Směrnice Rady 92/77/EHS
ze dne 19. října 1992,
kterou se doplňuje společný systém daně z přidané hodnoty a mění směrnice 77/388/EHS (sblížení sazeb DPH)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 99 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že dotvoření vnitřního trhu, které je jedním z hlavních cílů Společenství, vyžaduje jako první krok odstranění daňových kontrol na hranicích;
vzhledem k tomu, že má-li se zabránit narušení hospodářské soutěže, vyplývají z tohoto odstranění u daně z přidané hodnoty nejen jednotný základ daně, ale i počet sazeb a úroveň sazeb, jež si jsou mezi členskými státy dostatečně blízké; že je proto nezbytné změnit směrnici 77/388/EHS [4];
vzhledem k tomu, že během přechodného období by měly být umožněny některé odchylky v počtu a úrovních sazeb,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 77/388/EHS se mění takto:
1. V článku 12 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. a) Od 1. ledna 1993 uplatňují členské státy základní sazbu, která do 31. prosince 1996 nesmí být nižší než 15 %.
Na základě zprávy o fungování přechodné úpravy a návrhů konečné úpravy, které předloží Komise podle článku 28l, rozhodne Rada jednomyslně do 31. prosince 1995 o výši minimální základní sazby, která bude uplatňována po 31. prosinci 1996.
Členské státy mohou rovněž uplatňovat jednu či dvě snížené sazby. Snížené sazby nesmí být nižší než 5 % a vztahují se pouze na dodání zboží a poskytnutí služeb těch kategorií, které jsou uvedeny v příloze H.
b) Členské státy mohou uplatňovat sníženou sazbu na dodání zemního plynu a elektřiny, není-li zde nebezpečí narušení hospodářské soutěže. Členský stát, který hodlá zavést takovou sazbu, o tom musí předem uvědomit Komisi. Komise rozhodne, zda je zde nebezpečí narušení hospodářské soutěže. Nepřijme-li Komise toto rozhodnutí do tří měsíců od uvědomění, má se za to, že zde není nebezpečí narušení hospodářské soutěže.
c) Pravidla pro sazby uplatňované na umělecká díla, starožitnosti a sběratelsképředměty stanoví směrnice o zvláštní úpravě vztahující se na použité zboží, umělecká díla, starožitnosti a sběratelské předměty. Rada tuto směrnici přijme do 31. prosince 1992.
d) Pravidla pro zdaňování zemědělských produktů, které nespadají do kategorie 1 přílohy H, schválí Rada jednomyslně na návrh Komise do 31. prosince 1994.
Do 31. prosince 1994 mohou členské státy, které na ně nyní uplatňují sníženou sazbu, uplatňovat tuto sazbu nadále; členské státy, které na ně uplatňují základní sazbu, na ně nesmějí uplatnit sníženou sazbu. Toto umožní dvouletý odklad uplatňování základní sazby.
e) Pravidla pro systém a sazby uplatňované na zlato stanoví směrnice o zvláštní úpravě vztahující se na zlato. Komise podá takový návrh včas tak, aby jej Rada jednomyslně schválila do 31. prosince 1992.
Členské státy přijmou veškerá opatření nezbytná pro boj proti podvodům v této oblasti od 1. ledna 1993. Tato opatření mohou zahrnovat zavedení systému výpočtu DPH z dodání zlata mezi osobami povinnými k dani v témž členském státě, který stanoví úhradu daně kupujícím na účet prodávajícího, a současný vznik nároku kupujícího na odpočet téže daně jako daně na vstupu."
2. V čl. 12 odst. 4 se zrušuje první věta.
3. V čl. 12 odst. 4 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Na základě zprávy Komise Rada počínaje rokem 1994 přezkoumává každé dva roky oblast působnosti snížených sazeb. Rada může na návrh Komise jednomyslně rozhodnout o změnách v seznamu zboží a služeb v příloze H."
4. V článku 28 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Bez ohledu na čl. 12 odst. 3 se během přechodného období podle článku 28l použijí tato ustanovení.
a) V oblasti snížených sazeb mohou být zachována osvobození od daně s vrácením daně odvedené na předchozím stupni nebo snížené sazby nižší než minimální sazba stanovená v čl. 12 odst. 3, které byly v platnosti k 1. lednu 1991 a které jsou v souladu s právem Společenství a splňují podmínky uvedené v poslední odrážce článku 17 druhé směrnice Rady ze dne 11. dubna 1967.
