KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1742/98,
annettu 5 päivänä elokuuta 1998,
väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Brasiliasta, Bulgariasta, Latviasta, Liettuasta, Puolasta, Venäjältä ja Virosta peräisin olevan kovalevyn tuonnissa ja tiettyjen viejien kyseisen tuonnin yhteydessä esittämien sitoumusten hyväksymisestä
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 905/98 (2), ja erityisesti sen 7 ja 8 artiklan,
on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa asiasta,
sekä katsoo seuraavaa:
A. MENETTELY
(1) Komissio ilmoitti 7 päivänä marraskuuta 1997 Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella (3), jäljempänä "menettelyn aloittamista koskeva ilmoitus", polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisesta Brasiliasta, Bulgariasta, Latviasta, Liettuasta, Puolasta, Venäjältä ja Virosta peräisin olevan kovalevyn tuonnissa.
Menettely aloitettiin valituksen perusteella, jonka olivat tehneet seuraavat yhteisön tuottajat: Atex Werke GmbH & Co., Funder Industrie GmbH, Hornitex Werk GmbH, Isoroy SA, Silva Srl, Suomen Kuitulevy Oy, Swanboard AB and Techboard Ltd. Näiden tuottajien tuotanto muodostaa pääosan yhteisön kovalevyn tuotannosta. Valitukseen sisältyneet todisteet kyseisen tuotteen polkumyynnistä ja siitä aiheutuvasta merkittävästä vahingosta katsottiin riittäväksi oikeuttamaan menettelyn aloittaminen.
(2) Komissio ilmoitti menettelyn aloittamisesta virallisesti niille yhteisön tuottajille, vientiä harjoittaville tuottajille ja tuojille, joita asian tiedettiin koskevan, ja viejämaiden edustajille sekä yhteisön käyttäjille ja tavarantoimittajille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa.
(3) Eräät kyseisten maiden vientiä harjoittavat tuottajat sekä valituksen tehneet yhteisön tuottajat, yhteisön käyttäjät ja tuojat esittivät näkökantansa kirjallisesti. Kaikille osapuolille, jotka esittivät kuulemispyynnön menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa ja ilmoittivat, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä, annettiin mahdollisuus tulla kuulluiksi.
(4) Komissio lähetti kyselylomakkeen kaikille osapuolille, joita asian tiedettiin koskevan, ja sai vastauksen viideltä valituksen tehneeltä yhteisön tuottajalta, kahdelta brasilialaiselta yritykseltä, yhteen brasilialaiseen yritykseen etuyhteydessä olevalta tuojalta, kahdelta bulgarialaiselta yritykseltä, yhdeltä virolaiselta yritykseltä, yhdeltä latvialaiselta yritykseltä ja yhdeltä Latviassa sijaitsevalta etuyhteydessä olevalta yritykseltä, yhdeltä liettualaiselta yritykseltä, kuudelta puolalaiselta yritykseltä ja yhdeltä venäläiseltä yritykseltä. Komissio sai lisäksi asiaan vaikuttavat ja täydelliset vastaukset kuudelta etuyhteyttä vailla olevalta yhteisön tuojalta.
(5) Komissio hankki ja tarkisti kaikki tiedot, joita se piti tarpeellisena polkumyynnin, aiheutuvan vahingon ja yhteisön edun alustavan määrittämisen kannalta ja suoritti tutkimuksia seuraavien yritysten toimitiloissa:
a) Valituksen tehneet yhteisön tuottajat
Saksa:
- Atex Werke GmbH & Co., Grafenau
Ranska:
- Tarnaise des Panneaux SA (Groupe Isoroy SA), Castres
- Saborec SA (Groupe Isoroy SA), Strasbourg
Italia:
- Silva Srl, S. Michele Mondovi
Suomi:
- Suomen kuitulevy Oy (Finnish Fibreboard Ltd), Heinola
Yhdistynyt kuningaskunta:
- Techboard Ltd., Ebbw Vale.
b) Vientiä harjoittavat tuottajat
Brasilia:
- Duratex SA, São Paulo
- Eucatex SA, São Paulo
Bulgaria:
- Fazerles AD, Silistra
- Lesoplast AD, Trojan
Viro:
- AS Repo Vabrikud, Püssi
Latvia:
- AS "Bolderâja", Riika
- AS "Grîva-B, Riika" (AS Bolderâjaan etuyhteydessä oleva yritys)
Liettua:
- JSC Grigiskes, Grigiskes
Puola:
- Alpex-Karlino SA, Karlino;
- Zaklady Plyt Pilsniowych w Czarnej Wodjie, Czarna Woda
- Ekoplyta SA., Czarnkow.
- Zaklady Plyt Pilsniowych SA w Przemyslu, Przemysl
- Koniecpolskie Zaklady Plyt Pilsniowych SA., Koniecpol
- Zaklady Plyt Pilsniowych SA w Krosnie Odrzanskim, Krosno Odrzanskie.
c) Tuojat
- Duratex Europe GmbH (etuyhteydessä Duratex SA:han)
- Lord Forest Products Ltd, Yhdistynyt kuningaskunta.
(6) Polkumyynnin toteamista koskeva tutkimus kattoi ajanjakson 1.10.1996-30.9.1997, jäljempänä "tutkimusjakso". Vahinkoa tarkasteltiin 1.1.1993 ja tutkimusajanjakson lopun välisenä aikana.
B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
1. Tarkasteltavana oleva tuote
(7) Tuote, jota tässä polkumyynnin vastaisessa menetelyssä tarkastellaan, on kovalevy. Kovalevy määritellään puusta tai muusta puumaisesta aineesta valmistetuksi kuitulevyksi, jonka tiheys on suurempi kuin 0,8 g/cm3, myös jos se on puristettu yhteen hartsilla tai muulla orgaanisella sideaineella, ja joka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodeihin ex 4411 11 00 ja ex 4411 19 00.
(8) Kovalevyä saadaan ainoastaan "märkätuotantomenetelmällä" (erotuksena jäljempänä kuvatuista kuivamenetelmällä valmistetuista kuitulevyistä). Yksi märkätuotantomenetelmästä johtuva kovalevyn ominaisuus on, että työstämättömän kovalevyn alapuolella on painauma kudotusta verkosta, jolla puukuitumatto on puristimeen mennessään. Kyseinen karhea pinta voidaan poistaa kovalevyä työstämällä lisähionnalla tai muulla viimeistelymenetelmällä. Pintapuoli vastaa painolevyn pintaa, ja se on tavallisesti sileä.
Kovalevyn tavanomainen tiheys on 0,85-1,05 g/cm3, ja sitä tehdään 1,8-6,0 millimetrin paksuisena.
Kovalevyä käytetään pääasiassa huonekalujen valmistukseen, rakennus- ja autoteollisuuden tarpeisiin, ovien pinnoitteena sekä erityisesti hedelmien ja vihannesten pakkaamiseen.
(9) Eräät tuojat ja käyttäjät pyysivät, että menettely ulotetaan koskemaan myös kuivamenetelmällä valmistettuja kuitulevyjä, kuten puolitiheä kuitulevy ja tiheä kuitulevy, lastulevy ja ristiinliimattu vaneri, koska niiden mielestä kovalevy ja kyseiset tuotteet muodostavat kokonaisuudessaan yhden tuotteen. Tämän vuoksi väitettiin, että myös kyseisten tuotteiden olisi kuuluttava polkumyynnin, aiheutuvan vahingon ja yhteisön edun tarkasteluun. Tältä osin tehtiin seuraavat päätelmät.
a) Puolitiheä ja tiheä kuitulevy
(10) Puolitiheän ja tiheän kuitulevyn menettelyn soveltamisalaan sisällyttämistä koskevaa pyyntöä perusteltiin sillä, että myös kyseisten tuotteiden tiheys voi olla suurempi kuin 0,8 g/m3 ja että niiden yleisten fyysisten ominaisuuksien ja käytön perusteella ne vaikuttavat samankaltaisilta kuin kovalevy.
Komissio totesi kuitenkin, että kovalevyn sekä puolitiheän ja tiheän kuitulevyn välillä on merkittäviä eroja:
i) Tuotantomenetelmä ja seuraavat fyysiset ja kemialliset ominaisuudet, käyttö
(11) Puolitiheää ja tiheää kuitulevyä saadaan "kuivatuotantomenetelmällä" eikä "märkätuotantomenetelmällä", jota käytetään kovalevyn tuotannossa. Vaikka tuotantomenetelmä ei sinällään ole ratkaiseva tekijä tutkimuksen soveltamisalan määrittämisessä, nämä eri tuotantomenetelmät johtavat erilaisiin fyysisiin ominaisuuksiin, sillä kuivatuotantomenetelmässä puolitiheiden ja tiheiden kuitulevyjen molemmat puolet tulevat puristimesta puristuslaattojen pinnan mukaisina; tavallisesti molemmat pinnat ovat sileitä.
(12) Koska puolitiheän ja tiheän kuitulevyn tuotantomenetelmä on erilainen kuin kovalevyn tuotantomenetelmä, ovat myös niiden fyysiset ja mekaaniset ominaisuudet erilaiset kuin kovalevyllä. Tärkein kemiallinen ero johtuu vaatimuksesta lisätä hartsia kuivatuotantomenettelyssä.
Kuivatuotantomenetelmässä kuivattuihin puukuituihin on lisättävä vielä lämmössä kovettuvia hartseja kuitujen yhteenpuristumisen edistämiseksi. Kovalevyn valmistuksessa märkämenettelyssä puukuituihin ei taas yleensä lisätä hartseja, koska puristimessa ne huuhtoutuisivat veden mukana pois. Märkämenettelyä käyttäen valmistetussa kovalevyssä on enintään yksi kymmenesosa tavallisen puolitiheän kuitulevyn hartsimäärästä, joka on noin 13 prosenttia kokonaispainosta. Tämän vuoksi on selvää, että kovalevyn ja kuitulevyn välillä on merkittäviä kemiallisia eroja.
(13) Lisäksi kovalevyn tavanomainen tiheys on 0,85-1,05 g/m3, kun taas puolitiheän ja tiheän kuitulevyn tiheys on yleensä alle 0,80 g/m3, vaikka tiheän kuitulevyn tiheys onkin yli 0,80 g/cm3, kuten kovalevyllä. Huolimatta siitä, että kovalevy ja tiheä kuitulevy ovat tässä suhteessa samankaltaisia, viimeksi mainittu eroaa selvästi kovalevystä; erot eivät johdu ainoastaan edellä selitetyistä kaikille kuivamenetelmällä valmistetuille kuitulevyille yhteisistä kemiallisista syistä, vaan myös fyysisten ominaisuuksien eroista, kuten tiheän kuitulevyn keskimääräisestä paksuudesta, jotka vaikuttavat niiden lopulliseen käyttötarkoitukseen, kuten jäljempänä esitetään.
Kovalevyä tehdään 1,8-6,0 millimetrin paksuisena, kun taas suurin osa puolitiheistä ja tiheistä kuitulevyistä on yli 7-8 millimetrin paksuista, vaikka teknisesti on mahdollista valmistaa puolitiheää ja tiheää kuitulevyä jopa 1,8 millimetrin paksuisena.
(14) Tuotantomenetelmästä johtuen raakakovalevyn toinen puoli on sileä ja toinen puoli, jossa on verkkokuvio, karhea, kun taas puolitiheiden ja tiheiden raakakuitulevyjen työstämättömät pinnat ovat sileitä. Nämä erot vaikuttavat levyjen mahdolliseen loppukäyttöön. Esimerkiksi hedelmienpakkaajat suosivat kovalevyä, koska karheiden pintojen ansiosta hedelmälaatikot voidaan pinota helpommin niin, että pinot eivät liiku kuljetuksen aikana ja koska useimmat ohuet puolitiheät levyt erittävät formaldehydiä enemmän kuin mitä pidetään suotavana elintarvikkeiden pakkaamisen kannalta.
Kuivamenetelmällä valmistetut kuitulevyt ovat lisäksi yleensä hauraampia kuin samanpaksuinen kovalevy. Kovalevyn lisäjoustavuus on tärkeä tekijä silloin, kun levy on muovattava tiettyyn muotoon, kuten auto- ja asuntovaunuteollisuudessa.
