NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (ES) č. 662/2009
ze dne 13. července 2009,
kterým se zřizuje postup pro sjednávání a uzavírání dohod mezi členskými státy a třetími zeměmi ve zvláště vymezených věcech v oblasti práva rozhodného ve smluvních a mimosmluvních závazkových vztazích
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 61 písm. c), článek 65 a čl. 67 odst. 5 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Hlava IV části třetí Smlouvy poskytuje právní základ pro přijímání právních předpisů Společenství v oblasti soudní spolupráce v občanských věcech.
(2)
Soudní spolupráce v občanských věcech mezi členskými státy a třetími zeměmi byla tradičně upravována dohodami mezi členskými státy a třetími zeměmi. Tyto dohody, kterých je značný počet, často odrážejí zvláštní vazby mezi členským státem a třetí zemí a mají poskytovat vhodný právní rámec vyhovující zvláštním potřebám dotyčných stran.
(3)
Článek 307 Smlouvy vyžaduje, aby členské státy použily všech vhodných prostředků k odstranění jakýchkoli neslučitelností mezi acquis Společenství a mezinárodními dohodami uzavřenými mezi členskými státy a třetími zeměmi. Z toho může vyplynout potřeba takové dohody znovu sjednat.
(4)
Aby byl zajištěn vhodný právní rámec vyhovující zvláštním potřebám daného členského státu ve vztahu ke třetí zemi, může rovněž vzniknout zjevná potřeba uzavřít nové dohody se třetími zeměmi, které se budou týkat oblastí občanských věcí, na něž se vztahuje hlava IV části třetí Smlouvy.
(5)
Soudní dvůr Evropských společenství potvrdil ve svém posudku 1/03 ze dne 7. února 2006 v souvislosti s uzavřením nové Luganské úmluvy, že Společenství získalo výlučnou pravomoc uzavírat se třetími zeměmi mezinárodní dohody, jako je Luganská úmluva, ve věcech, jež se týkají pravidel stanovených v nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (2) („Brusel I“).
(6)
Je na Společenství, aby na základě článku 300 Smlouvy uzavíralo dohody mezi Společenstvím a třetími zeměmi ve věcech, které spadají do výlučné pravomoci Společenství.
(7)
Článek 10 Smlouvy vyžaduje, aby členské státy usnadnily plnění poslání Společenství a aby se zdržely jakýchkoli opatření, jež by mohla ohrozit dosažení cílů Smlouvy. Tato povinnost loajální spolupráce se uplatňuje obecně a není závislá na tom, zda je pravomoc Společenství výlučná, či nikoli.
(8)
Pokud jde o dohody se třetími zeměmi ve zvláště vymezených občanských věcech spadajících do výlučné pravomoci Společenství, měl by být zaveden ucelený a transparentní postup, kterým by se členskému státu udělovalo zmocnění změnit stávající dohodu nebo sjednat a uzavřít dohodu novou, zejména pokud Společenství samotné nevyjádřilo záměr uplatnit svou vnější pravomoc uzavřít dohodu na základě stávajícího nebo zamýšleného mandátu k jednání. Tímto postupem by neměla být dotčena výlučná pravomoc Společenství ani články 300 a 307 Smlouvy. Tento postup je třeba považovat za výjimečné opatření, jehož věcná a časová působnost by měla být omezena.
(9)
Toto nařízení by se nemělo použít, pokud Společenství již uzavřelo s dotyčnou třetí zemí dohodu ve stejné věci. Dvě dohody by měly být považovány za dohody ve stejné věci pouze v rozsahu, ve kterém věcně upravují stejné zvláštní právní otázky. Ustanovení, která pouze uvádějí obecný záměr spolupracovat v těchto otázkách, by neměla být považována za ustanovení ve stejné věci.
(10)
Ve výjimečných případech by se toto nařízení mělo vztahovat rovněž na určité regionální dohody mezi několika členskými státy a několika třetími zeměmi, například dvěma či třemi, které mají za cíl řešit místní situace a které nejsou otevřeny k přístupu dalším státům.
(11)
Aby se zajistilo, že dohoda zamýšlená členským státem nebude mít za následek neúčinnost práva Společenství a nenaruší řádné fungování systému založeného tímto právem, ani nenaruší politiku Společenství v oblasti vnějších vztahů, jak o ní Společenství rozhodlo, mělo by se od dotyčného členského státu vyžadovat, aby oznámil svůj záměr Komisi s cílem získat zmocnění jak k zahájení formálního jednání o dohodě nebo k pokračování v něm, tak i k uzavření dohody. Toto oznámení by mělo být učiněno dopisem nebo elektronickými prostředky. Mělo by obsahovat všechny příslušné informace a dokumentaci umožňující Komisi posoudit očekávaný dopad výsledku jednání na právo Společenství.
(12)
Mělo by se posoudit, zda existuje dostatečný zájem Společenství na uzavření dvoustranné dohody mezi Společenstvím a dotyčnou třetí zemí, nebo případně na nahrazení stávající dvoustranné dohody mezi členským státem a třetí zemí dohodou uzavřenou Společenstvím. Za tímto účelem by měly být všechny členské státy informovány o každém oznámení týkajícím se dohody zamýšlené některým členským státem, které Komise obdrží, aby měly možnost projevit svůj zájem připojit se k iniciativě oznamujícího členského státu. Pokud by z této výměny informací vyplynul dostatečný zájem Společenství, měla by Komise zvážit navržení mandátu k jednání s cílem uzavřít dohodu mezi Společenstvím a dotyčnou třetí zemí.
(13)
Vyžaduje-li Komise od členského státu další informace v souvislosti s posouzením, zda by tento členský stát měl být zmocněn k zahájení jednání se třetí zemí, neměla by tato žádost mít vliv na lhůty, v nichž má Komise vydat odůvodněné rozhodnutí o žádosti tohoto členského státu.
