Neuvoston päätös,
tehty 25 päivänä maaliskuuta 2002,
luvan antamisesta Ranskalle soveltaa eriytettyä valmisteverokantaa biopolttoaineisiin direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 4 kohdan mukaisesti
(2002/266/EY)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/81/ETY(1) ja erityisesti sen 8 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1) Ranska pyysi 17 päivänä marraskuuta 2000 päivätyssä kirjeessä lupaa soveltaa eriytettyä valmisteverokantaa kotimaiseen polttoöljyyn ja kaasuöljyyn lisättyihin kasvisöljyjen metyyliestereihin (KME) sekä korkeaoktaanisiin polttoaineisiin ja bensiineihin lisättyihin maatalousperäisestä alkoholista valmistettuihin etyylialkoholijohdannaisiin (EAJ). Jälkimmäinen pyyntö koskee ensisijaisesti etyyli-tert-butyylieetteriä (ETBE), happiyhdistettä, joka koostuu maatalousperäisestä alkoholista ja maaöljystä jalostetusta isobuteenista.
(2) Ranska toimitti komission pyytämät asian käsittelyn edellyttämät lisätiedot 18 päivänä tammikuuta 2001 ja 21 päivänä helmikuuta 2001 päivätyissä kirjeissä.
(3) Pyynnöstä ilmoitettiin muille jäsenvaltioille.
(4) Komission oli pyydettävä neuvostoa ottamaan asia käsiteltäväksi direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 4 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti 19 päivänä huhtikuuta 2001 päivätyllä kirjeellä.
(5) Komissio ja neuvosto ovat tukeneet uusiutuvien energianlähteiden ja erityisesti biopolttoaineiden kehittämistä vuodesta 1985 alkaen. Korvaavien polttoaineen osien bensiinissä käytöllä saatavasta raakaöljyn säästöstä 8 päivänä joulukuuta 1985 annetussa neuvoston direktiivissä 85/536/ETY(2) korostetaan biopolttoaineiden merkitystä keinona vähentää jäsenvaltioiden riippuvuutta maaöljyn tuonnista ja sallitaan etanolin sekä etyyli-tert-butyylieetterin lisääminen bensiiniin: edellistä saa direktiivin mukaan olla bensiinissä enintään 5 tilavuusprosenttia ja jälkimmäistä 15 tilavuusprosenttia. Lisäksi on hyväksytty neuvoston päätöksellä 93/500/ETY(3) ja neuvoston päätöksellä 98/352/EY(4) sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 646/2000/EY(5) Altener-ohjelma uusiutuvien energialähteiden käytön edistämiseksi yhteisössä. Ohjelman tavoitteena on nostaa biopolttoaineiden markkinaosuudeksi 5 prosenttia moottoriajoneuvojen polttoaineen kokonaiskulutuksesta vuoteen 2005 mennessä. Myös vuonna 1997 annetussa uusiutuvia energialähteitä käsittelevässä valkoisessa kirjassa suositellaan, että osana uusiutuvien energialähteiden yleistavoitetta, joka on niiden käytön kaksinkertaistaminen vuoteen 2010 mennessä, nestemäisten biopolttoaineiden tuotantotavoitteeksi asetetaan 18 miljoonaa tonnia vuonna 2010. Komission julkistamassa vihreässä kirjassa Euroopan unionin energiahuoltostrategiasta korostetaan verotuksellisten keinojen keskeistä merkitystä näiden tavoitteiden saavuttamisessa, koska niillä voidaan pienentää biopolttoaineiden ja kilpailevien tuotteiden jälleenmyyntihintojen välisiä eroja. Komissio teki 12 päivänä maaliskuuta 1997 ehdotuksen direktiiviksi energiatuotteiden verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta, jonka mukaan myös direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 2 kohdan d alakohdassa tarkoitettujen kokeiluhankkeiden ulkopuolella käytettäville biopolttoaineille olisi mahdollista myöntää verovapautuksia. Komissio hyväksyi lisäksi 7 päivänä marraskuuta 2001 toimintasuunnitelman ja kaksi direktiiviehdotusta korvaavien polttoaineiden käytön edistämiseksi liikenteen alalla. Ehdotetuista keinoista ensimmäisiä ovat lainsäädännölliset ja verotukselliset toimenpiteet biopolttoaineiden käytön edistämiseksi.
(6) Ranskan viranomaisten poikkeuslupapyyntö on siis yhteisön biopolttoaineita koskevan erityisesti ympäristön suojelemiseen ja energiansaannin turvaamiseen tähtäävän lähestymistavan mukainen.
