SMĚRNICE RADY 2006/67/ES
ze dne 24. července 2006,
kterou se členským státům ukládá povinnost udržovat minimální zásoby ropy nebo ropných produktů
(kodifikované znění)
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 68/414/EHS ze dne 20. prosince 1968, kterou se členským státům EHS ukládá povinnost udržovat minimální zásoby ropy a/nebo ropných produktů (3), byla několikrát zásadně změněna (4). Z důvodu přehlednosti a srozumitelnosti by měla být uvedená směrnice kodifikována.
(2)
Dovážená ropa a ropné produkty zaujímají důležité místo v zásobování Společenství energií. Jakékoli potíže, byť dočasné, jejichž důsledkem je snížení dodávek takových produktů dovážených ze třetích zemí nebo významné zvýšení jejich ceny na mezinárodních trzích, by mohly způsobit vážné narušení hospodářské činnosti ve Společenství. Společenství tedy musí být v takovém případě schopno odstranit nebo alespoň zmírnit všechny škodlivé následky.
(3)
Krize v zásobování může nastat neočekávaně. Je tedy nevyhnutelné přijmout nezbytná opatření k nápravě případných nedostatků.
(4)
Je tedy nutné zvýšit zabezpečení zásobování ropou a ropnými produkty v členských státech vytvořením a udržováním minimálních zásob nejdůležitějších ropných produktů.
(5)
Je nezbytné, aby organizační opatření pro zásoby ropy nepoškozovala řádné fungování vnitřního trhu.
(6)
Ve směrnici 73/238/EHS (5) Rada rozhodla o přijetí vhodných opatření - včetně čerpání zásob ropy - v případě potíží v zásobování Společenství ropou a ropnými produkty; členské státy přijaly podobné závazky v dohodě o „Mezinárodním energetickém programu“.
(7)
Je nezbytné, aby zásoby byly k dispozici členským státům, pokud by vznikly potíže v zásobování ropou. Členské státy by měly mít pravomoci a schopnosti kontrolovat využívání zásob tak, aby mohly být okamžitě k dispozici ve prospěch oblastí, které nejvíce potřebují dodávky ropy.
(8)
Organizační opatření pro udržování zásob by měla zajišťovat dostupnost zásob a jejich přístupnost spotřebiteli.
(9)
Je vhodné, aby organizační opatření pro udržování zásob byla transparentní a zajišťovala spravedlivé a nediskriminační sdílení břemene povinnosti udržovat zásoby. Členské státy mohou zpřístupnit zúčastněným stranám informace týkající se nákladů na udržování zásob ropy.
(10)
K organizaci udržování zásob mohou členské státy využít systém založený na přenesení závazku držet veškeré zásoby nebo jejich část na skladovací subjekty nebo instituce. Případné saldo by měly udržovat rafinerie a jiní účastníci trhu. Partnerství mezi státem a soukromým sektorem je významné pro fungování účinných a spolehlivých mechanismů pro držení zásob.
(11)
Domácí těžba sama přispívá k zabezpečení zásobování. Vývoj ropného trhu může odůvodnit vhodnou odchylku od povinnosti udržovat zásoby ropy členským státem s domácí těžbou ropy. V souladu se zásadou subsidiarity mohou členské státy osvobodit podniky od povinnosti udržovat zásoby pro úhrn nepřesahující množství produktů, které tyto podniky vyrábějí z domácí těžby ropy.
(12)
Je vhodné přijmout metody, které již uplatňují Společenství a členské státy v rámci svých mezinárodních závazků a dohod. V důsledku změn struktury spotřeby ropy se zásobníky leteckého paliva pro mezinárodní dopravu staly důležitou složkou této spotřeby.
(13)
Je třeba přizpůsobit a zjednodušit mechanismus Společenství týkající se statistického výkaznictví v oblasti zásob ropy.
(14)
Zásoby ropy mohou být udržovány v zásadě kdekoli ve Společenství. Je tedy vhodné usnadnit tvorbu zásob mimo území státu. Je nezbytné, aby rozhodnutí o držení zásob mimo území státu přijímala vláda daného členského státu podle jeho potřeb a úvah o zabezpečení zásobování. V případě zásob držených pro jiné podniky nebo subjekty nebo instituce jsou nezbytné podrobnější předpisy k zaručení jejich dostupnosti a přístupnosti v případě potíží v zásobování ropou.