(14)
Komise by při udělení zmocnění k zahájení formálního jednání měla mít možnost, je-li to nutné, navrhnout hlavní zásady pro jednání nebo požádat, aby do zamýšlené dohody byla zahrnuta určitá ustanovení. O záležitostech spadajících do oblasti působnosti tohoto nařízení by měla být Komise během jednotlivých fází jednání plně informována a mělo by jí být umožněno účastnit se jednání o těchto záležitostech jako pozorovatel.
(15)
Při oznámení svého záměru zahájit jednání s třetí zemí by měly být členské státy povinny Komisi informovat pouze o záležitostech, které jsou pro posouzení Komise významné. Zmocnění udělené Komisí a případné hlavní zásady pro jednání či případné neudělení zmocnění by se měly týkat pouze záležitostí spadajících do oblasti působnosti tohoto nařízení.
(16)
Všechny členské státy by měly být informovány o všech oznámeních zaslaných Komisi ohledně zamýšlených nebo sjednávaných dohod a o všech odůvodněných rozhodnutích přijatých Komisí podle tohoto nařízení. Toto sdělování informací by však mělo být plně v souladu s případnými požadavky na zachování důvěrnosti.
(17)
Evropský parlament, Rada a Komise by měly zajistit, aby bylo se všemi informacemi, které jsou označené jako důvěrné, zacházeno v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (3).
(18)
Jestliže Komise nehodlá na základě svého posouzení udělit zmocnění k zahájení formálního jednání nebo k uzavření sjednané dohody, měla by před tím, než vydá své odůvodněné rozhodnutí, sdělit stanovisko dotyčnému členskému státu. V případě, že se jedná o neudělení zmocnění k uzavření sjednané dohody, mělo by být stanovisko předloženo rovněž Evropskému parlamentu a Radě.
(19)
Aby se zajistilo, že sjednaná dohoda nebude představovat překážku v provádění vnější politiky Společenství v oblasti soudní spolupráce v občanských a obchodních věcech, měla by dohoda upravovat buď své úplné nebo částečné vypovězení v případě, že dojde k uzavření pozdější dohody mezi Společenstvím nebo mezi Společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a stejnou třetí zemí na straně druhé ve stejné věci, nebo přímé nahrazení příslušných ustanovení dohody ustanoveními takové pozdější dohody.
(20)
Měla by být přijata přechodná ustanovení pro případy, kdy v době vstupu tohoto nařízení v platnost členský stát již zahájil jednání o dohodě se třetí zemí nebo již taková jednání dokončil, avšak dosud nevyjádřil svůj souhlas s tím, aby byl dohodou vázán.
(21)
Komise by měla svou zprávu o uplatňování tohoto nařízení předložit nejdříve po osmi letech po přijetí tohoto nařízení, aby se zajistilo, že zkušenosti získané používáním tohoto nařízení budou dostatečné. V této zprávě by Komise v rámci výkonu svých pravomocí měla potvrdit dočasnou povahu tohoto nařízení, nebo posoudit, zda by toto nařízení mělo být nahrazeno novým nařízením upravujícím stejné věci nebo nařízením, které by se vztahovalo i na jiné záležitosti náležející do výlučné pravomoci Společenství a upravené jinými nástroji Společenství, jak je uvedeno v 5. bodě odůvodnění.
(22)
Pokud Komise ve zprávě, kterou předloží, potvrdí dočasnou povahu tohoto nařízení, měly by mít členské státy i po předložení zprávy možnost uvědomit Komisi o probíhajícím nebo již oznámeném jednání s cílem získat zmocnění k zahájení formálního jednání.
(23)
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v článku 5 Smlouvy toto nařízení nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné k dosažení jeho cíle.
(24)
V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, oznámily Spojené království a Irsko své přání účastnit se přijímání a používání tohoto nařízení.
(25)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení zavádí postup, kterým se jednotlivým členským státům povoluje změnit stávající dohodu nebo sjednat a uzavřít novou dohodu se třetí zemí za podmínek stanovených v tomto nařízení.
Tímto postupem nejsou dotčeny pravomoci Společenství a členských států.
2. Toto nařízení se použije na dohody ve zvláště vymezených věcech spadajících zcela nebo zčásti do oblasti působnosti nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. června 2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím I) (4) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 864/2007 ze dne 11. července 2007 o právu rozhodném pro mimosmluvní závazkové vztahy (Řím II) (5).
3. Toto nařízení se nepoužije, pokud Společenství již uzavřelo s dotyčnou třetí zemí dohodu ve stejné věci.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se „dohodou“ rozumí:
a)
dvoustranná dohoda mezi členským státem a třetí zemí;
b)
regionální dohoda uzavřená mezi omezeným počtem členských států a třetích zemí sousedících s členskými státy, která má za cíl řešit místní situace a která není otevřená k přístupu dalším státům.
2. V souvislosti s regionálními dohodami uvedenými v odst. 1 písm. b) se v tomto nařízení členským státem rozumějí dotčené členské státy a třetí zemí rozumějí dotčené třetí země.
Článek 3
Oznámení Komisi
1. Pokud členský stát hodlá zahájit jednání za účelem změny stávající dohody nebo uzavření nové dohody spadající do oblasti působnosti tohoto nařízení, oznámí svůj záměr písemně Komisi co nejdříve před zamýšleným zahájením formálního jednání.
2. Oznámení obsahuje případný opis stávající dohody, pracovní verze dohody nebo návrhu dohody a jakékoli další významné dokumenty. Členský stát popíše předmět jednání a vymezí otázky, jež mají být v zamýšlené dohodě řešeny, nebo ustanovení stávající dohody, jež je třeba změnit. Členský stát může poskytnout jakékoli další doplňující informace.