(7) Ranskan asiaa koskeva lainsäädännöllinen järjestely perustuu vuoden 1997 talousarviosta annetun lain 25 artiklaan, 22 päivänä huhtikuuta 1998 annettuun asetukseen N:o 98-309 edellytyksistä hakemuksen jättämiseksi Ranskan alueella kulutukseen saatettaviin biopolttoaineisiin sovellettavan öljytuotteiden sisäisen kulutusveron alentamiseksi ja 22 päivänä huhtikuuta 1998 annettuun päätökseen biopolttoaineiden valmistuslaitosten lupapyyntöjä käsittelevän tutkimuslautakunnan perustamisesta.
(8) Tämä 1 päivästä marraskuuta 1997 voimassa ollut järjestely otettiin käyttöön komission tehtyä 9 päivänä huhtikuuta 1997 päätöksen, jäljempänä "huhtikuun 9 päivänä 1997 tehty päätös", jonka mukaan kasvisöljyjen metyyliestereitä ja etyyli-tertio-butyylieetteriä koskevan öljytuotteiden sisäisen kulutusveron alentamisesta muodostuvat valtiontuet ovat yhteensopivia yhteismarkkinoiden kanssa. Kyseisessä vuoden 1997 päätöksessä todettiin, että menettely oli kokeiluhankkeen luonteinen.
(9) Ranskan eriytettyä valmisteverokantaa koskevan lainsäädännön, jäljempänä "vuoden 1997 järjestely", voimassaoloaika on rajoittamaton. Sen perusteella Ranskan viranomaiset voivat myöntää tietyt edellytykset täyttävälle biopolttoaineiden ja kivennäisöljyjen seoksia varastoivalle yritykselle valmisteveron alennukseen oikeuttavan luvan. Lupa myönnetään kolmeksi tai yhdeksäksi vuodeksi myöntämispäivästä lukien.
(10) Vuoden 1997 järjestelyn pääkohdat ovat seuraavat:
TAULUKON PAIKKA
(11) Kuten seuraava taulukko osoittaa, vuoden 1997 järjestelyn valmisteverokannat eivät alita kivennäisöljyjen valmisteverojen määrien lähentämisestä 19 päivänä lokakuuta 1992 annetun direktiivin 92/82/ETY(6) 3, 4 ja 5 artiklassa säädettyjä valmisteveron vähimmäismääriä.
TAULUKON PAIKKA
(12) Kun öljytuotteille tarkoitettuun, tullin valvonnan alaiseen laitokseen (verottomaan säilytys- tai tuotantovarastoon) toimitetaan öljytuotteisiin lisättävä biopolttoaine-erä, lisäystoiminnon suorittajalle luovutetaan vapautustodistus, jonka arvo vastaa vastaanotettua biopolttoainemäärää kerrottuna vapautuskertoimella. Nämä todistukset puolestaan liitetään öljytuotteiden kulutukseenluovutusilmoituksiin.
(13) Jos polttoainesekoitus on valmistettu muussa jäsenvaltiossa kuin Ranskassa, tuotteen saateasiakirjassa ilmoitetaan sen sisältämä biopolttoaineen laji. Ranskalaisen valmisteveron kantamisen yhteydessä laaditaan vapautustodistus, jonka arvo vastaa öljytuotteen sisältämää biopolttoainemäärää kerrottuna vapautuskertoimella.
(14) Direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 4 kohdan mukaisesti tehty poikkeuslupapyyntö koskee vuoden 1997 järjestelyn jatkamista kuitenkin siten, että sitä muutetaan tämän päätöksen ja biopolttoaineiden valtion tukien soveltuvuutta yhteismarkkinoille koskevan komission lopullisen päätöksen edellyttämällä tavalla.
(15) Asiaan liittyvien poikkeuksellisten ja ainutkertaisten tekijöiden vuoksi tätä päätöstä on sovellettava 1 päivästä marraskuuta 1997 ja sitä on sovellettava myös vuoden 1997 järjestelyn voimaantulon jälkeen myönnettyihin poikkeuslupiin.
