky, které ohrožují příspěvek Společenství již vyplacený na program;
b)
výdaje obsažené v certifikovaném prohlášení o výdajích nejsou správné a nebyly členským státem opraveny před zahájením opravného řízení podle tohoto odstavce;
c)
členský stát nedodržel před zahájením opravného řízení podle tohoto odstavce své povinnosti podle článku 33.
Komise rozhodne po zvážení všech připomínek ze strany členského státu.
2. Komise při svých finančních opravách vychází z jednotlivých zjištěných případů nesrovnalostí, přičemž přihlíží k systémové povaze nesrovnalostí, aby určila, zda použít paušální opravu nebo opravu extrapolací. Jestliže se nesrovnalost vztahuje k prohlášení o výdajích, k němuž předtím auditní orgán poskytl přiměřenou záruku podle čl. 32 odst. 3 písm. b), předpokládá se, že se jedná o systémový problém vedoucí k použití paušální opravy nebo opravy extrapolací, pokud členský stát do tří měsíců neprokáže opak.
3. Komise při rozhodování o výši opravy zohledňuje závažnost nesrovnalosti a rozsah a finanční následky nedostatků zjištěných u daného ročního programu.
4. Jestliže Komise zakládá své stanovisko na skutečnostech zjištěných jinými auditory než auditory svých vlastních útvarů, vypracuje po posouzení opatření přijatých dotyčným členským státem podle článku 34, zpráv o oznámených nesrovnalostech a případných odpovědí členského státu vlastní závěry o finančních důsledcích.
Článek 49
Vrácení platby
1. Každá částka, která má být vrácena do souhrnného rozpočtu Evropské unie, se uhrazuje přede dnem splatnosti uvedeným v příkazu k úhradě vydaném v souladu s článkem 72 finančního nařízení. Tímto dnem splatnosti je poslední den druhého měsíce následujícího po vydání příkazu.
2. Každé prodlení při navracení částky má za následek vznik nároku na úrok z prodlení ode dne splatnosti až do dne uskutečnění platby. Sazba tohoto úroku z prodlení se rovná sazbě používané Evropskou centrální bankou při jejích hlavních refinančních operacích, která byla zveřejněna v řadě C Úředního věstníku Evropské unie a je platná k prvnímu kalendářnímu dni měsíce, do kterého spadá den splatnosti, zvýšené o tři a půl procentního bodu.
Článek 50
Povinnosti členských států
Finanční opravou Komise není dotčena povinnost členského státu získávat zpět vyplacené částky podle článku 46.
KAPITOLA IX
MONITOROVÁNÍ, HODNOCENÍ A ZPRÁVY
Článek 51
Monitorování a hodnocení
1. Komise ve spolupráci s členskými státy fond pravidelně monitoruje.
2. Komise v partnerství s členskými státy fond hodnotí v souvislosti s přípravou zprávy podle čl. 52 odst. 3, aby posoudila vhodnost, účinnost a dopad akcí s ohledem na cíle uvedené v článku 3.
3. Komise též posuzuje doplňkovost akcí prováděných v rámci fondu s akcemi prováděnými v rámci dalších politik, nástrojů a iniciativ Společenství v dané oblasti.
4. Ve zprávě na období 2007 až 2010, uvedené v čl. 52 odst. 3 písm. c), zhodnotí Komise dopad fondu na rozvoj politiky a právních předpisů týkajících se ochrany vnějších hranic, spolupůsobení mezi fondem a úkoly agentury, jakož i vhodnosti kritérií zavedených pro rozdělování finančních prostředků mezi členské státy s ohledem na cíle, které Evropská unie v této oblasti sleduje.
Článek 52
Povinnost podávat zprávy
1. V každém členském státě přijme odpovědný orgán opatření nezbytná pro zajištění monitorování a hodnocení projektů.
Dohody a smlouvy, které tento orgán uzavírá s organizacemi odpovědnými za provádění akcí, proto obsahují ustanovení o povinnosti předkládat pravidelné a podrobné zprávy o pokroku při provádění těchto akcí a o plnění vytyčených cílů, které jsou pak základem pro zprávy o pokroku při provádění ročního programu a závěrečné zprávy o provádění ročního programu.
2. Členské státy předloží Komisi
a)
do 30. června 2010 hodnotící zprávu o provádění akcí spolufinancovaných fondem;
b)
do 30. června 2012 za období 2007 až 2010 a do 30. června 2015 za období 2011 až 2013 hodnotící zprávu o výsledcích a dopadu akcí spolufinancovaných fondem.
3. Komise předloží Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů
a)
do 30. června 2010 zprávu o přezkumu článků 14 a 15, případně společně s návrhy na změny;
b)
do 31. prosince 2010 průběžnou zprávu o dosažených výsledcích a o kvalitativních a kvantitativních aspektech provádění fondu společně s návrhem na další rozvoj fondu;
c)
do 31. prosince 2012 následnou hodnotící zprávu za období 2007 až 2010 a do 31. prosince 2015 následnou hodnotící zprávu za období 2011 až 2013.
Článek 53
Závěrečná zpráva o provádění ročního programu
1. Pro poskytnutí jasného přehledu o provádění programu obsahuje závěrečná zpráva o provádění ročního programu tyto informace:
a)
finanční a operativní provádění ročního programu;
b)
pokrok, kterého bylo dosaženo při provádění víceletého programu a jeho priorit ve vztahu k jeho konkrétním, ověřitelným cílům, a dají-li se kvantifikovat, kvantitativně vyjádřeným ukazatelům;
c)
opatření, která odpovědný orgán přijal pro zajištění kvality a účinnosti provádění, zejména
i)
monitorovací a hodnotící opatření, včetně opatření pro shromažďování údajů,
ii)
shrnutí všech závažných obtíží, které se vyskytly při provádění operačního programu, a veškerých přijatých souvisejících opatření,
iii)
využití technické pomoci;
d)
opatření přijatá za účelem poskytování informací o ročních a víceletých programech a zajištění jejich propagace.
2. Zpráva se považuje za přijatelnou, pokud obsahuje všechny informace uvedené v odstavci 1. Komise přijme rozhodnutí o obsahu zprávy předložené odpovědným orgánem do dvou měsíců od obdržení všech informací uvedených v odstavci 1; toto obdržení členskému státu potvrdí. Pokud se Komise ve stanovené lhůtě nevyjádří, považuje se zpráva za přijatou.
3. Komise sdělí agentuře schválené závěrečné zprávy o provádění ročního programu.
KAPITOLA X
PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
Článek 54
Příprava víceletého programu
1. Odchylně od článku 20 členské státy
a)
co nejdříve po 7. červnu 2007, ale nejpozději 22. června 2007, určí vnitrostátní odpovědný orgán podle čl. 27 odst. 1 písm. a) a případně též pověřený orgán;
b)
do 30. září 2007 předloží popis řídicích a kontrolních systémů podle čl. 34 odst. 2.
2. Do 1. července 2007 Komise členským státům poskytne
a)
odhad částek, které jim budou přiděleny na rozpočtový rok 2007;
b)
odhady částek, které jim mají být přiděleny na rozpočtové roky 2008 až 2013, na základě extrapolace výpočtu pro odhad na rozpočtový rok 2007, přičemž zohlední navrhované roční rozpočtové prostředky pro roky 2007 až 2013 uvedené ve finančním rámci.
Článek 55
Příprava ročních programů na roky 2007 a 2008
1. Odchylně od článku 23 se na provádění v rozpočtových rocích 2007 a 2008 vztahuje tento časový rozvrh:
a)
do 1. července 2007 poskytne Komise členským státům odhad částek, které jim budou přiděleny na rozpočtový rok 2007;
b)
do 1. prosince 2007 předloží členské státy Komisi návrh ročního programu na rok 2007;
c)
do 1. března 2008 předloží členské státy Komisi návrh ročního programu na rok 2008.
2. Pokud jde o roční program na rok 2007, lze podporu z fondu poskytnout na výdaje skutečně vyplacené v období od 1. ledna 2007 do dne přijetí rozhodnutí o financování, kterým se schvaluje roční program dotyčného členského státu.
3. Aby mohla být v roce 2008 přijata rozhodnutí o financování, kterými se schvaluje roční program na rok 2007, přijme Komise rozpočtový závazek Společenství na rok 2007 na základě odhadu částek, které mají být přiděleny členským státům, výpočteného podle článků 14 a 15.
KAPITOLA XI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 56
Výbor
1. Komisi je nápomocen společný Výbor pro solidaritu a řízení migračních toků, zřízený tímto rozhodnutím.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se čl. 5a odst. 1 až 4 a odst. 5 písm. b) a článek 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Lhůty stanovené v čl. 5a odst. 3 písm. c) a odst. 4 písm. b) a e) rozhodnutí 1999/468/ES jsou šest týdnů.
Článek 57
Přezkum
Evropský parlament a Rada přezkoumají toto rozhodnutí na základě návrhu Komise do 30. června 2013.
Článek 58
Vstup v platnost a použitelnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 7. června 2007, s výjimkou článků 14, 15, 20, 21, 23, 27, čl. 33 odst. 2 a 5, článku 34, čl. 37 odst. 4 a článku 56, které se použijí ode dne 1. ledna 2007.
Článek 59
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
V Bruselu dne 23. května 2007.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS N:o 574/2007/EY,
tehty 23 päivänä toukokuuta 2007,
ulkorajarahaston perustamisesta vuosiksi 2007-2013 osana yhteisvastuuta ja maahanmuuttovirtojen hallintaa koskevaa yleisohjelmaa
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon komission ehdotuksen,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (2),
noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (3),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Vaikka kaikki jäsenvaltiot myötävaikuttavat siihen, että Euroopan unionin jäsenvaltioiden ulkorajoilla tehtävät henkilötarkastukset ja rajavalvonta ovat korkealla ja yhdenmukaisella tasolla ja yhteisten sääntöjen mukaisia, joillekin jäsenvaltioille lankeaa raskaampi taakka kuin toisille.
(2)
Jäsenvaltioihin kohdistuu erilainen taakka sen mukaan, millainen tilanne jäsenvaltiossa vallitsee seuraavien seikkojen suhteen: ulkorajojen maantieteelliset olosuhteet, virallisten ja toiminnassa olevien rajanylityspaikkojen määrä, laillisen ja laittoman maahanmuuton aiheuttaman paineen taso, jäsenvaltioon kohdistuvat riskit ja uhkatekijät sekä viisumihakemusten käsittelystä ja viisumien myöntämisestä kansallisille viranomaisille aiheutuva työmäärä.
(3)
Ulkorajojen valvonnasta aiheutuvien kustannusten jakaminen jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin kesken on yksi ulkorajojen valvontaa koskevan yhteisen politiikan viidestä osa-alueesta. Komissio on tehnyt asiasta ehdotuksen 7 päivänä toukokuuta 2002 antamassaan tiedonannossa ”Kohti Euroopan unionin jäsenvaltioiden ulkorajojen yhdennettyä valvontaa”, ja neuvosto on hyväksynyt sen 14 päivänä kesäkuuta 2002 annetussa asiakirjassa ”Suunnitelma Euroopan unionin jäsenvaltioiden ulkorajojen valvonnasta”.
(4)
Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtivan viraston perustamisesta 26 päivänä lokakuuta 2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2007/2004 (4) on myötävaikuttanut merkittävästi Euroopan ulkorajojen yhdennetyn valvontajärjestelmän operatiivisen ulottuvuuden asteittaiseen kehittämiseen. Jotta ulkorajoilla tehtäviin rajatarkastuksiin ja -valvontaan voitaisiin kuitenkin soveltaa tehokkaita ja yhteisiä normeja, tarvitaan yhteisön taloudellisen yhteisvastuun välinettä, jolla voidaan tukea niitä jäsenvaltioita, joiden osaksi lankeaa yhteisön edun mukainen pysyvä ja raskas taloudellinen taakka.
(5)
Yhteinen lainsäädäntö, sellaisena kuin se on määritelty erityisesti henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta yhteisön säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) 15 päivänä maaliskuuta 2006 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 562/2006 (5), edellyttää rajatarkastuksia laittoman maahanmuuton ja ihmiskaupan torjunnan helpottamiseksi ja jäsenvaltioiden sisäistä turvallisuutta koskevien uhkien ehkäisemiseksi. Yhteisessä lainsäädännössä säädetään myös, että rajatarkastukset on suoritettava ihmisarvoa täysin kunnioittaen.
(6)
Ulkorajarahaston, jäljempänä ’rahasto’, avulla olisi osoitettava yhteisvastuullisuutta myöntämällä rahoitustukea niille jäsenvaltioille, jotka soveltavat ulkorajoja koskevia Schengenin säännöstön määräyksiä.
(7)
Tällaisen rahoitustuen suunnittelussa olisi otettava huomioon se, että tuki on tarkoitettu myös jatkojärjestelyiksi rahoitukselle, jota Euroopan unioni on aiemmin myöntänyt niille jäsenvaltioille, jotka eivät vielä tämän päätöksen tullessa voimaan sovella kaikkia Schengenin säännöstön määräyksiä. Tarkoituksena ei ole kuitenkaan pelkästään jatkaa toimia, joita on aiemmin rahoitettu muista Euroopan unionin yleiseen talousarvioon kuuluvista rahoituslähteistä. Jäsenvaltioiden olisi saatava tukea rahastosta, jos ne valmistautuvat täyteen osallistumiseen mahdollisimman nopeasti 4 ja 5 päivänä marraskuuta 2004 hyväksytyn Haagin ohjelman mukaisesti.
(8)
Lisäksi rahaston toiminnassa olisi otettava huomioon erityistilanteet, kuten kolmansien maiden kansalaisten kauttakulku maitse, kun kyseiset henkilöt joutuvat väistämättä kulkemaan yhden tai useamman jäsenvaltion alueen läpi matkustaakseen kahden omaan maahansa kuuluvan, maantieteellisesti erillään olevan osan välillä. Tämä ei ole ainoastaan kyseisen jäsenvaltion tai kyseisten jäsenvaltioiden edun mukaista vaan myös kaikkien niiden jäsenvaltioiden edun mukaista, jotka ovat poistaneet tarkastukset sisärajoiltaan. Rahoitettavat toimet olisi tällöin määriteltävä seikkaperäisesti ja varat olisi kohdennettava arvioimalla näihin toimiin liittyvät todelliset tarpeet.
(9)
Yhdenmukaisen ja korkeatasoisen ulkorajavalvonnan ja joustavan rajanylitysliikenteen varmistamiseksi rahastolla olisi edistettävä Euroopan ulkorajojen yhdennetyn valvontajärjestelmän kehittämistä, mihin sisältyy kaikki politiikkaan, lainsäädäntöön, järjestelmälliseen yhteistyöhön ja kulujen, henkilöstön, laitteiston ja teknologian jakamiseen liittyvät toimenpiteet, joita jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset toteuttavat eri tasoilla yhteistyössä ja tarvittaessa myös muiden toimijoiden kanssa, jotka käyttävät muun muassa nelitasoista rajaturvallisuusjärjestelmää ja Euroopan unionin yhdennettyä riskianalyysia.
(10)
Vuoden 2003 liittymisasiakirjaan (6) sisältyvän, henkilöiden kauttakulkua maitse Kaliningradin alueen ja Venäjän federaation muiden osien välillä koskevan pöytäkirjan N:o 5 mukaisesti rahastosta katetaan mahdolliset lisäkustannukset, joita aiheutuu tällaista kauttakulkua koskevan säännöstön erityisten säännösten täytäntöönpanosta.
(11)
Asetuksella (EY) N:o 2007/2004 perustetun Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtivan viraston, jäljempänä ’virasto’, puitteissa kehitettävän operatiivisen yhteistyön täydennyksenä ja jäsenvaltioille osoitettavien varojen jakamisen lisäksi rahaston avulla olisi myös voitava toteuttaa yhteisön toimia rajojen strategisissa kohdissa havaittujen heikkouksien johdosta osallistumalla tällaisten heikkouksien korjaamiseen tarkoitettujen erityistoimien yhteisrahoitukseen tällaisiin toimiin vuosittain varattavan määrän mukaisesti.