Článek 4
Posouzení Komise
1. Komise po obdržení oznámení uvedeného v článku 3 posoudí, zda členský stát může zahájit formální jednání.
2. Při tomto posuzování Komise nejprve ověří, zda se v následujících 24 měsících nepřipravuje zvláštní mandát k jednání s cílem uzavřít dohodu Společenství s dotyčnou třetí zemí. Pokud tomu tak není, Komise posoudí, zda jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
dotyčný členský stát poskytl informace dokládající, že má zvláštní zájem na uzavření dohody vzhledem k hospodářským, zeměpisným, kulturním, historickým, sociálním nebo politickým vazbám mezi daným členským státem a dotyčnou třetí zemí;
b)
z informací poskytnutých členským státem lze usoudit, že zamýšlená dohoda nebude mít za následek neúčinnost práva Společenství a že nenaruší řádné fungování systému založeného tímto právem a
c)
zamýšlená dohoda by nenarušila cíle ani účel politiky Společenství v oblasti vnějších vztahů, jak o ní Společenství rozhodlo.
3. Pokud informace poskytnuté členským státem pro posouzení nedostačují, může Komise požádat o doplňující informace.
Článek 5
Zmocnění k zahájení formálního jednání
1. Pokud zamýšlená dohoda splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 2, vydá Komise do 90 dnů od obdržení oznámení podle článku 3 odůvodněné rozhodnutí o žádosti členského státu, kterým jej zmocňuje k zahájení formálního jednání o dohodě.
Je-li to nutné, může Komise navrhnout hlavní zásady pro jednání a může požádat o zahrnutí určitých ustanovení do zamýšlené dohody.
2. Zamýšlená dohoda musí obsahovat ustanovení, které upravuje:
a)
buď úplné nebo částečné vypovězení dohody v případě uzavření pozdější dohody mezi Společenstvím nebo Společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a stejnou třetí zemí na straně druhé, která se týká stejné věci;
b)
nebo přímé nahrazení příslušných ustanovení dohody ustanoveními pozdější dohody uzavřené mezi Společenstvím nebo Společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a stejnou třetí zemí na straně druhé, která se týká stejné věci.
Ustanovení podle prvního pododstavce písm. a) by mělo znít přibližně takto: „(název členského státu nebo států) tuto dohodu částečně nebo úplně vypoví, pokud a jakmile Evropské společenství nebo Evropské společenství a jeho členské státy uzavřou dohodu s (název třetí země nebo zemí) ve stejných občanských věcech, jako jsou věci upravené touto dohodou.“
Ustanovení podle prvního pododstavce písm. b) by mělo znít přibližně takto: „Tato dohoda nebo některá ustanovení této dohody nelze použít ode dne vstupu v platnost dohody mezi Evropským společenstvím nebo Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a (název třetí země nebo zemí) na straně druhé, pokud jde o věci upravené uvedenou dohodou.“
Článek 6
Neudělení zmocnění k zahájení formálního jednání
1. Pokud Komise na základě svého posouzení podle článku 4 nehodlá udělit zmocnění k zahájení formálního jednání o zamýšlené dohodě, předloží dotčenému členskému státu své stanovisko do 90 dnů od obdržení oznámení uvedeného v článku 3.
2. Dotyčný členský stát může Komisi do 30 dnů od obdržení jejího stanoviska požádat, aby s ním zahájila diskusi s cílem nalézt řešení.
3. Pokud dotyčný členský stát nepožádá Komisi o zahájení diskuse ve lhůtě stanovené v odstavci 2, vydá Komise odůvodněné rozhodnutí o žádosti tohoto členského státu do 130 dnů od obdržení oznámení uvedeného v článku 3.
4. Proběhne-li diskuse uvedená v odstavci 2, vydá Komise odůvodněné rozhodnutí o žádosti členského státu do 30 dnů po ukončení diskuse.
Článek 7
Účast Komise na jednání
V záležitostech spadajících do oblasti působnosti tohoto nařízení se Komise může účastnit jednání mezi členským státem a třetí zemí jako pozorovatel. Pokud se Komise neúčastní jednání jako pozorovatel, je během jednotlivých fází jednání informována o jeho průběhu a výsledcích.
Článek 8
Zmocnění k uzavření dohody
1. Před podpisem sjednané dohody oznámí dotyčný členský stát výsledky jednání Komisi a předá jí znění dohody.
2. Komise po obdržení tohoto oznámení posoudí, zda sjednaná dohoda:
a)
splňuje podmínku stanovenou v čl. 4 odst. 2 písm. b);
b)
splňuje podmínku stanovenou v čl. 4 odst. 2 písm. c), vyvstanou-li v souvislosti s touto podmínkou nové a výjimečné okolnosti, a
c)
splňuje požadavek podle čl. 5 odst. 2.
3. Pokud sjednaná dohoda splňuje podmínky a požadavky uvedené v odstavci 2, vydá Komise do 90 dnů od obdržení oznámení uvedeného v odstavci 1 odůvodněné rozhodnutí o žádosti členského státu, kterým jej zmocní dohodu uzavřít.
Článek 9
Neudělení zmocnění k uzavření dohody
1. Pokud Komise na základě svého posouzení podle čl. 8 odst. 2 nehodlá udělit zmocnění k uzavření sjednané dohody, předloží dotčenému členskému státu a Evropskému parlamentu a Radě stanovisko do 90 dnů od obdržení oznámení uvedeného v čl. 8 odst. 1.
2. Dotyčný členský stát může Komisi do 30 dnů od obdržení jejího stanoviska požádat, aby s ním zahájila diskusi s cílem nalézt řešení.