Kuivamenetelmällä valmistettuja kuitulevyjä voidaan siis käyttää vain osittain samoihin tarkoituksiin kuin kovalevyä, ja silloinkin kyseeseen tulee vain kuutta millimetriä ohuempi laatu. Kovalevyä käytetään pääasiassa ovien pinnoitteena, huonekaluissa (kaappien takaseinissä, laatikoiden pohjissa ja sohvien rungoissa), taulujen ja valokuvien kehyksissä, hedelmien ja vihannesten pakkauslaatikoissa ja autoteollisuudessa. Puolitiheiden kuitulevyjen ja kovalevyn käyttötarkoitukset ovat osittain samoja, eli käyttö huonekalujen takaosissa, laatikoiden pohjissa sekä taulujen ja valokuvien kehyksissä. Kovalevyä ei kuitenkaan käytetä tiheiden kuitulevyjen pääasialliseen käyttötarkoitukseen eli lattioiden kattamiseen tarkoitettujen valmiiden laattojen ja rimojen valmistukseen (parketti).
ii) Kulutuksen kehittyminen
(15) Se, että kovalevyä ei voida korvata puolitiheällä ja tiheällä kuitulevyllä eikä niitä puolestaan kovalevyllä, käy ilmi siitä, että vaikka kuivamenetelmällä valmistetun puolitiheän ja tiheän kuitulevyn tuotanto on kasvanut voimakkaasti, se ei ole tapahtunut kovalevyalan kustannuksella. Kovalevyn kulutus on lisääntynyt 20 prosenttia vuodesta 1993.
iii) Päätelmä
(16) Edellä esitetyn perusteella kovalevyä sekä puolitiheää ja tiheää kuitulevyä ei pidetä yhtenä tuotteena tässä tutkimuksessa.
b) Ristiinliimattu vaneri
(17) Ristiinliimattu vaneri kuuluu puulevyihin, kuten puolitiheä ja tiheä kuitulevy, ja se valmistetaan puukerroksista, jotka liitetään toisiinsa. Tuote sijoittuu markkinoiden yläpäähän sekä laadun että hinnan puolesta. Koska ristiinliimattu vaneri koostuu toisiinsa liitetyistä puulevyistä, se ei ole kuitupohjainen levy, ja sen fyysiset ominaisuudet ovat selvästi erilaiset kuin kovalevyllä. Vaikka ristiinliimattua vaneria voidaan osittain käyttää samoihin lopullisiin käyttötarkoituksiin kuin kovalevyä, jolloin ne voivat siis korvata toisensa, sen fyysisten ominaisuuksien perusteella sitä ei kuitenkaan voida pitää samana tuotteena kuin kovalevy, minkä vuoksi se jätettiin tutkimuksen soveltamisalan ulkopuolelle.
c) Lastulevy
(18) Lastulevy kuuluu puulevyihin, kuten puolitiheä ja tiheä kuituley. Se valmistetaan puulastuista, jotka liitetään toisiinsa puristimessa lisäämällä synteettistä lämmössä kovettuvaa hartsia. Puulastut hakataan, mutta niitä ei kuiduteta, minkä vuoksi lastulevy ei ole yhtä taipuisaa kuin kovalevy ja se rikkoutuu taivuttaessa helpommin kuin kovalevy. Myöskään sen pinnan laatua ei voida verrata kovalevyn pinnan laatuun.
Vaikka lastulevyllä voi olla joitakin samoja lopullisia käyttötarkoituksia kuin kovalevyllä, kuten käyttö huonekalujen takalevyinä, kovalevy ja lastulevy eivät ole erilaisten fyysisten ominaisuuksiensa vuoksi sama tuote.
2. Samankaltainen tuote
(19) Komissio totesi, että kyseisistä maista yhteisöön tuotu kovalevy ja yhteisön tuotannonalan tuottama yhteisön markkinoilla myyty kovalevy eivät eronneet toisistaan perusominaisuuksiensa eivätkä käyttötarkoituksensa puolesta. Tämä pätee myös Brasiliasa, Bulgariassa, Latviassa, Liettuassa, Puolassa, (joka oli vertailumaa Venäjältä tapahtuvan tuonnin suhteen) ja Virossa tuotettuun ja niiden kotimaan markkinoilla myytyyn kovalevyyn. Näin ollen pääteltiin, että yhteisön tuotannonalan tuottama ja yhteisön markkinoilla myymä kovalevy sekä Brasiliassa, Bulgariassa, Latviassa, Liettuassa, Puolassa ja Virossa tuotettu ja niiden kotimaan markkinoilla myyty kovalevy olivat neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96, jäljempänä "perusasetus", 1 artiklan 4 kohdan mukaisesti samanlaisia kuin kuudesta tutkimuksen kohteena olevasta maasta yhteisöön tuotu kovalevy.
(20) Brasilialaiset viejät ja eräät kovalevyn käyttäjät, erityisesti ovien pinnoitteiden valmistajat, väittivät, että koska brasilialainen kovalevy valmistetaan yksinomaan eukalyptuspuusta, joka on lehtipuulaji, se ei ole samankaltainen kuin yhteisön tuotannonalan tuottama tuote, minkä vuoksi se olisi jätettävä tutkimuksen soveltamisalan ulkopuolelle.
Tämän tutkimuksen soveltamisalaan kuuluvista vientiä harjoittavista tuottajista ainoastaan brasilialaiset viejät toimittavat yhteisöön eukalyptuspuusta valmistettua kovalevyä. Yhteisössä eukalyptuspuusta valmistettua kovalevyä tuottaa kaksi tuottajaa, jotka molemmat sijaitsevat Pyreneiden niemimaalla; kumpikaan tuottaja ei osallistunut tämän menettelyn aloittamiseen johtaneeseen valitukseen.
(21) Komission tarkastelussa kävi ilmi, että kovalevyä voidaan valmistaa havu- tai lehtipuista tai niiden sekoitteesta. Lehtipuista valmistetut laudat ovat yleensä lujempia. Tutkimuksesa todettiin, että eukalyptuspuusta valmistettu kovalevy eroaa joiltakin osin muista kovalevyistä. Koska sen kuidut ovat erityisen lyhyet, on siitä valmistettu kovalevy ulkonäöltään erittäin säännöllinen ja sen tiheys ja vetolujuus on suurempi kuin muista puulajeista valmistetulla kovalevyllä. Eukalyptuspuu on lähes kuoreton, minkä vuoksi yhteenpuristetussa levyssä on erittäin vähän vikoja.
Näiden ominaisuuksien ansiosta eukalyptuspuusta valmistettu kovalevy sopii erityisen hyvin loppukäyttöön, joka edellyttää tasaista, säännöllistä ja virheetöntä pintaa. Sitä käytetään pääasiassa korkealaatuisten valmiiden ovien pinnoitteena. Puulevyjä valmistava tuotannonala katsoo, että eukalyptuspuusta valmistettu kovalevy sopii ominaisuuksiensa puolesta korkealaatuisten lakattujen ovipinnoitteiden valmistukseen. Loppukäyttäjän viimeistelyä edellyttävien valkoisiksi maalattujen keskentekoisten ovien pinnoitteet valmistetaan muista puulaaduista.
Tutkimusajanjaksona eukalyptuspuusta valmistettua kovalevyä käytettiin jonkin verran myös autoteollisuuden tiettyihin sovelluksiin ja puristuslevyjen kokoa vastaavien kovalevyarkkien leikkausjätteitä hedelmien ja vihannesten pakkauslaatikoihin.
(22) Vaikka eukalyptuspuusta valmistettua kovalevyä käytetäänkin lakattujen ovipinnoitteiden valmistukseen, se sopii ominaisuuksiensa puolesta myös kaikkiin muihin kovalevyn käyttöihin, sillä sen kemialliset ja fyysiset perusominaisuudet ovat samanlaiset kuin muista puulajeista tehdyn kovalevyn ominaisuudet; komissiolla olevista tiedoista (katso johdanto-osan 107 kappale) käykin ilmi, että kaksi kolmasosaa yhteisöön tuodusta brasilialaisesta eukalyptuspuusta valmistetusta kovalevystä kilpailee muilla kuin lakattujen ovipinnoitteiden alalla.
(23) Edellä esitetyn perusteella todetaan, että yhteisön tuotannonalan tuottamalla sekä brasilialaisten vientiä harjoittavien tuottajien tuottamalla ja viemällä kovalevyllä on pääasiassa samanlaiset fyysiset ominaisuudet ja käyttö, minkä vuoksi ne ovat samankaltaisia perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
C. POLKUMYYNTI
1. Yleinen menetelmä
(24) Tässä jaksossa selitetään menetelmä, jota käytettiin määritettäessä tapahtuiko tutkimuksen kohteena olevan tuotteen tuonti yhteisöön polkumyynnillä. Tutkimuksessa esille tulleita maakohtaisia kysymyksiä tarkastellaan 2 jaksossa.
a) Normaaliarvo
(25) Kullekin vientiä harjoittavalle tuottajalle määritettiin normaaliarvo tässä jaksossa kuvattua menetelmää käyttäen; poikkeuksena oli Venäjä, jolle normaaliarvo oli määritettävä kolmannen markkinatalousmaan perusteella perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaisesti. Venäjän tapauksessa käytetty menetelmä kuvataan johdanto-osan kappaleessa 71.
i) Edustavuus
(26) Perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti komissio tarkasteli ensin, oliko kunkin vientiä harjoittavan tuottajan kovalevyn kotimaan myynti edustava. Näin oli, kun kyseisen myynnin kokonaismäärä oli vähintään viisi prosenttia kyseisen tuotteen kokonaismyynnistä yhteisöön.
ii) Tuotelajien vertailukelpoisuus
(27) Kyseisen tuotteen eri lajien perusteella kyseisissä maissa tuotettu kovalevy luokiteltiin seuraavien ominaisuuksien mukaisesti:
- oliko kovalevy työstämätön (eli vakiomittainen raakakovalevy tai kovalevy, jolle oli tehty erilaisia peruskäsittelyjä kuten hionta, rei'ittäminen jne.) vai työstetty (eli lakattu, maalattu, painokuvioitu jne.),
- paksuus, ja
- mitat eli vakiomittainen vai muotoonleikattu.
Kovalevylajeja pidettiin suoraan vertailukelpoisina, jos niillä oli kaikki yllä mainitut ominaisuudet.
Jos todettiin, että jollain kovalevylajilla oli myös muita ominaisuuksia, suoraan vertailukelpoisina pidettiin ainoastaan kovalevyjä, joilla oli edellä mainitut ominaisuudet ja joiden laatu oli sama.
iii) Lajikohtainen edustavuus
(28) Tietynlajisen kovalevyn kotimaista myyntiä pidettiin riittävän edustavana, jos kyseisen lajin kotimaan markkinoilla myyty määrä tutkimusajanjaksona oli vähintään viisi prosenttia vertailukelpoisen kovalevyn yhteisöön vietäväksi tarkoitetun myynnin määrästä.
iv) Tavanomaisen kaupankäynnin määrittäminen
(29) Tämän jälkeen komissio tarkasteli sitä, voitiinko kunkin viedyn lajin kotimaisen myynnin katsoa tapahtuneen tavanomaisen kaupankäynnin mukaisesti; tämä tehtiin määrittämällä vertailukelpoisen lajin kannattavan kotimaisen myynnin osuus:
a) Jos kovalevylajin, jonka nettomyyntihinta vastasi vähintään laskettuja tuotantokustannuksia, määrä neliömetreinä oli enemmän kuin 80 prosenttia neliömetreinä ilmaistusta kokonaismyynnistä, normaaliarvo perustui tosiasialliseen kotimaan hintaan, joka laskettiin tutkimusajanjaksona tapahtuneen kotimaisen kokonaismyynnin hintojen painotettuna keskiarvona, oli vienti kannattavaa tai ei.
b) Jos kovalevylajin, jonka nettomyyntihinta vastasi vähintään laskettuja tuotantokustannuksia, määrä neliömetreinä oli enintään 80 prosenttia mutta vähintään 10 prosenttia neliömetreinä ilmaistusta kokonaismyynnistä, normaaliarvo perustui ainoastaan kannattavan kotimaisen myynnin hinnan painotettuun keskiarvoon.
c) Jos kovalevylajin, jonka nettomyyntihinta vastasi vähintään laskettuja tuotantokustannuksia, määrä neliömetreinä oli vähemmän kuin 10 prosenttia neliömetreinä ilmaistusta kokonaismyynnistä, katsottiin, että sen myynti ei ollut tavanomaisen kaupankäynnin mukaista ja että kotimaan myyntihintaa ei voitu käyttää normaaliarvon määrittämiseen.
v) Tosiasialliseen kotimaan hintaan perustuva normaaliarvo
(30) Kun johdanto-osan 26, 27 ja 28 kappaleessa ja johdanto-osan 29 kappaleen a ja b alakohdassa esitetyt edellytykset täyttyivät, kyseisen lajin normaaliarvo määritettiin viejämaan riippumattomien asiakkaiden kotimaan markkinoilla tavanomaisessa kaupankäynnissä maksamiin tai maksettaviksi tuleviin hintoihin, kuten perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdassa säädetään.
vi) Laskennalliseen arvoon perustuva normaaliarvo
(31) Kaikissa muissa tapauksissa normaaliarvo oli laskennallinen. Tältä osin olisi huomattava, että normaaliarvoa ei voitu määrittää muiden myyjien tai tuottajien hintojen perusteella, vaan oli käytettävä laskennallista normaaliarvoa. Tämä johtuu siitä, että lähes kaikissa muissa tapauksissa muut yhteistyössä toimineet vientiä harjoittavat tuottajat eivät joko myyneet lainkaan vastaavia tuotelajeja, niiden myymät määrät eivät olleet edustavia tai myynti ei ollut tavanomaisen kaupankäynnin mukaista.
Laskennallinen normaaliarvo määritettiin lisäämällä vietyjen lajien valmistuskustannuksiin kohtuullinen määrä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä kohtuullinen voittomarginaali.
Tätä varten komissio tarkasteli, voitaisiinko käyttää kunkin vientiä harjoittavan tuottajan kotimaan markkinoilla syntyneitä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä kotimaan markkinoilla saatua voittoa. Kunkin vientiä harjoittavan tuottajan osalta todettiin, että perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä voitto voivat perustua sen tietoihin samankaltaisen tuotteen kotimaisesta myynnistä.
b) Vientihinta
(32) Kun kyseistä tuotetta vietiin yhteisön riippumattomille asiakkaille, vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti, eli tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien vientihintojen perusteella.