(12)
Rahastosta olisi myös tuettava kansallisia toimenpiteitä ja jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä, kun kyseessä on viisumipolitiikka ja muut ennen rajamuodollisuuksia eli ennen ulkorajoilla tehtäviä tarkastuksia toteutettavat toimet. Jäsenvaltioiden konsuliviranomaisten kolmansissa maissa järjestämien toimien tehokas hallinnointi on yhteisen viisumipolitiikan edun mukaista, sillä se on osa monikerroksista järjestelmää, jonka avulla pyritään helpottamaan laillista matkustamista ja torjumaan laitonta maahanmuuttoa Euroopan unioniin, ja olennainen osa Euroopan ulkorajojen yhdennettyä valvontajärjestelmää.
(13)
Rahaston soveltamisala ja tarkoitus huomioon ottaen siitä ei pitäisi missään tapauksessa tukea toimia, jotka koskevat kolmansissa maissa sijaitsevia henkilöiden säilöönottoalueita tai -keskuksia.
(14)
Olisi vahvistettava objektiiviset perusteet, joiden mukaisesti vuosittain käytettävissä olevia varoja jaetaan jäsenvaltioille. Perusteet olisi ryhmiteltävä rajatyyppien mukaisesti ottaen huomioon liikenne ja uhkien taso jäsenvaltioiden ulkorajoilla.
(15)
Perusteiden soveltamista olisi tarkasteltava uudelleen vuonna 2010, jotta voitaisiin ottaa huomioon mahdolliset uudet olosuhteet, kuten erityisesti ne, jotka johtuvat ulkorajoilla tapahtuneista muutoksista.
(16)
Kun otetaan huomioon, että viraston tehtävänä on avustaa jäsenvaltioita ulkorajojen valvontaan liittyvien operatiivisten näkökohtien täytäntöönpanossa, ja koska tavoitteena on kehittää täydentävyyttä viraston tehtävien ja jäsenvaltioiden vastuulla olevien ulkorajoilla tehtävien rajatarkastusten ja -valvonnan välillä, komission olisi kuultava virastoa jäsenvaltioiden esittämistä monivuotisten ohjelmien luonnoksista ja komission laatimista strategisista suuntaviivoista.
(17)
Lisäksi komissio voi pyytää virastoa osallistumaan komission seuraavista seikoista laatimaan arviointiin: rahaston vaikutukset ulkorajavalvontaa koskevan politiikan ja lainsäädännön kehittämiseen, rahaston ja viraston tehtävien yhteisvaikutus sekä niiden perusteiden tarkoituksenmukaisuus, jotka koskevat varojen jakamista jäsenvaltioiden kesken, kun otetaan huomioon Euroopan unionin tavoitteet kyseisellä alalla.
(18)
Tämä päätös on osa johdonmukaista kehystä, johon kuuluvat myös Euroopan pakolaisrahaston perustamisesta vuosiksi 2008-2013 osana yhteisvastuuta ja maahanmuuttovirtojen hallintaa koskevaa yleisohjelmaa 23 päivänä toukokuuta 2007 tehty Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 573/2007/EY (7), Euroopan paluurahaston perustamisesta vuosiksi 2008-2013 osana yhteisvastuuta ja maahanmuuttovirtojen hallintaa koskevaa yleisohjelmaa 23 päivänä toukokuuta 2007 tehty Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 575/2007/EY (8) sekä kolmansien maiden kansalaisten kotouttamista koskevan eurooppalaisen rahaston perustamisesta vuosiksi 2007-2013 osana yhteisvastuuta ja maahanmuuttovirtojen hallintaa koskevaa yleisohjelmaa ... tehty neuvoston päätös 2007/.../EY (9) ja jonka tavoitteena on, että jäsenvaltiot jakavat oikeudenmukaisesti vastuun Euroopan unionin ulkorajojen yhdennetyn hallinnon sekä yhteisen turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan aiheuttamasta taloudellisesta rasituksesta. Mainitut toimet perustuvat perustamissopimuksen kolmannnen osan IV osastoon.
(19)
Jäsenvaltion ei tulisi osallistua tähän rahastoon samanaikaisesti kun se osallistuu tulevaan väliaikaiseen välineeseen, jonka tarkoituksena on auttaa tukea saavia jäsenvaltioita rahoittamaan toimia Euroopan unionin uusilla ulkorajoilla Schengenin säännöstön soveltamiseksi ja ulkorajavalvonnan harjoittamiseksi.
(20)
Tästä rahastosta tuettujen toimien olisi täydennettävä ulkoista apua koskevilla yhteisön välineillä tuettavia toimia ja ne olisi toteutettava Euroopan unionin ulkosuhdepolitiikan ja erityisesti vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen ulkoisia ulottuvuuksia koskevan strategian puitteissa.
(21)
Rahastosta myönnettävä tuki olisi tehokkaampaa ja se voitaisiin kohdistaa paremmin, jos tukikelpoisten toimien yhteisrahoitus perustuisi strategiseen monivuotiseen ohjelmasuunnitteluun, jonka kukin jäsenvaltio toteuttaa käyden vuoropuhelua komission kanssa.
(22)
Jokaisen jäsenvaltion olisi laadittava komission antamien strategisten suuntaviivojen pohjalta monivuotinen ohjelma, jossa otetaan huomioon kyseisen valtion erityinen tilanne ja tarpeet ja määritetään kehittämisstrategia, jota olisi käytettävä viitekehyksenä vuosittaisissa ohjelmissa lueteltujen toimien täytäntöönpanoa valmisteltaessa.
(23)
Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (10), jäljempänä ’varainhoitoasetus’, 53 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen täytäntöönpanomenetelmien mukaisesti olisi täsmennettävä komissiolle kuuluvat Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamistehtävät ja määriteltävä jäsenvaltioiden yhteistyövelvoitteet. Nämä tehtävät toteuttamalla komissio voisi olla varma siitä, että jäsenvaltiot käyttävät rahaston varoja laillisesti, asianmukaisesti ja varainhoitoasetuksen 27 artiklassa ja 48 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua moitteettoman varainhoidon periaatetta noudattaen.
(24)
Jäsenvaltioiden olisi toteutettava riittävät toimenpiteet hallinnointi- ja valvontajärjestelmän toimivuuden ja täytäntöönpanon laadun varmistamiseksi. Tätä varten on tarpeen vahvistaa kaikkia ohjelmia sitovat yleisperiaatteet ja tehtävät.
(25)
Koska rahastosta voidaan tukea kansallisia toimenpiteitä, joita jäsenvaltio toteuttaa eri tasoilla ja paikkakunnilla Schengenin säännöstön määräysten täytäntöönpanemiseksi ja jotka vaihtelevat ulkoraja-asioista viisumipolitiikkaan, toimintaan saattaa osallistua useampi kuin yksi jäsenvaltion viranomainen. Tästä syystä jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus nimittää useampia todentamis- ja tarkastusviranomaisia tai valtuutettuja viranomaisia edellyttäen, että näiden viranomaisten keskinäinen tehtävänjako on selkeä.
(26)
Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteen mukaan vastuun rahaston täytäntöönpanosta ja valvonnasta olisi kuuluttava ensi sijassa jäsenvaltioille.
(27)
Hallinnointi- ja valvontajärjestelmiin, menojen todentamiseen sekä sääntöjenvastaisuuksien ja yhteisön lainsäädännön rikkomisen ehkäisyyn, toteamiseen ja oikaisuun liittyvät jäsenvaltioiden velvoitteet olisi täsmennettävä monivuotisten ja vuosittaisten ohjelmien tehokkaan ja asianmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi. Hallinnoinnin ja valvonnan osalta on erityisesti tarpeen vahvistaa yksityiskohtaiset säännöt, joiden mukaan jäsenvaltiot huolehtivat siitä, että järjestelmät ovat olemassa ja toimivat tyydyttävästi.
(28)
Jäsenvaltioiden ja komission välistä yhteistyötä olisi kannustettava tällä alalla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta varainhoidon valvontaan liittyvää komission toimivaltaa.
(29)
Rahastosta tuettavien toimien teho ja vaikutus riippuvat myös toimien arvioinnista ja tulosten levittämisestä. Tämän vuoksi olisi vahvistettava tähän liittyvät jäsenvaltioiden ja komission velvollisuudet sekä järjestelyt, joiden avulla voidaan varmistaa arvioinnin luotettavuus ja asiaankuuluvien tietojen laatu.
(30)
Toimien arviointi olisi järjestettävä siten, että niitä voidaan tarkistaa ohjelmakauden aikana ja arvioida niiden vaikutuksia, ja arviointimenettely olisi nivottava hankkeen seurantaan.
(31)
Koska yhteisön rahoituksen näkyvyys on tärkeää, komission olisi annettava ohjeita sen edistämiseksi, että rahastosta tukea saava viranomainen, valtioista riippumaton järjestö, kansainvälinen järjestö tai muu yhteisö tuo asianmukaisesti esiin saamansa avun, ja otettava huomioon yhteisesti hallinnoituja muita välineitä kuten rakennerahastoja koskeva käytäntö.
(32)
Tässä päätöksessä vahvistetaan ohjelman koko keston ajaksi rahoituspuitteet, joita budjettivallan käyttäjä pitää talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja moitteettomasta varainhoidosta 17 päivänä toukokuuta 2006 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen (11) 37 kohdan mukaisesti ensisijaisena ohjeenaan vuosittaisessa talousarviomenettelyssä.
(33)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla toteuttaa tämän päätöksen tavoitetta, joka on Euroopan ulkorajojen yhdennetyn valvontajärjestelmän käyttöönoton tukeminen ja sen osana jäsenvaltioiden kolmansissa maissa toimivien konsuli- ja muiden viranomaisten järjestämien toimien hallinnointi siltä osin kuin on kyse jäsenvaltioiden alueelle suuntautuvista kolmansien maiden kansalaisten virroista, vaan se voidaan toimien laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä päätöksessä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.
(34)
Tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (12) mukaisesti.
(35)
Koska tämän päätöksen toimenpide, joka koskee strategisten suuntaviivojen hyväksymistä, on laajakantoinen ja sen tarkoituksena on muuttaa tämän päätöksen muita kuin keskeisiä osia poistamalla joitakin niistä tai täydentämällä tätä päätöstä lisäämällä uusia muita kuin keskeisiä osia, siitä olisi päätettävä päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklassa säädettyä valvonnan käsittävää hallintomenettelyä noudattaen. Tehokkuussyistä olisi strategisia suuntaviivoja hyväksyttäessä lyhennettävä valvonnan käsittävään sääntelymenettelyyn tavallisesti sovellettavia määräaikoja.
(36)
Tämän päätöksen tiettyjä säännöksiä olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2007, jotta rahasto voidaan panna täytäntöön mahdollisimman pian.
(37)
Islannin ja Norjan osalta tällä päätöksellä kehitetään Schengenin säännöstön määräyksiä tietyistä Euroopan unionin neuvoston, Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välillä näiden kahden valtion osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen tehdyn sopimuksen yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä 17 päivänä toukokuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/437/EY (13) 1 artiklan A ja B kohdassa tarkoitetulla alalla.
(38)
Olisi sovittava järjestelystä, jonka mukaisesti Islannin ja Norjan edustajat voisivat osallistua täytäntöönpanovaltaansa käyttävää komissiota avustavien komiteoiden työhön. Tällaista järjestelyä on tarkasteltu Euroopan unionin neuvoston sekä Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välisessä, johdanto-osan 37 kappaleessa tarkoitettuun sopimukseen liitetyssä kirjeenvaihtona tehdyssä sopimuksessa komiteoista, jotka avustavat Euroopan komissiota tämän käyttäessä toimeenpanovaltaansa (14).
(39)
Sveitsin osalta tällä päätöksellä kehitetään Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välillä allekirjoitetussa sopimuksessa Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen tarkoitettuja Schengenin säännöstön määräyksiä, jotka kuuluvat päätöksen 1999/437/EY 1 artiklan A kohdassa, kun se luetaan yhdessä kyseisen sopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan yhteisön puolesta sekä sopimuksen tiettyjen määräysten väliaikaisesta soveltamisesta tehdyn neuvoston päätöksen 2004/860/EY (15) 4 artiklan 1 kohdan kanssa, tarkoitettuun alaan.
(40)
Olisi sovittava järjestelystä, jonka mukaisesti Sveitsin edustajat voisivat osallistua täytäntöönpanovaltaansa käyttävää komissiota avustavien komiteoiden työhön. Tällaista järjestelyä on tarkasteltu johdanto-osan 39 kappaleessa tarkoitettuun sopimukseen liitetyssä Euroopan unionin neuvoston ja Sveitsin välisessä kirjeenvaihdossa.
(41)
Yhteisön ja Islannin, Norjan ja Sveitsin välillä olisi tehtävä sopimus, jotta voitaisiin määritellä lisäsäännöt, joita tarvitaan tämän välineen täytäntöönpanemiseksi.
(42)
Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Tanskan asemaa koskevan pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän päätöksen tekemiseen eikä se sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan. Koska tämä päätös perustuu Schengenin säännöstöön Euroopan yhteisön perustamissopimuksen kolmannen osan IV osaston määräysten nojalla, Tanskan on edellä mainitun pöytäkirjan 5 artiklan mukaisesti päätettävä kuuden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tekemispäivästä, saattaako se päätöksen osaksi kansallista lainsäädäntöään vai ei.
(43)
Tällä päätöksellä kehitetään sellaisia Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Yhdistynyt kuningaskunta ei osallistu Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin säännöstön määräyksiin 29 päivänä toukokuuta 2000 tehdyn neuvoston päätöksen 2000/365/EY (16) ja myöhemmin Schengenin säännöstön osien voimaansaattamisesta Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneessä kuningaskunnassa 22 päivänä joulukuuta 2004 tehdyn neuvoston päätöksen 2004/926/EY (17) mukaisesti. Yhdistynyt kuningaskunta ei tämän vuoksi osallistu päätöksen tekemiseen, päätös ei sido sitä, eikä päätöstä sovelleta siihen.
(44)
Tällä päätöksellä kehitetään sellaisia Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Irlanti ei osallistu Irlannin pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin säännöstön määräyksiin 28 päivänä helmikuuta 2002 tehdyn neuvoston päätöksen 2002/192/EY (18) mukaisesti. Irlanti ei tämän vuoksi osallistu tämän päätöksen tekemiseen, päätös ei sido sitä eikä päätöstä sovelleta siihen.
(45)
EY:n perustamissopimuksen 67 artiklan 2 kohdan toisen luetelmakohdan mukaisesti Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklassa määrätyn menettelyn soveltamisesta tietyillä kyseisen perustamissopimuksen kolmannen osan IV osastoon kuuluvilla aloilla 22 päivänä joulukuuta 2004 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2004/927/EY (19) mahdollistettiin perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitetun menettelyn soveltaminen perustamissopimuksen 62 artiklan 1 kohdan, 2 kohdan a alakohdan ja 3 kohdan sekä 63 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja 3 kohdan b alakohdan kattamilla aloilla,
OVAT TEHNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
LUKU I
KOHDE, TAVOITTEET JA TOIMET
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
Tällä päätöksellä perustetaan 1 päivän tammikuuta 2007 ja 31 päivän joulukuuta 2013 väliseksi kaudeksi Euroopan ulkorajarahasto, jäljempänä ’rahasto’, vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen vahvistamisen tueksi ja jäsenvaltioiden välisen yhteisvastuullisuuden periaatteen soveltamiseksi osana johdonmukaista kehystä, johon kuuluvat myös päätös N:o 573/2007/EY, päätös N:o 575/2007/EY sekä päätös 2007/.../EY.
Tässä päätöksessä määritellään rahaston tavoitteet, täytäntöönpano, käytettävissä olevat varat ja niiden jakamisperusteet.
Lisäksi päätöksessä vahvistetaan rahaston hallinnointia, varainhoitoa, seurantaa ja valvontaa koskevat säännöt komission ja jäsenvaltioiden keskinäisen vastuunjaon pohjalta.
2 artikla
Määritelmät
Tässä päätöksessä tarkoitetaan:
1.
’ulkorajoilla’ jäsenvaltioiden ulkorajoja, joki- ja järvirajat mukaan luettuina, merirajoja, lentoasemia ja joki-, meri- ja järviliikenteen satamia, joihin sovelletaan ulkorajojen ylittämistä koskevaa yhteisön lainsäädäntöä, riippumatta siitä, ovatko ne väliaikaisia;
2.