3. Pokud dotyčný členský stát nepožádá Komisi o zahájení diskuse ve lhůtě stanovené v odstavci 2, vydá Komise odůvodněné rozhodnutí o žádosti tohoto členského státu do 130 dnů od obdržení oznámení uvedeného v čl. 8 odst. 1.
4. Proběhne-li diskuse uvedená v odstavci 2, vydá Komise odůvodněné rozhodnutí o žádosti členského státu do 30 dnů po ukončení diskuse.
5. Komise oznámí své rozhodnutí Evropskému parlamentu a Radě do 30 dnů od jeho vydání.
Článek 10
Důvěrnost
Členský stát může při poskytování informací Komisi podle článku 3, čl. 4 odst. 3 a článku 8 uvést, zda má být některá z informací považována za důvěrnou a zda mohou být poskytnuté informace sdíleny s dalšími členskými státy.
Článek 11
Poskytování informací členským státům
Komise zasílá členským státům oznámení, která obdržela podle článků 3 a 8, v případě potřeby s přiloženou dokumentací, a všechna svá odůvodněná rozhodnutí podle článků 5, 6, 8 a 9 s výhradou požadavků na zachování důvěrnosti.
Článek 12
Přechodná ustanovení
1. Pokud v době, kdy toto nařízení vstoupí v platnost, členský stát již zahájil jednání o dohodě se třetí zemí, použijí se články 3 až 11.
Pokud to dovoluje fáze, v níž se jednání nachází, může Komise navrhnout hlavní zásady pro jednání nebo žádat zahrnutí určitých ustanovení, jak je uvedeno v čl. 5 odst. 1 druhém pododstavci a odst. 2.
2. Pokud v době, kdy toto nařízení vstoupí v platnost, členský stát již dokončil jednání, ale dosud neuzavřel dohodu, použije se článek 3, čl. 8 odst. 2 až 4 a článek 9.
Článek 13
Přezkum
1. Nejdříve 13. července 2017 předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o uplatňování tohoto nařízení.
2. Tato zpráva:
a)
buď potvrdí, že je vhodné, aby toto nařízení pozbylo platnosti dnem stanoveným v souladu s čl. 14 odst. 1, nebo
b)
doporučí, aby bylo toto nařízení k uvedenému dni nahrazeno novým nařízením.
3. Pokud zpráva doporučí nahrazení tohoto nařízení, jak je uvedeno v odst. 2 písm. b), je doprovázena vhodným legislativním návrhem.
Článek 14
Pozbytí platnosti
1. Toto nařízení pozbývá platnosti tři roky po předložení zprávy uvedené v článku 13 Komisí.
Lhůta tří let uvedená v prvním pododstavci začíná běžet prvním dnem měsíce následujícího po předložení zprávy Evropskému parlamentu nebo Radě, v závislosti na tom, co nastane později.
2. Bez ohledu na pozbytí platnosti tohoto nařízení ke dni stanovenému v souladu s odstavcem 1 mohou veškerá jednání, která k tomuto dni probíhají a která byla členským státem zahájena podle tohoto nařízení, pokračovat a být dokončena v souladu s tímto nařízením.
Článek 15
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
V Bruselu dne 13. července 2009.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 662/2009,
annettu 13 päivänä heinäkuuta 2009,
sellaisista erityiskysymyksistä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välillä tehtävien sopimusten neuvottelemiseen ja tekemiseen sovellettavasta menettelystä, jotka koskevat sopimukseen perustuviin ja sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettavaa lakia
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 61 artiklan c alakohdan, 65 artiklan ja 67 artiklan 5 kohdan,
ottavat huomioon komission ehdotuksen,
noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (1),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Perustamissopimuksen kolmannen osan IV osasto tarjoaa oikeusperustan yksityisoikeudellisissa asioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön alaa koskevan yhteisön lainsäädännön antamiselle.
(2)
Jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välillä yksityisoikeudellisissa asioissa tehtävää oikeudellista yhteistyötä on perinteisesti säännelty jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisin sopimuksin. Tällaiset sopimukset, joita on lukuisia, heijastavat usein jäsenvaltion ja kolmannen maan välisiä erityisiä siteitä, ja niiden tarkoituksena on tarjota asianmukainen oikeudellinen kehys kyseisten osapuolten erityisille tarpeille.
(3)
Perustamissopimuksen 307 artiklassa edellytetään, että jäsenvaltiot käyttävät kaikkia aiheellisia keinoja yhteisön säännöstön ja jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välillä tehtyjen kansainvälisten sopimusten välisten ristiriitojen poistamiseksi. Tämä saattaa edellyttää tällaisten sopimusten uudelleen neuvottelemista.
(4)
Jotta voidaan tarjota asianmukainen oikeudellinen kehys tietyn jäsenvaltion erityisille tarpeille, jotka koskevat sen suhteita kolmanteen maahan, voi myös olla selkeä tarve tehdä kolmansien maiden kanssa uusia sopimuksia, jotka koskevat perustamissopimuksen kolmannen osan IV osaston alaan kuuluvia yksityisoikeuden osa-alueita.
(5)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on uuden Luganon yleissopimuksen tekemisestä 7 päivänä helmikuuta 2006 antamassaan lausunnossa 1/03 vahvistanut, että yhteisö on saanut yksinomaisen toimivallan tehdä kolmansien maiden kanssa Luganon yleissopimuksen kaltaisen kansainvälisen sopimuksen kysymyksistä, jotka vaikuttavat tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22 päivänä joulukuuta 2000 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 44/2001 (2) (Bryssel I) annettuihin sääntöihin.
(6)
Perustamissopimuksen 300 artiklan nojalla yhteisön tehtävänä on tehdä yhteisön ja kolmannen maan väliset sellaisia kysymyksiä koskevat sopimukset, jotka kuuluvat yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan.