(15)
K zajištění řádného fungování vnitřního trhu je žádoucí podporovat využívání dohod mezi členskými státy týkajících se držení minimálních zásob za účelem využívání skladovacích kapacit v jiných členských státech. Je věcí členských států, aby rozhodly o uzavření takových dohod.
(16)
Je vhodné posílit dohled správních orgánů nad zásobami a zavést účinné mechanismy pro kontrolu a ověřování zásob. Je nezbytné zavést systém sankcí k prosazení takové kontroly.
(17)
Je vhodné pravidelně informovat Radu o situaci v zabezpečení zásob ve Společenství.
(18)
Jelikož cíle navrhovaného opatření, totiž udržování vysoké úrovně zabezpečení zásobování ropou ve Společenství prostřednictvím spolehlivých a transparentních mechanismů založených na solidaritě mezi členskými státy, může být, při dodržení pravidel vnitřního trhu a hospodářské soutěže, lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné k dosažení tohoto cíle.
(19)
Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v příloze I části B,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Členské státy přijmou vhodné právní a správní předpisy za účelem udržení svých stálých zásob ropných produktů v rámci Evropského společenství, s výhradou článku 10, na úrovni, která v každé kategorii ropných produktů uvedených v článku 2 odpovídá alespoň průměrné denní domácí spotřebě vypočtené podle čl. 4 odst. 2 za 90 dnů předchozího kalendářního roku.
2. Část domácí spotřeby, která je kryta ropnými produkty pocházejícími z domácí těžby daného členského státu, lze odečíst až do maximální výše 25 % uvedené domácí spotřeby. O rozdělení výsledku takového odpočtu v členském státě rozhodne daný členský stát.
Článek 2
Při výpočtu domácí spotřeby se berou v úvahu tyto kategorie ropných produktů:
a)
motorový benzin a letecká paliva (letecký benzin a tryskové palivo benzinového typu);
b)
plynový olej, motorová nafta, petrolej a tryskové palivo petrolejového typu;
c)
topné oleje.
Zásobníky pro námořní lodě se do výpočtu domácí spotřeby nezahrnují.
Článek 3
1. Zásoby udržované v souladu s článkem 1 musí být zcela k dispozici členským státům, pokud by vznikly potíže v zásobování ropou. Členské státy zajistí, aby měly zákonné pravomoci ke kontrole využívání zásob za takových okolností.
Ve všech ostatních případech členské státy zajistí dostupnost a přístupnost těchto zásob. Vypracují opatření umožňující identifikaci, inventuru a kontrolu zásob.
2. Členské státy zajistí, aby v opatřeních k udržování zásob platily spravedlivé a nediskriminační podmínky.
Břemeno nákladů vyplývajících z udržování zásob v souladu s článkem 1 bude zjišťováno transparentními opatřeními. V této souvislosti mohou členské státy přijmout opatření k získání užitečných informací týkajících se nákladů na udržování zásob v souladu s článkem 1 a ke zpřístupnění takových informací zúčastněným stranám.
3. Ke splnění požadavků podle odstavců 1 a 2 se členské státy mohou rozhodnout, že se obrátí na skladovací subjekt nebo instituci, které budou odpovědné za držení veškerých zásob nebo jejich části.
Dva nebo více členských států se mohou rozhodnout, že se obrátí na společný skladovací subjekt nebo instituci. V takovém případě nesou společnou odpovědnost za závazky vyplývající z této směrnice.
Článek 4
1. Členské státy předloží Komisi statistický přehled o stavu existujících zásob ke konci každého měsíce vypracovaný v souladu s čl. 5 odst. 2 a 3 a článkem 6 a uvedou v něm, kolik dnů průměrné spotřeby v předchozím kalendářním roce tyto zásoby představují. Tento přehled musí být předložen do 25. dne měsíce následujícího po sledovaném měsíci.
2. Povinnost členského státu držet zásoby je založena na domácí spotřebě v předchozím kalendářním roce. Na počátku každého kalendářního roku členské státy přepočítají svou povinnost držet zásoby nejpozději 31. března každého roku a zajistí, že dosáhnou co nejdříve souladu se svými novými povinnostmi, v každém případě nejpozději 31. července každého roku.