’väliaikaisilla ulkorajoilla’
a)
yhteistä rajaa Schengenin säännöstöä täysimääräisesti soveltavan jäsenvaltion ja sellaisen jäsenvaltion välillä, jonka on määrä soveltaa Schengenin säännöstöä täysimääräisesti liittymisasiakirjansa mukaisesti, mutta jonka osalta asianomainen neuvoston päätös, jossa se valtuutetaan soveltamaan säännöstöä täysimääräisesti, ei ole vielä tullut voimaan;
b)
yhteistä rajaa kahden sellaisen jäsenvaltion välillä, joiden on määrä soveltaa Schengenin säännöstöä täysimääräisesti kunkin liittymisasiakirjansa mukaisesti, mutta joiden osalta asianomainen neuvoston päätös, jossa ne valtuutetaan soveltamaan säännöstöä täysimääräisesti, ei ole vielä tullut voimaan;
3.
’rajanylityspaikalla’ toimivaltaisten viranomaisten ulkorajojen ylitykseen hyväksymää ylityspaikkaa, josta on ilmoitettu asetuksen (EY) N:o 562/2006 34 artiklan 2 kohdan mukaisesti;
4.
’virastolla’ asetuksella (EY) N:o 2007/2004 perustettua Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtivaa virastoa.
3 artikla
Rahaston yleiset tavoitteet
1. Rahasto edistää seuraavien tavoitteiden saavuttamista:
a)
ulkorajoihin liittyvien tarkastus- ja valvontatehtävien tehokas järjestäminen;
b)
jäsenvaltioiden harjoittama matkustajavirtojen tehokas hallinta ulkorajoilla, jotta varmistetaan toisaalta suojelun korkea taso ulkorajoilla ja toisaalta ulkorajojen vaivaton ylittäminen Schengenin säännöstön mukaisesti ja inhimillisen kohtelun ja ihmisarvon periaatteet;
c)
rajavartijat soveltavat yhdenmukaisesti ulkorajojen ylittämistä koskevaa yhteisön lainsäädäntöä, erityisesti asetusta (EY) N:o 562/2006;
d)
jäsenvaltioiden kolmansissa maissa toimivien konsuli- ja muiden viranomaisten järjestämien toimien hallinnoinnin parantaminen jäsenvaltioiden alueelle suuntautuvien kolmansien maiden kansalaisten virtojen osalta ja jäsenvaltioiden asian osalta harjoittaman yhteistyön parantaminen.
2. Rahasto osallistuu jäsenvaltioiden tai komission aloitteesta toteutettavan teknisen avun rahoittamiseen.
4 artikla
Erityistavoitteet
1. Edellä 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun tavoitteen osalta rahastosta tuetaan seuraavia erityisiä tavoitteita:
a)
toteutetaan suositukset, operatiiviset standardit ja parhaat käytänteet, jotka perustuvat rajavalvonnan alalla tehtyyn jäsenvaltioiden operatiiviseen yhteistyöhön;
b)
kehitetään ja sovelletaan rajanylityspaikkojen välisten osuuksien valvontajärjestelmien parantamiseen tähtääviä toimenpiteitä;
c)
otetaan käyttöön sellaisia toimenpiteitä tai kehitetään sellaisia tehokkaita järjestelmiä, joiden avulla pystytään järjestelmällisesti keräämään keskeisiä tietoja tilanteen kehittymisestä paikalla ulkorajan läheisyydessä, ulkorajalla ja välittömästi ulkorajan toisella puolella;
d)
varmistetaan, että kaikenlaiset ulkorajat (maa, ilma, meri) ylittävien henkilöiden määrä rekisteröidään asianmukaisesti;
e)
otetaan käyttöön järjestelmä, jonka avulla kerätään matkustajaluokkia sekä tarkastus- ja valvontatoimenpiteiden määrää ja luonnetta koskevia tilastollisia ja hallinnollisia tietoja erilaisilta ulkorajoilta käyttäen apuna tietojen rekisteröintiä ja muita tietolähteitä, tai parannetaan tällaista järjestelmää;
f)
huolehditaan siitä, että kaikkien rajanylityspaikoilla toimivien viranomaisten toimintaa koordinoidaan tehokkaasti, rakenteellisesti, strategisesti ja operatiivisesti;
g)
kehitetään rajavartijoiden valvonta-, neuvonta- ja tarkastustehtäviin liittyviä valmiuksia ja pätevyyttä;
h)
kehitetään kansallisella tasolla tapahtuvaa tietojenvaihtoa ulkorajojen valvonnasta vastaavien viranomaisten välillä sekä näiden viranomaisten ja muiden maahanmuutto-, turvapaikka- ja muista tähän liittyvistä asioista vastaavien viranomaisten välillä;
i)
edistetään laadunhallintanormeja.
2. Edellä 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun tavoitteen osalta rahastosta tuetaan seuraavia erityisiä tavoitteita:
a)
kehitetään väliaikaisia ulkorajoja lukuun ottamatta uusia työmenetelmiä, logistisia toimenpiteitä ja huipputeknologiaa tavoitteena tehostaa unioniin tulevien ja sieltä poistuvien henkilöiden järjestelmällisiä tarkastuksia rajanylityspaikoilla;
b)
edistetään teknologian käyttöä sekä teknologian tehokkaasta hyödyntämisestä vastaavan henkilöstön erityiskoulutusta;
c)
edistetään tietojenvaihtoa väärennetyistä tai vääristä matkustusasiakirjoista ja tällaisia asiakirjoja koskevan koulutuksen parantamista muun muassa kehittämällä ja levittämällä yhteisiä työvälineitä ja käytänteitä tällaisten asiakirjojen tunnistamiseksi;
d)
edistetään tehokasta ja reaaliaikaista tiedonhakua rajanylityspaikoissa laajojen tietotekniikkajärjestelmien, kuten Schengenin tietojärjestelmän (SIS) ja viisumitietojärjestelmän (VIS), avulla sekä tehokasta reaaliaikaista tietojenvaihtoa kaikkien ulkorajoilla olevien rajanylityspaikkojen välillä;
e)
varmistetaan riskianalyysin tulosten optimaalinen soveltaminen operatiivisella ja teknisellä tasolla.
3. Edellä 3 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun tavoitteen osalta rahastosta tuetaan seuraavia erityisiä tavoitteita:
a)
yhdenmukaistetaan vähitellen rajavartijoiden koulutusta ja pätevyysvaatimuksia kaikissa jäsenvaltioissa, erityisesti ottamalla käyttöön viraston kehittämä yhteinen opetussuunnitelma ja täydentämällä johdonmukaisesti viraston toimintaa tällä alalla;
b)
tuetaan ja lisätään jäsenvaltioiden välistä rajavartijoiden vaihtoa ja tilapäistä siirtoa suuntaviivojen ja viraston alalla toteuttamien toimien täydennyksenä;
c)
edistetään yhteensopivan huipputeknologian käyttöä ulkorajoilla aina kun tämä on välttämätöntä sääntöjen oikean, tehokkaan tai yhdenmukaisen soveltamisen kannalta;
d)
edistetään viranomaisten valmiuksia soveltaa samoja menettelyjä ja tehdä yhdenmukaisia, nopeita ja laadukkaita päätöksiä ulkorajojen ylittämisen osalta viisumien myöntäminen mukaan luettuna;
e)
edistetään yhteisen Rajavartijan käytännön käsikirjan käyttöä;
f)
rakennetaan ja parannetaan niille henkilöille tarkoitettuja tiloja ja keskuksia, joiden maahanpääsy on evätty tai jotka on pysäytetty heidän ylitettyään ulkorajan laittomasti taikka lähestyttyään ulkorajaa tarkoituksenaan tulla laittomasti jäsenvaltioiden alueelle;
g)
parannetaan rajanylityspaikkojen tilojen turvallisuutta rajavartijoiden turvallisuuden varmistamiseksi sekä laitteiden, valvontajärjestelmien ja kulkuneuvojen suojelemiseksi.
4. Edellä 3 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetun tavoitteen osalta rahastosta tuetaan seuraavia erityisiä tavoitteita:
a)
vahvistetaan maahanmuuton yhteyshenkilöiden verkoston toimintavalmiuksia ja edistetään tehokkaampaa yhteistyötä jäsenvaltioiden yksiköiden välisen verkoston välityksellä;
b)
otetaan käyttöön toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on avustaa jäsenvaltioita ja liikenteenharjoittajia niille liikenteenharjoittajien velvollisuudesta toimittaa tietoja matkustajista 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun neuvoston direktiivin 2004/82/EY (20) sekä tarkastusten asteittaisesta lakkauttamisesta yhteisillä rajoilla 14 päivänä kesäkuuta 1985 Benelux-talousliiton valtioiden, Saksan liittotasavallan ja Ranskan tasavallan välillä tehdyn Schengenin sopimuksen soveltamisesta 19 päivänä kesäkuuta 1990 tehdyn yleissopimuksen (21), jäljempänä ’Schengenin yleissopimus’, 26 artiklan määräysten nojalla kuuluvien velvoitteiden täyttämisessä laittoman maahantulon estämiseksi ulkorajoilla;
c)
edistetään lähtömaissa lentoasemilla toimivien liikenteenharjoittajien kanssa tehtävän yhteistyön tehostamista muun muassa liikenteenharjoittajien henkilöstön yhdenmukaisella koulutuksella matkustusasiakirjojen käsittelyssä;
d)
edistetään laadunhallintaa sekä palvelujen ja valmiuksien laatua viisuminhakumenettelyn perusrakenteen osalta;
e)
edistetään jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä tavoitteena kehittää konsuliviranomaisten valmiuksia käsitellä viisumihakemuksia;
f)
edistetään kolmansissa maissa toimivien jäsenvaltioiden konsuliviranomaisten yhteisiä tutkintakäytänteitä ja yhdenmukaisia hallinnollisia menettelyjä ja viisumipäätöksiä;
g)
edistetään eri jäsenvaltioiden konsuli- ja muiden viranomaisten välistä järjestelmällistä ja säännöllistä yhteistyötä, erityisesti VIS:n osalta, mukaan luettuna viisumien myöntämiseen tarkoitettujen resurssien ja välineiden yhteiskäyttö, viisumihakemuksia koskevat tietojenvaihto, kyselyt ja tutkimukset sekä yhteisten viisumihakemuskeskusten kehittäminen;
h)
edistetään kansallisia aloitteita, joiden tavoitteena ovat eri jäsenvaltioiden konsuliviranomaisten yhteiset tutkintakäytänteet ja yhdenmukaiset hallinnolliset menettelyt ja viisumeita koskevat päätökset;
i)
kehitetään yhteisiä konsuliviranomaisia.
5 artikla
Tukikelpoiset toimet jäsenvaltioissa
1. Rahastosta voidaan myöntää tukea 4 artiklassa tarkoitettuihin erityistavoitteisiin liittyviin jäsenvaltioiden toimiin ja erityisesti seuraaviin toimiin:
a)
rajanylityspaikkojen perusrakenteet ja rakennukset, kuten raja-asemat, helikoptereiden laskeutumispaikat sekä ajoneuvojen odotuskaistat tai henkilöiden tarkastuskopit rajanylityspaikoilla;
b)
rajanylityspaikkojen välisillä osuuksilla harjoitettavan valvonnan ja ulkorajan laittoman ylittämisen torjumisen edellyttämät perusrakenteet, rakennukset ja järjestelmät;
c)
toimintavälineet, kuten tunnistimet, videovalvontavälineet, asiakirjojen tutkintavälineet, välineet väärennösten tunnistamiseksi ja siirrettävät tai kiinteät päätteet tietojen hakemiseksi tietojärjestelmästä SIS, viisumitietojärjestelmästä VIS, eurooppalaisesta kuvantallennusjärjestelmästä (FADO) ja muista eurooppalaisista ja kansallisista järjestelmistä;
d)
ulkorajojen valvontaan tarkoitetut kulkuneuvot, esimerkiksi ajoneuvot, alukset, helikopterit ja kevyet ilma-alukset, jotka on erityisesti varustettu rajavalvontaan ja kulkuneuvoissa olevien henkilöiden havaitsemiseen tarkoitetuilla elektronisilla laitteilla;
e)
tietojen reaaliaikaiseen vaihtoon asianomaisten viranomaisten välillä tarkoitetut välineet;
f)
tieto- ja viestintätekniikkajärjestelmät;
g)
ohjelmat henkilöstön lähettämiseksi henkilövaihtoon (esimerkiksi rajavartijat, maahanmuuttoviranomaiset ja konsulivirkamiehet);
h)
asianomaisten viranomaisten henkilöstön koulutus, kielikoulutus mukaan lukien;
i)
investoinnit huipputeknologian kehittämiseen, testaamiseen ja asennukseen;
j)
tutkimukset ja pilottihankkeet, joilla toteutetaan suositukset, operatiiviset standardit ja parhaat käytänteet, jotka ovat tulosta jäsenvaltioiden rajavalvonnan alalla toteuttamasta operatiivisesta yhteistyöstä;
k)
tutkimukset ja pilottihankkeet, joiden tarkoituksena on edistää innovointia, helpottaa kokemusten ja hyvien käytänteiden vaihtoa ja parantaa kolmansissa maissa toimivien jäsenvaltioiden konsuliviranomaisten ja muiden elinten järjestämien toimien hallinnon laatua siltä osin kuin on kyse jäsenvaltioiden alueelle suuntautuvista kolmansien maiden kansalaisten virroista ja jäsenvaltioiden tämän osalta tekemästä yhteistyöstä.
2. Rahastosta ei tueta väliaikaisia ulkorajoja koskevia toimia, jos tällaiset toimet katsotaan rakenteelliseksi investoinniksi, joka ei vastaa tavoitetta poistaa henkilötarkastukset rajoilta, erityisesti 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetuilta osin.
6 artikla
Erityinen kauttakulkujärjestely
1. Rahastosta myönnetään tukea menetettyjen kauttakulkuviisumimaksujen korvaamiseen ja ylimääräisiin kustannuksiin, joita aiheutuu neuvoston asetusten (EY) N:o 693/2003 (22) ja (EY) N:o 694/2003 (23) mukaisen kauttakulkua helpottavan asiakirjan (FTD) ja rautateitse tapahtuvaa kauttakulkua helpottavan asiakirjan (FRTD) järjestelmän täytäntöönpanosta.
2. Edellä 1 kohtaa sovellettaessa lisäkustannuksilla tarkoitetaan kustannuksia, joita aiheutuu suoraan erityisen kauttakulkujärjestelyn täytäntöönpanoon liittyvistä erityisvaatimuksista, muttei niitä, jotka aiheutuvat kauttakulku- tai muiden viisumien myöntämisestä.
Seuraavanlaiset lisäkustannukset ovat tukikelpoisia:
a)
investoinnit perusrakenteisiin;
b)
erityisen kauttakulkujärjestelyn täytäntöönpanosta vastaavan henkilöstön koulutus;
c)
toiminnan lisäkustannukset, myös erityisen kauttakulkujärjestelyn toiminnasta vastaavan henkilöstön palkkakustannukset.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut menetetyt maksut lasketaan yhteisen konsuliohjeiston liitteessä 12 kauttakulkuviisumimaksuille vahvistetun tason mukaisesti 14 artiklan 9 kohdassa vahvistetun rahoituskehyksen puitteissa.
7 artikla
Yhteisön toimet
1. Komission aloitteesta enintään 6 prosenttia rahaston varoista voidaan käyttää sellaisten valtioidenvälisten toimien tai koko yhteisön edun mukaisten toimien, jäljempänä ’yhteisön toimet’, rahoittamiseen, jotka koskevat seuraavia tavoitteita:
a)
myötävaikutetaan jäsenvaltioiden kolmansissa maissa toimivien konsuli- ja muiden viranomaisten toiminnan, siltä osin kuin on kyse kolmansien maiden kansalaisten jäsenvaltioiden alueelle suuntautuvista matkustajavirroista, ja jäsenvaltioiden asian osalta harjoittaman yhteistyön parantamiseen lentoyhtiöiden asiantuntijoiden ja maahanmuuttoalan yhteyshenkilöiden toiminta mukaan luettuna;
b)
edistetään tullivalvonnan ja eläinlääkintään tai kasvinsuojeluun liittyvien tarkastusten asteittaista sisällyttämistä ulkorajojen yhdennettyyn valvontatoimintaan alan yleisen kehityksen mukaisesti;
c)
annetaan tukipalveluja jäsenvaltioille asianmukaisesti perustelluissa hätätilanteissa, jotka edellyttävät kiireellisiä toimia jäsenvaltioiden ulkorajoilla.