(7)
Perustamissopimuksen 10 artikla velvoittaa jäsenvaltiot helpottamaan yhteisön tehtävien toteuttamista ja pidättymään kaikista toimenpiteistä, jotka ovat omiaan vaarantamaan perustamissopimuksen tavoitteiden saavuttamista. Tätä lojaalin yhteistyön velvoitetta sovelletaan yleisesti eikä sen mukaan, onko yhteisöllä asiassa yksinomainen toimivalta.
(8)
Yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvia erityisiä yksityisoikeudellisia kysymyksiä koskevien, kolmansien maiden kanssa tehtävien sopimusten osalta olisi luotava johdonmukainen ja avoin menettely, jolla jäsenvaltiolle annetaan valtuutus muuttaa voimassa olevaa sopimusta tai neuvotella ja tehdä uusi sopimus, erityisesti jos yhteisö ei itse ole osoittanut aikovansa käyttää ulkoista toimivaltaansa tehdä sopimus jo olemassa olevalla tai aiotulla neuvotteluvaltuutuksella. Tämä menettely ei saisi vaikuttaa yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan eikä perustamissopimuksen 300 ja 307 artiklan määräyksiin. Sitä olisi pidettävä poikkeustoimenpiteenä, ja sitä olisi rajoitettava sekä soveltamisalansa että ajallisen soveltamisensa osalta.
(9)
Tätä asetusta ei olisi sovellettava, jos yhteisö on jo tehnyt kyseisen kolmannen maan kanssa sopimuksen samasta kysymyksestä. Kahden sopimuksen olisi katsottava koskevan samaa kysymystä vain jos, ja siltä osin kuin, niissä säännellään asiasisällön osalta samoja erityisiä oikeudellisia kysymyksiä. Määräyksiä, joissa vain todetaan yleinen aikomus tehdä yhteistyötä tällaisten kysymysten osalta, ei olisi pidettävä samaa kysymystä koskevina.
(10)
Tämän asetuksen soveltamisalaan olisi poikkeuksellisesti kuuluttava myös muutaman jäsenvaltion ja muutaman, esimerkiksi kahden tai kolmen, kolmannen maan väliset tietyt alueelliset sopimukset, joiden tarkoituksena on käsitellä paikallisia tilanteita ja jotka eivät ole liittymistä varten avoinna muille valtioille.
(11)
Jotta voidaan varmistaa, että jäsenvaltion suunnittelema sopimus ei tee yhteisön oikeutta tehottomaksi eikä aiheuta haittaa sillä perustetun järjestelmän moitteettomalle toiminnalle, tai ei aiheuta haittaa yhteisön päättämälle yhteisön ulkosuhdepolitiikalle, olisi edellytettävä, että asianomainen jäsenvaltio ilmoittaa aikomuksestaan komissiolle tarkoituksin saada valtuutus aloittaa viralliset neuvottelut sopimuksesta tai jatkaa niitä sekä tehdä sopimus. Tällainen ilmoitus olisi tehtävä kirjeitse tai sähköisessä muodossa. Sen olisi sisällettävä kaikki asiaankuuluvat tiedot ja asiakirjat, joiden avulla komissio voi arvioida neuvottelujen tuloksen odotettua vaikutusta yhteisön oikeuteen.
(12)
Olisi arvioitava, onko yhteisöllä riittävä intressi tehdä kahdenvälinen sopimus yhteisön ja kyseisen kolmannen maan välillä tai tarvittaessa korvata voimassa oleva jäsenvaltion ja kolmannen maan kahdenvälinen sopimus yhteisön sopimuksella. Tätä varten kaikille jäsenvaltioille olisi ilmoitettava kaikista komission saamista ilmoituksista, jotka koskevat jäsenvaltion suunnittelemaa sopimusta, jotta jäsenvaltiot voivat osoittaa kiinnostuksensa liittyä ilmoituksen tehneen jäsenvaltion aloitteeseen. Jos tästä tietojenvaihdosta käy ilmi, että yhteisöllä on riittävä intressi asiassa, komission olisi harkittava neuvotteluvaltuutuksen ehdottamista yhteisön ja kyseisen kolmannen maan välisen sopimuksen tekemiseksi.
(13)
Jos komissio pyytää jäsenvaltiolta lisätietoja arvioidakseen, olisiko kyseiselle jäsenvaltiolle annettava valtuutus aloittaa neuvottelut kolmannen maan kanssa, tällainen pyyntö ei saisi vaikuttaa niihin määräaikoihin, joiden kuluessa komission on tehtävä perusteltu päätös tämän jäsenvaltion pyynnön johdosta.
(14)
Antaessaan valtuutuksen virallisten neuvottelujen aloittamiseen komission olisi tarvittaessa voitava ehdottaa neuvotteluohjeita tai pyytää yksittäisten lausekkeiden sisällyttämistä suunniteltuun sopimukseen. Komissiolle olisi neuvottelujen eri vaiheissa tiedotettava täysimääräisesti niistä kysymyksistä, jotka kuuluvat tämän asetuksen soveltamisalaan, ja sen olisi voitava osallistua neuvotteluihin tarkkailijana näiden kysymysten osalta.
(15)
Kun jäsenvaltiot ilmoittavat komissiolle aikomuksestaan aloittaa neuvottelut kolmannen maan kanssa, niitä olisi vaadittava ilmoittamaan ainoastaan ne seikat, joilla on merkitystä komission suorittaman arvioinnin kannalta. Komission antaman valtuutuksen ja mahdollisten neuvotteluohjeiden tai, tapauksen mukaan, komission kieltäytymisen valtuutuksen antamisesta olisi koskettava ainoastaan tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia kysymyksiä.