3. Zásoby tryskového paliva petrolejového typu jsou ve statistickém přehledu vykazovány odděleně v kategorii uvedené v čl. 2 písm. b).
Článek 5
1. Povinně udržované zásoby podle článku 1 mohou být udržovány ve formě ropy a meziproduktů, jakož i ve formě konečných produktů.
2. Ve statistickém přehledu o stavu zásob existujících na konci každého měsíce se:
a)
konečné produkty uvádějí podle své skutečné hmotnosti;
b)
ropa a meziprodukty započítávají takto:
i)
jako poměrné množství jednotlivých kategorií produktů vyrobených v předchozím kalendářním roce v rafinériích daného členského státu nebo
ii)
na základě výrobních programů rafinérií daného členského státu pro běžný rok nebo
iii)
na základě poměru mezi celkovým množstvím produktů, na něž se vztahuje povinnost udržovat zásoby, vyrobených v předchozím kalendářním roce v daném členském státě a celkovým množstvím ropy spotřebované v tomtéž roce, a to u první a druhé kategorie (motorový benzin a plynový olej) nejvýše do 40 % celkové povinnosti udržovat zásoby a u třetí kategorie (topné oleje) nejvýše do 50 % této povinnosti.
3. Složky směsí, pokud jsou určeny pro zapracování do konečných produktů uvedených v článku 2, mohou nahradit produkty, pro něž jsou určeny.
Článek 6
1. Při výpočtu úrovně minimálních zásob stanovených v článku 1 se do statistického přehledu zahrnují pouze ta množství, která by měla být držena v souladu s čl. 3 odst. 1.
2. S výhradou odstavce 1 mohou být do zásob zahrnuty:
a)
zásoby na palubě ropných tankerů kotvících v přístavu za účelem vykládky, a to po splnění odpovídajících přístavních formalit;
b)
zásoby skladované ve vykládacích přístavech;
c)
zásoby v nádržích na vstupu ropovodů;
d)
zásoby v nádržích rafinérií, s výjimkou zásob nacházejících se v potrubních systémech a rafinérském zařízení;
e)
zásoby ve skladech držené rafinériemi nebo dovozními, skladovacími nebo velkoobchodními distribučními podniky;
f)
zásoby skladované velkoodběrateli v souladu s vnitrostátními právními předpisy týkajícími se povinnosti udržovat stálé zásoby;
g)
zásoby nacházející se na nákladních člunech a pobřežních plavidlech provozujících dopravu v mezích státních hranic za předpokladu, že je příslušné orgány mohou kontrolovat a že tyto zásoby mohou být neprodleně v případě potřeby dány k dispozici.
3. Ze statistického přehledu jsou vyloučeny zejména tyto položky: dosud nevytěžená domácí ropa; zásoby určené pro zásobníky námořních plavidel; zásoby v průběhu přepravy s výjimkou zásob uvedených v čl. 7 odst. 1; zásoby nacházející se v ropovodech, v silničních a železničních cisternových vozech a v zásobnících čerpacích stanic pohonných hmot a zásoby držené drobnými spotřebiteli.
Ze statistického přehledu jsou vyloučeny rovněž zásoby, které jsou v držení ozbrojených sil, a zásoby, které pro ně drží ropné společnosti.
Článek 7
1. Pro účely provádění této směrnice mohou být na základě mezivládních dohod vytvářeny zásoby na území jednoho členského státu na účet podniků, subjektů nebo institucí usazených v jiném členském státě. Je věcí vlády daného členského státu, aby rozhodla, zda bude udržovat část svých zásob mimo území svého státu.
Členský stát, na jehož území jsou zásoby na základě takové dohody drženy, nesmí bránit převodu těchto zásob do jiných členských států, na jejichž účet jsou zásoby udržovány podle takové dohody. Tento stát kontroluje takové zásoby v souladu s postupy uvedenými v dotyčné dohodě, avšak nezahrnuje je do svého statistického přehledu. Do svého statistického přehledu je smí zahrnout členský stát, v jehož prospěch jsou zásoby drženy.