Členské státy přijmou opatření nezbytná k určení vlastních zdrojů vyplývajících z těchto operací.
Jestliže by ustanovení tohoto odstavce působila v Irsku narušení hospodářské soutěže při dodávání energetických produktů určených k ohřevu a osvětlení, může Komise na základě zvláštní žádosti zmocnit Irsko k uplatňování snížené sazby na tato dodání v souladu s čl. 12 odst. 3. V takovém případě podá Irsko svou žádost Komisi spolu se všemi nezbytnými údaji. Nerozhodne-li Komise do třech měsíců od obdržení žádosti, má se za to, že Irsko bylo zmocněno k uplatňování navržených snížených sazeb.
b) Členské státy, které k 1. lednu 1991 v souladu s právem Společenství poskytovaly v oblasti snížených sazeb osvobození od daně s vrácením daně odvedené na předchozím stupni nebo snížené sazby nižší než minimální sazba stanovená v čl. 12 odst. 3 na jiné zboží a služby než ty, které jsou uvedeny v příloze H, mohou uplatňovat sníženou sazbu nebo jednu ze dvou snížených sazeb uvedených v čl. 12 odst. 3 na všechna taková dodání.
c) Členské státy, které jsou podle čl. 12 odst. 3 povinny zvýšit svou základní sazbu uplatňovanou k 1. lednu 1991 o více než 2 %, mohou v oblasti snížených sazeb uplatňovat sníženou sazbu nižší než minimum stanovené v čl. 12 odst. 3 na dodání zboží a poskytování služeb těch kategorií, které jsou uvedeny v příloze H. Tyto členské státy mohou navíc uplatňovat tuto sazbu i na restaurační služby, dětské ošacení, dětskou obuv a bydlení. Členské státy nemohou na základě tohoto odstavce zavést osvobození od daně s vrácením daně odvedené na předchozím stupni.
d) Členské státy, které k 1. lednu 1991 uplatňovaly sníženou sazbu na restaurační služby, dětské ošacení, dětskou obuv a bydlení, mohou pokračovat v uplatňování této sazby na tato dodání.
e) Členské státy, které k 1. lednu 1991 uplatňovaly sníženou sazbu na dodání zboží a služeb jiných nežtěch, které jsou uvedeny v příloze H, mohou uplatňovat sníženou sazbu nebo jednu ze dvou snížených sazeb podle čl. 12 odst. 3 na tato dodání s podmínkou, že dotyčná sazba není nižší než 12 %.
f) Řecká republika může uplatňovat sazby DPH až o 30 % nižší než odpovídající sazby uplatňované v pevninské části Řecka ve správních obvodech Lesbos, Chios, Samos, Dodekanésos a Kyklady a na těchto ostrovech v Egejském moři: Thasos, Severní Sporady, Samothraké a Skyros.
g) Na základě zprávy Komise přehodnotí Rada do 31. prosince 1994 ustanovení písmen a) až f), zejména z pohledu řádného fungování vnitřního trhu. Jestliže by došlo k významnému narušení hospodářské soutěže, přijme Rada jednomyslně na návrh Komise vhodná opatření."
5. Příloha této směrnice se připojuje jako příloha H.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1992. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 19. října 1992.
NEUVOSTON DIREKTIIVI 92/77/ETY,
annettu 19 päivänä lokakuuta 1992,
yhteisen arvonlisäverojärjestelmän täydentämisestä ja direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta (ALV-kantojen lähentäminen)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 99 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(),
sekä katsoo, että
yhteisön perustavoitteisiin kuuluva sisämarkkinoiden toteuttaminen edellyttää ensisijaisesti rajoilla tapahtuvien verotarkastusten lakkauttamista,
arvonlisäveron tarkastusten lakkauttaminen edellyttää kilpailun vääristymisen välttämiseksi paitsi yhdenmukaista arvonlisäveron määräytymisperustetta myös tiettyä määrää verokantoja sekä verokantojen tasojen riittävää lähentymistä jäsenvaltioiden välillä; tämän johdosta direktiiviä 77/388/ETY() olisi muutettava, ja
siirtymäkautena olisi oltava mahdollisuus tiettyihin verokantojen lukumäärää ja tasoa koskeviin poikkeuksiin,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Muutetaan direktiivi 77/388/ETY seuraavasti:
1. Korvataan 12 artiklan 3 kohta seuraavasti:
"3. a) Jäsenvaltioiden on 1 päivästä tammikuuta 1993 sovellettava yleistä verokantaa, jonka 31 päivään joulukuuta 1996 on oltava vähintään 15 prosenttia.