Jos vientihintaa pidettiin epäluotettavana, koska tuotetta myytiin etuyhteydessä olevalle osapuolelle, vientihinta muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti sen hinnan perusteella, jolla maahantuodut tuotteet jälleenmyytiin ensimmäisen kerran yhteisön riippumattomalle ostajalle. Jotta voitiin määrittää luotettava vientihinta yhteisön rajalla, tässä yhteydessä tehtiin oikaisuja tuonnin ja jälleenmyynnin välisten kaikenlaisten kustannusten sekä voiton määrän huomioon ottamiseksi.
c) Vertailu
(33) Normaaliarvon ja vientihinnan tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin asianmukaisesti huomioon oikaisujen muodossa hintojen vertailtavuuteen vaikuttavat eroavuudet perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti.
Nämä oikaisut tehtiin kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten, tuontimaksujen ja välillisten verojen, pakkauskustannusten, luottokustannusten, palkkioiden, alennusten ja hyvitysten sekä myynninjälkeisten kustannusten ja valuutan muuntamisen osalta, kun ne olivat oikeutettuja ja perusteltuja.
Normaaliarvoa ja vientihintaa verrattiin vapaasti tehtaalla -tasolla ja samassa kaupan portaassa
d) Tutkimuksen kohteena olevien markkinatalousmaiden polkumyyntimarginaalit
i) Tutkittujen yritysten polkumyyntimarginaalit
(34) Polkumyyntimarginaalit vahvistettiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti vertaamalla johdanto-osan 25-31 kappaleessa määritettyä painotettua keskimääräistä normaaliarvoa ja 32 kappaleessa määritettyä vientihintojen painotettua keskiarvoa. Koska lajikohtaiset polkumyyntimarginaalit vaihtelivat, määritettiin polkumyyntimarginaalin painotettu keskiarvo.
ii) Yhteistyöhön osallistumattomien yritysten polkumyyntimarginaalit
(35) Niiden vientiä harjoittavien tuottajien osalta, jotka eivät palauttaneet komission kyselylomaketta eivätkä ilmoittautuneet muulla tavoin, polkumyyntimarginaali määritettiin käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
Yhteistyön laajuuden määrittämiseksi tehtiin vertailu Eurostatin kyseisen maan kokonaisvientiä koskevien tilastojen ja yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien ilmoittamien yhteisöön suuntautuvaa vientiä koskevien tietojen välillä. Kaikkien muiden tutkimuksen kohteena olevien maiden paitsi Venäjän osalta yhteistyö todettiin laajaksi. Koska yhteistyö oli laajaa, katsottiin, että laajan yhteistyön maiden yhteistyöhön osallistumattomien yritysten polkumyyntimarginaali voitiin vahvistaa kyseisen maan yhteistyössä toimineelle yritykselle määritetyn korkeimman tai ainoan polkumyyntimarginaalin perusteella. Katsottiin, että ei ollut mitään syytä uskoa, että yhteistyöhön osallistumattoman vientiä harjoittavan tuottajan polkumyynti olisi ollut vähäisempää kuin saman maan yhteistyössä toimivan vientiä harjoittavan tuottajan polkumyynti. Tätä menettelytapaa pidettiin välttämättömänä, koska haluttiin välttää yhteistyöstä kieltäytymisen palkitseminen ja toimenpiteiden kiertäminen.
e) Venäjän polkumyyntimarginaali
(36) Perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdan mukaisesti Venäjän osalta vahvistettiin yksi ainoa koko maata koskeva polkumyyntimarginaali.
2. Tutkimuksessa esille tulleet erityisseikat, jotka koskevat polkumyynnin määrittämistä kunkin maan osalta
a) Brasilia
i) Normaaliarvo
(37) Normaaliarvo määritettiin johdanto-osan 25-31 kappaleessa esitetyn menetelmän mukaisesti. Kummallekin vientiä harjoittavalle tuottajalle määritettiin tuotelajin mukaiset sekä kotimaan myyntihintoihin että laskennallisiin arvoihin perustuvat normaaliarvot.
ii) Vientihinta
(38) Etuyhteyttä vailla olevalle tuojalle suuntautuvan viennin hinnat vahvistettiin johdanto-osan 32 kappaleessa esitetyn yleismenetelmän mukaisesti, eli tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella. Osa yhden brasilialaisen yrityksen viennistä suuntautui etuyhteydessä olevalle yhteisön tuojalle, minkä vuoksi vastaava vientihinta muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti, kuten myös johdanto-osan 32 kappaleessa todetaan.
iii) Vertailu
(39) Johdanto-osan 33 kappaleessa esitetyn yleisen menetelmän mukaisesti tuontimaksuja ja välillisiä veroja, hyvityksiä, kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannuksia, luottokustannuksia, myynninjälkeisiä kustannuksia ja palkkioita koskevat oikaisut tehtiin aina, kun se oli tarpeen ja perusteltua.
Valuutan muuntamista koskeva oikaisu
(40) Yksi brasilialainen vientiä harjoittava tuottaja pyysi oikaisua valuutan muuntamisen osalta, koska Brasilian real oli revalvoitu suhteessa eräisiin muihin viennin laskutusvaluuttoihin. Pyydetty oikaisu perustui väitteeseen siitä, että sopimuksen päivämäärän eikä myyntipäivän pitäisi olla laskun päivämäärä. Brasilialainen vientiä harjoittava tuottaja ei kuitenkaan pystynyt osoittamaan todeksi väitettä, että olennaiset kaupan ehdot voitiin määrittää paremmin sopimuksen päivänä. Tältä osin olisi huomattava erityisesti, että:
- joissakin tapauksissa ei toimitettu todisteita siitä, että sopimus oli tehty ennen toimitusta,
- toimitetut sopimukset olivat ainoastaan puitesopimuksia; erityisesti toimitettavia määriä ja toimituspäiviä ei määritelty tarkkaan kyseisissä sopimuksissa.
Komissio kuitenkin totesi, että useissa viennin laskutusvaluutoissa oli tapahtunut pitkän aikavälin muutoksia tutkimusajankohtana. Tämän vuoksi komissio otti huomioon oikaisun muodossa valuutan muuntamisen kummankin brasilialaisen vientiä harjoittavan tuottajan osalta perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan j alakohdan mukaisesti antamalla niille 60 päivää kyseisten muutosten huomioon ottamiseksi.
Vientiluotoista johtuvaa taloudellista tuloa koskeva oikaisu
(41) Yksi brasilialainen vientiä harjoittava tuottaja pyysi oikaisun tekemistä Brasilian valtion luottojärjestelyn huomioon ottamiseksi; kyseisessä järjestelyssä jokin brasilialainen pankki ostaa ennalta ulkomaan valuuttana tapahtuneen vientitoimen arvon, jotta raaka-aineiden osto ja ulkomaille myytävien tavaroiden tuotantokustannukset voidaan rahoittaa ennalta. Tämän järjestelyn ansiosta yritys sai ennakkoa paikallisena valuuttana edullisella korolla. Koska yrityksellä oli tarpeeksi maksuvalmiutta tuotantokustannustensa rahoittamiseen, se sijoitti saamansa määrän korkeammalla korolla kotimaan pääomamarkkinoille. Yritys väittää, että tästä syntynyt voitto olisi lisättävä viennin vapaasti tehtaalla -hintaan. Kyseinen etu kuitenkin syntyi vientiluottojärjestelyn mukaisesta rahoitustoimesta, minkä vuoksi sitä ei oteta huomioon laskutettujen hintojen määrittämisessä. Tämän vuoksi järjestely ei vaikuta hintojen vertailtavuuteen. Tästä syystä väite olisi hylättävä.
Oikaisut, jotka koskevat kotimaan markkinoilla tapahtuvaa myyntiä varten pidettävien varastojen rahoittamista
(42) Yksi brasilialainen vientiä harjoittava tuottaja pyysi oikaisun tekemistä sen normaaliarvoon, koska sen kotimainen myynti tapahtuu varastosta, mistä aiheutuu varastointikustannuksia, kun taas vientimarkkinoille tarkoitetut tavarat valmistetaan tilauksesta. Kyseisiin rahoituskustannuksiin ei kuitenkaan voida soveltaa perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisia oikaisuja. Tämä koskee erityisesti 2 artiklan 10 kohdan k alakohdan mukaisia oikaisuja, sillä yritys ei osoittanut, että ero vaikuttaa hintojen vertailtavuuteen; erityisesti ei osoitettu, että asiakkaiden kotimaan markkinoilla maksamat hinnat ovat johdonmukaisesti erilaiset tämän tekijän vuoksi.
Kotimaan markkinoilla tapahtuvasta myynnistä maksettuja myyntipalkkioita koskevat oikaisut
(43) Yksi brasilialainen vientiä harjoittava tuottaja pyysi oikaisun tekemistä sen kotimaiseen myyntiin liittyvien myyntipalkkioiden huomioon ottamiseksi. Kyseiset palkkiot ovat yrityksen kotimaan markkinoista vastaavan henkilöstön palkan vaihteleva osa, ja niiden tarkoituksena on henkilöstön suorituksen parantaminen.
Kyseisiin maksuihin ei voida soveltaa perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisia oikaisuja, sillä yrityksen myyntihenkilöstön palkkausjärjestelmä ei periaatteessa vaikuta hintojen vertailtavuuteen; erityisesti yritys ei osoittanut, että asiakkaiden kotimarkkinoilla maksamat hinnat ovat johdonmukaisesti erilaiset tämän tekijän vuoksi.
iv) Polkumyyntimarginaali
(44) Polkumyyntimarginaalit ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla tullaamattomana ovat:
TAULUKON PAIKKA
b) Bulgaria
(45) Koska Bulgariassa vallitsi korkea inflaatio tutkimusajanjaksona, tavanomainen kaupankäynti ja normaaliarvo määritettiin kuukausittain. Myös normaaliarvon ja vientihinnan vertailu tehtiin kuukausittain.
i) Normaaliarvo
(46) Kummankin vientiä harjoittavan tuottajan kotimaan myyntihinnat olivat kokonaisuudessaan edustavia. Normaaliarvo määritettiin kuukausittain johdanto-osan 25-31 kappaleessa esitetyn yleisen menetelmän mukaisesti. Näin ollen niiden vietyjen tuotelajien, joita myytiin kotimaan markkinoilla edustavina määrinä ja tavanomaisessa kaupankäynnissä, kuukausittaiset normaaliarvot laskettiin vastaavien kotimaan hintojen perusteella. Jos normaaliarvo oli muodostettava, käytettiin kuukausittaisia tuotantokustannuksia ja kuukausittaisia kotimaan voittomarginaaleja.
ii) Vientihinta
(47) Kahden bulgarialaisen vientiä harjoittavan tuottajan koko kyseisen tuotteen myynti yhteisöön suuntautui riippumattomille asiakkaille. Vientihinta määritettiin johdanto-osan 32 kappaleessa esitetyn yleisen menetelmän mukaisesti, eli tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella.
iii) Vertailu
(48) Johdanto-osan 33 kappaleessa esitetyn menetelmän mukaisesti kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannuksia sekä pakkauskustannuksia, luottokustannuksia ja palkkioita koskevat oikaisut tehtiin aina, kun se oli tarpeen ja perusteltua.
Toinen kahdesta yhteistyössä toimineesta bulgarialaisesta vientiä harjoittavasta tuottajasta ei toimittanut riittävästi todisteita hintojen vertailtavuuteen vaikuttavista eroista siltä osin, kun oli kyse tietyistä oikaisuista vientihintojen ilmaisemiseksi vapaasti tehtaalla -perusteella. Katsottiin, että toisen bulgarialaisen yrityksen asiasta toimittamat tiedot olisivat kohtuullisin perusta tarvittavien oikaisujen tekemiselle.
iv) Polkumyyntimarginaali
(49) Polkumyyntimarginaalit ilmaistuina prosentteina cif-tuontihinnasta tullaamattomana yhteisön rajalla ovat:
TAULUKON PAIKKA
c) Viro
i) Normaaliarvo
(50) Virolainen vientiä harjoittava tuottaja vei yhteisöön ainoastaan yhtä kovalevylajia. Normaaliarvo määritettiin tämän kovalevylajin kotimaisen kokonaismyynnin tosiasiallisen hinnan perusteella johdanto-osan 25-31 kappaleessa esitetyn yleisen menetelmän mukaisesti.
ii) Vientihinta
(51) Virolaisen vientiä harjoittavan tuottajan kyseisen tuotteen koko myynti yhteisöön suuntautui riippumattomille asiakkaille. Vientihinta määritettiin tämän vuoksi johdanto-osan 32 kappaleessa esitetyn menetelmän mukaisesti eli tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella.
iii) Vertailu
(52) Johdanto-osan 33 kappaleessa esitetyn menetelmän mukaisesti kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten sekä luotto- ja pakkauskustannusten eroja koskevat oikaisut tehtiin aina, kun se oli tarpeen ja perusteltua.