(16)
Kaikille jäsenvaltioille olisi ilmoitettava kaikista komissiolle tehdyistä ilmoituksista, jotka koskevat suunniteltuja tai neuvoteltuja sopimuksia, ja tämän asetuksen mukaisista komission perustelluista päätöksistä. Näiden tietojen osalta olisi kuitenkin noudatettava täysimääräisesti mahdollisia luottamuksellisuutta koskevia vaatimuksia.
(17)
Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission olisi varmistettava, että luottamuksellisiksi määritettyjä tietoja käsitellään Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30 päivänä toukokuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (3) mukaisesti.
(18)
Jos komissio aikoo arviointiensa perusteella kieltäytyä antamasta valtuutusta virallisten neuvottelujen aloittamiseen tai neuvotellun sopimuksen tekemiseen, sen olisi annettava kyseiselle jäsenvaltiolle lausunto ennen kuin se tekee perustellun päätöksensä. Kun kyse on neuvotellun sopimuksen tekemistä koskevan valtuutuksen antamisesta kieltäytymisestä, lausunto olisi toimitettava myös Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
(19)
Jotta varmistetaan, ettei neuvoteltu sopimus muodosta estettä oikeudellista yhteistyötä yksityis- ja kauppaoikeudellisissa asioissa koskevan yhteisön ulkoisen toiminnan toteuttamiselle, sopimuksessa olisi määrättävä joko sen irtisanomisesta osittain tai kokonaan, jos yhteisön tai yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä saman kolmannen maan välillä tehdään myöhempi sopimus samasta kysymyksestä, tai sopimuksen asianomaisten määräysten välittömästä korvaamisesta tällaisen myöhemmän sopimuksen määräyksillä.
(20)
Olisi säädettävä siirtymätoimenpiteistä sellaisten tilanteiden sääntelemiseksi, joissa jäsenvaltio on tämän asetuksen voimaan tullessa jo aloittanut sopimusneuvottelut kolmannen maan kanssa tai on saattanut tällaiset neuvottelut päätökseen mutta ei ole vielä ilmoittanut suostumuksestaan tulla sopimuksen sitomaksi.
(21)
Varmistaakseen, että tämän asetuksen soveltamisesta on saatu riittävästi kokemusta, komission olisi toimitettava kertomus tästä soveltamisesta aikaisintaan kahdeksan vuoden kuluttua päivästä, jona tämä asetus annetaan. Kertomuksessa komission olisi toimivaltuuksiaan käyttäen vahvistettava, että tämä asetus on luonteeltaan väliaikainen tai tutkittava, olisiko tämä asetus korvattava uudella asetuksella, jonka kohde olisi sama tai joka sisältäisi myös erityisiä kysymyksiä, jotka kuuluvat yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan ja joita johdanto-osan 5 kappaleessa tarkoitetut muut yhteisön välineet koskevat.
(22)
Jos komission toimittamassa kertomuksessa vahvistetaan, että tämä asetus on luonteeltaan väliaikainen, jäsenvaltioiden olisi kertomuksen antamisen jälkeen voitava edelleen ilmoittaa komissiolle meneillään olevista tai jo ilmoitetuista neuvotteluista saadakseen valtuutuksen virallisten neuvottelujen aloittamiseen.
(23)
Perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on sen tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.
(24)
Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta tehdyn pöytäkirjan 3 artiklan mukaisesti Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti ovat ilmoittaneet haluavansa osallistua tämän asetuksen antamiseen ja soveltamiseen.
(25)
Euroopan unionista tehdyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän asetuksen antamiseen, se ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan,
OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
1. Tällä asetuksella perustetaan menettely, jolla jäsenvaltiolle annetaan valtuutus muuttaa voimassa olevaa kolmannen maan kanssa tehtyä sopimusta tai neuvotella ja tehdä uusi tällainen sopimus tässä asetuksessa säädetyin edellytyksin.
Tämä menettely ei vaikuta yhteisön ja jäsenvaltioiden toimivaltaan.
2. Tätä asetusta sovelletaan sellaisia erityiskysymyksiä koskeviin sopimuksiin, jotka kuuluvat kokonaan tai osittain sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista 17 päivänä kesäkuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 593/2008 (4) (Rooma I) ja sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettavasta laista 11 päivänä heinäkuuta 2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 864/2007 (5) (Rooma II) soveltamisalaan.
3. Tätä asetusta ei sovelleta, jos yhteisö on jo tehnyt kyseisen kolmannen maan kanssa sopimuksen samasta kysymyksestä.
2 artikla
Määritelmät
1. Tässä asetuksessa ’sopimuksella’ tarkoitetaan
a)
jäsenvaltion ja kolmannen maan kahdenvälistä sopimusta;
b)
alueellista sopimusta, jonka ovat tehneet rajoitettu määrä jäsenvaltioita ja sellaisia kolmansia maita, jotka ovat jäsenvaltioiden lähimaita, ja jonka tarkoituksena on käsitellä paikallisia tilanteita ja joka ei ole liittymistä varten avoinna muille valtioille.
2. Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen alueellisten sopimusten yhteydessä tässä asetuksessa olevalla viittauksella jäsenvaltioon tai kolmanteen maahan tarkoitetaan viittausta kyseessä oleviin jäsenvaltioihin tai kolmansiin maihin.
3 artikla
Komissiolle tehtävä ilmoitus
1. Jos jäsenvaltio aikoo aloittaa neuvottelut tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvan voimassa olevan sopimuksen muuttamiseksi tai tällaisen uuden sopimuksen tekemiseksi, sen on ilmoitettava aikeestaan komissiolle kirjallisesti mahdollisimman aikaisin ennen virallisten neuvottelujen suunniteltua aloittamista.