Komission 28 l artiklan mukaisesti siirtymäjärjestelmän toiminnasta antaman kertomuksen ja sen lopullista järjestelmää koskevien ehdotusten perusteella neuvosto päättää yksimielisesti 31 päivään joulukuuta 1995 mennessä 31 päivästä joulukuuta 1996 sovellettavasta yleisen verokannan vähimmäistasosta.
Jäsenvaltiot voivat myös soveltaa joko yhtä tai kahta alennettua verokantaa. Alennettujen verokantojen on oltava vähintään 5 prosenttia, ja niitä on sovellettava yksinomaan liitteessä H tarkoitettujen tavaroiden luovutuksiin ja palvelujen suorituksiin.
b) Jäsenvaltiot voivat soveltaa alennettua verokantaa maakaasun ja sähkön toimituksiin, jos tämä ei aiheuta kilpailun vääristymisen vaaraa. Jäsenvaltion, joka aikoo soveltaa tällaista verokantaa, on annettava asia etukäteen tiedoksi komissiolle. Komissio ilmaisee kantansa siihen, onko kilpailun vääristymisen vaara olemassa. Jos komissio ei ole ilmaissut kantaansa kolmen kuukauden kuluessa tiedoksiannon saamisesta, ei kilpailun vääristymisen vaaraa katsota olevan.
c) Taide-, antiikki- ja keräilyesineisiin sovellettavia verokantoja koskevat säännöt määrätään käytettyihin tavaroihin, taide-, antiikki- ja keräilyesineisiin sovellettavasta erityisjärjestelmästä annettavassa direktiivissä. Neuvosto antaa mainitun direktiivin 31 päivään joulukuuta 1992 mennessä.
d) Neuvosto antaa yksimielisesti komission ehdotuksesta 31 päivään joulukuuta 1994 mennessä muiden kuin liitteessä H olevaan 1 ryhmään kuuluvien maataloustuotteiden verotusta koskevat säännöt.
Jäsenvaltiot, jotka tällä hetkellä soveltavat alennettua verokantaa, voivat pysyttää sen voimassa 31 päivään joulukuuta 1994; jäsenvaltiot, jotka tällä hetkellä soveltavat yleistä verokantaa, eivät voi soveltaa alennettua verokantaa. Tämä mahdollistaa yleisen verokannan soveltamisen lykkäämisen kahdella vuodella.
e) Kultaan sovellettavia verokantoja ja järjestelmää koskevat säännöt määrätään kultaan sovellettavasta erityisjärjestelmästä annetussa direktiivissä. Komissio tekee ajoissa ehdotuksen, jotta neuvosto voisi yksimielisesti 31 päivään joulukuuta 1992 mennessä antaa mainitun direktiivin.
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet petoksen torjumiseksi tällä alalla 1 päivästä tammikuuta 1993. Näissä toimenpiteissä voidaan ottaa käyttöön sellainen yhden jäsenvaltion alueella tapahtuvien verovelvollisten välisten kullan toimitusten ALV:n laskentajärjestelmä, jossa ostaja maksaa veron myyjän nimissä ja saa samalla vähentää tämän määrän ostoon sisältyvänä verona."
2. Poistetaan 12 artiklan 4 kohdan ensimmäinen virke.
3. Lisätään 12 artiklan 4 kohtaan alakohta seuraavasti:
"Komission kertomuksen perusteella neuvosto tarkastelee vuodesta 1994 kahden vuoden välein uudelleen alennettujen verokantojen soveltamisalaa. Neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta päättää liitteessä H esitetyn tavaroiden ja palvelujen luettelon muuttamisesta."
4. Korvataan 28 artiklan 2 kohta seuraavasti:
"2. Sen estämättä, mitä 12 artiklan 3 kohdassa säädetään, jäljempänä olevia säännöksiä sovelletaan 28 l artiklassa tarkoitettuna siirtymäkautena.
a) Sellaiset vapautukset, joihin liittyy edeltävässä vaiheessa maksetun veron palauttaminen ja 12 artiklan 3 kohdassa määrättyä alennettujen verokantojen vähimmäisverokantaa alhaisemmat alennetut verokannat, joita sovellettiin 1 päivänä tammikuuta 1991 ja jotka ovat yhteisön lainsäädännön mukaiset sekä täyttävät 11 päivänä huhtikuuta 1967 annetun toisen neuvoston direktiivin 17 artiklan viimeisessä luetelmakohdassa tarkoitetut edellytykset, voidaan pysyttää voimassa.