(16) Huhtikuun 9 päivänä 1997 tehdyn päätöksen mukaan kasvisöljyjen metyyliestereitä ja etyyli-tert-butyylieetteriä koskevan öljytuotteiden sisäisen kulutusveron alentamisesta muodostuvat valtiontuet soveltuivat yhteismarkkinoille. Päätöksessä todettiin, että menettely oli kokeiluhankkeen luonteinen ja että siihen voitiin tästä syystä soveltaa direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 2 kohdan d alakohtaa, jonka mukaan jäsenvaltiot voivat vapauttaa kivennäisöljyn valmisteverosta tai alentaa kyseistä veroa, jos öljy käytetään kokeiluhankkeissa, joiden tarkoituksena on vähemmän saastuttavien tuotteiden, erityisesti uusiutuvista luonnonvaroista saatavien polttoaineiden, teknologinen kehittäminen. Erityistä valmisteveron eriyttämistä koskevaa direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 4 kohdan edellyttämää hyväksymispäätöstä ei siis katsottu tarpeelliseksi. Näin ollen vuoden 1997 järjestelyn mukaisista sisäisistä kulutusveron alennuksista hyötyneiden talouden toimijoiden voidaan katsoa toimineen vilpittömässä mielessä, kun asiaa tarkastellaan sääntelykehyksen ja johdanto-osan 5 kappaleessa mieleen palautetun yhteisön lainsäädäntöpolitiikan kannalta.
(17) Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi huhtikuun 9 päivänä 1997 tehdyn päätöksen asiasta T-184/97 (BP Chemicals vastaan komissio)(7) 27 päivänä syyskuuta 2000 antamallaan tuomiolla siltä osin kuin se koski etyyli-tert-butyylieetteriä.
(18) Asia koski BP Chemicals -yhtiön tekemää pyyntöä vuoden 1997 päätöksen kumoamiseksi. BP Chemicals on Euroopan suurin synteettisen etanolin valmistaja. Tuomioistuin ei ottanut kumoamispyyntöä käsiteltäväksi siltä osin kuin se kohdistui vuoden 1997 päätöksessä mainittua estereiden ryhmää koskeviin toimenpiteisiin. Sen mukaan estereitä koskevat toimenpiteet eivät vaikuta olennaisesti pyynnön esittäjän oikeudelliseen asemaan eivätkä siten myöskään tämän etuihin. Tuomioistuimen tuomion mukaan komissio oli kuitenkin rikkonut direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 2 kohdan d alakohtaa etyyli-tert-butyylieetterien osalta päättäessään, että tarkasteltavana ollutta asiaa voitiin pitää kyseisen kohdan mukaisena kokeiluhankkeena. Tuomioistuin katsoi, että komissio on ylittänyt perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdassa määritellyt valtuutensa rikkoessaan direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 2 kohdan d alakohtaa.
(19) Tuomioistuin tähdentää tuomionsa perusteluosan 78 kohdassa, että mikään ei estä neuvostoa tekemästä direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 4 kohtaan perustuvia päätöksiä biopolttoaineiden markkinoille saattamista edistävistä veroalennustoimista. Tuomioistuin ei siis pitänyt vapauttamista sinänsä laittomana mutta katsoi, että sitä ei voinut pitää kyseisen direktiivin 8 artiklan 2 kohdan d alakohdassa tarkoitettuna kokeiluhankkeena vaan että se olisi tehtävä 8 artiklan 4 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
(20) Huhtikuun 9 päivänä 1997 tehdyn päätöksen etyyli-tert-butyylieetteriä koskevan osan kumoaminen palauttaa asian vastaavan osan lainsäädännöllisesti kumottua päätöstä edeltävään eli vuonna 1997 vallinneeseen tilanteeseen.
(21) Vaikka tuomioistuimen tuomio ei koskekaan estereitä, koska pyynnön niitä koskevaa osaa ei otettu käsiteltäväksi, voidaan tuomiosta loogisesti johtaa päätelmänä se, että myöskään estereitä koskevat toimenpiteet eivät siten olisi direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaisia kokeiluhankkeita. Ranskan viranomaisten nyt esittämä pyyntö onkin looginen seuraus komission 9 päivänä huhtikuuta 1997 tekemän päätöksen kumoamisesta, ja sillä pyritään vahvistamaan jo sovelletulle verovapautuskäytännölle asianmukaiset menettelykehykset.
(22) Tuomioistuimen antaman tuomion seurauksena komissio aloitti 29 päivänä marraskuuta 2000 perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisen etyyli-tert-butyylieetterialan tukea C 64/2000 koskevan menettelyn "biopolttoaineet - Ranska"(8). Siihen sisältyy selvitys Ranskan asiaa koskevasta lainsäädännöllisestä järjestelystä sen voimaantulosta 1 päivänä marraskuuta 1997 alkaen.
(23) Ajallisesti rajoittamattomia poikkeuslupia ei ole mahdollista sallia. Tässä tapauksessa kuuden vuoden määräaika on taloudellisesta näkökulmasta riittävä tyydyttämään toimialan investointihankkeiden suunnittelun asettamat tarpeet. Biopolttoaineiden tuotantolaitoksille voitaisiinkin myöntää myöntämispäivästä lukien kuuden vuoden pituisia poikkeuslupia. Ranskan viranomaisten olisi myönnettävä nämä luvat asianomaisille tuotantolaitoksille viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2003.