2. Ilmoituksen on tapauksen mukaan käsitettävä jäljennös voimassa olevasta sopimuksesta, sopimusluonnos tai alustava ehdotus ja muut asiaa koskevat asiakirjat. Jäsenvaltion on selostettava neuvottelujen kohde ja yksilöitävä, mitä kysymyksiä suunnitellussa sopimuksessa on tarkoitus käsitellä tai mitä voimassa olevan sopimuksen määräyksiä on tarkoitus muuttaa. Jäsenvaltio voi toimittaa myös muita lisätietoja.
4 artikla
Komission arvio
1. Edellä 3 artiklassa tarkoitetun ilmoituksen saatuaan komissio arvioi, voiko jäsenvaltio aloittaa viralliset neuvottelut.
2. Komissio tarkistaa tätä arviota tehdessään ensiksi sen, onko nimenomaisena aikomuksena antaa seuraavien 24 kuukauden aikana neuvotteluvaltuutus, joka koskee yhteisön sopimuksen tekemistä kyseisen kolmannen maan kanssa. Jos näin ei ole, komissio arvioi, täyttyvätkö kaikki seuraavat ehdot:
a)
asianomainen jäsenvaltio on toimittanut tiedot, jotka osoittavat, että sillä on sopimuksen tekemiseen erityinen intressi, joka johtuu taloudellisista, maantieteellisistä, kulttuurisista, historiallisista, yhteiskunnallisista tai poliittisista siteistä jäsenvaltion ja kyseisen kolmannen maan välillä;
b)
suunniteltu sopimus ei jäsenvaltion toimittamien tietojen perusteella ilmeisesti tee yhteisön oikeutta tehottomaksi eikä aiheuta haittaa sillä perustetun järjestelmän moitteettomalle toiminnalle; ja
c)
suunniteltu sopimus ei aiheuttaisi haittaa yhteisön päättämän yhteisön ulkosuhdepolitiikan tavoitteelle ja tarkoitukselle.
3. Jos jäsenvaltion toimittamat tiedot eivät ole arviota varten riittäviä, komissio voi pyytää lisätietoja.
5 artikla
Valtuutus aloittaa viralliset neuvottelut
1. Jos suunniteltu sopimus täyttää 4 artiklan 2 kohdassa säädetyt ehdot, komissio tekee 90 päivän kuluessa 3 artiklassa tarkoitetun ilmoituksen saamisesta jäsenvaltion pyynnön johdosta perustellun päätöksen, jolla se antaa jäsenvaltiolle valtuutuksen aloittaa asianomaista sopimusta koskevat viralliset neuvottelut.
Tarvittaessa komissio voi ehdottaa neuvotteluohjeita ja pyytää tiettyjen lausekkeiden sisällyttämistä suunniteltuun sopimukseen.
2. Suunnitellussa sopimuksessa on oltava lauseke, jossa määrätään joko
a)
sopimuksen irtisanomisesta kokonaan tai osittain siinä tapauksessa, että Euroopan yhteisön tai yhteisön ja sen jäsenvaltioiden ja saman kolmannen maan välillä tehdään myöhemmin sopimus samasta kysymyksestä; tai
b)
sopimuksen asiaa koskevien määräysten välittömästä korvaamisesta samaa kysymystä koskevan Euroopan yhteisön tai yhteisön ja sen jäsenvaltioiden ja saman kolmannen maan välillä tehtävän myöhemmän sopimuksen määräyksillä.
Ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitetun lausekkeen sanamuodon olisi oltava seuraavaa vastaava: ”(Jäsenvaltion/valtioiden nimi/nimet) irtisanoo tämän sopimuksen osittain tai kokonaan, jos ja kun Euroopan yhteisö tekee tai Euroopan yhteisö ja sen jäsenvaltiot tekevät sopimuksen (kolmannen maan nimi / kolmansien maiden nimet) kanssa samoista yksityisoikeudenalaan kuuluvista kysymyksistä kuin ne joita tämä sopimus koskee.”
Ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitetun lausekkeen sanamuodon olisi oltava seuraavaa vastaava: ”Tämän sopimuksen tai sen tiettyjen määräysten soveltaminen lakkaa päivänä, jona Euroopan yhteisön tai Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä (kolmannen maan nimi / kolmansien maiden nimet) välinen sopimus on tullut voimaan niiden kysymysten osalta, joita viimeksi mainittu sopimus koskee.”
6 artikla
Virallisten neuvottelujen aloittamista koskevan valtuutuksen antamisesta kieltäytyminen
1. Jos komissio aikoo 4 artiklan mukaisen arvion perusteella kieltäytyä antamasta valtuutusta suunniteltua sopimusta koskevien virallisten neuvottelujen aloittamiseen, se antaa kyseiselle jäsenvaltiolle lausunnon 90 päivän kuluessa 3 artiklassa tarkoitetun ilmoituksen saamisesta.
2. Kyseinen jäsenvaltio voi 30 päivän kuluessa siitä, kun se on saanut komission lausunnon, pyytää, että komissio aloittaa sen kanssa keskustelut ratkaisun löytämiseksi.
3. Jos kyseinen jäsenvaltio ei 2 kohdassa säädetyssä määräajassa pyydä komissiota aloittamaan sen kanssa keskusteluja, komissio tekee perustellun päätöksen jäsenvaltion tekemästä pyynnöstä 130 päivän kuluessa 3 artiklassa tarkoitetun ilmoituksen saamisesta.
4. Siinä tapauksessa, että 2 kohdassa tarkoitetut keskustelut käydään, komissio tekee perustellun päätöksen jäsenvaltion tekemästä pyynnöstä 30 päivän kuluessa keskustelujen päättämisestä.
7 artikla
Komission osallistuminen neuvotteluihin
Komissio voi osallistua jäsenvaltion ja kolmannen maan välisiin neuvotteluihin tarkkailijana tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien kysymysten osalta. Jos komissio ei osallistu neuvotteluihin tarkkailijana, sille on tiedotettava neuvottelujen edistymisestä ja niiden tuloksesta neuvottelujen kaikissa eri vaiheissa.