2. Rahoitusta voidaan myöntää 1 kohdan a ja b alakohdassa mainituille yhteisön toimille, joilla erityisesti:
a)
edistetään yhteisön lainsäädännön ja hyvien käytänteiden täytäntöönpanoon liittyvää yhteisön tason yhteistyötä;
b)
tuetaan valtioidenvälisten yhteistyöverkostojen perustamista sekä sellaisiin valtioidenvälisiin kumppanuuksiin perustuvia pilottihankkeita, jotka on perustettu vähintään kahden jäsenvaltion konsuliviranomaisten välillä innovoinnin edistämiseksi sekä kokemusten ja hyvien käytänteiden vaihtamisen helpottamiseksi;
c)
tuetaan tutkimuksia sekä tiedon levitystä ja vaihtoa parhaista käytänteistä ja kaikista muista näkökohdista, jotka liittyvät mainittuun yleistavoitteeseen eli edistävät jäsenvaltioiden kolmansissa maissa toimivien konsuliviranomaisten toiminnan ja jäsenvaltioiden tällä alalla harjoittaman yhteistyön parantamista, myös huipputeknologian käytön osalta;
d)
tuetaan hankkeita ja tutkimuksia, joissa kartoitetaan yhteisön tason yhteistyön ja yhteisön lainsäädännön mahdollisia uusia muotoja tällä alalla, erityisesti yhteisten viisumihakemuskeskusten osalta;
e)
tuetaan yhteisten tilastollisten välineiden, menetelmien ja indikaattoreiden kehittämistä ja soveltamista jäsenvaltioissa toiminnan kehittämisen mittaamiseksi viisumipolitiikan ja konsuliyhteistyön aloilla.
3. Vuosittainen työohjelma, jossa määritellään yhteisön toimien painopisteet, hyväksytään 56 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
II LUKU
TUEN PERIAATTEET
8 artikla
Täydentävyys, johdonmukaisuus ja vaatimustenmukaisuus
1. Rahastosta myönnettävä tuki täydentää kansallisia, alueellisia ja paikallisia toimia sisällyttämällä niihin yhteisön painopisteet.
2. Komissio ja jäsenvaltiot varmistavat, että rahaston ja jäsenvaltioiden tukitoimet ovat johdonmukaisia yhteisön toimien, politiikkojen ja painopisteiden kanssa. Johdonmukaisuus on osoitettava erityisesti 21 artiklassa tarkoitetussa monivuotisessa ohjelmassa.
3. Rahastosta rahoitettavien toimien on oltava perustamissopimuksen määräysten ja niiden nojalla annettujen säädösten mukaisia.
9 artikla
Ohjelmasuunnittelu
1. Rahaston tavoitteet pannaan täytäntöön monivuotisen ohjelmakauden puitteissa (2007-2013), josta tehdään väliarviointi 24 artiklan mukaisesti. Monivuotinen ohjelmointijärjestelmä käsittää ensisijaisten tavoitteiden lisäksi hallinnointi-, päätöksenteko-, tarkastus- ja todentamismenettelyt.
2. Komission hyväksymät monivuotiset ohjelmat pannaan täytäntöön vuosittaisten ohjelmien avulla.
10 artikla
Tukitoimien toissijaisuus ja suhteellisuus
1. Jäsenvaltiot vastaavat 21 ja 23 artiklassa tarkoitettujen monivuotisten ja vuosittaisten ohjelmien täytäntöönpanosta sopivalla alueellisella tasolla kunkin jäsenvaltion institutionaalisen järjestelmän mukaisesti. Tehtävä on suoritettava tämän päätöksen mukaisesti.
2. Keinot, joita komissio ja jäsenvaltiot käyttävät tarkastuksessa, vaihtelevat sen mukaan, kuinka suuri yhteisön rahoitusosuus on. Sama periaate koskee arviointia sekä monivuotisista ja vuosittaisista ohjelmista laadittavia kertomuksia.
11 artikla
Toteuttamistavat
1. Rahastolle osoitettavien yhteisön talousarviovarojen täytäntöönpanoa hallinnoidaan varainhoitoasetuksen 53 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti, lukuun ottamatta tämän päätöksen 7 artiklassa mainittuja yhteisön toimia ja tämän päätöksen 17 artiklassa mainittua teknistä apua.
2. Komissio täyttää sille asetetun velvoitteen toteuttaa Euroopan unionin yleistä talousarviota
a)
varmistamalla 34 artiklassa kuvattuja menettelyjä noudattaen, että jäsenvaltioissa on olemassa hallinnointi- ja valvontajärjestelmät ja että ne toimivat moitteettomasti;
b)
pidättämällä maksut tai lykkäämällä niiden maksamista kokonaan tai osittain 43 ja 44 artiklassa kuvattujen menettelyjen mukaisesti, jos kansalliset hallinnointi- ja valvontajärjestelmät ovat puutteelliset, ja soveltamalla kaikkia tarpeellisia rahoitusoikaisuja 47 ja 48 artiklassa kuvattujen menettelyjen mukaisesti.
3. Schengenin säännöstön määräysten täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen osallistuvat maat osallistuvat rahastoon tämän päätöksen mukaisesti.
4. Tarvittavin järjestelyin täsmennetään tällaiseen osallistumiseen liittyvät täydentävät säännöt, myös säännökset, joilla varmistetaan yhteisön taloudellisten etujen suojaaminen ja tilintarkastustuomioistuimen toimivalta tehdä tarkastuksia.
12 artikla
Kumppanuus
1. Kunkin jäsenvaltion on hoidettava voimassa olevien kansallisten sääntöjen ja menettelyjen mukaisesti niiden viranomaisten ja elinten väliset kumppanuusjärjestelyt, jotka osallistuvat monivuotisen ohjelman täytäntöönpanoon tai jotka kyseisen jäsenvaltion mukaan voisivat hyödyllisellä tavalla osallistua ohjelman kehittämiseen.
Näihin viranomaisiin ja elimiin voivat kuulua toimivaltaiset alue- ja paikallisviranomaiset, kaupunkien viranomaiset ja muut viranomaiset, kansainväliset järjestöt, erityisesti Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun virasto (UNHCR) sekä kansalaisyhteiskuntaa edustavat elimet kuten valtioista riippumattomat järjestöt tai työmarkkinaosapuolet.
2. Kumppanuutta harjoitetaan kunkin osapuolen institutionaalisten, oikeudellisten ja taloudellisten toimivaltuuksien mukaisesti.
III LUKU
RAHOITUSKEHYS
13 artikla
Kokonaismäärärahat
1. Rahoituspuitteet tämän päätöksen toteuttamiselle 1 päivästä tammikuuta 200731 päivään joulukuuta 2013 ovat 1 820 miljoonaa euroa.
2. Budjettivallan käyttäjä myöntää vuosittaiset määrärahat rahoituskehyksen puitteissa.
3. Komissio jakaa määrärahat vuosittain ohjeellisesti jäsenvaltioiden kesken 14 artiklassa vahvistettujen perusteiden mukaisesti.
14 artikla
Varojen jakaminen vuosittain jäsenvaltioiden tukikelpoisiin toimiin
1. Vuosittain käytettävissä olevat varat jaetaan jäsenvaltioiden kesken seuraavasti:
a)
30 prosenttia maaulkorajoille;
b)
35 prosenttia meriulkorajoille;
c)
20 prosenttia lentoasemille;
d)
15 prosenttia konsulivirastoille.
2. Edellä 1 kohdan a alakohdassa mainitut käytettävissä olevat varat jaetaan jäsenvaltioiden kesken seuraavasti:
a)
70 prosenttia ulkorajaosuudelle, joka lasketaan painotustekijöiden perusteella kullekin 15 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti määritellylle erityiselle rajaosuudelle; ja
b)
30 prosenttia ulkorajojen työmäärälle, joka määritellään 7 kohdan a alakohdan mukaisesti.
3. Edellä 1 kohdan b alakohdassa mainitut käytettävissä olevat varat jaetaan jäsenvaltioiden kesken seuraavasti:
a)
70 prosenttia ulkorajaosuudelle, joka lasketaan painotustekijöiden perusteella kullekin 15 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti määritellylle erityiselle rajaosuudelle; ja
b)
30 prosenttia meriulkorajojen työmäärälle, joka määritellään 7 kohdan a alakohdan mukaisesti.
4. Edellä 1 kohdan c alakohdassa mainitut käytettävissä olevat varat jaetaan jäsenvaltioiden kesken lentoasemia koskevan, 7 kohdan b alakohdan mukaisesti määritellyn työmäärän mukaan.
5. Edellä 1 kohdan d alakohdassa mainitut käytettävissä olevat varat jaetaan jäsenvaltioiden kesken seuraavasti:
a)
50 prosenttia jäsenvaltioiden konsuliviranomaisille maissa, jotka on mainittu luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske, 15 päivänä maaliskuuta 2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 539/2001 (24) liitteessä I; ja
b)
50 prosenttia 7 kohdan c alakohdan mukaisesti määritellylle työmäärälle, joka koskee viisumipolitiikan hoitoa jäsenvaltioiden konsuliviranomaisissa maissa, jotka on mainittu asetuksen (EY) N:o 539/2001 liitteessä I.
6. Jotta varat voitaisiin vuosittain jakaa 1 kohdan a ja b alakohdan osalta,
a)
on otettava huomioon vuoden 2003 liittymisasiakirjan pöytäkirjassa nro 10 olevan 2 artiklan mukaisesta järjestelystä 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 866/2004 (25) 1 artiklassa mainittujen alueiden välinen linja, vaikka se ei muodostakaan ulkomaarajaa, niin kauan kuin vuoden 2003 liittymisasiakirjan pöytäkirjan nro 10 1 artiklan määräyksiä sovelletaan, mutta ei kyseisen linjan pohjoispuolella sijaitsevaa merirajaosuutta;
b)
’meriulkorajoilla’ tarkoitetaan yksinomaan tämän päätöksen soveltamiseksi ja kansainvälisen oikeuden mukaisesti, jäsenvaltioiden aluevesien ulkorajaa siten kuin se on määriteltynä Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen 4-16 artiklan mukaisesti. Jos laittoman maahanmuuton ja maahantulon ehkäiseminen edellyttää säännöllisesti toteutettavia pitkän matkan operaatioita, meriulkorajoilla tarkoitetaan kuitenkin sellaisten alueiden ulkorajaa, joilla uhka on merkittävä. Tämä määritellään ottamalla huomioon kyseisten jäsenvaltioiden toimittamat operatiiviset tiedot kahdelta edeltävältä vuodelta. Tätä ’meriulkorajoja’ koskevaa määritelmää käytetään yksinomaan tämän päätöksen soveltamiseksi, ja kaikkien operaatioiden on oltava kansainvälisen oikeuden mukaisia.
7. Työmäärä perustuu seuraavia tekijöitä koskeviin keskimääräisiin lukuihin kahdelta edeltävältä vuodelta:
a)
maaulkorajoilla ja meriulkorajoilla:
i)
rajan virallisilla ylityspaikoilla ylittäneiden henkilöiden määrä;
ii)
kyseiseltä ulkorajalta käännytettyjen kolmansien maiden kansalaisten määrä;
iii)
niiden kolmansien maiden kansalaisten määrä, jotka on otettu kiinni heidän ylitettyään ulkorajan laittomasti, mukaan lukien merellä kiinni otetut henkilöt;
b)
lentoasemilla:
i)
rajan virallisilla ylityspaikoilla ylittäneiden henkilöiden määrä;
ii)
kyseiseltä ulkorajalta käännytettyjen kolmansien maiden kansalaisten määrä;
c)
konsulivirastoissa:
viisumihakemusten määrä.
Vuonna 2007 työmäärä perustuu ainoastaan vuoden 2005 lukuihin.
8. Virasto päättää 2 ja 3 kohdassa mainitusta painotuksesta 15 artiklan mukaisesti.
9. Edellä 2 kohdan a alakohdassa mainitun maaulkorajojen osuuden osalta varojen vuosittaisessa jakamisessa ei oteta huomioon väliaikaisia ulkorajoja. Siinä otetaan kuitenkin huomioon viimeistään 1 päivänä toukokuuta 2004 Euroopan unioniin liittyneen jäsenvaltion ja 1 päivän toukokuuta 2004 jälkeen Euroopan unioniin liittyneen jäsenvaltion väliset väliaikaiset ulkorajat.
10. Edellä 7 kohdassa mainittua työmäärää koskevina vertailulukuina käytetään viimeisimpiä lukuja, jotka komissio (Eurostat) vahvistaa jäsenvaltioiden antamien tietojen perusteella yhteisön lainsäädännön mukaisesti.
Jos jotkin jäsenvaltiot eivät ole toimittaneet komissiolle (Eurostat) kyseisiä tilastotietoja, niiden on toimitettava alustavia tietoja mahdollisimman pian.
Ennen kuin komissio (Eurostat) hyväksyy kyseiset tiedot vertailuluvuiksi, se arvioi tilastotietojen laadun, vertailtavuuden ja täydellisyyden tavanomaisten menettelyjen mukaisesti. Jäsenvaltioiden on toimitettava komission (Eurostat) pyynnöstä sille kaikki tätä varten tarvittavat tiedot.
11. Jos vertailulukuja ei ole saatavilla komission (Eurostat) vahvistaessa tilastot yhteisön lainsäädännön mukaisesti, jäsenvaltioiden on toimitettava alustavat tiedot komissiolle viimeistään kunkin vuoden 1 päivänä marraskuuta jäsenvaltioille myönnettävän seuraavaa vuotta koskevan rahoituksen arvioimiseksi 23 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
Ennen kuin komissio hyväksyy kyseiset tiedot vertailuluvuiksi, komissio (Eurostat) arvioi tilastotietojen laadun, vertailtavuuden ja täydellisyyden tavanomaisten menettelyjen mukaisesti. Jäsenvaltioiden on toimitettava komission (Eurostat) pyynnöstä sille kaikki tätä varten tarvittavat tiedot.
12. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun varojen jakoon ei sisällytetä 6 artiklan ja 19 artiklan mukaisia varoja. Edellä 6 artiklan mukaiset varat eivät saa ylittää 108:aa miljoonaa euroa vuosina 2007-2013.
15 artikla
Viraston tekemät riskianalyysit varojen vuosittaista jakamista varten
1. Edellä 14 artiklan 8 kohdassa mainitun painotuksen määrittelemiseksi virasto toimittaa komissiolle viimeistään kunkin vuoden 1 päivänä huhtikuuta erityisen kertomuksen, jossa selvitetään rajavalvonnan toteuttamista koskevat vaikeudet ja tilanne jäsenvaltioiden ulkorajoilla. Kertomuksessa kiinnitetään erityistä huomiota siihen, että jotkin jäsenvaltiot ovat erityisen lähellä alueita, joilla laittoman maahanmuuton riski on ollut edeltävänä vuonna korkea, ja otetaan myös huomioon niiden henkilöiden määrä, jotka ovat tulleet laittomasti kyseisten jäsenvaltioiden alueelle, sekä kyseisten jäsenvaltioiden koko.
2. Asetuksen (EY) N:o 2007/2004 4 artiklassa mainitun yhdennetyn riskianalyysimallin mukaisesti kertomuksessa on analysoitava uhkat, jotka ovat edeltävänä vuonna vaikuttaneet turvallisuuteen jäsenvaltioiden ulkorajoilla, ja otetaan huomioon poliittinen, taloudellinen ja sosiaalinen kehitys kolmansissa maissa, erityisesti rajanaapureina olevissa kolmansissa maissa, ja esitetään muuttovirtojen ja laittoman toiminnan mahdolliset suuntaukset ulkorajoilla.
Analyysin on perustuttava pääosin viraston jäsenvaltioilta tai komissiolta (Eurostat) saamiin seuraaviin tietoihin:
a)
ulkorajalta käännytettyjen kolmansien maiden kansalaisten määrä;
b)
niiden kolmansien maiden kansalaisten määrä, jotka on otettu kiinni heidän ylittäessään tai yrittäessään ylittää laittomasti ulkorajan;
c)
niiden henkilöiden määrä, jotka on tavattu tarkoituksellisesti avustamasta kolmansien maiden kansalaisia luvattomassa maahantulossa;
d)
väärennettyjen tai väärien matkustusasiakirjojen määrä ja sellaisten väärin perustein myönnettyjen matkustusasiakirjojen ja viisumeiden määrä, jotka on havaittu rajanylityspaikolla Schengenin rajasäännöstön mukaisesti.