Členský stát zašle Komisi společně se statistickým přehledem zprávu týkající se zásob udržovaných na jeho území ve prospěch jiného členského státu, jakož i zásob udržovaných v jiných členských státech v jeho vlastní prospěch. V obou případech jsou ve zprávě uvedena místa skladování nebo společnosti držící zásoby a množství a kategorie skladovaných produktů nebo ropy.
2. Návrhy dohod uvedených v odst. 1 prvním pododstavci se zašlou Komisi, která může zúčastněným vládám sdělit své připomínky. Jakmile jsou dohody uzavřeny, oznámí se Komisi, která o nich uvědomí ostatní členské státy.
Dohody musí splňovat tyto podmínky:
a)
jejich předmětem je ropa a všechny ropné produkty, na něž se vztahuje tato směrnice;
b)
stanoví podmínky a opatření k udržování zásob s cílem zajištění kontroly a dostupnosti těchto zásob;
c)
stanoví postupy k zajištění kontroly a identifikace zásob, mimo jiné metody provádění inspekcí a spolupráce při inspekcích;
d)
jsou obecně uzavírány na dobu neurčitou;
e)
je v nich uvedeno, že obsahují-li ustanovení o jednostranné výpovědi, není tato výpověď účinná v případě vzniku krize v zásobování, a že Komise je v každém případě předem informována o každé výpovědi dohody.
3. Pokud zásoby vytvořené podle takových dohod nevlastní podnik nebo subjekt nebo instituce, který má povinnost držet zásoby, ale jsou drženy k dispozici tohoto podniku nebo subjektu nebo instituce jiným podnikem nebo subjektem nebo institucí, musí být splněny tyto podmínky:
a)
oprávněný podnik nebo subjekt nebo instituce má smluvní právo nabýt těchto zásob po celou dobu platnosti smlouvy; metodika stanovení ceny takového nabytí je dohodnuta mezi zúčastněnými stranami;
b)
minimální doba platnosti takové smlouvy je 90 dní;
c)
místo skladování nebo společnosti držící zásoby k dispozici oprávněného podniku nebo subjektu nebo instituce, jakož i množství a kategorie produktu nebo ropy skladované na takovém místě jsou specifikovány;
d)
skutečná dostupnost zásob pro oprávněný podnik nebo subjekt nebo instituci je zaručena kdykoli po celou dobu platnosti smlouvy podnikem nebo subjektem nebo institucí držící zásoby k dispozici oprávněného podniku nebo subjektu nebo instituce;
e)
podnik nebo subjekt nebo instituce držící zásoby dané k dispozici oprávněného podniku nebo subjektu nebo instituce podléhá pravomoci členského státu, na jehož území jsou zásoby umístěny, pokud jde o zákonné pravomoci takového členského státu kontrolovat a ověřovat existenci zásob.
Článek 8
Členské státy přijmou veškeré nezbytné předpisy a veškerá nezbytná opatření k zajištění kontroly zásob a dohledu nad nimi. Zavedou mechanismy pro ověřování zásob podle této směrnice.
Článek 9
Členské státy stanoví sankce použitelné pro případy porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou veškerá nezbytná opatření k uplatňování těchto předpisů. Takto stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 10
1. V případě, že ve Společenství vzniknou potíže v zásobování ropou, zprostředkuje Komise na žádost kteréhokoli členského státu nebo z vlastního podnětu konzultace mezi členskými státy.
2. S výjimkou případů zvláštní naléhavosti nebo v případě pokrytí nepatrné místní spotřeby upustí členské státy před konzultacemi uvedenými v odstavci 1 od čerpání svých zásob v rozsahu, jaký by snížil úroveň těchto zásob pod povinné minimum.
3. Členské státy informují Komisi o každém budoucím odběru z rezervních zásob a co nejdříve uvedou:
a)
datum, kdy zásoby klesly pod povinné minimum,
b)
důvody takového čerpání,
c)
opatření k doplnění zásob, byla-li přijata,
d)
popřípadě odhad předpokládaného budoucího vývoje zásob, jestliže úroveň zásob zůstane pod limitem povinného minima.
Článek 11
Komise pravidelně předkládá Radě zprávu o stavu zásob ve Společenství, včetně potřeby harmonizace, za účelem zajištění účinné kontroly zásob a dohledu nad nimi.