Virolainen vientiä harjoittava tuottaja pyysi normaaliarvon oikaisua kaupan portaiden eron perusteella. Tutkimuksessa kuitenkin osoittautui, että yrityksen toiminnoissa ei ollut eroa eikä hinnoissa ollut jatkuvaa ja selvää eroa väitetystä kaupan portaiden erosta johtuen viejämaan kotimaan markkinoilla. Tämän vuoksi pyydettyä oikaisua ei tehty.
iv) Polkumyyntimarginaali
(53) Polkumyyntimarginaalit ilmaistuina prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla tullaamattomana ovat:
TAULUKON PAIKKA
d) Latvia
i) Normaaliarvo
(54) Tutkitulla latvialaisella vientiä harjoittavalla tuottajalla oli merkittävä osakkuus toisesta kotimaisesta kovalevyn tuottajasta. Tämä toinen kotimainen tuottaja viimeisteli tietyt yhteisöön viedyt kovalevylajit. Tämän vuoksi normaaliarvon määrittämiseksi näiden tuotetyyppien osalta määritettiin edustavuus ja tavanomainen kaupankäynti kummankin yrityksen kotimaisen myynnin ja tuotantokustannusten yhteismäärän perusteella jokaisen näiden yritysten valmistaman tuotelajin osalta.
Muilta osin normaaliarvo määritettiin johdanto-osan 25-31 kappaleessa esitetyn menetelmän mukaisesti.
Soveltuvissa tapauksissa normaaliarvo muodostettiin lisäämällä kummankin yrityksen vientiin tarkoittamien lajien valmistuskustannuksiin kohtuullinen määrä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä kohtuullinen voitto. Koska kotimaan kokonaismyynti oli edustava, käytettiin vientiä harjoittavalle tuottajalle ja siihen etuyhteydessä olevalle kotimaiselle tuottajalle aiheutuneiden kotimaan myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten painotettua keskiarvoa. Voittomarginaalina käytettiin vientiä harjoittavan tuottajan ja siihen etuyhteydessä olevan kotimaisen tuottajan kyseisen tuotteen kotimaan myynnistä tavanomaisessa kaupankäynnissä saavuttaman voittomarginaalin painotettua keskiarvoa perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan mukaisesti.
ii) Vientihinta
(55) Osa latvialaisen tuottajan vientimyynnistä tapahtui sellaiselle yhteisön asiakkaalle, jolla oli pieni osakkuus latvialaisesta tuottajasta (huomattavasti vähemmän kuin viisi prosenttia). Koska vertailu tämän vientimyynnin ehtojen ja muun, riippumattomille asiakkaille suuntautuneen vientimyynnin ehtojen välillä osoitti, että ensiksi mainittu kauppa oli tehty tavanomaisten kaupan edellytysten mukaisesti, päätettiin vientihinta määrittää kaiken viennin osalta tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella perusasetuksen 8 artiklan 2 kohdan mukaisesti, kuten johdanto-osan 32 kappaleessa esitetään.
iii) Vertailu
(56) Johdanto-osan 33 kappaleessa esitetyn menetelmän mukaisesti kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten sekä luottokustannusten eroja koskevat oikaisut tehtiin aina, kun se oli tarpeen ja perusteltua.
Valuutan muuntamista koskeva oikaisu
(57) Latvialainen vientiä harjoittava tuottaja pyysi oikaisua valuutan muuntamisen osalta, koska Latvian lati oli revalvoitu suhteessa eräisiin muihin viennin laskutusvaluuttoihin. Pyydetty oikaisu perustui vertailuun sen latimäärän, jonka yritys olisi saanut käyttämällä sopimuksen tekohetkellä sovellettavaa vaihtokurssia, ja tosiasiallisesti saadun määrän välillä. Havaittiin kuitenkin, että latvialaisen vientiä harjoittavan tuottajan toimittamista sopimuksista eivät käyneet asianmukaisesti ilmi olennaiset kauppaehdot ja että pikemminkin tavaralaskun päivämäärä määräsi nämä ehdot. Erityisesti sopimusten ehtoja oli muutettu niiden voimassaolon aikana. Näin ollen todettiin, että myyntipäivän tulisi olla tavaralaskun päivämäärä. Lisäksi koska edellytykset oikaisuun vaihtokursseissa tapahtuneiden pitkän aikavälin muutosten huomioon ottamiseksi eivät täyttyneet, pyyntö hylättiin.
iv) Polkumyyntimarginaali
(58) Vertailu osoitti polkumyyntiä esiintyvän. Polkumyyntimarginaalit ilmaistuina prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla tullaamattomana ovat:
TAULUKON PAIKKA
e) Liettua
i) Normaaliarvo
(59) Normaaliarvo tutkitun latvialaisen vientiä harjoittavan tuottajan osalta määritettiin johdanto-osan 25-31 kappaleessa esitetyn menetelmän mukaisesti. Tällä perusteella normaaliarvo määritettiin kahden tuotelajin osalta kotimaan myyntihinnan perusteella, mutta kolmannen lajin osalta normaaliarvo oli muodostettava.
ii) Vientihinta
(60) Liettualaisen vientiä harjoittavan tuottajan kyseisen tuotteen koko myynti yhteisöön suuntautui riippumattomille asiakkaille. Vientihinta määritettiin tämän vuoksi johdanto-osan 32 kappaleessa esitetyn menetelmän mukaisesti eli tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella.
iii) Vertailu
(61) Johdanto-osan 33 kappaleessa esitetyn menetelmän mukaisesti kuljetus-, vakuutus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten sekä luotto- ja pakkauskustannusten, palkkioiden ja valuutan muuntamisen eroja koskevat oikaisut tehtiin aina, kun se oli tarpeen ja perusteltua.
Kaupan porrasta koskeva oikaisu
(62) Liettualainen vientiä harjoittava tuottaja pyysi oikaisua normaaliarvoon kaupan portaan erojen vuoksi väittäen, että vientimyynti yhteisöön suuntautui jakelijoille ja tukkukauppiaille, jotka ostivat suuria määriä, kun taas myynti kotimaan markkinoilla suuntautui jakelijoille, jälleenmyyjille, jalostajille ja lopullisille käyttäjille. Yritys ei kuitenkaan pystynyt osoittamaan, että sen toiminnoissa olisi ollut eroa tai että hinnoissa olisi ollut jatkuva ja selvä ero kaupan portaiden erosta johtuen viejämaan kotimaan markkinoilla. Tämän vuoksi pyydettyä oikaisua ei tehty.
Valuutan muuntamista koskeva oikaisu
(63) Liettualainen vientiä harjoittava tuottaja pyysi oikaisua valuutan muuntamisen osalta, koska Liettuan liti oli revalvoitu suhteessa eräisiin muihin viennin laskutusvaluuttoihin. Pyydetty oikaisu perustui vertailuun sen litimäärän, jonka yritys olisi saanut käyttämällä sopimuksen tekohetkellä sovellettavaa vaihtokurssia, ja tosiasiallisesti saadun määrän välillä (toisin sanoen määrä, joka on saatu maksupäivänä sovellettavaa vaihtokurssia käyttämällä). Havaittiin kuitenkin, että liettualaisen vientiä harjoittavan tuottajan toimittamista sopimuksista eivät käyneet asianmukaisesti ilmi olennaiset kauppaehdot ja että pikemminkin tavaralasku määräsi nämä ehdot.
Komissio kuitenkin totesi, että vaihtokursseja esiintyi tutkimusajanjaksona pitkän aikavälin muutoksia useisiin vientikaupan laskutusvaluuttoihin nähden ja teki perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan j alakohdan mukaisen valuutan muuntamista koskevan oikaisun antamalla viejälle 60 päivää näiden muutosten huomioon ottamiseksi.
iv) Polkumyyntimarginaali
(64) Vertailu osoitti polkumyyntiä esiintyvän. Polkumyyntimarginaalit ilmaistuina prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla tullaamattomana ovat:
TAULUKON PAIKKA
f) Puola
i) Normaaliarvo
(65) Normaaliarvo määritettiin johdanto-osan 25-31 kappaleessa esitetyn menetelmän mukaisesti. Kaikkien kuuden puolalaisen vientiä harjoittavan tuottajan osalta määritettiin normaaliarvo tuotelajeittain kotimaan myyntihintojen ja laskennallisten arvojen perusteella.
Yksi puolalainen vientiä harjoittava tuottaja pyysi oikaisua sen normaaliarvoon työstetyn kovalevyn tuotannon käynnistämistoimien huomioon ottamiseksi. Pyydetty oikaisu oli samansuuruinen kuin työstetyn kovalevyn yksikkötuotantokustannusten vähennys, joka olisi saavutettu, kun kapasiteetin käyttöaste on 70 prosenttia. Yrityksen toimittamien tietojen perusteella havaittiin kuitenkin, että käynnistämisvaiheen on täytynyt kaikella kohtuudella päättyä ennen tutkimusajanjakson alkua. Lisäksi kapasiteetin käyttö ei tämän jälkeen lisääntynyt, vaan se pysyi tutkimusajanjaksona 20 prosentissa. Näissä olosuhteissa ei voida tehdä käynnistämiskustannuksia koskevaa oikaisua.
ii) Vientihinta
(66) Kaikkien kuuden puolalaisen vientiä harjoittavan tuottajan kyseisen tuotteen koko myynti yhteisöön tapahtui riippumattomille asiakkaille. Vientihinta määritettiin tämän vuoksi johdanto-osan 32 kappaleessa esitetyn menetelmän mukaisesti eli tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella.
iii) Vertailu
(67) Johdanto-osan 33 kappaleessa esitetyn menetelmän mukaisesti fyysisten ominaisuuksien, tuontimaksujen, kuljetus-, käsittely-, lastaus- ja liitännäiskustannusten, alennusten sekä liitännäis-, luotto- ja pakkauskustannusten, palkkioiden ja valuutan muuntamisen eroja koskevat oikaisut tehtiin aina, kun se oli tarpeen ja perusteltua.
iv) Polkumyyntimarginaali
(68) Vertailu osoitti polkumyyntiä esiintyvän. Polkumyyntimarginaalit ilmaistuna prosentteina cif-tuontihinnasta yhteisön rajalla tullaamattomana ovat:
TAULUKON PAIKKA
g) Venäjä
i) Vertailumaa
(69) Koska Venäjään sovelletaan perusasetuksen 2 artiklan 7 kohtaa, normaaliarvo oli määritettävä kolmannen markkinatalousmaan eli vertailumaan perusteella. Valituksen tekijät ehdottivat Amerikan yhdysvaltoja, Chileä ja Argentiinaa mahdollisiksi vertailumaiksi. Kuitenkaan kovalevyn tuottajat missään näistä maista eivät osallistuneet yhteistyöhön. Näissä olosuhteissa päätettiin käyttää tutkimuksen kohteena olevaa maata.
Venäjän viranomaiset ehdottivat, että sopivampi valinta olisi jokin Keski- tai Itä-Euroopan (KIE) maa, erityisesti Bulgaria.
Venäjän viranomaisia pyydettiin selittämään, miksi ne ehdottivat Bulgariaa, ja toimittamaan tarkempia tietoja tämän maan soveltuvuudesta. Vastausta ei ole kuitenkaan toistaiseksi saatu.
Tutkimuksen kohteena olevista KIE-maista Puolan katsottiin olevan soveltuvin vertailumaa. Ensinnäkin Puolan kotimaanmarkkinat ovat kooltaan suurimmat, ja niille on ominaista paikallisten kilpailevien tuottajien runsaus. Puolan kotimaan myynnin määrä on yli kolme kertaa niin suuri kuin muiden tutkimuksen kohteena olevien KIE-maiden, ja se on edustava, kun sitä verrataan Venäjän tuontiin yhteisöön. Toiseksi Puolan markkinat ovat avoimet myös kovalevyn tuonnille muista maista. Tämän suhteen olisi huomattava, että kovalevyyn sovellettava sopimustulli on Puolassa yhdeksän prosenttia. Kovalevyn tuontiin yhteisöstä ja Efta-maista sovelletaan 1,8 prosentin tullia, ja kovalevyn tuonti kehitysmaista ja tietyistä KIE-maista (kuten T Osekista, Unkarista, Slovakiasta, Latviasta jne.) on tullitonta. Näissä olosuhteissa Puolan katsottiin olevan soveltuva kolmas markkinatalousmaa normaaliarvon määrittämistä varten Venäjän osalta perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaisesti.
ii) Yhteistyön laajuus
(70) Ainoastaan yksi venäläinen tuottaja, joka toi kyseistä tuotetta yhteisöön tutkimusjakson aikana, palautti kyselylomakkeen. Eurostatin ilmoittamien tuontimäärien perusteella tämän yrityksen osuus oli huomattavasti vähemmän kuin kymmenen prosenttia kovalevyn koko tuonnista Venäjältä yhteisöön tutkimusajanjakson aikana. Lisäksi kyseinen venäläinen yritys vei ainoastaan yhtä kovalevylajia, nimittäin työstämätöntä kovalevyä, kun taas Eurostatin tiedot koskivat kyseisen tuotteen molempien lajien, työstämättömän ja työstetyn kovalevyn, tuontia.