Jos vertailuluvut eivät ole komission (Eurostat) vahvistamia tilastoja vaan jäsenvaltioiden toimittamia lukuja, virasto voi pyytää jäsenvaltioilta tarvittavat tiedot arvioidakseen tilastotietojen laadun, vertailtavuuden ja täydellisyyden. Virasto voi pyytää komission (Eurostat) apua tämän arvioinnin suorittamiseksi.
3. Kertomuksessa määritellään lopuksi, 1 ja 2 kohdan mukaisesti, uhkien nykyinen taso kunkin jäsenvaltion ulkorajoilla ja yksilöidään seuraavat erityiset painotustekijät yksittäisen jäsenvaltion kutakin ulkorajaosuutta varten:
a)
maaulkoraja:
i)
tekijä 1: normaali uhka
ii)
tekijä 1,5: keskitason uhka
iii)
tekijä 3: merkittävä uhka;
b)
meriulkoraja:
i)
tekijä 0: vähäinen uhka
ii)
tekijä 1: normaali uhka
iii)
tekijä 3: keskitason uhka
iv)
tekijä 8: merkittävä uhka.
16 artikla
Rahoituksen rakenne
1. Rahastosta myönnetään rahoitusta avustuksina.
2. Rahastosta tuettavien toimien on saatava yhteisrahoitusta myös julkisista tai yksityisistä varoista, niiden on oltava voittoa tavoittelemattomia eikä niille voida myöntää samanaikaisesti rahoitusta muista Euroopan unionin yleiseen talousarvioon kuuluvista rahoituslähteistä.
3. Rahaston määrärahat täydentävät jäsenvaltioiden tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluviin toimenpiteisiin myöntämiä julkisia tai muita vastaavia varoja.
4. Yhteisön rahoitusosuus 4 artiklassa tarkoitettujen jäsenvaltioissa toteutettavien hankkeiden osalta voi olla enintään 50 prosenttia yksittäisen toimen kokonaiskustannuksista.
Yhteisön rahoitusosuutta saadaan korottaa 75 prosenttiin, jos hankkeet koskevat 20 artiklassa tarkoitetuissa strategisissa suuntaviivoissa määriteltyjä painopisteitä.
Yhteisön rahoitusosuutta korotetaan 75 prosenttiin koheesiorahastosta tukea saavissa jäsenvaltioissa.
5. Jäljempänä IV luvussa säädetyn kansallisen ohjelmasuunnittelun täytäntöönpanon puitteissa jäsenvaltiot valitsevat rahoitettavat hankkeet seuraavien vähimmäisvaatimusten mukaisesti:
a)
jäsenvaltion tilanne ja tarpeet;
b)
kustannustehokkuus, ottaen huomioon muun muassa hankkeen kohteena olevien henkilöiden määrän;
c)
rahoitusta hakevan järjestön ja sen mahdollisten yhteistyökumppaneiden kokemus, asiantuntemus, luotettavuus sekä niiden rahoitusosuus;
d)
kyseisten hankkeiden ja muiden Euroopan unionin yleisestä talousarviosta tai osana kansallisia ohjelmia rahoitettavien toimien keskinäinen täydentävyys.
6. Rahastosta myönnetään toimille yhteisön tukea pääsääntöisesti enintään kolmeksi vuodeksi edellyttäen, että toimen edistymisestä annetaan säännöllisin väliajoin selvitys.
17 artikla
Tekninen apu komission aloitteesta
1. Rahastosta voidaan komission aloitteesta ja/tai komission puolesta ja enintään 500 000 eurolla rahaston vuosittaisista määrärahoista rahoittaa valmistelu-, seuranta- ja hallinnointitoimia, teknisen avun toimia ja arviointi- ja tarkastustoimia, jotka ovat tarpeen tämän päätöksen panemiseksi täytäntöön.
2. Näihin toimiin sisältyvät:
a)
tutkimukset, arvioinnit, asiantuntijaraportit ja tilastot, myös sellaiset, jotka koskevat rahaston toimintaa yleisesti;
b)
jäsenvaltioille, lopullisille tuensaajille ja suurelle yleisölle suunnatut tiedotustoimenpiteet, mukaan lukien tiedotuskampanjat ja rahastosta tuettujen hankkeiden yhteinen tietokanta;
c)
hallinnoinnissa, seurannassa, valvonnassa ja arvioinnissa käytettävien sähköisten järjestelmien käyttöönotto, käyttö ja keskinäiset yhteydet;
d)
yhteisen arviointi- ja seurantakehyksen suunnittelu sekä indikaattoreiden järjestelmä, jossa otetaan tarvittaessa huomioon kansalliset indikaattorit;
e)
arviointimenetelmien parantaminen ja tietojenvaihto alan käytännöistä;
f)
jäsenvaltioiden 27 artiklan mukaisesti nimeämille viranomaisille suunnatut tiedotus- ja koulutustoimenpiteet, joilla täydennetään jäsenvaltioiden toimia ohjauksen antamiseksi viranomaisilleen 33 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
18 artikla
Tekninen apu jäsenvaltioiden aloitteesta
1. Jäsenvaltion aloitteesta rahastosta voidaan myöntää kutakin vuosittaista ohjelmaa varten rahoitusta valmistelu-, hallinnointi-, seuranta-, arviointi-, tiedotus- ja valvontatoimiin sekä toimenpiteisiin, joilla vahvistetaan rahaston hallinnollista täytäntöönpanokykyä.
2. Tekniseen apuun voidaan osoittaa kussakin vuosittaisessa ohjelmassa enintään:
a)
vuosiksi 2007-2010 7 prosenttia jäsenvaltion vuosittaisesta osarahoitusosuudesta ja lisäksi 30 000 euroa ja
b)
vuosiksi 2011-2013 4 prosenttia jäsenvaltion vuosittaisesta osarahoitusosuudesta ja lisäksi 30 000 euroa.
19 artikla
Erityistoimet
1. Komissio laatii vuosittain luettelon erityistoimista, jotka jäsenvaltiot panevat täytäntöön, tarvittaessa yhteistyössä viraston kanssa, ja joilla vaikutetaan osaltaan Euroopan ulkorajojen yhdennetyn valvontajärjestelmän kehittämiseen korjaamalla rajojen strategisten kohtien osalta 15 artiklan mukaisissa riskianalyyseissä havaittuja puutteita.
2. Edellä 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitetussa vuosittaisessa työohjelmassa määritellään kehys näiden toimien rahoittamiseksi toimien tavoitteet ja arviointiperusteet mukaan lukien.
3. Luettelo valituista toimista hyväksytään 56 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
4. Rahastosta voidaan myöntää rahoitustukea erityistoimiin enintään kuuden kuukauden ajan, ja tuki voi olla enintään 80 prosenttia kunkin toimenpiteen kustannuksista.
5. Näihin toimiin vuosittain käytettävissä olevien määrärahojen määrä saa olla enintään 10 miljoonaa euroa. Edellä 3 kohdassa tarkoitetun valinnan jälkeen käytettävissä olevat varat voidaan käyttää toimien rahoittamiseen 7 artiklan mukaisesti.
IV LUKU
OHJELMASUUNNITTELU
20 artikla
Strategisten suuntaviivojen hyväksyminen
1. Komissio hyväksyy strategiset suuntaviivat, joissa määritellään rahaston toiminnan puitteet ottaen huomioon ulkorajoja ja viisumipolitiikkaa koskevan yhteisön lainsäädännön kehityksen ja täytäntöönpanon sekä rahaston varojen ohjeellisen jaon monivuotisen ohjelman aikana.
2. Edellä 3 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitettujen yleisten tavoitteiden osalta kyseisissä suuntaviivoissa konkretisoidaan erityisesti yhteisön painopisteet, joiden mukaan edistetään Euroopan ulkorajojen yhdennetyn valvontajärjestelmän asteittaista käyttöönottoa ja lujitetaan unionin ulkorajoilla tehtäviä rajatarkastuksia ja -valvontaa.
3. Edellä 3 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetun yleisen tavoitteen osalta kyseisissä suuntaviivoissa konkretisoidaan erityisesti yhteisön painopisteet, joiden mukaan yhteistä viisumipolitiikkaa kehitetään edelleen osana monikerroksista järjestelmää, jonka avulla pyritään helpottamaan laillista matkustamista ja torjumaan laitonta maahanmuuttoa kehittämällä paikallisten konsuliedustustojen menettelyjä.
4. Komissio hyväksyy monivuotista ohjelmakautta koskevat strategiset suuntaviivat viimeistään 31 päivänä heinäkuuta 2007.
5. Strategiset suuntaviivat hyväksytään 56 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen. Kun strategiset suuntaviivat on hyväksytty, ne lisätään tähän päätökseen liitteenä.
21 artikla
Kansallisten monivuotisten ohjelmien laatiminen ja hyväksyminen
1. Jokainen jäsenvaltio laatii 20 artiklassa tarkoitettujen strategisten suuntaviivojen pohjalta monivuotisen ohjelman luonnoksen, joka koostuu seuraavista osista:
a)
kuvaus jäsenvaltion nykytilanteesta perusrakenteen, välineiden, kulkuneuvojen, tieto- ja viestintätekniikkajärjestelmien sekä raja- ja konsuliviranomaisten palveluksessa olevan henkilöstön koulutusjärjestelyjen osalta;
b)
analyysi kyseisen jäsenvaltion tarpeista perusrakenteen, välineiden, kulkuneuvojen, tieto- ja viestintätekniikkajärjestelmien sekä raja- ja konsuliviranomaisten palveluksessa olevan henkilöstön koulutusjärjestelyjen osalta sekä kuvaus toiminnallisista tavoitteista, joiden avulla näihin tarpeisiin on tarkoitus vastata monivuotisen ohjelmakauden aikana;
c)
asianmukainen strategia, jonka avulla tavoitteet voidaan saavuttaa, ja niiden täytäntöönpanoa koskevat painopisteet sekä kuvaus toimista, joiden avulla painopisteet on tarkoitus toteuttaa;
d)
arvio strategian yhteensopivuudesta muiden alueellisten, kansallisten ja yhteisön välineiden kanssa;
e)
tiedot painopisteistä ja niiden erityistavoitteista. Tavoitteet on ilmoitettava määrällisinä käyttäen rajoitettua määrää indikaattoreita suhteellisuusperiaate huomioon ottaen. Indikaattoreilla on voitava mitata edistymistä lähtötilanteeseen verrattuna ja tavoitteiden tehokkuutta painopisteiden toteuttamisessa;
f)
kuvaus valitusta lähestymistavasta 12 artiklassa säädetyn kumppanuusperiaatteen täytäntöönpanemiseksi;
g)
alustava rahoitussuunnitelma, jossa täsmennetään kunkin painopisteen ja vuosittaisen ohjelman osalta, minkä verran rahoitusta olisi saatava rahastosta, sekä julkisista tai yksityisistä lähteistä saatavan yhteisrahoituksen kokonaismäärä;
h)
säännökset, joilla varmistetaan monivuotisen ohjelman julkistaminen.
2. Jäsenvaltioiden on esitettävä monivuotisen ohjelman luonnoksensa komissiolle viimeistään neljän kuukauden kuluttua siitä, kun komissio on antanut strategiset suuntaviivat.
3. Ennen kuin komissio hyväksyy monivuotisen ohjelman luonnoksen, se tutkii seuraavat seikat:
a)
monivuotisen ohjelman luonnoksen johdonmukaisuus rahaston tavoitteiden ja 20 artiklassa määritettyjen strategisten suuntaviivojen kanssa;
b)
monivuotisen ohjelman luonnoksessa suunniteltujen toimien aiheellisuus ehdotetun strategian perusteella;
c)
rahaston tukitoimien täytäntöönpanoa varten jäsenvaltioissa käyttöön otettujen hallinnointi- ja valvontajärjestelyjen yhdenmukaisuus tämän päätöksen säännösten kanssa;
d)
monivuotisen ohjelman luoonoksen yhdenmukaisuus yhteisön lainsäädännön kanssa yleensä ja erityisesti sellaisen yhteisön lainsäädännön kanssa, jonka tarkoituksena on varmistaa henkilöiden vapaa liikkuvuus, sekä siihen suoraan liittyvien, ulkorajavalvontaa ja turvapaikka- ja maahanmuuttoasioita koskevien liitännäistoimien kanssa.
4. Jos komissio katsoo, että monivuotisen ohjelman luonnos ei ole strategisten suuntaviivojen ja/tai tässä päätöksessä vahvistettujen, hallinnointi- ja valvontajärjestelmien luomista koskevien säännösten tai yhteisön lainsäädännön mukainen, se pyytää asianomaista jäsenvaltiota antamaan tarvittavat lisätiedot ja tarvittaessa tarkistamaan monivuotisen ohjelman luonnosta mainituilta osin.
5. Komissio hyväksyy monivuotiset ohjelmat kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun ohjelmat on virallisesti toimitettu komissiolle, 56 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
22 artikla
Monivuotisten ohjelmien tarkistaminen
1. Monivuotista ohjelmaa tarkastellaan uudelleen jäsenvaltion tai komission aloitteesta ja tarvittaessa siihen tehdään ohjelmakauden loppuun asti sovellettavia tarkistuksia, jotta yhteisön painopisteet voidaan ottaa huomioon paremmin tai eri tavalla. Monivuotisia ohjelmia voidaan tarkastella uudelleen arviointien perusteella ja/tai täytäntöönpanossa esiintyneiden vaikeuksien vuoksi.
2. Komissio tekee päätöksen, jolla se hyväksyy monivuotisen ohjelman tarkistuksen, mahdollisimman pian sen jälkeen, kun jäsenvaltio on esittänyt sitä koskevan virallisen pyynnön. Monivuotisen ohjelman tarkistamisessa noudatetaan 56 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä.
23 artikla
Vuosittaiset ohjelmat
1. Komission hyväksymät monivuotiset ohjelmat pannaan täytäntöön vuosittaisten ohjelmien avulla.
2. Komissio esittää jäsenvaltioille vuosittain viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 14 artiklassa määriteltyjen laskusääntöjen mukaisen arvion määrärahoista, jotka niille myönnetään seuraavaksi vuodeksi vuosittaisessa talousarviomenettelyssä kohdennetuista kokonaisvaroista.
3. Jäsenvaltioiden on esitettävä komissiolle vuosittain viimeistään 1 päivänä marraskuuta luonnos seuraavan vuoden työohjelmaksi, joka on laadittu monivuotisen ohjelman perusteella ja joka koostuu seuraavista osista:
a)
yleiset säännöt, joiden mukaan vuosittaisen ohjelman perusteella rahoitettavat hankkeet valitaan;
b)
kuvaus vuosittaisen ohjelman mukaisesti tuettavista toimista;
c)
rahastosta myönnettävän rahoituksen jakautuminen ohjelman eri toimien kesken sekä 18 artiklassa tarkoitettuun tekniseen apuun haettava määrä vuosittaisen ohjelman täytäntöönpanoa varten.
4. Komissio tutkii jäsenvaltion vuosittaisen ohjelman luonnoksen ottaen huomioon rahastolle talousarviomenettelyssä myönnettyjen määrärahojen lopullisen määrän.
Yhden kuukauden kuluessa kyseisen vuosittaisen ohjelman luonnoksen virallisesta toimittamisesta komissio ilmoittaa kyseiselle jäsenvaltiolle, voiko se hyväksyä luonnoksen. Jos vuosittaisen ohjelman luonnos ei ole monivuotisen ohjelman mukainen, komissio pyytää jäsenvaltiota antamaan tarvittavat tiedot ja tarvittaessa tarkistamaan vuosittaisen ohjelman luonnosta mainituilta osin.
Komissio tekee rahoituspäätöksen, jolla vuosittainen ohjelma hyväksytään, viimeistään kyseisen vuoden 1 päivänä maaliskuuta. Päätöksessä ilmoitetaan asianomaiselle jäsenvaltiolle myönnetty määrä ja menojen tukikelpoisuusaika.
5. Jotta voidaan ottaa huomioon asianmukaisesti perustellut hätätilanteet, joita ei ennakoitu vuosittaista ohjelmaa hyväksyttäessä ja jotka edellyttävät kiireellisiä toimia, jäsenvaltio voi tarkistaa enintään 10 prosenttia rahastosta myönnettävän rahoituksen jakautumisesta vuosittaisessa ohjelmassa lueteltujen eri toimien kesken tai myöntää enintään 10 prosenttia rahoitusjakaumasta muihin tämän päätöksen mukaisiin toimiin. Kyseisen jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle tarkistetusta vuosittaisesta ohjelmasta.