Článek 12
Směrnice 68/414/EHS se zrušuje, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu a jejich použitelnost stanovených v příloze I části B.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 13
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 14
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 24. července 2006.
NEUVOSTON DIREKTIIVI 2006/67/EY,
annettu 24 päivänä heinäkuuta 2006,
jäsenvaltioiden velvollisuudesta ylläpitää raakaöljy- ja/tai öljytuotevarastojen vähimmäistasoa
(kodifioitu toisinto)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
ETY:n jäsenvaltioiden velvollisuudesta ylläpitää raakaöljy- ja/tai öljytuotevarastojen vähimmäistasoa 20 päivänä joulukuuta 1968 annettua neuvoston direktiiviä 68/414/ETY (3) on muutettu useaan otteeseen huomattavilta osilta (4). Sen vuoksi mainittu direktiivi olisi selkeyden ja järkeistämisen takia kodifioitava.
(2)
Raakaöljyn ja öljytuotteiden tuonnilla on huomattava merkitys yhteisön energiatuotteiden hankinnassa. Tilapäisetkin näiden tuotteiden saantia kolmansista maista vähentävät tai niiden kansainvälisiä markkinahintoja huomattavasti nostavat vaikeudet voisivat aiheuttaa vakavia häiriöitä yhteisön taloudelliselle toiminnalle, ja sen vuoksi tällaisen tilanteen vahingollisia vaikutuksia on voitava tasoittaa tai ainakin lieventää.
(3)
Hankinnan häiriötila voisi ilmetä odottamatta, ja tämän takia on välttämätöntä ottaa käyttöön tarpeelliset keinot mahdollisen pulan korvaamiseksi.
(4)
Sen vuoksi on tarpeen lisätä jäsenvaltioiden raakaöljyn ja öljytuotteiden saantivarmuutta luomalla tärkeimpien öljytuotteiden varastoille vähimmäistaso ja pitämällä sitä yllä.
(5)
Öljyvarastoja koskevat järjestelyt on toteutettava siten, etteivät ne haittaa sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa.
(6)
Neuvosto sääti direktiivissä 73/238/ETY (5) aiheellisista toimenpiteistä, mukaan lukien öljyvarastojen käyttö, joita toteutetaan siinä tapauksessa, että yhteisön raakaöljyn ja öljytuotteiden saannissa ilmenee vaikeuksia; jäsenvaltiot ovat sitoutuneet noudattamaan samankaltaisia velvoitteita kansainvälistä energiaohjelmaa koskevassa sopimuksessa.
(7)
Varastojen on oltava jäsenvaltioiden käytettävissä, jos öljyn hankinnassa ilmenee vaikeuksia. Jäsenvaltioilla olisi oltava oikeudet ja mahdollisuudet määrätä varastojen käytöstä siten, että varastot saadaan nopeasti niiden alueiden käyttöön, joilla öljytoimituksia eniten tarvitaan.
(8)
Varastojen ylläpito olisi järjestettävä siten, että taataan varastojen saatavuus sekä kuluttajien mahdollisuudet käyttää niitä.
(9)
Varastojen ylläpitoa koskevien järjestelyjen olisi oltava avoimia ja niillä olisi taattava varastointivelvoitteesta aiheutuvan rasitteen oikeudenmukainen ja tasapuolinen jakautuminen. Sen vuoksi jäsenvaltiot voivat saattaa asianosaisten käyttöön tietoja öljyvarastojen pitämisen kustannuksista.
(10)
Jäsenvaltiot voivat varastojen ylläpitämisen järjestämiseksi soveltaa järjestelmää, jossa erityinen varastointielin tai -laitos huolehtii kokonaan tai osittain varastointivelvoitteen mukaisten varastojen pitämisestä. Öljynjalostajien ja muiden markkinatoimijoiden olisi pidettävä yllä mahdollisesti jäljelle jäävää osaa. Valtion ja öljyteollisuuden yhteistyö on olennaisen tärkeää, jotta varastointijärjestelyt toimisivat tehokkaasti ja luotettavasti.