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet näihin liiketoimiin liittyvien omien varojen määräämisen varmistamiseksi.
Jos tämän kohdan säännökset Irlannin osalta vääristävät kilpailua lämmitykseen ja valaistukseen tarkoitettujen energiatuotteiden toimituksessa, komissio voi nimenomaisesta pyynnöstä antaa tälle jäsenvaltiolle luvan soveltaa alennettua verokantaa näihin toimituksiin 12 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Tällöin Irlannin on esitettävä komissiolle pyyntö, johon on liitettävä kaikki tarpeelliset tiedot. Jos komissio ei ole ilmaissut kantaansa kolmen kuukauden kuluessa pyynnön saamisesta, Irlannin katsotaan saaneen luvan soveltaa ehdotettuja alennettuja verokantoja.
b) Jäsenvaltiot, jotka 1 päivänä tammikuuta 1991 yhteisön lainsäädännön mukaisesti myönsivät vapautuksia, joihin liittyy edeltävässä vaiheessa maksetun veron palauttaminen tai jotka sovelsivat 12 artiklan 3 kohdassa määrättyä alennettujen verokantojen vähimmäisverokantaa alhaisempia alennettuja verokantoja muihin kuin liitteessä H tarkoitettuihin tavaroihin ja palveluihin, voivat soveltaa alennettua verokantaa tai jompaakumpaa 12 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua alennettua verokantaa tällaisten tavaroiden luovutuksiin tai tällaisten palvelujen suorituksiin.
c) Jäsenvaltiot, jotka 12 artiklan 3 kohdan mukaisesti ovat velvollisia korottamaan 1 päivänä tammikuuta 1991 voimassa ollutta yleistä verokantaansa enemmän kuin 2 prosenttia, voivat soveltaa 12 artiklan 3 kohdassa määrättyä alennettujen verokantojen vähimmäisverokantaa alhaisempaa alennettua verokantaa liitteessä H tarkoitettujen ryhmien tavaroiden luovutuksiin ja palvelujen suorituksiin. Lisäksi nämä jäsenvaltiot voivat soveltaa tällaista verokantaa ravintolapalveluihin, lastenvaatteisiin ja -jalkineisiin sekä majoitustoimintaan. Jäsenvaltiot eivät tämän kohdan perusteella saa ottaa käyttöön vapautuksia, joihin liittyy edeltävässä vaiheessa maksetun veron palauttaminen.
d) Jäsenvaltiot, jotka 1 päivänä tammikuuta 1991 sovelsivat alennettua verokantaa ravintolapalveluihin, lastenvaatteisiin ja -jalkineisiin sekä majoitustoimintaan, voivat jatkaa tällaisen verokannan soveltamista näiden tavaroiden luovutuksiin tai palvelujen suorituksiin.
e) Jäsenvaltiot, jotka 1 päivänä tammikuuta 1991 sovelsivat alennettua verokantaa muiden kuin liitteessä H tarkoitettujen tavaroiden luovutuksiin ja palvelujen suorituksiin, voivat soveltaa alennettua verokantaa tai jompaakumpaa 12 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua alennettua verokantaa näihin luovutuksiin, jos tämä verokanta on vähintään 12 prosenttia.
f) Helleenien tasavalta voi soveltaa manner-Kreikassa sovellettavia ALV-kantoja enintään 30 prosenttia alhaisempia verokantoja Lesboksen, Khioksen, Samoksen, Dodekanesian ja Kykladien alueilla ja seuraavilla Egeanmeren saarilla: Thassos, Pohjois-Sporadit, Samothrake ja Skyros.
g) Neuvosto tarkastelee komission kertomuksen perusteella 31 päivään joulukuuta 1994 mennessä uudelleen a f alakohtaa erityisesti sisämarkkinoiden toimivuuden kannalta. Jos todetaan huomattavia kilpailun vääristymiä, neuvosto toteuttaa yksimielisesti komission ehdotuksesta aiheelliset toimenpiteet."
5. Lisätään tämän direktiivin liitteenä oleva liite H.
2 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säädökset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1992. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
3 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Luxemburgissa 19 päivänä lokakuuta 1992.