Yhteistyön näin puuttuessa ja perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti päätelmät Venäjän muun tuonnin osalta tehtiin käytettävissä olevien tietojen perusteella.
iii) Normaaliarvo
(71) Normaaliarvo Venäjän osalta laskettiin yhteistyössä toimineiden puolalaisten yritysten normaaliarvojen painotetun keskiarvon perusteella johdanto-osan 65 kappaleen mukaisesti. Normaaliarvo yhteistyössä toimineen venäläisen yrityksen viemän tuotelajin osalta laskettiin yhteistyössä toimineiden puolalaisten yritysten samanlaisen tuotelajin normaaliarvon painotetun keskiarvon perusteella. Normaaliarvo Venäjältä peräisin olevalle muulle työstämättömälle kovalevylle laskettiin yhteistyössä toimineiden puolalaisten yritysten yhteisöön viemien kaikkien työstämättömien tuotelajien normaaliarvon painotetun keskiarvon perusteella. Normaaliarvo Venäjältä peräisin olevalle työstetylle kovalevylle laskettiin yhteistyössä toimineiden puolalaisten yritysten yhteisöön viemien kaikkien työstettyjen tuotelajien normaaliarvon painotetun keskiarvon perusteella.
iv) Vientihinta
(72) Sellainen vienti Venäjältä yhteisöön, josta toimitettiin riittävän yksityiskohtaiset tiedot tutkimuksen aikana, suuntautui suoraan riippumattomille tuojille yhteisössä. Tämän johdosta näiden toimien vientihinta määritettiin riippumattomien tuojien kovalevystä ainoalle tunnetulle venäläiselle viejälle tosiasiallisesti maksamien hintojen tai maksettavaksi tulevien hintojen perusteella.
Kaiken muun Venäjältä peräisin olevan tuonnin osalta, jonka osuus on yli 90 prosenttia venäläisen tuonnin kokonaismäärästä, pääteltiin alustavasti, että vientihintojen olisi perustuttava Eurostatin tietoihin. Tältä osin on kuitenkin huomattava, että Eurostatin tietojen soveltuvuudesta on epäilyksiä (muun muassa siksi, että Eurostat ei tee eroa eri kovalevytuotelajien välillä ja koska kyseinen tuote ei kata koko CN-koodia). Tämän vuoksi asian tutkimista jatketaan.
v) Vertailu
(73) Normaaliarvon ja vientihinnan vertailun perusteena käytettiin "fob Puolan rajalla" ja "fob Venäjän rajalla" -tasoa. Normaaliarvon osalta kaikkia puolalaisille vientiä harjoittaville tuottajille tehtyjä oikaisuja käytettiin myös normaaliarvon määrittämiseen Venäjän osalta. Näin ollen kaikki tarvittavat oikaisut on tehty normaaliarvojen saattamiseksi "fob Puolan rajalla" -tasolle.
Vientihinnan osalta oikaisut on tehty kuljetus- ja vakuutuskustannusten huomioon ottamiseksi. Nämä kustannukset on laskettu yhteistyöhön osallistuneen riippumattoman tuojan toimittamien tietojen perusteella.
vi) Polkumyyntimarginaali Venäjän osalta
(74) Edellä kuvattu vertailu osoitti polkumyyntiä esiintyvän kovalevyn tuonnissa Venäjältä. Venäjälle laskettiin yksi polkumyyntimarginaali: 31,1 prosenttia.
D. VAHINKO
1. Alustavat huomiot
(75) Tuontiin liittyvät vahingon osoittimet, jotka koskevat koko tutkimusajanjaksoa, on ilmoitettu pääasiassa tonnimääräisinä, koska tutkimusajanjaksoa edeltäviä vuosia koskevat tiedot ovat pääasiassa peräisin Eurostatilta, jonka tiedot esitetään ainoastaan tonneina. Tarkkuuden vuoksi yhteisön tuotannonalan myyntimäärien ja myyntihintojen kehitykseen sekä valitukseen osallistumattomien yhteisön tuottajien hintoihin liittyvät vahingon osoittimet on ilmoitettu neliömetreinä, sillä se on koko tuotannonalan (myös vientiä harjoittavien tuottajien) käyttämä mittayksikkö. Joka tapauksessa, vaikka jäljempänä neliömetreinä ilmoitetut luvut olisi muutettu tonneiksi, vahinkoa koskeva arvio ja sitä koskevat päätelmät olisivat pysyneet samana. Lopuksi olisi huomattava, että hinnan alittavuutta ja vahinkomarginaalia koskevat luvut perustuvat tietoihin, jotka on saatu neliömetrimääräisinä.
2. Yhteisön tuotannonalan määrittely
(76) Viisi kahdeksasta valituksen tehneestä yhteisön tuottajasta vastasi komission kyselyyn asetetussa määräajassa. Muut tuottajat eivät osallistuneet tutkimusta koskevaan yhteistyöhön. Viiden yhteistyöhön osallistuneen tuottajan osuus kyseisen tuotteen koko tuotannosta yhteisössä oli 43 prosenttia tutkimusajanjakson aikana; valitukseen osallistumattomista tuottajista ainoastaan yksi, jonka osuus yhteisön tuotannosta on noin viisi prosenttia, vastusti valitusta Brasiliasta peräisin olevan tuonnin osalta. Näin ollen yhteistyöhön osallistuneiden yhteisön tuottajien tuotanto muodostaa pääosan yhteisön tuotannosta ja ne edustavat siis yhteisön tuotannonalaa perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan ja 5 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Jäljempänä ilmaisulla `yhteisön tuotannonala` tarkoitetaan ainoastaan näitä viittä yhteistyöhön osallistunutta tuottajaa.
3. Kulutus
(77) Kyseisen tuotteen koko tuotanto yhteisössä, mukaan lukien yhteistyöhön osallistuneet ja osallistumattomat tuottajat, kasvoi 668 900 tonnista vuonna 1993 777 000 tonniin tutkimusajanjaksona.
(78) Edellä määritellyn yhteisön tuotannon perusteella, johon on lisätty yhteisön koko tuonti ja josta on vähennetty yhteisön koko vienti, määriteltiin yhteisön todettavissa oleva kulutus. Se lisääntyi vuoden 1993 989 497 tonnista 20 prosentilla 1 188 557 tonniin tutkimusajanjakson lopussa.
4. Tuonti tarkasteltavina olevista maista
a) Kumulaatio
(79) Selvitettiin, olisiko tarkasteltavina olevista maista peräisin olevan kovalevyn tuonnin vaikutukset arvioitava kumulatiivisesti perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
Yhteistyössä toimineet brasilialaiset tuottajat väittivät, että tuontia Brasiliasta yhteisöön ei pitäisi kumuloida muiden menettelyssä käsiteltävien maiden tuonnin kanssa, koska brasilialaisen kovalevyn ja näistä muista maista peräisin olevan sekä yhteisössä tuotetun kovalevyn kilpailuedellytykset ovat erilaiset. Ne väittivät, että Brasiliassa tuotettu ja yhteisöön viety kovalevy poikkeaa fyysisiltä ominaisuuksiltaan ja laadultaan tämän tutkimuksen kohteena olevissa muissa maissa tuotetusta kovalevystä ja että sitä myydään sen vuoksi eri markkinoilla eri hintaan ja eri myyntikanavia käyttäen. Lisäksi ne väittivät, että tämän tuonnin määrä ja markkinaosuus kehittyivät tutkimusajanjaksona eri tavalla kuin tuonti muista asianomaisista maista.
Tältä osin olisi huomattava, että kyseisten brasilialaisten viejien osalta määritetyt polkumyyntimarginaalit ovat selvästi perusasetuksen 9 artiklan 3 kohdassa määriteltyä vähimmäistasoa suuremmat; lisäksi tämän tuonnin osuus yhteisön markkinoista ei ole perusasetuksen 5 artiklan 7 kohdassa tarkoitetulla tavalla vähäpätöinen. Sama koskee muista kuin asianomaisista maista tapahtuvaa tuontia. Lopuksi brasilialaisen kovalevyn ja asianomaisissa muissa maissa sekä yhteisössä tuotetun kovalevyn kilpailuedellytysten osalta on edellä samankaltaista tuotetta koskevassa osassa vahvistettu, että Brasiliasta peräisin oleva kovalevy kilpailee yhteisöön muista tutkimuksen kohteina olevista maista tuodun kovalevyn ja yhteisön tuotannon kanssa. On myös vahvistettu, että kaikista asianomaisista maista, mukaan lukien Brasilia, peräisin oleva tuonti alittaa yhteisön tuotannonalan hinnat (ks. johdanto-osan 82 kappale). Perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan edellytykset kyseisen tuotteen Brasiliasta peräisin olevan tuonnin vaikutusten kumulatiiviseksi arvioimiseksi asianomaisista muista maista peräisin olevan tuonnin kanssa täyttyvät.
b) Määrien, arvojen ja markkinaosuuksien kehitys
(80) Tuontimäärät asianomaisista maista kasvoivat 18 prosenttia tutkimusajanjakson aikana, vuoden 1993 234 083 tonnista 276 992 tonniin tutkimusajanjakson aikana. Tuonnin arvo lisääntyi 46 824 000 ecusta 64 828 000 ecuun eli kasvua oli 38 prosenttia.
Kyseisen tuonnin markkinaosuus kasvoi vuoden 1993 23,7 prosentista 27,7 prosenttiin vuonna 1995 ja palautui suunnilleen aikaisemmalle tasolleen tutkimusajanjakson aikana, jolloin se oli 23,3 prosenttia.
c) Hintojen kehitys
(81) Yritysten tietoja yksittäisten tuotelajien vientimyyntihinnoista ei ole käytettävissä tutkimusajanjaksoa edeltävältä ajalta. Vuoden 1993 jälkeisten ajan hintakehityksen suuntauksen määrittämiseen käytettiin Eurostatin tietoja yksikköarvoista.
Käytettävissä olevat tiedot osoittivat, että keskimääräiset yksikköarvot tuonnille asianomaisista maista kasvoivat tasaisesti koko jakson ajan, 200 ecusta 234 ecuun tonnilta. Indeksinä ilmaistuna se kasvoi 100:sta vuonna 1993 117:ään tutkimusajanjakson lopussa. Tutkimusajanjakson aikana tuonti kaikista asianomaisista maista alitti kuitenkin edelleen yhteisön tuotannonalan hinnat, kuten jäljempänä selostetaan.
d) Hintojen vertailu, hinnan alittavuus
(82) Hinnan alittavuus määritettiin vertaamalla yhteisön tuottajien hintoja ja cif-vientihintoja yhteisön rajalla tullattuna samassa kaupan portaassa asianomaisista maista peräisin olevan tuonnin osalta.
Koko vertailussa käytettiin mahdollisimman paljon samanlaisten tuotelajien hintoja. Vertailussa käytettyjen vientitoimien osuus on vähintään 21 prosenttia kunkin asianomaisen vientiä harjoittavan tuottajan koko viennistä ja vähintään 78 prosenttia kunkin asianomaisen maan koko viennistä.
Hinnan alittavuuden todettiin olevan seuraava:
TAULUKON PAIKKA
5. Yhteisön tuotannonalan tilanne
a) Yleistä
(83) Jäljempänä esitetyissä tiedoissa ei ole otettu huomioon yhtä yhteistyöhön osallistunutta valituksen tehnyttä yhteisön tuottajaa, joka on brittiläinen tuottaja Techboard Ltd. Tämä yritys aloitti kovalevyn tuotannon joulukuussa 1995. Tutkimusajanjakson aikana yritys toimi huomattavan vajaalla kapasiteetilla eivätkä sen myyntihinnat vastanneet edes sen muuttuvia kustannuksia. Techboardin tulosta ei näin ollen katsottu riittävän edustavaksi, jotta se olisi voitu ottaa huomioon yhdessä muiden yhteisön tuottajien tulosten kanssa, ja sitä koskevat luvut, erityisesti sen merkittävät taloudelliset tappiot, vääristäisivät yhteisön tuotannonalan tilanteen kuvaa. Tätä yritystä koskevia tietoja ei tämän vuoksi ole otettu huomioon vahinkoa arvioitaessa.
b) Tuotanto ja kapasiteetin käyttöaste
(84) Tuotanto laski kaksi prosenttia vuoden 1993 308 259 tonnista 302 653 tonniin tutkimusajanjakson aikana. Tuotantokapasiteetti pysyi vakaana 412 083 tonnissa, mutta käyttöaste väheni hieman, 75 prosentista 73 prosenttiin.
c) Myynti yhteisössä: myyntimäärä ja markkinaosuus.
(85) Neliömetreinä ilmaistut myyntimäärät kasvoivat Euroopan unionissa 13 prosenttia tutkittuna ajanjaksona noin 91,6 miljoonasta vuonna 1993 103,6 miljoonaan tutkimusajanjakson aikana. Yhteisön tuotannonalan markkinaosuus laski vuoden 1993 28 prosentista 25,3 prosenttiin vuonna 1995, nousi taas 26,9 prosenttiin vuonna 1996 ja laski uudelleen 26,4 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana.
d) Myynti yhteisössä: liikevaihto ja hinnat
(86) Myynnin liikevaihto väheni viisi prosenttia vuoden 1993 101,7 miljoonasta ecusta 96,3 miljoonaan ecuun tutkimusajanjakson aikana. Keskimääräiset yksikköhinnat laskivat 16 prosenttia 1,11 ecusta neliömetriltä 0,93 ecuun neliömetriltä saman ajanjakson aikana.
e) Tuotantokustannukset
(87) Keskimääräiset tuotantokustannukset kasvoivat vuoden 1993 379 ecusta tonnilta 400 ecuun tonnilta vuonna 1995 ja laskivat taas 380 ecuun tonnilta tutkimusajanjakson aikana. Nämä muutokset yksikkökustannuksissa eivät johtuneet raaka-aineen hinnan muutoksista vaan kuvastivat tuotannonalan tuottavuutta, joka laski vuosien 1993 ja 1995 välisenä aikana ja palautui sen jälkeen tuotannonalan tehokkuuden parantumisen myötä.
f) Kannattavuus
(88) Yhteisön tuotannonala ei ollut kannattava missään tutkimusajanjakson vaiheessa, vaan liikevaihdon tappiot kasvoivat vuoden 1993 8,1 prosentista 12,7 prosenttiin vuonna 1994. Parannuttuaan hieman vuonna 1995, jolloin sen tappiot olivat 10,9 prosenttia, yhteisön tuotannonalan tappiot pahenivat 12,6 prosentiin vuonna 1996, ja ne olivat lopulta 13 prosenttia tutkimusajanjakson aikana. Tämä negatiivinen kehitys johtui yhteisön tuotannonalan vuoden 1995 jälkeen saavuttamman yksikkötuotantokustannusten laskun ylittävästä hintojen laskusta.
g) Työllisyys
(89) Kyseisen tuotteen alan työllisyys laski tasaisesti 13 prosenttia tutkittuna ajanjaksona vuoden 1993 1 054 työntekijästä 912 työntekijään tutkimusajanjakson aikana.
h) Sijoitukset
(90) Sijoitukset vähenivät huomattavasti vuoden 1993 4,3 miljoonasta ecusta 2,9 miljoonaan ecuun tutkimusajanjakson aikana eli 33 prosenttia ajanjakson aikana.