(11)
Kotimainen tuotanto edistää sinänsä hankintavarmuutta. Öljymarkkinoiden kehityksen perusteella voi olla perusteltua antaa öljyvarastojen ylläpitämistä koskeva asianmukainen poikkeus niille jäsenvaltioille, joilla on omaa öljyntuotantoa. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltiot voivat vapauttaa yrityksiä varastojen ylläpitämisvelvoitteesta sen määrän osalta, joka ei ylitä kyseisten yritysten kotimaisesta raakaöljystä valmistamien tuotteiden määrää.
(12)
On asianmukaista ottaa käyttöön menettelytapoja, joita yhteisö ja jäsenvaltiot jo soveltavat kansainvälisten velvoitteidensa ja sopimustensa perusteella. Öljyn kulutustottumuksissa tapahtuneiden muutosten myötä kansainvälisen lentoliikenteen polttoaineista on tullut tärkeä osa tätä kulutusta.
(13)
On tarpeen mukauttaa ja yksinkertaistaa öljyvarastoja koskevien yhteisön tilastojen ilmoitusmenettelyä.
(14)
Öljyvarastoja voidaan periaatteessa pitää missä tahansa yhteisön alueella, ja näin ollen on aiheellista helpottaa varastojen perustamista maan oman alueen ulkopuolelle. Kyseisen jäsenvaltion hallituksen on voitava tehdä itse päätös öljyvarastojen pitämisestä kansallisen alueen ulkopuolella omien tarpeidensa ja hankintavarmuuteen liittyvien näkökohtien mukaan. Toisen yrityksen, elimen tai laitoksen käytettävissä pidettävien varastojen osalta tarvitaan tarkempia sääntöjä, jotta voidaan taata niiden saatavuus ja käyttömahdollisuus öljynsaantivaikeuksien ilmetessä.
(15)
Sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi on suotavaa edistää jäsenvaltioiden välisten vähimmäisvarastointisopimusten tekemistä, jotta edistetään muissa jäsenvaltioissa sijaitsevien varastojen käyttämistä. Päätöksen tällaisen sopimuksen tekemisestä tekevät asianomaiset jäsenvaltiot.
(16)
On aiheellista vahvistaa varastojen hallinnollista valvontaa ja luoda tehokkaita järjestelmiä varastojen hallintaa ja tarkastamista varten. Tällaisen hallinnan mahdollistamiseksi tarvitaan seuraamusjärjestely.
(17)
Yhteisön varmuusvarastojen tilasta on aiheellista antaa säännöllisesti tietoja neuvostolle.
(18)
Koska ehdotetun toiminnan tavoite, joka on öljyn hankintavarmuuden pitäminen yhteisössä korkealla tasolla käyttämällä luotettavia ja avoimia, jäsenvaltioiden yhteisvastuuseen perustuvia järjestelmiä, samalla kun kunnioitetaan sisämarkkinoita ja kilpailua koskevia sääntöjä, voidaan saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Kyseisessä artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.
(19)
Tämä direktiivi ei saa vaikuttaa jäsenvaltioiden velvoitteisiin, jotka koskevat liitteessä I olevassa B osassa mainittuja määräaikoja, joiden kuluessa jäsenvaltioiden on saatettava direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
1. Jäsenvaltioiden on annettava aiheelliset lait, asetukset tai hallinnolliset määräykset pitääkseen yhteisön alueella olevat öljytuotteiden varastonsa jatkuvasti vähintään 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla edellisen kalenterivuoden 90 päivän keskimääräistä päivittäistä kotimaankulutusta vastaavalla tasolla kunkin 2 artiklassa luetellun öljytuoteluokan osalta, jollei 10 artiklasta muuta johdu.
2. Se osa kotimaan kulutusta, joka katetaan kyseisen jäsenvaltion itse tuottamasta öljystä valmistetuilla johdannaisilla, voidaan vähentää kyseisestä tasosta enintään 25 prosenttiin asti. Tällaisesta vähennyksestä saatavan lopputuloksen jakamisesta jäsenvaltioissa päättää asianomainen jäsenvaltio.
2 artikla
Seuraavat tuoteluokat otetaan mukaan kotimaan kulutusta laskettaessa:
a)
moottoripolttoaine ja lentopolttoaine (lentobensiini ja bensiinityyppinen lentopetroli);
b)
kaasuöljy, dieselöljyt, petroli ja kerosiinityyppinen lentopetroli;
c)
polttoöljyt.