24 artikla
Monivuotisen ohjelman väliarviointi
1. Komissio toteuttaa strategisten suuntaviivojen väliarvioinnin ja tarvittaessa hyväksyy viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2010 vuosia 2011-2013 koskevat tarkistetut strategiset suuntaviivat.
2. Jos tarkistetut strategiset suuntaviivat hyväksytään, kunkin jäsenvaltion on tarkasteltava uudelleen monivuotista ohjelmaansa ja tarvittaessa tarkistettava sitä.
3. Edellä 21 artiklassa olevia, kansallisten monivuotisten ohjelmien valmistelua ja hyväksymistä koskevia sääntöjä sovelletaan tarvittavin muutoksin tarkistettujen monivuotisten ohjelmien valmisteluun ja hyväksymiseen.
4. Tarkistetut strategiset suuntaviivat hyväksytään 56 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
V LUKU
HALLINNOINTI- JA VALVONTAJÄRJESTELMÄT
25 artikla
Täytäntöönpano
Komissio vastaa tämän päätöksen täytäntöönpanosta ja antaa tarvittaessa täytäntöönpanoa koskevia sääntöjä.
26 artikla
Hallinnointi- ja valvontajärjestelmien yleiset periaatteet
Jäsenvaltioiden perustamissa monivuotisten ohjelmien hallinnointi- ja valvontajärjestelmissä on oltava seuraavat säännökset:
a)
hallinnoinnista ja valvonnasta vastaavien asianomaisten elinten tehtävien määrittely ja tehtävien jakautuminen kunkin elimen sisällä;
b)
tehtävien erottamista koskevan periaatteen noudattaminen kyseisten elinten välillä ja kunkin elimen sisällä;
c)
riittävät resurssit kullekin elimelle sille osoitettujen tehtävien suorittamiseksi rahastosta yhteisrahoitettavien toimien täytäntöönpanokaudella;
d)
menettelyt vuosittaisten ohjelmien puitteissa ilmoitettujen menojen oikeellisuuden ja asianmukaisuuden varmistamiseksi;
e)
sähköisessä muodossa olevat luotettavat järjestelmät tilinpitoa, seurantaa ja tilinpäätösraportointia varten;
f)
raportointi- ja seurantajärjestelmä, jos vastuuelin siirtää tehtävien suorittamisen toiselle elimelle;
g)
suoritettavia tehtäviä koskevat menettelyohjeet;
h)
järjestelyt järjestelmän toiminnan tarkastamiseksi;
i)
järjestelmät ja menettelyt asianmukaisen kirjausketjun turvaamiseksi;
j)
sääntöjenvastaisuuksia ja aiheettomasti maksettujen määrien takaisinperintää koskevat raportointi- ja seurantamenettelyt.
27 artikla
Viranomaisten nimeäminen
1. Jäsenvaltion on nimettävä monivuotisen ohjelmansa ja vuosittaisten ohjelmiensa täytäntöönpanoa varten seuraavat viranomaiset:
a)
vastuuviranomainen: jäsenvaltion toiminnallinen yksikkö tai jäsenvaltion nimeämä kansallinen viranomainen tai elin taikka jäsenvaltion yksityisoikeuden mukaan toimiva julkisen palvelun tehtävää suorittava elin, joka on vastuussa rahastosta tukea saavien monivuotisen ohjelman ja vuosittaisten ohjelmien hallinnoinnista ja kaikesta yhteydenpidosta komission kanssa;
b)
todentamisviranomainen: jäsenvaltion nimeämä kansallinen viranomainen tai elin tai tällaisena elimenä tai viranomaisena toimiva henkilö, joka todentaa menoilmoitukset ennen niiden lähettämistä komissiolle;
c)
tarkastusviranomainen: kansallinen viranomainen tai elin, jonka on oltava toiminnassaan riippumaton vastuuviranomaisesta ja todentamisviranomaisesta ja jonka jäsenvaltio on nimennyt tarkastamaan hallinnointi- ja valvontajärjestelmän tosiasiallisen toimivuuden;
d)
tarvittaessa valtuutettu viranomainen.
2. Jäsenvaltion on vahvistettava säännöt, jotka koskevat sen suhteita 1 kohdassa tarkoitettuihin viranomaisiin ja niiden suhteita komissioon.
3. Jollei 26 artiklan b alakohdan säännöksistä muuta johdu, jotkin tai kaikki tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista viranomaisista voivat sijaita samassa elimessä.
4. Komissio hyväksyy 28-32 artiklan soveltamista koskevat säännöt 56 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
28 artikla
Vastuuviranomainen
1. Vastuuviranomaisen on täytettävä seuraavat vähimmäisehdot:
a)
sen on oltava oikeushenkilö, paitsi jos se on jäsenvaltion toiminnallinen yksikkö;
b)
sillä on oltava käytössään infrastruktuuri, jonka avulla se voi helposti pitää yhteyttä suureen käyttäjäkuntaan sekä muiden jäsenvaltioiden vastuuviranomaisiin ja komissioon;
c)
sen on työskenneltävä sellaisessa hallinnollisessa ympäristössä, jossa se kykenee hoitamaan tehtävänsä asianmukaisesti ja välttämään eturistiriidat;
d)
sen on voitava soveltaa yhteisön varainhoitoa koskevia sääntöjä;
e)
sillä on oltava hallinnoitavikseen saamiensa yhteisön varojen määrää vastaavat taloudelliset ja hallinnolliset edellytykset;
f)
sillä on oltava henkilökunta, jolla on kansainvälisessä työympäristössä tehtävään hallintotyöhön soveltuva pätevyys.
2. Jäsenvaltion on huolehdittava siitä, että vastuuviranomaisella on käytettävissään riittävät varat, jotta se pystyy suorittamaan tehtävänsä asianmukaisesti vuosien 2007-2013 ajan.
3. Komissio voi avustaa jäsenvaltioita kouluttamaan henkilöstöä erityisesti, jotta V-IX lukua sovelletaan asianmukaisesti.
29 artikla
Vastuuviranomaisen tehtävät
1. Vastuuviranomainen vastaa monivuotisen ohjelman hallinnoinnista ja täytäntöönpanosta moitteettoman varainhoidon periaatetta noudattaen.
Vastuuviranomaisen on huolehdittava erityisesti seuraavista tehtävistä:
a)
kumppanien kuuleminen 12 artiklan mukaisesti;
b)
monivuotisia ja vuosittaisia ohjelmia, joihin 21 ja 23 artiklassa viitataan, koskevien ehdotusten toimittaminen komissiolle;
c)
tarvittaessa tarjouskilpailujen ja ehdotuspyyntöjen organisointi ja julkaiseminen;
d)
rahastosta yhteisrahoitettavien hankkeiden valinnan järjestäminen 16 artiklan 5 kohdan mukaisia vaatimuksia noudattaen;
e)
komission suorittamien maksujen vastaanottaminen ja varojen maksaminen lopullisille tuensaajille;
f)
johdonmukaisuuden ja täydentävyyden varmistaminen rahastosta myönnetyn yhteisrahoituksen ja muista asiaankuuluvista kansallisista ja yhteisön rahoitusvälineistä myönnettävän rahoituksen välillä;
g)
yhteisrahoitettujen tuotteiden ja palvelujen toimituksen seuraaminen ja sen varmistaminen, että toimien osalta ilmoitetut menot ovat todella toteutuneet ja että ne ovat yhteisön ja kansallisten sääntöjen mukaisia;
h)
sen varmistaminen, että käytössä on sähköinen järjestelmä vuosittaisten ohjelmien kutakin toimea koskevan kirjanpitoaineiston tallentamista ja säilyttämistä varten ja että varainhoitoa, seurantaa, valvontaa ja arviointia varten tarvittavat täytäntöönpanoa koskevat tiedot kerätään;
i)
sen varmistaminen, että lopullisilla tuensaajilla ja muilla rahastosta yhteisrahoitusta saavien toimien täytäntöönpanoon osallistuvilla tahoilla on joko erillinen kirjanpito tai soveltuva kirjanpitokoodi kaikille toimeen liittyville maksutapahtumille, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansallisten kirjanpitosääntöjen soveltamista;
j)
sen varmistaminen, että 51 artiklassa tarkoitetut rahaston arvioinnit tehdään 52 artiklan 2 kohdassa säädetyissä määräajoissa ja että ne täyttävät komission ja jäsenvaltion välillä sovitut laatuvaatimukset;
k)
menettelyjen käyttöönotto sen varmistamiseksi, että kaikki menoja ja tarkastuksia koskevat asiakirjat, joita tarvitaan asianmukaisen kirjausketjun turvaamiseksi, säilytetään 45 artiklan vaatimusten mukaisesti;
l)
sen varmistaminen, että tarkastusviranomainen saa 32 artiklan 1 kohdassa mainittujen tarkastusten suorittamista varten kaikki tarvittavat tiedot hallinnointimenettelyistä ja rahastosta yhteisrahoitusta saavista hankkeista;
m)
sen varmistaminen, että todentamisviranomainen saa kaikki todentamista varten tarvitsemansa tiedot menoja koskevista menettelyistä ja tarkastuksista;
n)
vuosittaisten ohjelmien täytäntöönpanoa koskevien seuranta- ja loppukertomusten, todentamisviranomaisen todentamien menoilmoitusten ja maksupyyntöjen tai tarvittaessa maksuilmoitusten laatiminen ja toimittaminen komissiolle;
o)
tiedottaminen ja neuvonta sekä tuettujen toimien tulosten levittäminen;
p)
yhteistyö komission ja muiden jäsenvaltioiden vastuuviranomaisten kanssa;
q)
sen tarkistaminen, että lopulliset edunsaajat ovat panneet täytäntöön 35 artiklan 6 kohdassa tarkoitetut suuntaviivat.
2. Jäsenvaltioissa toteutettavien toimien hallinnointiin liittyvät vastuuviranomaisten toimet voidaan rahoittaa 18 artiklassa tarkoitetusta teknisestä avusta.
30 artikla
Vastuuviranomaisen suorittama tehtävien delegointi
1. Jos kaikki tai osa vastuuviranomaisen tehtävistä delegoidaan valtuutetulle viranomaiselle, vastuuviranomainen määrittää delegoitavien tehtävien laajuuden ja laatii tehtävien täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt 28 artiklassa esitettyjen ehtojen mukaisesti.
2. Säännöissä määrätään muun muassa, että vastuuviranomaiselle on toimitettava säännöllisesti tietoja delegoitujen tehtävien suorittamisesta sekä kuvaus käytetyistä menetelmistä.
31 artikla
Todentamisviranomainen
1. Todentamisviranomainen
a)
todentaa, että:
i)
menoilmoitus on todenmukainen ja laadittu luotettavan kirjanpitojärjestelmän ja todennettavissa olevien tositteiden perusteella;
ii)
ilmoitetut menot ovat yhteisön ja kansallisten sääntöjen mukaisia ja aiheutuneet ohjelmaan sovellettavien perusteiden mukaisesti rahoitettaviksi valituista toimista, jotka ovat yhteisön ja kansallisten sääntöjen mukaisia;
b)
varmistaa, että se on saanut vastuuviranomaiselta todentamista varten tarvitsemansa tiedot menoilmoituksiin sisältyviä menoja koskevista menettelyistä ja tarkastuksista;
c)
ottaa todentamisessa huomioon tarkastusviranomaisen tekemien tai sen vastuulla tehtyjen tarkastusten tulokset;
d)
säilyttää komissiolle ilmoitettuja menoja koskevan kirjanpitoaineiston sähköisessä muodossa;
e)
todentaa havaittujen sääntöjenvastaisuuksien vuoksi aiheettomasti maksetuiksi todettujen yhteisön varojen takaisinperinnän tarvittaessa korkoineen;
f)
pitää kirjaa takaisin perittävistä määristä ja takaisin perityistä määristä Euroopan unionin yleisen talousarvion mukaisesti mahdollisuuksien mukaan vähentämällä ne seuraavasta menoilmoituksesta.
2. Jäsenvaltioissa toteutettaviin hankkeisiin liittyviä todentamisviranomaisen toimia voidaan rahoittaa 18 artiklassa tarkoitetusta teknisestä avusta edellyttäen, että 27 artiklassa kuvatut todentamisviranomaisen toiminnan perusedellytykset täyttyvät.
32 artikla
Tarkastusviranomainen
1. Tarkastusviranomainen:
a)
varmistaa, että tarkastuksia tehdään hallinnointi- ja valvontajärjestelmän tehokkaasta toiminnasta varmistumiseksi;
b)
varmistaa, että toimia koskevat tarkastukset tehdään tarkoituksenmukaisista otoksista ilmoitettujen menojen tarkastamiseksi; otoksen on edustettava vähintään 10:tä prosenttia kunkin vuosittaisen ohjelman tukikelpoisista kokonaiskustannuksista;
c)
esittää komissiolle kuuden kuukauden kuluessa monivuotisen ohjelman hyväksymisestä a ja b alakohdassa tarkoitettuja tarkastuksia suorittavat elimet kattavan tarkastusstrategian sen varmistamiseksi, että tärkeimmät yhteisrahoituksen saajat tarkastetaan ja että tarkastukset jakautuvat tasaisesti koko ohjelmakaudelle.
2. Jos tämän päätöksen nojalla nimetty tarkastusviranomainen on myös päätösten N:o 573/2007/EY, N:o 575/2007/EY ja 2007/.../EY mukaisesti nimetty tarkastusviranomainen tai jos kahteen tai useampaan rahastoista sovelletaan yhteisiä järjestelmiä, komissiolle voidaan 1 kohdan c alakohdan nojalla toimittaa yksi ainoa yhteinen tarkastusstrategia.
3. Tarkastusviranomainen laatii kunkin vuosittaisen ohjelman osalta kertomuksen, joka käsittää:
a)
vuosittaisen tarkastuskertomuksen, jossa esitetään tarkastusstrategian mukaisesti vuosittaiseen ohjelmaan kohdistettujen tarkastusten havainnot ja havaitut puutteellisuudet ohjelman hallinnointi- ja valvontajärjestelmissä;
b)
tarkastusviranomaisen vastuulla tehtyihin tarkastuksiin perustuvan lausunnon siitä, antaako hallinnointi- ja valvontajärjestelmän toiminta kohtuulliset takeet komissiolle esitettyjen menoilmoitusten oikeellisuudesta sekä ilmoituksen perustana olevien tapahtumien laillisuudesta ja sääntöjenmukaisuudesta;
c)
lausuman, jossa arvioidaan loppumaksupyynnön tai maksuilmoituksen pätevyys sekä asianomaisten menojen laillisuus ja sääntöjenmukaisuus.
4. Tarkastusviranomaisen on huolehdittava siitä, että tarkastustyössä otetaan huomioon hyväksytyt kansainväliset tarkastussuositukset.
5. Jäsenvaltioissa toteutettaviin hankkeisiin liittyvä tarkastus voidaan rahoittaa 18 artiklassa tarkoitetusta teknisestä avusta, edellyttäen että 27 artiklassa kuvatut tarkastusviranomaisen toiminnan perusedellytykset täyttyvät.
VI LUKU
VELVOLLISUUDET JA VALVONTA
33 artikla
Jäsenvaltioiden velvollisuudet
1. Jäsenvaltiot ovat vastuussa monivuotisten ja vuosittaisten ohjelmien moitteettoman varainhoidon varmistamisesta ja menojen perustana olevien maksujen laillisuudesta ja sääntöjenmukaisuudesta.
2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että vastuuviranomaiset ja mahdolliset valtuutetut viranomaiset, todentamisviranomaiset, tarkastusviranomaiset ja muut asianomaiset elimet saavat riittävää ohjausta 26-32 artiklassa tarkoitettujen hallinnointi- ja valvontajärjestelmien perustamisessa sen varmistamiseksi, että yhteisön varoja käytetään tehokkaasti ja sääntöjenmukaisesti.
3. Jäsenvaltioiden on estettävä, todettava ja oikaistava sääntöjenvastaisuudet. Niiden on ilmoitettava sääntöjenvastaisuuksista komissiolle ja tiedotettava sille hallinnollisten ja oikeudellisten menettelyjen etenemisestä.
Kun lopulliselle tuensaajalle aiheettomasti maksettuja määriä ei voida periä takaisin, asianomaisen jäsenvaltion on maksettava menetetyt määrät takaisin Euroopan unionin yleiseen talousarvioon, jos osoitetaan, että menetys on aiheutunut sen tuottamuksesta tai laiminlyönnistä.