6. Vahinkoa koskevat päätelmät
(91) Edellä esitettyjen päätelmien perusteella päätellään, että yhteisön tuotannonala on kärsinyt merkittävää vahinkoa. Vaikka tuotanto ja markkinaosuus pienenivät vain hieman ja myyntimäärät kasvoivat erittelyn kohteena olevana ajanjaksona, tähän päästiin myyntihintojen merkittävän alenemisen kustannuksella, mikä aiheutti yhä suurempia taloudellisia tappioita ja tuotantolaitteiston uusimiseen ja ylläpitoon käytettävien investointien kannalta riittämättömän kassavirran. Yhteisön tuotannonala pyrki vuoden 1995 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana parantamaan tehokkuuttaa säilyttäen saman tuotantotason mutta vähentäen merkittävästi tuotantokustannuksia ja työvoimaa, ja se onnistui palauttamaan yksikkökustannukset vuoden 1993 tasolle. Näillä toimilla oli kuitenkin vain vähän vaikutusta heikkenevään taloudelliseen tilanteeseen.
E. SYY-YHTEYS
1. Kyseisistä maista tapahtuneen tuonnin vaikutus
(92) Tuonnin määrä asianomaisista maista kasvoi 18 prosenttia vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Vaikka tuontihinnat nousivat keskimäärin 17 prosenttia saman ajanjakson aikana, ne alittivat edelleen merkittävästi yhteisön tuotannonalan hinnat tutkimusajanjakson aikana. Yhteisön tuotannonalan hinnat laskivat indeksinä ilmaistuna 100:sta 84:ään tutkittuna ajanjaksona. Tämä osoitti selkeästi voimakkaan paineen laskea yhteisön tuotannonalan hintoja. Yhteisön myyntihintojen alentamispaineesta kertoo myös niiden keskihintojen kehitys, joilla yhteisön tuotannonala möi kolmansiin maihin. Nämä hinnat olivat tutkimusajanjakson aikana merkittävästi korkeammat kuin hinnat yhteisön sisällä, ja ne olivat nousseet 17 prosenttia tutkittuna ajanjaksona.
Yhteisön tuotannonala pystyi pääosin säilyttämään tuotantotasonsa ja kapasiteetin käyttöasteen, ja sen myyntimäärät jopa lisääntyivät. Olisi huomattava, että koska tämän tuotannonalan kiinteät kustannukset ovat korkeat, koko kapasiteetin vakaa käyttö on olennaista tuotantokustannusten pitämiseksi hallinnassa kohtuullisella tasolla. Sen myyntihintojen lasku merkitsi kuitenkin sitä, että yhteisön tuottajien myynnin liikevaihto laski viisi prosenttia kyseisenä ajanjaksona.
Yhteisön tuotannonalan markkinaosuus palautui osittain entiselleen tutkimusajanjaksoon mennessä (26,4 prosenttia) käytyään 25 prosentissa vuonna 1995, mutta ei noussut takaisin vuoden 1994 tasolle (28 prosenttia). Tämän tapahtuessa sen tappiot pahenivat. Tutkimusajanjaksoon mennessä tappiot olivat 13 prosenttia liikevaihdosta.
Kaikki nämä tekijät osoittavat, että yhteisön tuotannonala oli pakotettu mukautumaan polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin hintoihin, jotta se pystyi säilyttämään myyntimääränsä. Tämän seurauksena niiden jo ennestään tappiollinen tila paheni.
2. Muut tekijät
a) Tuonti muista kolmansista maista
(93) Useat vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että vahinko yhteisön tuotannonalalle aiheutui tuonnista muista maista, jotka eivät olleet tämän tutkimuksen kohteena. Ne viittaavat siihen, että tutkimuksen kohteena olevien maiden markkinaosuus väheni vuoden 1995 jälkeen 28 prosentista 23 prosenttiin, kun taas muiden kolmansien maiden ja yhteisön tuotannonalan markkinaosuudet kasvoivat samaan aikaan.
Seuraavasta Eurostatin tietoihin perustuvasta taulukosta nähdään, että kolmansista maista peräisin olevan tuonnin määrä kasvoi merkittävästi ja että siihen liittyi niiden markkinaosuuden 3,6 prosenttiyksikön kasvu vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson välillä; niiden markkinaosuus oli 15,5 prosenttia tutkimusajanjakson lopussa.
TAULUKON PAIKKA
Yksikköarvoja koskevat Eurostatin tilastot osoittavat kaksi asiaa. Ensinnäkin muista kolmansista maista peräisin olevan yhteisöön suuntautuvan tuonnin hinta tonnilta nousi 23 prosenttia vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson välillä. Toiseksi kolmansista maista peräisin olevan tuonnin hinta tonnilta oli koko tämän ajanjakson ajan huomattavasti korkeampi kuin kyseisten maiden yksikköarvot ja enemmän kuin kaksinkertainen verrattuna kyseisten maiden yksikköarvoihin tutkimusajanjakson lopussa. Tämä arvo oli myös suurempi kuin yhteisön tuotannonalan arvo koko kyseisen ajanjakson ajan.
Koska käytettävissä olevat tiedot näin ollen osoittavat, että kolmansien maiden vientihinnat eivät alittaneet tai alentaneet yhteisön tuotannonalan hintoja, tämän viennin vahingollinen hinta-kannattattavuus-vaikutus yhteisön tuotannonalaan tuskin on suuri, jos sitä esiintyy lainkaan.
b) Kilpailu yhteistyöhön osallistumattomien yhteisön tuottajien kanssa
(94) Komissio tutki, oliko yhteisön tuotannonalalle aiheutunut vahinkoa kilpailusta sellaisten muiden yhteisössä toimivien tuottajien kanssa, jotka eivät ole osallisina nyt kyseessä olevassa valituksessa. Kuten edellä todettiin, kasvoi samankaltaisen tuotteen yhteisön tuotanto kokonaisuudessaan 16 prosenttia vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana, kun taas yhteisön tuotannonalan tuotanto väheni samana aikana kaksi prosenttia. Ero johtui valituksen tekijöihin kuulumattomien yhteisön tuottajien tuotannon lisäyksestä.
Komissio arvioi tilanteen käyttäen perustana joidenkin yhteistyöhön osallistumattomien yhteisön tuottajien toimittamia tietoja tuotannon ja myynnin määrästä ja arvosta. Käytettävissä olevien tietojen mukaan valituksen tekijöihin kuulumattomien yhteisön tuottajien yksikköhinnan painotettu keskiarvo neliömetriä kohden oli:
TAULUKON PAIKKA
Kuten edellä olevasta taulukosta käy ilmi, valituksen tekijöihin kuulumattomien tuottajien yksikköhinnat olivat alhaisemmat kuin yhteisön tuotannonalan yksikköhinnat ainoastaan vuoteen 1995 asti. Siitä lähtien yhteisön tuotannonalan yksikköhinnat ovat olleet alhaisemmat kuin valituksen tekijöihin kuulumattomien tuottajien yksikköhinnat. Sen vuoksi on epätodennäköistä, että valituksen tekijöihin kuulumattomat tuottajat aiheuttaisivat vahinkoa yhteisön tuotannonalalle etenkin kun asianomaisista maista peräisin olevien tuontituotteiden hinnat alittivat sekä valituksen tekijöiden että niihin kuulumattomien tuottajien hinnat.
c) Puolitiheä ja tiheä kuitulevy kilpailevana tuotteena
(95) Monet vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, ettei yhteisön tuotannonalan kärsimä vahinko aiheutunut polkumyynnillä tapahtuneesta tuonnista, vaan puolitiheän ja tiheän kuitulevyn tuomasta kilpailusta. Puolitiheän ja tiheän kuitulevyn väitetään olevan korkealaatuinen ja hinnaltaan kilpailukykyinen tuote, jonka kulutus on viime vuosina kasvanut nopeasti. Asianomaisten vientiä harjoittavien tuottajien mukaan se on vähitellen korvaamassa kovalevyä useimmissa käyttötarkoituksissa.
Komissio on tarkastellut puolitiheän ja tiheän kuitulevyn osuutta yhteisön tuotannonalalle koituneen vahingon syntymisessä.
Tutkimuksesta käy ilmi, kuten edellä osassa "Tarkasteltavana oleva tuote" osoitetaan, että vaikka puolitiheän ja tiheän kuitulevyn markkinat ovat viime vuosina kasvaneet voimakkaasti, se ei ole tapahtunut kovalevymarkkinoiden kustannuksella. Kovalevyn kulutus on itse asiassa kasvanut vuoden 1993 jälkeen. Tutkimuksessa todettiin myös, että kovalevyn kanssa kilpailee ainoastaan, ja vain joillakin markkinalohkoilla, ohut puolitiheä kuitulevy, jonka osuus yhteisön puolitiheän kuitulevyn tuotannosta oli vuonna 1997 noin 14 prosenttia; näin ollen tuotteiden keskinäinen korvattavuus olisi mahdollista ainoastaan rajoitetussa määrin.
Tässä yhteydessä on huomattava, että tiedoista ei ilmene korvaamista tapahtuneen, sillä yhteisön tuotannonalan myyntimäärät pysyivät ennallaan, vaikkakin myyntihinnat olivat alhaiset, koska polkumyynnillä tapahtunut tuonti painoi hintoja voimakkaasti alas. Koska esille ei tullut todisteita siitä, että puolitiheän ja tiheän kovalevyn hinnat olisivat alittaneet yhteisön tuotannonalan kovalevyn hinnat, ei todettu yhteyttä vahinkoa ilmentävän hintojen laskun ja puolitiheän ja tiheän kuitelevyn kysynnän kasvun välillä.
d) Kovalevy väistyvänä tuotteena
(96) Useat asianomaisista osapuolista väittivät, että kovalevyteollisuus on hiipuva tuotannonala, jonka tuottamalla tuotteella ei pian enää olisi kysyntää. Esitettiin, että tämä väitetty käsitys kovalevystä tehtävänsä tehneenä tuotteena oli suurin syy yhteisön tuotannonalan vaikeuksiin.
Komissio ei yhdy tähän näkemykseen. Edellä esitetyn mukaisesti kyseisen tuotteen todettavissa oleva kulutus kasvoi 20 prosenttia vuodesta 1993 tutkimusajanjakson loppuun. Kasvava kysyntä ei ole taantuvien markkinoiden ominaispiirre. Lisäksi on erityisesti huomattava, että kovalevyn kulutuksen kasvu tapahtui samaan aikaan, kun ohuen puolitiheän kuitulevyn markkinat laajenivat merkittävästi.
3. Syy-yhteyttä koskeva päätelmä
(97) Edellä oleva tarkastelu osoittaa, että yrittäessään pitää tuotannon yksikkökustannukset alhaisina yhteisön tuotannonalan oli sovitettava hintansa polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin hintoihin, jotta se olisi voinut säilyttää tuotannon määrän, myynnin ja tuotantokapasiteetin käyttöasteen ennallaan. Tämän seurauksena yhteisön tuotannonalan tappiot kasvoivat merkittävästi. Vaikka yhteisön tuotannonalan kärsimään vahinkoon saattoivat vaikuttaa myös kilpailu muista kolmansista maista peräisin olevan tuonnin ja valituksen tekijöihin kuulumattomien yhteisön tuottajien kanssa sekä ohuen puolitiheän kuitulevyn kaltaisten korvaavien tuotteiden tulo markkinoille, eivät ne poistaneet syy-yhteyttä kyseisistä maista polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon välillä.
F. YHTEISÖN ETU
1. Yleiset näkökohdat
(98) Perusasetuksen 21 artiklan nojalla komissio tarkasteli esitettyjen todisteiden perusteella:
- mitkä ovat todennäköiset myönteiset ja kielteiset vaikutukset, jotka seuraisivat toimenpiteiden käyttöönottoa tai niiden käyttöönotosta luopumista, ja
- onko selvästi pääteltävissä, ettei toimenpiteiden soveltaminen ole yhteisön kokonaisedun mukaista tässä erityistapauksessa.