Merenkulkuun tarkoitettua polttoainetta ei lasketa mukaan kotimaan kulutukseen.
3 artikla
1. Edellä 1 artiklan mukaisesti pidettävien varastojen on oltava kokonaan jäsenvaltioiden käytettävissä, jos öljyn saannissa ilmenee vaikeuksia. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että niillä on tällaisessa tilanteessa lailliset oikeudet määrätä varastojen käytöstä.
Muina aikoina jäsenvaltioiden on huolehdittava mainittujen varastojen saatavuudesta ja käyttömahdollisuudesta. Niiden on otettava käyttöön järjestelyt, joiden avulla on mahdollista tunnistaa varastot, pitää niistä kirjaa sekä hallinnoida niitä.
2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että niiden varastointijärjestelyt ovat oikeudenmukaisia ja tasapuolisia.
Edellä 1 artiklan mukaisesta varastojen pidosta aiheutuvan kustannusrasitteen jakamisen on perustuttava avoimiin järjestelyihin. Tässä yhteydessä jäsenvaltiot voivat toteuttaa toimenpiteitä asianmukaisten tietojen saamiseksi 1 artiklan mukaisesta varastoinnista aiheutuvista kustannuksista ja mainitunlaisten tietojen saattamiseksi asianosaisten käyttöön.
3. Jäsenvaltiot voivat 1 ja 2 kohdan vaatimusten täyttämiseksi käyttää varastointielintä tai -laitosta, joka vastaa varastojen pitämisestä kokonaan tai osittain.
Kaksi tai useampi jäsenvaltio voi käyttää yhteistä varastointielintä tai -laitosta. Tällöin ne ovat yhteisesti vastuussa tästä direktiivistä johtuvien velvoitteiden noudattamisesta.
4 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle 5 artiklan 2 ja 3 kohdan sekä 6 artiklan mukaisesti laadittu, kunkin kuukauden lopussa olemassa olevia varastoja koskeva tilastollinen yhteenveto, jossa ilmoitetaan, kuinka monen edellisen kalenterivuoden päivän keskimääräistä kulutusta varastot vastaavat. Yhteenveto on toimitettava viimeistään ilmoituksen kohteena olevan kuukauden jälkeisen toisen kuukauden 25 päivänä.
2. Jäsenvaltion varastointivelvoite perustuu edellisen kalenterivuoden kotimaan kulutukseen. Jäsenvaltioiden on laskettava uudelleen varastointivelvoitteensa kunkin kalenterivuoden alussa viimeistään 31 päivänä maaliskuuta ja varmistettava, että ne noudattavat uusia velvoitteitaan mahdollisimman pian ja joka tapauksessa viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä heinäkuuta.
3. Tilastollisessa yhteenvedossa on ilmoitettava erikseen kerosiinityyppisen lentopetrolin varastot 2 artiklan b kohdassa tarkoitetun luokan yhteydessä.
5 artikla
1. Edellä 1 artiklassa edellytettyjä varastoja voidaan ylläpitää raakaöljyn ja välituotteiden sekä lopputuotteiden muodossa.
2. Kunkin kuukauden lopussa olemassa olevia varastoja koskevassa tilastollisessa yhteenvedossa:
a)
lopputuotteet lasketaan niiden todellisen määrän mukaan;
b)
raakaöljy ja välituotteet lasketaan:
i)
asianomaisen jäsenvaltion jalostamoista edellisen kalenterivuoden aikana saatujen kunkin tuoteluokan suhteellisten määrien mukaan; tai
ii)
asianomaisen jäsenvaltion jalostamoiden kuluvan vuoden tuotanto-ohjelmien perusteella; tai
iii)
asianomaisessa jäsenvaltiossa edellisen kalenterivuoden aikana valmistettujen varastointivelvoitteeseen kuuluvien tuotteiden kokonaismäärän ja kyseisen vuoden aikana käytetyn raakaöljyn kokonaismäärän välisen suhteen perusteella; edellä mainittua sovelletaan enintään 40 prosenttiin ensimmäisen ja toisen tuoteluokan (bensiini ja dieselöljyt) kokonaisvelvoitteesta ja enintään 50 prosenttiin kolmannen tuoteluokan (polttoöljyt) kokonaisvelvoitteesta.