8 artikla
Valtuutus tehdä sopimus
1. Asianomaisen jäsenvaltion on ennen neuvotellun sopimuksen allekirjoittamista ilmoitettava neuvottelujen tulos komissiolle ja toimitettava sille sopimuksen teksti.
2. Ilmoituksen saatuaan komissio arvioi, täyttääkö neuvoteltu sopimus
a)
4 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädetyt ehdot;
b)
4 artiklan 2 kohdan c alakohdassa säädetyn ehdon siltä osin kuin tuohon ehtoon liittyy uusia ja poikkeuksellisia olosuhteita; ja
c)
5 artiklan 2 kohdan mukaisen vaatimuksen.
3. Jos neuvoteltu sopimus täyttää 2 kohdassa tarkoitetut ehdot ja vaatimukset, komissio tekee 90 päivän kuluessa 1 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen saamisesta jäsenvaltion pyynnön johdosta perustellun päätöksen, jolla se antaa jäsenvaltiolle valtuutuksen tehdä asianomainen sopimus.
9 artikla
Sopimuksen tekemistä koskevan valtuutuksen antamisesta kieltäytyminen
1. Jos komissio aikoo 8 artiklan 2 kohdan mukaisen arvion perusteella kieltäytyä antamasta valtuutusta neuvotellun sopimuksen tekemiseen, se antaa kyseiselle jäsenvaltiolle sekä Euroopan parlamentille ja neuvostolle lausunnon 90 päivän kuluessa 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen saamisesta.
2. Kyseinen jäsenvaltio voi 30 päivän kuluessa siitä, kun se on saanut komission lausunnon, pyytää, että komissio aloittaa sen kanssa keskustelut ratkaisun löytämiseksi.
3. Jos kyseinen jäsenvaltio ei 2 kohdassa säädetyssä määräajassa pyydä komissiota aloittamaan sen kanssa keskusteluja, komissio tekee perustellun päätöksen jäsenvaltion tekemästä pyynnöstä 130 päivän kuluessa 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen saamisesta.
4. Siinä tapauksessa, että 2 artiklassa tarkoitetut keskustelut käydään, komissio tekee perustellun päätöksen jäsenvaltion tekemästä pyynnöstä 30 päivän kuluessa keskustelujen päättämisestä.
5. Komissio ilmoittaa päätöksestään Euroopan parlamentille ja neuvostolle 30 päivän kuluessa sen tekemisestä.
10 artikla
Luottamuksellisuus
Kun jäsenvaltio toimittaa komissiolle tietoja 3 artiklan, 4 artiklan 3 kohdan ja 8 artiklan nojalla, se voi ilmoittaa, onko joitakin tietoja pidettävä luottamuksellisina ja voidaanko toimitetut tiedot antaa muille jäsenvaltioille.
11 artikla
Tietojen antaminen jäsenvaltioille
Komissio lähettää jäsenvaltioille 3 ja 8 artiklan nojalla saadut ilmoitukset ja tarvittaessa niihin liitetyt asiakirjat sekä kaikki 5, 6, 8 ja 9 artiklan nojalla tehdyt perustellut päätöksensä, jollei luottamuksellisuutta koskevista vaatimuksista muuta johdu.
12 artikla
Siirtymäsäännökset
1. Jos jäsenvaltio on tämän asetuksen voimaan tullessa jo aloittanut sopimusneuvottelut kolmannen maan kanssa, sovelletaan 3-11 artiklaa.
Jos neuvottelujen edistyminen sallii, komissio voi ehdottaa neuvotteluohjeita tai pyytää yksittäisten lausekkeiden sisällyttämistä sopimukseen 5 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa ja 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuin tavoin.
2. Jos jäsenvaltio on tämän asetuksen voimaan tullessa jo saattanut neuvottelut päätökseen, mutta ei ole vielä tehnyt sopimusta, sovelletaan 3 artiklaa, 8 artiklan 2-4 kohtaa ja 9 artiklaa.
13 artikla
Uudelleentarkastelu
1. Komissio toimittaa aikaisintaan 13 päivänä heinäkuuta 2017 Euroopan parlamentille, neuvostolle sekä Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle kertomuksen tämän asetuksen soveltamisesta.
2. Kertomuksessa joko
a)
vahvistetaan olevan asianmukaista, että tämän asetuksen voimassaolo päättyy 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti määräytyvänä päivänä; tai
b)
suositellaan tämän asetuksen korvaamista mainitusta päivästä lukien uudella asetuksella.
3. Jos kertomuksessa suositellaan tämän asetuksen korvaamista 2 kohdan b alakohdan mukaisesti, on siihen liitettävä asianmukainen säädösehdotus.
14 artikla
Päättymispäivä
1. Tämän asetuksen voimassaolo päättyy kolmen vuoden kuluttua siitä, kun komissio on toimittanut 13 artiklassa tarkoitetun kertomuksen.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun kolmen vuoden aika alkaa sen kuukauden ensimmäisenä päivänä, joka seuraa kertomuksen toimittamista joko Euroopan parlamentille tai neuvostolle, sen mukaan kumpi on myöhäisempi.
2. Sen estämättä, että tämän asetuksen voimassaolo päättyy 1 kohdan mukaisesti määräytyvänä päivänä, kaikki tuona päivänä käynnissä olevat neuvottelut, jotka jäsenvaltio on aloittanut tämän asetuksen nojalla, voivat jatkua, ja ne voidaan saattaa päätökseen tämän asetuksen mukaisesti.
15 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan jäsenvaltioissa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen mukaisesti.
Tehty Brysselissä 13 päivänä heinäkuuta 2009.