(99) Menettelyn alussa komissio ilmoitti asiasta tuotetta käyttävää tuotannonalaa ja tuotteen toimittajia yhteisössä edustaville alan järjestöille; yhteydessä oltiin 35 järjestöön. Sen jälkeen komissio ilmoitti asiasta kaikille asianomaisille osapuolille, jotka olivat ilmoittautuneet yhteisön etuun liittyviä kysymyksiä koskevien perusteltujen tietojen jättämiselle asetetun määräajan kuluessa. Menettelyn yksinkertaistamiseksi komissio kehotti asianomaisia osapuolia täyttämään kyselylomakkeet, jotka oli sunniteltu erityisesti kutakin erilaista taloudellista toimijaa varten, jota asia mahdollisesti koskee. Näin ollen kyselylomakkeet lähetettiin yhteisön tuotannonalaan nähden tuontantoketjussa varhaisemmalla jalostusasteella toimiville hankintayhtiöille sekä kovalevyä käyttäville tuotannonaloille. Yhteisössä toimiville etuyhteyttä vailla oleville tuojille lähetettyihin kyselylomakkeisiin sisältyi myös yhteisön etua käsittelevä osa.
2. Vaikutus yhteisön tuotannonalaan
a) Tuotannonalan luonne
(100) Yhteisön tuotannonalalla on vakiintunut asema, ja se on tuottanut kovalevyä yli neljä vuosikymmentä. Alan yritykset ovat tavallisesti keskikokoisia, ja yleensä ne ovat mukana useampien puulevytuotteiden tuotannossa, joten kovalevy on ainoastaan yksi tuote niiden tuottamien monien tuotteiden joukossa.
Yhteisön tuotannonala on vuosien ajan joutunut tekemään suuria investointeja, jotta se voisi täyttää yhteisön ympäristönsuojeluvaatimukset. Tavallisesti tämä on merkinnyt märkämenetelmää varten perustettavia vedensuodatus- ja vedenpuhdistuslaitoksia, joita ilman jatkuva tuotanto ei olisi mahdollista lain sallimissa rajoissa.
Yhteisön tuotannonalasta on kehittynyt teollisuuden ala, joka tuottaa tasaista kysyntää vastaavasti sellaista tuotetta, jolle löydetään jatkuvasti uusia käyttötarkoituksia useilla eri aloilla autoteollisuudesta sisustukseen, tee-se-itse -rakentamiseen ja hedelmien pakkaamiseen. Se on koko olemassaolonsa ajan panostanut sellaisten uusien teknologioiden ja valmistustekniikoiden kehittämiseen, jotka ovat lisänneet alan tuotantotehokkuutta. Tuotannonalan elinkelpoisuuden ja kilpailukyvyn takaavat laadukkaat tuotteet, joiden tuotanto on tehokasta myös yhteisön tiukkojen ympäristönormien asettamissa rajoissa.
(101) Kuten vahinkoa käsittelevässä osassa todettiin, yhteisön tuotannonalan suurin ongelma on, että voidakseen säilyttää markkinaosuutensa ja tuotantonsa määrän ennallaan sen on laskettava hintoja sovittaakseen ne polkumyynnillä tuotujen tuotteiden hintoihin. Tämän toimintatavan seurauksena kannattavuus on laskenut niin, että liikevaihdon tappioiden painotettu keskiarvo heikkeni 13 prosenttia tutkimusajanjakson loppuun mennessä huolimatta tehokkuuden lisäämiseksi tehdyistä ponnisteluista. Näissä olosuhteissa katsotaan, että jos hinnat nousisivat uudestaan polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin kauppaa vääristävien vaikutusten poistumisen seurauksena, yhteisön tuotannonalan kärsimät tappiot saattaisivat pienentyä ja se voisi tarttua puulevymarkkinoiden muihin haasteisiin.
b) Kilpailevien tuotteiden aiheuttama kilpailu
(102) Yksi tuottajista väitti, että polkumyyntitoimenpiteen käyttöön ottaminen ei hyödyttäisi yhteisön tuotannonalaa, sillä ohuen puolitiheän kuitulevyn nykyinen hintataso asettaa ylärajan kovalevyn hintojen kehitykselle. Kyseisten kahden tuotteen hintatason väitettiin olevan suurin piirtein sama. Siksi kaikki mahdolliset pyrkimykset nostaa yhteisössä valmistetun kovalevyn hintaa johtaisivat vain ohuen puolitiheän kuitulevyn kysynnän kasvuun yhteisön tuottajien tuottaman kovalevyn kysynnän vastaavasti laskiessa.
TEKSTI JATKUU ASIAKIRJASSA ASIAK.NO: 398R1742.1
Väitteen perustana on olettamus, että ohut puolitiheä kuitelevy ja kovalevy ovat täysin keskenään korvattavia tuotteita. Kuten edellä osassa "Samankaltainen tuote" todettiin, asia ei ole näin, vaan edelleen on olemassa lopullisia käyttötarkoituksia, joissa tuotteita ei voida korvata toisillaan. Puolitiheän tai tiheän kuitulevyn hinnoista käytettävissä olevien tietojen mukaan ohuen puolitiheän kuitulevyn hinnat ovat vasta viime aikoina alkaneet laskea ja saavuttaa yhteisössä tuotetun vastaavan paksuisen kovalevyn hintatasoa. Vaikka tämä kehitys jatkuisikin lähitulevaisuudessa, ei kuitenkaan ole selvää, että kovalevyn hinnankorotuksen suorana seurauksena olisi ohuen puolitiheän kuitulevyn kysynnän kasvu.
3. Vaikutus varhaisemman jalostusasteen teollisuuteen
(103) Yhteydenotoissa tuotannonalan tavarantoimittajien kansallisiin järjestöihin ilmeni, ettei menettelyä kohtaan juuri tunnettu mielenkiintoa.
Asianomaiseksi osapuoleksi määräajan kuluessa ilmoittautunut The European Sawmills Organisation ei toimittanut lisäperusteluja.
Komissio lähetti kyselylomakkeen myös viidelle yritykselle, joiden väitettiin olevan kiinnostunut toimimaan yhteistyössä komission tutkimuksessa. Vastauksia ei kuitenkaan saapunut määräaikaan mennessä. Koska kovalevyn tuottajat eivät saaneet tuotteen toimittajilta minkäänlaisia tietoja, ei komissio voinut ottaa tavarantoimittajia huomioon alustavia päätelmiä tehdessään.
(104) Myös kolme kovalevyteollisuuden käyttämää koneiden valmistajaa ilmoittautui. Tässä vaiheessa komissio ei kuitenkaan voi käytettävissä olevien tietojen pohjalta tehdä lopullisia päätelmiä toimenpiteiden vaikutuksista kyseiseen alaan.
4. Vaikutus tuotetta tuoviin myyjiin
(105) Komissio lähetti kyselylomakkeen yhteisössä toimivalle 38 tuojalle. Määräaikaan mennessä palautettiin kuusi käyttökelpoista vastauksin varustettua lomaketta.
Yleinen mielipide saatujen vastausten perusteella oli, että kilpailevien tuotteiden, kovalevyn ja ohuen puolitiheän kuitulevyn, välinen kilpailu olisi tärkein tekijä, joka määrää mahdollisten polkumyyntitoimenpiteiden vaikutuksen tuojiin, kuten edellä johdanto-osan 102 kappaleessa esitetään. Kovalevyn väitetty korvaaminen ohuella puolitiheällä kuitulevyllä tuottaisi vahinkoa tuotetta tuoville myyjille ja mahdollisesti pakottaisi ne lopettamaan kyseisen toiminnan kokonaan.
Kuten edellä todettiin, tässä vaiheessa käytettävissä olevat tiedot kuitenkin vahvistavat, että ohuen puolitiheän kuitulevyn hinta on laskenut tasaisesti viime vuosina ja lähenee yhteisön tuotannonalan tuottaman vastaavanpaksuisen kovalevyn hintaa. Se on silti edelleen selvästi korkeampi kuin kyseisistä maista polkumyynnillä tuotujen tuotteiden keskihinta. Siten polkumyyntitoimenpiteen käyttöönotto ei todennäköisesti aiheuttaisi korvautumista tuodun kovalevyn ja ohuen puolitiheän kuitulevyn välillä.
Lisäksi, vaikka kovalevyä osittain korvataankin puolitiheällä tai tiheällä kuitulevyllä tai muilla tuotteilla, on epäselvää, miten tämä mahdollisesti vaikuttaa tuojiin. Kun otetaan huomioon, että kovalevy ei muodosta merkittävää osaa tietoja toimittaneiden tuojien liikevaihdosta, on todennäköistä, että vaikka vaihtoehtoisten tuotteiden kysyntä kasvaisi, voisivat kyseiset tuojat helposti vaihtaa tuomansa tuotteet näiksi tuotteiksi.
5. Vaikutus käyttäjiin
(106) Komissio lähetti tuotetta käyttäville yrityksille 43 kyselylomaketta, joihin se sai 10 käyttökelpoista vastausta. Ne kaikki tulivat ovien tuottajilta, jotka käyttävät tuotannossaan kovalevyä ovien pinnoitteena. Tutkimusajanjakson aikana vastaajien ostaman kovalevyn määrä oli kolme prosenttia yhteisön tuotannon määrästä.
Vuonna 1997 kyseisten 10 yrityksen palveluksessa oli 1 389 työntekijää, niiden liikevaihto oli yhteensä 100 miljoonaa ecua ja tuotanto yli 4,2 miljoonaa ovea.
(107) Ovien tuottajien toimittamat tiedot koskivat yksinomaan vientiä Brasiliasta. Kyseiset kymmenen vastaajaa ostivat vuonna 1997 noin 34 prosenttia Brasilian viennin määrästä (41 prosenttia viennin arvosta). Brasiliasta viedään yhteisöön ainoastaan eukalyptuspuusta valmistettua kovalevyä. Yhteisön ovien tuottajat korostavat, ettei valituksen tehneiden yhteisön tuottajien joukossa ollut eukalyptuspuuta käyttäviä kovalevyn valmistajia. Tämän vuoksi ne väittävät, ettei polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotto voi olla yhteisön edun mukaista sellaisen tuotteen tuonnissa, jota yhteisön tuotannonalan ei edes tuota.
Ovien valmistajat vahvistivat myös edellä osassa "Samankaltainen tuote" jo esitetyn väitteen, että eukalyptuspuusta valmistetuilla kovalevyillä on luonnostaan joitakin hyviä ominaisuuksia, joiden ansiosta ne soveltuvat erityisen hyvin laadukkaiden lakattujen ovien tuotantoon. Vaikka osa tämän menettelyn aloittamiseen johtaneen valituksen tekijöihin kuulumattomista kovalevyn tuottajista tuottaakin eukalyptuspuusta valmistettua kovalevyä, tämän tuotannon sanotaan olevan riittämätön tyydyttämään eukalyptuspuusta valmistetun kovalevyn kysyntää yhteisössä.
Lakattujen ovien valmistajat väittivät edelleen, että yhteisön tuotannonala ei tuota kovalevyä, joka olisi riittävän laadukasta käytettäväksi lakattujen ovien valmistuksessa. Valmistajien tiukka laadunvalvonta johtaa siihen, että tietty määrä tuotetuista ovipinnoitteista hylätään. Hylkäämisprosentti on 20, jos lakattujen ovipinnoitteiden tuotantoon käytetään yhteisössä tuotettuja kovalevyjä, joihin on käytetty vaihtoehtoisia kovalevylajeja. Jos käytetään eukalyptuspuusta valmistettuja kovalevyjä, laskee hylkäämisprosentti kahteen. Hylättäessä 20 prosenttia muusta puusta kuin eukalyptuspuusta valmistettuun kovalevyyn perustuvasta ovipinnoitetuotannosta kasvavat sellaiset ovien tuotantoon liittyvät kustannukset, joita on väitetty mahdottomiksi hyväksyä.
Komissio on tarkastellut näitä väitteitä.
(108) Kuten edellä osassa "Samankaltainen tuote" todettiin, komissio on päätellyt brasilialaisen kovalevyn olevan yhteisössä tuotettuun kovalevyyn nähden samankaltainen tuote. Yhteisön etua koskevassa tutkimuksessa tuli lisäksi esiin, että kovalevyn osuus ovien valmistajien tuotantokustannuksista oli yhdeksän prosenttia painotettuna keskiarvona. Siten kovalevyn raaka-aineen osuus ovien valmistajien kustannuksista ei ole merkittävä. Nämä suhteelliset osuudet merkitsevät sitä, että sovellettaessa Brasiliasta peräisin olevaan tuontiin keskimäärin noin 30 prosentin tullia kasvaisivat yhteisön ovien tuottajien kustannukset enimmillään kolme prosenttia. Lisäksi on muistettava, että kyseessä olevien käyttäjien kovalevyostoista arvoltaa 54 prosenttia tehtiin Brasiliasta. Lakattujen ovien myyntihintoihin kohdistuva lopullinen vaikutus olisi siten odotettavasti pienempi kuin kolme prosenttia, vaikka oletettaisiin hintoihin siirrettävän kaikki mahdollinen tullista aiheutuva kustannusten nousu, mikä on mahdollista, kun otetaan huomioon komissiolla tässä vaiheessa käytettävänään olevat tiedot yhteisön lakattujen ovien valmistajien liiketoiminnan kannattavuudesta.