(24) On pyrittävä ehkäisemään kilpailun vääristymistä ja kannustamaan biopolttoaineiden valmistajia ja jakelijoita alentamaan omakustannushintoja erityisesti luomalla valmisteverojen alennusmekanismi, joka ottaa huomioon raaka-aineiden hintojen muutokset.
(25) Komissio tarkastelee määräajoin alennuksia ja vapautuksia varmistaakseen, että ne eivät vääristä kilpailua millään tavoin eivätkä haittaa sisämarkkinoiden toimintaa ja että ne ovat jatkuvasti yhteisön ympäristönsuojelu-, energia- ja liikennepolitiikan mukaisia,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
1. Ranska voi myöntää lupia eriytetyn valmisteverokannan soveltamiseksi polttoaineena käytettäviin bensiinin ja maatalousperäisestä alkoholista valmistettujen etyylialkoholijohdannaisten (EAJ) seoksiin.
2. Ranska voi myöntää lupia eriytetyn valmisteverokannan soveltamiseksi polttoaineena käytettäviin kaasuöljyn ja kasvisöljyjen metyyliesterien (KME) seoksiin.
3. Alennettua valmisteverokantaa voivat soveltaa vain sellaiset direktiivin 92/81/ETY mukaisesti polttoaineina käytettävien kasvisöljyjen metyyliesteri- ja etyylialkoholijohdannaisseoksia valmistavat biopolttoaineiden tuotantolaitokset, joille Ranskan viranomaiset myöntävät luvan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2003.
Lupa on voimassa enintään kuusi vuotta myöntämispäivästä.
Luvassa määriteltyä veronalennusta voidaan soveltaa 31 päivän joulukuuta 2003 jälkeen luvan päättymispäivään asti. Sitä ei voida myöntää uudelleen.
4. Myönnettävät valmisteveron alennukset voivat olla enintään 35,06 euroa hehtolitralta tai 396,64 euroa tonnilta kasvisöljyjen metyyliestereille ja 50,23 euroa hehtolitralta tai 297,35 euroa tonnilta etyylialkoholijohdannaisille, joita käytetään 1 kohdassa määritellyissä seoksissa.
5. Edellä 1 kohdassa mainittuihin seoksiin sovellettavien valmisteverokantojen on täytettävä direktiivissä 92/82/ETY asetetut vaatimukset, ja niissä on erityisesti otettava huomioon 4 ja 5 artiklassa säädetyt valmisteveron vähimmäismäärät.
2 artikla
1. Ranska voi myöntää lupia eriytetyn valmisteverokannan soveltamiseksi polttoaineena käytettäviin kotimaisen polttoöljyn ja kasvisöljyjen metyyliesterien seoksiin.
2. Jotta direktiivin 92/81/ETY mukaisesti polttoaineina käytettäviä kasvisöljyjen metyyliesteriseoksia valmistavat biopolttoaineiden tuotantolaitokset voivat soveltaa alennettua valmisteverokantaa, Ranskan viranomaisten on annettava niille lupa 31 päivään joulukuuta 2003 mennessä.
Lupa on voimassa enintään kuusi vuotta myöntämispäivästä.
Luvassa määriteltyä veronalennusta voidaan soveltaa 31 päivän joulukuuta 2003 jälkeen luvan päättymispäivään asti, eikä sitä voida myöntää uudelleen.
3. Myönnettävät valmisteveron alennukset voivat olla enintään 35,06 euroa hehtolitralta tai 396,64 euroa tonnilta kasvisöljyjen metyyliestereille, joita käytetään 1 kohdassa määritellyissä seoksissa.
4. Edellä 1 kohdassa mainittuihin seoksiin sovellettavien valmisteverokantojen on täytettävä direktiivissä 92/82/ETY asetetut vaatimukset, ja niissä on erityisesti otettava huomioon 3 artiklassa säädetyt valmisteveron vähimmäismäärät.
3 artikla
Valmisteverojen alennuksia on muutettava raaka-aineiden hinnanmuutosten mukaisesti varmistamalla, etteivät alennukset ole suurempia kuin biopolttoaineiden valmistuksesta aiheutuvat lisäkulut.
4 artikla
Tätä päätöstä sovelletaan 1 päivästä marraskuuta 1997.
Tämän päätöksen voimassaolo päättyy 31 päivänä joulukuuta 2003.
5 artikla
Tämä päätös on osoitettu Ranskan tasavallalle.
Tehty Brysselissä 25 päivänä maaliskuuta 2002.