4. Jäsenvaltiot kantavat ensisijaisen vastuun toimien varainhoidon valvonnasta ja huolehtivat siitä, että hallinnointi- ja valvontajärjestelmiä ja tarkastuksia sovelletaan siten, että voidaan varmistaa yhteisön varojen asianmukainen ja tehokas käyttö. Jäsenvaltioiden on esitettävä komissiolle kuvaus näistä järjestelmistä.
5. Edellä olevien 1-4 kohdan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt hyväksytään 56 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
34 artikla
Hallinnointi- ja valvontajärjestelmät
1. Ennen kuin komissio hyväksyy monivuotisen ohjelman 56 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, jäsenvaltioiden on varmistettava, että hallinnointi- ja valvontajärjestelmät on perustettu 26-32 artiklan mukaisesti. Jäsenvaltiot ovat vastuussa siitä, että järjestelmät toimivat tehokkaasti koko ohjelmakauden ajan.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle monivuotisen ohjelmansa luonnoksen mukana kuvaus vastuuviranomaisten, valtuutettujen viranomaisten ja todentamisviranomaisten organisaatiorakenteesta ja menettelyistä sekä kyseisten viranomaisten ja elinten, tarkastusviranomaisen ja tarkastuksia tarkastusviranomaisen valvonnassa suorittavien muiden tahojen sisäisistä tarkastusjärjestelmistä.
3. Komissio tarkastelee tämän säännöksen soveltamista valmistellessaan 52 artiklan 3 kohdassa säädettyä kertomusta vuosilta 2007-2010.
35 artikla
Komission velvollisuudet
1. Komissio varmistaa 34 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, että jäsenvaltiot ovat perustaneet 26-32 artiklan mukaiset hallinnointi- ja valvontajärjestelmät. Lisäksi se varmistaa vuosittaisten tarkastuskertomusten ja omien tarkastustensa perusteella, että kyseiset järjestelmät toimivat tehokkaasti ohjelmakauden ajan.
2. Jäsenvaltioiden suorittamia tarkastuksia rajoittamatta komission virkamiehet tai valtuutetut edustajat voivat suorittaa hallinnointi- ja valvontajärjestelmien tehokkaan toiminnan tarkastamiseksi vähintään kolmen työpäivän varoitusajalla paikalla tarkastuksia, joihin voi kuulua vuosittaisiin ohjelmiin sisältyviä toimia koskevia tarkastuksia. Jäsenvaltion virkamiehet tai valtuutetut edustajat voivat osallistua näihin tarkastuksiin.
3. Komissio voi vaatia jäsenvaltiota suorittamaan tarkastuksia paikalla järjestelmien moitteettoman toiminnan tai yhden tai useamman tapahtuman moitteettomuuden tarkastamiseksi. Komission virkamiehet tai valtuutetut edustajat voivat osallistua näihin tarkastuksiin.
4. Komissio huolehtii yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa rahastosta tuettuihin toimiin liittyvästä tiedottamisesta, toimien julkistamisesta ja toimien seurannasta.
5. Komissio varmistaa yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, että toimet ovat johdonmukaisia yhteisön muiden asianomaisten politiikkojen, välineiden ja aloitteiden kanssa ja niitä täydentäviä.
6. Komissio antaa suuntaviivat tämän päätöksen mukaisesti myönnetyn rahoituksen näkyvyyden varmistamiseksi.
36 artikla
Yhteistyö jäsenvaltioiden tarkastusviranomaisten kanssa
1. Komissio tekee yhteistyötä tarkastusviranomaisten kanssa niiden tarkastussuunnitelmien ja -menetelmien koordinoimiseksi ja vaihtaa viipymättä tietoja hallinnointi- ja valvontajärjestelmien tarkastusten tuloksista valvontaresurssien parhaan mahdollisen käytön varmistamiseksi ja työn tarpeettoman päällekkäisyyden välttämiseksi.
Komissio toimittaa 32 artiklan mukaisesti esitettyä tarkastusstrategiaa koskevat huomautuksensa kolmen kuukauden kuluessa sen vastaanottamisesta.
2. Omaa tarkastusstrategiaansa määritellessään komissio määrittää ne vuosittaiset ohjelmat, joita se pitää hallinnointi- ja valvontajärjestelmiä koskevien tietojen perusteella tyydyttävinä.
Komissio voi päättää, että se voi luottaa mainittujen ohjelmien osalta pääasiallisesti jäsenvaltioiden toimittamaan todentavaan aineistoon ja että se suorittaa omia tarkastuksiaan paikalla vain, jos on todisteita, jotka viittaavat puutteisiin järjestelmissä.
VII LUKU
VARAINHOITO
37 artikla
Tukikelpoisuus - menoilmoitukset
1. Kaikissa menoilmoituksissa on mainittava lopullisille tuensaajille toimia toteutettaessa aiheutuneiden menojen määrä ja vastaava julkisista tai yksityisistä varoista saatu tukiosuus.
2. Menojen on vastattava lopullisten tuensaajien suorittamia maksuja. Niiden tueksi on esitettävä maksukuitit tai kirjanpitoasiakirjat, joilla on vastaava todistusarvo.
3. Menoihin voidaan myöntää rahastosta tukea vain jos ne on todellisuudessa maksettu aikaisintaan 1 päivänä tammikuuta sinä vuonna, jota 23 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu rahoituspäätös, jolla vuosittainen ohjelma hyväksytään, koskee. Yhteisrahoitusta ei voida myöntää toimille, jotka ovat päättyneet ennen tukikelpoisuuden alkamispäivää.
Tukikelpoisuusaika vahvistetaan poikkeuksellisesti kolmeksi vuodeksi niiden menojen osalta, joilla pannaan täytäntöön vuoden 2007 vuosittaisista ohjelmista tuetut toimet.
4. Säännöt, joita sovelletaan 4 artiklassa tarkoitettujen jäsenvaltioissa toteutettavien ja rahastosta yhteisrahoitusta saavien toimien täytäntöönpanon yhteydessä aiheutuneiden menojen tukikelpoisuuteen, hyväksytään 56 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.
38 artikla
Lopullisille tuensaajille maksettavien maksujen täysimääräisyys
Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että vastuuviranomainen varmistaa, että lopulliset tuensaajat saavat julkisista varoista maksettavan koko rahoitusosuuden niin pian kuin mahdollista. Siitä ei saa vähentää tai pidättää mitään eikä siitä saa periä mitään erityismaksuja tai muita vastaavia maksuja, jotka vähentäisivät lopullisille tuensaajille maksettavia määriä, edellyttäen että lopulliset tuensaajat täyttävät kaikki toimien ja menojen tukikelpoisuutta koskevat vaatimukset.
39 artikla
Euron käyttö
1. Jäsenvaltioiden 21 artiklassa tarkoitettujen monivuotisten ohjelmien ja 23 artiklassa tarkoitettujen vuosittaisten ohjelmien luonnoksissa esitetyt määrät, todennetut menoilmoitukset, 29 artiklan 1 kohdan n alakohdassa tarkoitetut maksupyynnöt sekä 41 artiklan 4 kohdassa tarkoitetussa vuosittaisen ohjelman täytäntöönpanoa koskevassa seurantakertomuksessa ja 53 artiklassa tarkoitetussa vuosittaisen ohjelman täytäntöönpanoa koskevassa loppukertomuksessa mainitut menot on esitettävä euromääräisinä.
2. Edellä 23 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut komission rahoituspäätökset, joilla jäsenvaltioiden vuosittaiset ohjelmat hyväksytään, sekä komission maksusitoumukset ja komission maksut ovat euromääräisiä, ja ne maksetaan euroina.
3. Jäsenvaltiot, jotka eivät ole ottaneet käyttöön euroa valuuttanaan maksupyynnön päivämäärään mennessä, muuntavat kansallisessa valuutassa aiheutuneet menojen määrät euroiksi. Tämä määrä muunnetaan euroiksi käyttäen komission kuukausittaista kirjanpitokurssia siltä kuukaudelta, jonka aikana meno merkittiin kyseisen ohjelman vastuuviranomaisen tileille. Komissio julkaisee kyseisen kurssin sähköisesti kuukausittain.
4. Kun eurosta tulee jonkin jäsenvaltion valuutta, 3 kohdassa kuvattua muuntomenettelyä sovelletaan edelleen kaikkiin menoihin, jotka merkitään todentamisviranomaisen tileille ennen kansallisen valuutan ja euron välisen kiinteän muuntokurssin voimaantulopäivää.
40 artikla
Maksusitoumukset
Yhteisön talousarviositoumukset tehdään vuosittain noudattaen 23 artiklan 4 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettua komission rahoituspäätöstä, jolla vuosittainen ohjelma hyväksytään.
41 artikla
Maksut - ennakkomaksut
1. Komissio suorittaa rahaston rahoitusosuuteen liittyvät maksut maksusitoumusten mukaisesti.
2. Maksut suoritetaan ennakkomaksuna ja loppumaksuna. Ne maksetaan jäsenvaltion nimeämälle vastuuviranomaiselle.
3. Jäsenvaltiolle maksetaan ensimmäisenä ennakkomaksuna 50 prosenttia määrästä, joka sille on myönnetty rahoituspäätöksessä, jolla vuosittainen ohjelma hyväksytään, 60 päivän kuluessa siitä kun kyseinen päätös on tehty.
4. Toinen ennakkomaksu maksetaan viimeistään kolmen kuukauden kuluessa siitä kun komissio on kahden kuukauden kuluessa jäsenvaltion virallisesti toimittamasta maksupyynnöstä hyväksynyt vuosittaisen ohjelman täytäntöönpanoa koskevan seurantakertomuksen sekä todennetun menoilmoituksen, joka on laadittu 31 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 37 artiklan mukaisesti ja jonka mukaan toteutuneet menot kattavat vähintään 60 prosenttia ensimmäisestä ennakkomaksusta.
Komission maksama toinen ennakkomaksu saa olla enintään 50 prosenttia siinä rahoituspäätöksessä myönnetystä kokonaismäärästä, jolla vuosittainen ohjelma hyväksytään, ja jos jäsenvaltion myöntämä kansallinen osuus on pienempi kuin kyseisessä rahoituspäätöksessä ilmoitettu määrä, toinen ennakkomaksu ei missään tapauksessa saa olla enempää kuin erotus, joka saadaan kun ensimmäisen ennakkomaksun määrä vähennetään niistä yhteisön varoista, jotka jäsenvaltio on osoittanut vuosittaiseen ohjelmaan sisältyvien hankkeiden toteuttamiseen.
5. Ennakkomaksuista kertyneet korot kirjataan kyseiseen vuosittaiseen ohjelmaan ja niitä on pidettävä kansalliseksi julkiseksi rahoitusosuudeksi katsottavana jäsenvaltion varana ja ne on ilmoitettava komissiolle kyseisen vuosittaisen ohjelman täytäntöönpanoa koskevan loppukertomuksen menoilmoituksen yhteydessä.
6. Ennakkomaksuna maksetut määrät poistetaan tileistä, kun vuosittainen ohjelma saatetaan loppuun.
42 artikla
Loppumaksun maksaminen
1. Komissio suorittaa loppumaksun edellyttäen, että seuraavat asiakirjat on toimitettu sille viimeistään yhdeksän kuukauden kuluttua rahoituspäätöksessä, jolla vuosittainen ohjelma hyväksytään, määritellyn menojen tukikelpoisuusajan päättymisestä:
a)
31 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 37 artiklan mukaisesti laadittu todennettu menoilmoitus ja loppumaksupyyntö tai maksuilmoitus;
b)
53 artiklassa säädetty vuosittaisen ohjelman täytäntöönpanoa koskeva loppukertomus;
c)
32 artiklan 3 kohdassa mainitut vuosittainen tarkastuskertomus, lausunto ja lausuma.
Loppumaksun maksamisen edellytyksenä on, että vuosittaisen ohjelman täytäntöönpanoa koskeva loppukertomus ja loppumaksupyynnön pätevyyden arviointilausuma hyväksytään.
2. Jos vastuuviranomainen ei toimita 1 kohdassa mainittuja asiakirjoja hyväksyttävässä muodossa määräpäivään mennessä, komissio vapauttaa kaikki sellaiset kyseisen vuosittaisen ohjelman maksusitoumukset, joita ei ole käytetty ennakkomaksujen maksamiseen.
3. Edellä 2 kohdassa mainittu automaattinen maksusitoumusten vapauttaminen keskeytetään kyseisiin hankkeisiin liittyvän määrän osalta, jos jäsenvaltiossa on käynnissä sellaisia oikeudellisia menettelyjä tai hallinnollisia muutoksenhakuja, joilla on lykkäävä vaikutus 1 kohdassa mainittujen asiakirjojen toimittamisen ajankohtana. Jäsenvaltio antaa toimittamassaan loppukertomuksessa yksityiskohtaiset tiedot kyseisistä hankkeista ja esittää komissiolle kuuden kuukauden välein kertomukset hankkeiden edistymisestä. Jäsenvaltio toimittaa näiden hankkeiden osalta 1 kohdassa mainitut asiakirjat kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun oikeudelliset menettelyt tai hallinnolliset muutoksenhaut on saatettu loppuun.
4. Edellä 1 kohdassa mainittu yhdeksän kuukauden määräaika keskeytyy, jos komissio on tehnyt 44 artiklan nojalla päätöksen vuosittaisen ohjelman yhteisrahoitusta koskevien maksujen lykkäämisestä. Määräaika alkaa kulua jälleen päivänä, jona 44 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu komission päätös on annettu tiedoksi jäsenvaltiolle.
5. Komissio ilmoittaa jäsenvaltiolle niiden menojen määrän, jotka komissio hyväksyy rahoitettavaksi rahastosta, ja mahdolliset rahoitusoikaisut, jotka perustuvat ilmoitettujen menojen ja rahastosta rahoitettavien menojen eroon, kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun se on vastaanottanut 1 kohdassa tarkoitetut asiakirjat, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 43 artiklan soveltamista. Jäsenvaltion on esitettävä huomautuksensa kolmen kuukauden kuluessa.
6. Komissio päättää rahastosta rahoitettavien menojen määrän kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun se on vastaanottanut jäsenvaltion huomautukset, ja perii takaisin lopullisesti hyväksyttyjen menojen ja kyseiselle jäsenvaltiolle jo maksettujen määrien välisen erotuksen.
7. Komissio maksaa loppuerän käytettävissä olevien varojen rajoissa 60 päivän kuluessa päivästä, jona se hyväksyy 1 kohdassa tarkoitetut asiakirjat. Maksusitoumuksen loppuerä vapautetaan kuuden kuukauden kuluessa maksamisesta.
43 artikla
Maksujen pidättäminen
1. Varainhoitoasetuksessa tarkoitetun valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän on pidätettävä maksu enintään kuuden kuukauden ajan, jos:
a)
kansallisen tai yhteisön tarkastuselimen kertomuksessa on todisteita, jotka viittaavat huomattaviin puutteisiin hallinnointi- ja valvontajärjestelmien toiminnassa;
b)
mainitun virkamiehen on tehtävä lisätarkistuksia saatuaan tietoonsa tietoja, joiden perusteella hän epäilee, että todennettuun menoilmoitukseen sisältyvät menot liittyvät vakavaan sääntöjenvastaisuuteen, jota ei ole oikaistu.
2. Jäsenvaltiolle ja vastuuviranomaiselle on ilmoitettava maksunpidätyksen syistä viipymättä. Maksu pidätetään, kunnes jäsenvaltio on toteuttanut tarvittavat toimenpiteet.
44 artikla
Maksujen keskeytys
1. Komissio voi keskeyttää ennakkomaksujen ja loppumaksujen maksamisen kokonaan tai osittain, kun:
a)
ohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmässä on vakava puute, joka vaikuttaa maksujen todentamismenettelyn luotettavuuteen ja jonka osalta ei ole toteutettu oikaisutoimenpiteitä; tai
b)
todennettuun menoilmoitukseen sisältyvät menot liittyvät vakavaan sääntöjenvastaisuuteen, jota ei ole oikaistu; tai
c)
jäsenvaltio ei ole täyttänyt sille 33 ja 34 artiklan mukaan kuuluvia velvoitteita.
2. Komissio voi päättää keskeyttää ennakko- ja loppumaksut annettuaan jäsenvaltiolle mahdollisuuden esittää huomautuksia kolmen kuukauden määräajassa.