Kustannusten ja hintojen mahdollisten nousujen ei kuitenkaan odoteta olevan epäsuhteessa hyötyyn, joka yhteisön tuotannonalalle oletettavasti koituu polkumyynnin aiheuttaman vahingon poistamisesta. On myös lisättävä, että huolimatta siitä, että ovien valmistajat vakuuttavat yhteisössä tuotetun kovalevyn käytön olevan liian kallista ollakseen taloudellisesti kannattava vaihtoehto, yhteisön tuotannonala väittää, että vaikka se ei tuotakaan eukalyptuksesta valmistettua kovalevyä, tuottaa se muita kovalevytyyppejä, jotka voivat kilpailla lakattujen ovien valmistuksessa polkumyynnin aiheuttamista vääristymistä vapailla hinnoilla.
6. Brasiliasta peräisin olevan tuonnin vastaisten toimenpiteiden käyttöönotosta luopumisen vaikutus
(109) Kuten johdanto-osan 107 kappaleessa mainitaan, käyttäjille lähetettyyn kyselyyn vastanneet 10 lakattujen ovien tuottajaa ostivat ainoastaan noin 34 prosenttia Brasilian viennin määrästä (41 prosenttia viennin arvosta). Koska kyseiset tuottajat väittävät edustavansa noin 90 prosenttia lakattujen ovien markkinoista, on pääteltävä, että noin kaksi kolmasosaa Brasilian viennistä on suunnattu muille aloille kuin lakattujen ovien markkinoille. Näillä aloilla polkumyynnillä tuotu eukalyptuspuusta valmistettu kovalevy kilpailee vielä voimakkaammin yhteisön tuotannonalan tuottaman kovalevyn kanssa.
Brasilian vienti kyseisillä aloilla käsittää leikkausjätteitä, joita joskus myydään erittäin alhaiseen, yhteisön vastaavan tuotannon hinnat huomattavasti alittavaan hintaan, mikä horjuttaa voimakkaasti hinta-asteikon alapäässä olevien tuotteiden markkinoita. Myymällä samanaikaisesti polkumyynnillä laadukkaita tuotteita painetaan alas markkinoiden hinta-asteikon yläpäässä olevien tuotteiden hintoja.
Näin ollen, jos Brasiliasta peräisin olevassa tuonnissa ei oteta käyttöön toimenpiteitä, painaa suurin osa maan viennistä edelleen yhteisön tuotannonalan hintoja alaspäin, eikä se voi täysin hyötyä hintojen noususta, joka seuraa muihin asianomaisiin maihin kohdistuvien toimenpiteiden käyttöönotosta.
Samaan aikaan brasilialaiset vientiä harjoittavat tuottajat hyötyisivät kuitenkin toimenpiteiden kohteena olevien tuotteiden hintojen noususta, sillä käyttäjät kykenisivät ostamaan parempilaatuisia brasilialaisia tuotteita suunnilleen samalla hinnalla kuin laadultaan keskinkertaista, polkumyyntitoimenpiteiden kohteena olevaa kovalevyä muista vientiä harjoittavista maista, mikä osittain ohjaisi kysyntää Brasilian suuntaan. Näin toimenpiteiden teho kokonaisuudessaan heikkenisi suuresti.
Toimenpiteiden käyttöönotosta luopuminen saattaisi siten johtaa siihen, että muut viejämaat väittäisivät kärsivänsä Brasilian eduksi koituvasta syrjivästä kohtelusta. Tuonnin Brasiliasta on todellakin todettu tapahtuneen polkumyynnillä sekä aiheuttaneen vahinkoa, minkä todettiin koskevan myös muita tutkimuksen kohteena olleita maita.
7. Kauppaa vääristävät vaikutukset
(110) Kun otetaan huomioon, että yhteisön tuotannonalan markkinaosuus tutkimusajanjakson aikana oli 26 prosenttia ja että tarkastelun ulkopuolella olleista maista peräisin olevan tuonnin markkinaosuus oli 16 prosenttia, ei väliaikaisten polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotto oletettavasti johtaisi yhteisön tuotannonalan hallitsevaan asemaan yhteisön markkinoilla. Hankinta yhteisöön vaihtoehtoisista lähteistä, menettelyn ulkopuolella olevilta kovalevyä tuottavilta yhteisön tuottajilta tai kolmansista maista, on suuruudeltaan puolet yhteisön markkinoista, ja se jatkuu ilman toimenpiteistä aiheutuvia vaikutuksia.
8. Yhteisön etua koskeva päätelmä
(111) Asianomaisista maista peräisin olevan polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin todettiin aiheuttaneen vahinkoa yhteisön tuotannonalalle, ja edellä esitettyjen syiden perusteella komissio katsoo, että väliaikaisten polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotto on yhteisön kokonaisedun mukaista.
Edellä esitettyä päätelmää sovelletaan myös Brasiliasta peräisin olevan eukalyptuspuusta valmistetun kovalevyn tuontiin. Brasiliaan sovellettavien toimenpiteiden käyttöönotosta luopuminen saattaisi erityisesti heikentää merkittävästi niitä edullisia vaikutuksia, joita odotetaan olevan muita asianomaisia maita koskevien toimenpiteiden käyttöönotolla yhteisön tuotannonalalle.
G. VÄLIAIKAISET TOIMENPITEET
(112) Edellä esitettyjen polkumyyntiä ja vahinkoa koskevien päätelmien perusteella komissio määritti väliaikaisten toimenpiteiden tason. Tässä otettiin huomioon todetut polkumyyntimarginaalit sekä yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon poistamiseksi tarvittava tulli.
1. Vahingon poistava taso
(113) Polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin aiheuttaman vahingon kasvamisen välttämiseksi komissio pitää tarpeellisena väliaikaisten polkumyyntitullien käyttöönottoa. Tullien määrittämisessä komissio otti huomioon, että yhteisön tuottajahinnan painotettu keskiarvo laski merkittävästi vuosina 1993-1997, hintojen pyrkiessä polkumyynnillä tuotujen tuotteiden hintatasolle, minkä vuoksi polkumyynnillä tuotujen tuotteiden hinnat olisi nostettava vahingon poistavalle tasolle.
Tarvittava hinnankorotus määritettiin vertaamalla tuotelajeittain cif-hintaa yhteisön rajalla tullattuna yhteisön tuotannonalan painotettuihin keskimääräisiin vapaasti tehtaalla -tason yksikkökustannuksiin, joihin on lisätty seitsemän prosentin voittomarginaali. Tutkimuksessa todettiin, että seitsemän prosentin voittomarginaalia oli pidettävä sopivana vähimmäisarvona, kun otetaan huomioon pääomavaltaisella tuotannonalalla tarvittavat pitkäaikaiset investoinnit ja voitto, jonka yhteisön tuotannonalan voidaan kohtuudella olettaa saavan ilman vahingollista polkumyyntiä.
Vertailun perusteella vahvistettiin kullekin asianomaiselle vientiä harjoittavalle tuottajalle vahingon poistamiseksi tarvittava määrä, vahinkomarginaali, joka ilmaistiin prosentteina niiden yhteisöön suuntautuvan viennin cif-arvosta.
2. Väliaikaiset tullit
(115) Perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti väliaikaisen tullin olisi vastattava joko polkumyyntimarginaalia tai vahingon poistamiseksi tarvittavaa määrää sen mukaan, kumpi näistä on alempi.
Kaikkien tutkimuksen kohteena olleiden Bulgariassa, Latviassa, Liettuassa, Puolassa, Venäjällä ja Virossa sijaitsevien yritysten vahinkomarginaali oli suurempi kuin todettu polkumyyntimarginaali. Tämän vuoksi edellä mainituissa maissa sijaitsevia, tutkimuksen kohteena olleita yrityksiä koskevat väliaikaiset tullit olisi laksettava todetun polkumyyntimarginaalin perusteella.
Tutkimuksen kohteena olleiden kahden brasilialaisen yrityksen vahinkomarginaali oli pienempi kuin todettu polkumyyntimarginaali. Siten niitä koskevat väliaikaiset tullit on laskettava vahinkomarginaalin pohjalta.
3. Sitoumukset
(115) Muutamat tuottajat Brasiliassa, Bulgariassa, Latviassa, Liettuassa, Puolassa ja Virossa ovat esittäneet perusasetuksen 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti hintasitoumusta. Komissio katsoo, että asianomaisten vientiä harjoittavien tuottajien esittämät sitoumukset voidaan hyväksyä edellyttäen, että ne koskevat supistettua tuotelajien määrää ja ainoastaan tiettyä enimmäistuotemäärää. Ilman kyseistä kahta ehtoa ei näet olisi mahdollista toteuttaa tehokasta valvontaa ja ilman niitä yrityksiä rohkaistaisiin sitoumuksen kiertämiseen niin, että ne ilmoittaisivat sitoumuksen koskevan sen soveltamisalaan kuulumattomia tuotelajeja. Muutamien yritysten esittämät sitoumukset täyttävät edellä esitetyt edellytykset, ja sen vuoksi ne voidaan hyväksyä.
Jotta arvotullista vapautettujen kovalevylajien tuonnin määrä ei ylittäisi hyväksyttyä sitoumusta vastaavaa määrää, olisi vapautus arvotullista mahdollista saada ainoastaan esittämällä jäsenvaltioiden tulliviranomaisille pätevä sitoumuslasku, josta käy selvästi ilmi tuottaja ja joka sisältää liitteessä mainitut tiedot.
(116) Komissio korostaa, että sitoumuksen rikkomisen tai peruutuksen yhteydessä voidaan perusasetuksen 8 artiklan 9 ja 10 kohdan mukaisesti ottaa käyttöön polkumyyntitulli.
(117) Lisäksi on huomattava, että perusasetuksen 8 artiklan 6 kohdan mukaisesti polkumyyntiä, vahinkoa ja yhteisön etua koskeva tutkimus saatetaan loppuun riippumatta sitoumusten hyväksymisestä tutkimuksen aikana.
H. LOPPUSÄÄNNÖKSET
(118) Hallinnon moitteettomuuden varmistamiseksi olisi asetettava määräaika, jonka kuluessa asianomaiset osapuolet voivat esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi. Lisäksi on todettava, että kaikki tähän asetukseen liittyvät päätelmät ovat väliaikaisia ja niitä voidaan joutua tarkastelemaan uudelleen komission mahdollisesti esittämiä lopullisia toimenpiteitä varten,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli Brasiliasta, Bulgariasta, Latviasta, Liettuasta, Puolasta, Venäjältä ja Virosta peräisin olevan, tällä hetkellä CN-koodeihin ex 4411 11 00 ja ex 4411 19 00 (Taric-koodeihin 4411 11 00 * 10 ja 4411 19 00 * 10) kuuluvan kovalevyn, joka on määritelty puusta tai muusta puumaisesta aineesta märkämenetelmällä valmistetuksi, tiheydeltään yli 0,8 g/cm3 kuitulevyksi, myös jos se on puristettu yhteen hartsilla tai muulla orgaanisella sideaineella, tuonnissa.
2. Kyseisen, jäljempänä lueteltujen yritysten valmistaman tuotteen vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintoihin sovellettava väliaikainen tulli on:
TAULUKON PAIKKA
3. Jollei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden luovutus vapaaseen liikkeeseen yhteisössä edellyttää väliaikaisen tullin määrää vastaavan vakuuden antamista.
2 artikla
1. Sen estämättä, mitä 1 artiklassa säädetään, ja edellyttäen että 2 kohdassa esitetyt vaatimukset täyttyvät, väliaikaista tullia ei sovelleta sellaisen kovalevyn tuonnissa, jonka ovat tuottaneet, vieneet välittömästi sekä laskuttaneet yhteisössä toimivalta tuontiyritykseltä 3 kohdassa luetellut yritykset, joiden osalta hyväksytään esitetyt hintasitoumukset.
2. Esitettäessä ilmoitus luovutuksesta vapaaseen liikkeeseen on vapautus tullista mahdollista saada ainoastaan esittämällä jäsenvaltion toimivaltaisille tulliviranomaisille jonkin 3 kohdassa luetellun yrityksen antama pätevä sitoumuslasku. Sitoumuslaskun, jonka keskeiset osat esitetään liitteessä, on täytettävä komission hyväksymässä sitoumuksessa vastaaville laskuille määrätyt edellytykset.
3. Tuonti, johon liittyy sitoumuslasku, on ilmoitettava tulliselvitettäviksi seuraavien Taric-lisäkoodien mukaan:
TAULUKON PAIKKA
3 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 384/96 20 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja sanotun kuitenkaan rajoittamatta kyseisen asetuksen 20 artiklan 2 ja 3 kohdan soveltamista asianomaiset osapuolet, jotka ovat ilmoittautuneet menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa, voivat esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää, että komissio kuulee niitä yhden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta.
2. Asetuksen (EY) N:o 384/96 21 artiklan 4 kohdan mukaisesti asianomaiset osapuolet voivat esittää tämän asetuksen soveltamista koskevat huomautuksensa yhden kuukauden kuluessa asetuksen voimaantulosta.
4 artikla
Jäsenvaltioiden komissiolle asetuksen (EY) N:o 384/96 14 artiklan 6 kohdan mukaisesti antamista kertomuksista on ilmettävä jokaisen vapaaseen liikkeeseen luovutuksen osalta vuosi ja kuukausi, jona tuonti tapahtui, CN-koodit, Taric-koodit ja Taric-lisäkoodit, toimenpiteet, alkuperämaa, määrä, arvo, mahdollinen polkumyyntitulli ja jäsenvaltio, johon tuonti suuntautui.
5 artikla
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tämän asetuksen 1 artiklaa sovelletaan kuuden kuukauden ajan.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 5 päivänä elokuuta 1998.