3. Komissio lopettaa ennakko- ja loppumaksujen keskeytyksen, kun se katsoo jäsenvaltion toteuttaneen keskeytyksen lopettamiseksi tarvittavat toimenpiteet.
4. Jos jäsenvaltio ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä, komissio voi tehdä päätöksen peruuttaa osan nettomäärästä tai koko määrän taikka peruuttaa yhteisön tuen kyseiselle vuosittaiselle ohjelmalle 48 artiklan mukaisesti.
45 artikla
Asiakirjojen säilyttäminen
Vastuuviranomaisen on varmistettava, että kaikki kyseisten ohjelmien menoja ja tarkastuksia koskevat tositteet ovat komission ja tilintarkastustuomioistuimen saatavilla viiden vuoden ajan ohjelmien päättämisen jälkeen 42 artiklan 1 kohdan mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen 87 artiklan mukaisten valtiontukisääntöjen soveltamista.
Määräaika keskeytyy oikeuskäsittelyn ajaksi tai komission asianmukaisesti perustellusta pyynnöstä.
Asiakirjat on säilytettävä joko alkuperäisinä tai oikeaksi todistettuina jäljennöksinä yleisesti hyväksytyillä tietovälineillä.
VIII LUKU
RAHOITUSOIKAISUT
46 artikla
Jäsenvaltioiden tekemät rahoitusoikaisut
1. Jäsenvaltioilla on ensisijainen vastuu sääntöjenvastaisuuksien tutkinnasta, joka niiden on aloitettava saatuaan todisteita ohjelmien luonteeseen tai niiden täytäntöönpano- tai valvontaedellytyksiin vaikuttavista merkittävistä muutoksista, sekä tarvittavien rahoitusoikaisujen tekemisestä.
2. Jäsenvaltion on tehtävä rahoitusoikaisut, jotka liittyvät toimissa tai vuosittaisissa ohjelmissa havaittuihin yksittäisiin tai järjestelmällisiin sääntöjenvastaisuuksiin. Rahoitusoikaisut on tehtävä perimällä yhteisön tuki takaisin kokonaan tai osittain.
Jäsenvaltioiden tekemät rahoituskorjaukset toteutetaan siten, että yhteisön rahoitusosuus peruutetaan, ja jos mahdollista, peritään takaisin joko kokonaan tai osittain. Jos varoja ei palauteta jäsenvaltion vahvistamassa määräajassa, niistä peritään 49 artiklan 2 kohdan mukaista viivästyskorkoa. Jäsenvaltioiden on otettava huomioon sääntöjenvastaisuuksien luonne ja vakavuus sekä niistä rahastolle aiheutunut taloudellinen tappio.
3. Kun on kyse järjestelmällisistä sääntöjenvastaisuuksista, asianomaisen jäsenvaltion on laajennettava tutkimuksiaan siten, että ne kattavat kaikki toimet, joihin sääntöjenvastaisuudet ovat voineet vaikuttaa.
4. Jäsenvaltioiden on 53 artiklassa tarkoitetun vuosittaisen ohjelman täytäntöönpanoa koskevassa loppukertomuksessa lueteltava kyseisen ohjelman yhteydessä aloitetut peruutusmenettelyt.
47 artikla
Komission suorittamat tarkastukset ja rahoitusoikaisut
1. Komission virkamiehet tai valtuutetut edustajat voivat tarkastaa paikalla, myös pistokokein, rahastosta rahoitettuja toimia sekä hallinnointi- ja valvontajärjestelmiä vähintään kolmen työpäivän varoitusajalla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tilintarkastustuomioistuimen toimivaltaa ja jäsenvaltioiden kansallisten lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten mukaisesti suorittamia tarkastuksia. Komissio ilmoittaa asiasta kyseiselle jäsenvaltiolle saadakseen kaiken tarvittavan avun. Jäsenvaltion virkamiehet tai valtuutetut edustajat voivat osallistua näihin tarkastuksiin.
Komissio voi pyytää jäsenvaltiota tekemään tarkastuksen paikalla tarkastaakseen yhden tai useamman hankkeen oikeellisuuden. Komission virkamiehet tai valtuutetut edustajat voivat osallistua tarkastuksiin.
2. Jos komissio katsoo tarvittavat tarkastukset tehtyään, että jäsenvaltio ei ole täyttänyt sille 33 artiklan nojalla kuuluvia velvollisuuksia, se keskeyttää ennakkomaksujen tai loppumaksun maksamisen 44 artiklan mukaisesti.
48 artikla
Oikaisujen perusteet
1. Komissio voi tehdä rahoitusoikaisut peruuttamalla vuosittaiselle ohjelmalle myönnetyn yhteisön rahoitusosuuden kokonaan tai osittain, jos se tarvittavan tutkinnan jälkeen päätyy siihen, että
a)
ohjelman hallinnointi- ja valvontajärjestelmässä on vakava puute, joka on saattanut vaaraan ohjelmaan jo maksetun yhteisön rahoitusosuuden;
b)
todennettuun maksuilmoitukseen sisältyvä meno on sääntöjenvastainen, eikä jäsenvaltio ole oikaissut sitä ennen tässä kohdassa tarkoitetun oikaisumenettelyn aloittamista;
c)
jäsenvaltio ei ole täyttänyt 33 artiklan mukaisia velvoitteitaan ennen tässä kohdassa tarkoitetun oikaisumenettelyn aloittamista.
Komissio tekee päätöksen otettuaan huomioon jäsenvaltion mahdollisesti esittämät huomautukset.
2. Komissio tekee rahoitusoikaisut havaittujen yksittäisten sääntöjenvastaisuuksien perusteella ja ottaa huomioon sääntöjenvastaisuuden järjestelmällisyyden määrittäessään, sovelletaanko kiinteämääräistä vai ekstrapoloitua oikaisua. Jos sääntöjenvastaisuus liittyy menoilmoitukseen, josta tarkastusviranomainen on aiemmin antanut kohtuulliset takeet 32 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti, olettamuksena on, että kyseessä on järjestelmällinen ongelma, jolloin siihen sovelletaan kiinteämääräistä tai ekstrapoloitua oikaisua, ellei jäsenvaltio pysty osoittamaan tätä olettamusta vääräksi kolmen kuukauden kuluessa.
3. Oikaisun määrää päättäessään komissio ottaa huomioon sääntöjenvastaisuuden merkittävyyden samoin kuin kyseisessä vuosittaisessa ohjelmassa havaittujen puutteiden laajuuden ja niistä aiheutuvat taloudelliset vaikutukset.
4. Kun komissio perustaa kantansa muiden kuin omien yksiköidensä tilintarkastajien toteamiin seikkoihin, se tekee omat johtopäätöksensä niiden taloudellisista seurauksista tarkasteltuaan asianomaisen jäsenvaltion 34 artiklan mukaisesti toteuttamia toimenpiteitä, sääntöjenvastaisuuksia koskevia ilmoituksia ja jäsenvaltioiden mahdollisesti antamia vastauksia.
49 artikla
Takaisin maksaminen
1. Kaikki Euroopan unionin yleiseen talousarvioon takaisin maksettavat varat on suoritettava varainhoitoasetuksen 72 artiklan mukaisesti laaditussa perintämääräyksessä vahvistettuna määräaikana. Määräaika päättyy määräyksen antamista seuraavan toisen kuukauden viimeisenä päivänä.
2. Takaisinmaksun viivästyminen johtaa viivästyskorkoon, joka lasketaan määräpäivästä tosiasialliseen maksupäivään. Viivästyskorko on Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioihinsa soveltama, Euroopan unionin virallisen lehden C-sarjassa julkaistava korko sen kuukauden ensimmäisenä kalenteripäivänä, jona maksuaika on kulunut umpeen, korotettuna kolmella ja puolella prosenttiyksiköllä.
50 artikla
Jäsenvaltioiden velvollisuudet
Komission suorittama rahoitusoikaisu ei vaikuta 46 artiklassa jäsenvaltioille säädettyyn velvoitteeseen huolehtia takaisinperinnästä.
IX LUKU
SEURANTA, ARVIOINTI JA KERTOMUKSET
51 artikla
Seuranta ja arviointi
1. Komissio seuraa rahastoa säännöllisesti yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa.
2. Komissio arvioi rahastoa yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. Arvioinnin tarkoituksena on 52 artiklan 3 kohdassa säädettyjen kertomusten valmistelun yhteydessä tutkia toimien aiheellisuutta, tehokkuutta ja vaikutuksia 3 artiklassa tarkoitettuihin tavoitteisiin nähden.
3. Komissio tarkastelee myös rahastosta tuettavien toimien ja yhteisön muiden asianomaisten politiikkojen, välineiden ja aloitteiden nojalla toteutettavien toimien keskinäistä täydentävyyttä.
4. Osana 52 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettua vuosia 2007-2010 koskevaa kertomusta komissio arvioi seuraavia seikkoja: rahaston vaikutukset ulkorajavalvontaa koskevan politiikan ja lainsäädännön kehittämiseen, rahaston ja viraston tehtävien yhteisvaikutus sekä niiden perusteiden tarkoituksenmukaisuus, jotka koskevat varojen jakoa jäsenvaltioiden kesken, kun otetaan huomioon Euroopan unionin tavoitteet kyseisellä alalla.
52 artikla
Kertomusten antoa koskevat velvoitteet
1. Kunkin jäsenvaltion vastuuviranomaisen on toteutettava tarvittavat toimenpiteet hankkeiden seurannan ja arvioinnin varmistamiseksi.
Tätä varten sopimuksissa, jotka vastuuviranomainen tekee toimien toteuttamisesta vastaavien tahojen kanssa, on oltava lausekkeita, joissa edellytetään, että toimen täytäntöönpanon edistymisestä ja asetettujen tavoitteiden toteutumisesta laaditaan säännöllisesti yksityiskohtaisia kertomuksia, jotka toimivat vuosittaisen ohjelman täytäntöönpanoa koskevan seuranta- ja loppukertomuksen pohjana.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle:
a)
viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2010 arviointikertomus rahastosta osarahoitettujen toimien täytäntöönpanosta;
b)
arviointikertomus rahastosta rahoitettujen toimien tuloksista ja vaikutuksista viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2012 vuosien 2007-2010 osalta ja 30 päivänä kesäkuuta 2015 vuosien 2011-2013 osalta.
3. Komissio toimittaa Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle:
a)
viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2010 kertomuksen 14 ja 15 artiklan soveltamisesta sekä tarvittaessa ehdotukset muutoksiksi;
b)
viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2010 välikertomuksen rahastosta rahoitettujen toimien tuloksista ja niihin liittyvistä laadullisista ja määrällisistä näkökohdista sekä ehdotuksen rahaston kehittämiseksi jatkossa;
c)
jälkiarviointikertomuksen viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2012 vuosilta 2007-2010 ja viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2015 vuosilta 2011-2013.
53 artikla
Vuosittaisen ohjelman täytäntöönpanoa koskeva loppukertomus
1. Jotta ohjelman täytäntöönpanosta saataisiin selkeä käsitys, vuosittaisen ohjelman täytäntöönpanoa koskevassa loppukertomuksessa on oltava seuraavat tiedot:
a)
vuosittaisen ohjelman rahoituksen ja toiminnan täytäntöönpano;
b)
monivuotisen ohjelman ja sen painopisteiden täytäntöönpanossa saavutettu edistys suhteessa sen todennettavissa oleviin erityistavoitteisiin siten, että indikaattorit ilmaistaan määrällisinä aina kun se on mahdollista;
c)
vastuuviranomaisen täytäntöönpanon laadun ja tehokkuuden varmistamiseksi toteuttamat toimet, erityisesti:
i)
seurantaa ja arviointia koskevat toimenpiteet, tietojenkeruumenetelmät mukaan luettuina,
ii)
tiivistelmä huomattavista ongelmista, joita on esiintynyt toimenpideohjelman täytäntöönpanossa, ja toteutetut toimenpiteet,
iii)
teknisen avun käyttö;
d)
toimenpiteet vuosittaisista ohjelmista ja monivuotisista ohjelmista tiedottamiseksi ja niiden julkistamiseksi.
2. Kertomusta pidetään hyväksyttävänä, jos siihen sisältyvät kaikki 1 kohdassa luetellut tiedot. Komissio tekee päätöksen vastuuviranomaiselta saamansa kertomuksen sisällöstä kahden kuukauden kuluessa siitä, kun se on saanut kaikki 1 kohdassa tarkoitetut tiedot, ja ilmoittaa päätöksestään jäsenvaltioille. Jos komissio ei vastaa säädetyssä määräajassa, kertomuksen katsotaan tulleen hyväksytyksi.
3. Komissio toimittaa hyväksytyt vuosittaisen ohjelman täytäntöönpanoa koskevat loppukertomukset virastolle.
X LUKU
SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET
54 artikla
Monivuotisen ohjelman valmisteleminen
1. Poiketen siitä, mitä 20 artiklassa säädetään, jäsenvaltioiden on:
a)
nimettävä mahdollisimman pian 7 päivän kesäkuuta 2007 jälkeen ja viimeistään 22 päivänä kesäkuuta 2007 27 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu kansallinen vastuuviranomainen sekä tarvittaessa valtuutettu viranomainen;
b)
toimitettava viimeistään 30 päivänä syyskuuta 2007 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu hallinnointi- ja valvontajärjestelmien kuvaus.
2. Komissio esittää jäsenvaltioille viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2007:
a)
arvion niille varainhoitovuodeksi 2007 myönnettävistä määristä;
b)
varainhoitovuodelle 2007 lasketun arvion ekstrapolaatioon perustuvat arviot jäsenvaltioille varainhoitovuosiksi 2008-2013 myönnettävistä määristä; tässä otetaan huomioon rahoituskehyksen mukaiset vuosille 2007-2013 esitetyt vuosittaiset määrärahat.
55 artikla
Vuosittaisten ohjelmien 2007 ja 2008 valmisteleminen
1. Poiketen siitä, mitä 23 artiklassa säädetään, varainhoitovuosien 2007 ja 2008 toimien täytäntöönpanossa sovelletaan seuraavaa aikataulua:
a)
komissio esittää jäsenvaltioille viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2007 arvion niille varainhoitovuodeksi 2007 myönnettävistä määristä;
b)
jäsenvaltioiden on esitettävä komissiolle viimeistään 1 päivänä joulukuuta 2007 vuosittaisen ohjelman 2007 luonnos;
c)
jäsenvaltioiden on esitettävä komissiolle viimeistään 1 päivänä maaliskuuta 2008 vuosittaisen ohjelman 2008 luonnos.
2. Vuosittaisen ohjelman 2007 osalta tammikuun 1 päivän 2007 ja sen rahoituspäätöksen voimaantulopäivän, jolla kyseisen jäsenvaltion vuosittainen ohjelma hyväksytään, välisenä aikana tosiasiallisesti maksettuihin menoihin voidaan myöntää tukea rahastosta.
3. Jotta vuonna 2008 voidaan tehdä rahoituspäätökset vuosittaisen ohjelman 2007 mukaisesti, komissio tekee yhteisön vuoden 2007 talousarviositoumuksen jäsenvaltioille myönnettäviä määriä koskevan, 14 ja 15 artiklassa tarkoitetulla tavalla lasketun arvion perusteella.
XI LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
56 artikla
Komitea
1. Komissiota avustaa tällä päätöksellä perustettu yhteisvastuuta ja maahanmuuttovirtojen hallintaa käsittelevä yhteinen komitea.
2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 4 ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
3. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 1-4 kohtaa ja 5 kohdan b alakohtaa sekä 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
Päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 3 kohdan c alakohdassa sekä 4 kohdan b ja e alakohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kuudeksi viikoksi.
57 artikla
Uudelleentarkastelu
Euroopan parlamentti ja neuvosto tarkastelevat tätä päätöstä uudelleen komission ehdotuksen perusteella viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2013.
58 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
Tämä päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tätä päätöstä sovelletaan 7 päivästä kesäkuuta 2007 alkaen lukuun ottamatta 14, 15, 20, 21, 23 ja 27 artiklaa, 33 artiklan 2 kohtaa, 33 artiklan 5 kohtaa, 34 artiklaa, 37 artiklan 4 kohtaa ja 56 artiklaa, joita sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2007 alkaen.
59 artikla
Osoitus
Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille Euroopan yhteisön perustamissopimuksen mukaisesti.
Tehty Brysselissä 23 päivänä toukokuuta 2007.