3. Sekoitustuotteilla, jotka on tarkoitettu 2 artiklassa tarkoitettujen lopputuotteiden valmistukseen, voidaan korvata ne tuotteet, joita varten ne on tarkoitettu.
6 artikla
1. Laskettaessa 1 artiklassa säädettyä varastojen vähimmäistasoa tilastolliseen yhteenvetoon sisällytetään ainoastaan 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti varastoitavat määrät.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen edellytysten mukaisesti varastoihin voidaan sisällyttää:
a)
öljyalusten varastot niiden ollessa satamassa purkaustarkoituksessa satamamuodollisuuksien suorittamisen jälkeen;
b)
purkaussatamissa pidettävät varastot;
c)
öljyputkien syöttöpään säiliöiden varastot;
d)
jalostamojen säiliöiden varastot, lukuun ottamatta putkien ja käsittelylaitosten varastoja;
e)
jalostamojen, tuonti-, varastointi- ja tukkujakeluyritysten pitämät varastot;
f)
suurten kuluttajayritysten pitämät varastot kansallisten säädösten edellyttämän pysyvien varastojen ylläpitovelvoitteen mukaisesti;
g)
proomujen ja kotimaan liikenteen rannikkoalusten varastot sillä edellytyksellä, että asianomaisten viranomaisten on mahdollista niitä valvoa ja varastot voidaan saada välittömästi käyttöön.
3. Erityisesti seuraavia ei sisällytetä tilastolliseen yhteenvetoon: kotimaan esiintymissä vielä oleva raakaöljy; merenkulkuun tarkoitettu polttoaine; suorassa kauttakulussa olevat määrät, jotka eivät kuulu 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin varastoihin; putkistoissa, säiliöautoissa, säiliövaunuissa, vähittäismyyntipisteiden säiliöissä sekä pienkuluttajien hallussa olevat varastot.
Tilastolliseen yhteenvetoon ei myöskään sisällytetä armeijan hallussa olevia eikä öljy-yhtiöiden armeijaa varten varaamia määriä.
7 artikla
1. Tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi varastoja voidaan hallitusten välisten sopimusten perusteella muodostaa jonkin jäsenvaltion alueelle toisen jäsenvaltion alueelle sijoittuneiden yritysten, elinten tai laitosten lukuun. Asianomaisen jäsenvaltion hallitus päättää siitä, pitääkö se osan varastoistaan kansallisen alueen ulkopuolella.
Jäsenvaltio, jonka alueella pidetään varastoja tällaisen sopimuksen perusteella, ei saa estää varastojen siirtoa muihin jäsenvaltioihin, joiden lukuun varastoja kyseisen sopimuksen perusteella pidetään; jäsenvaltion on valvottava näitä varastoja sopimuksessa määrättyjen menettelyjen mukaisesti, mutta se ei saa sisällyttää niitä tilastolliseen yhteenvetoonsa. Jäsenvaltio, jonka puolesta varastoja pidetään, voi sisällyttää varastot tilastolliseen yhteenvetoonsa.
Kunkin jäsenvaltion on lähetettävä yhdessä tilastollisen yhteenvedon kanssa komissiolle selvitys varastoista, joita sen alueella pidetään toisen jäsenvaltion lukuun, sekä varastoista, joita pidetään sen omaan lukuun toisen jäsenvaltion alueella. Selvityksessä on kummassakin tapauksessa ilmoitettava varastojen sijainti ja/tai varastoja pitävät yritykset, varastossa pidettävät määrät ja tuoteluokat tai raakaöljy.
2. Edellä 1 kohdassa mainittujen sopimusten luonnokset on lähetettävä komissiolle, joka voi antaa huomautuksensa tiedoksi asianomaisille hallituksille. Sopimuksista on niiden tekemisen jälkeen ilmoitettava komissiolle, joka antaa ne tiedoksi muille jäsenvaltioille.
Sopimusten on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
niiden on koskettava raakaöljyä ja kaikkia tässä direktiivissä tarkoitettuja öljytuotteita;
b)
niissä on määrättävä varastojen pitoa koskevat ehdot ja järjestelyt siten, että tavoitteena on näiden varastojen hallinnoinnin ja saatavuuden turvaaminen;
c)
niissä on määrättävä menettelyt, joita käytetään varastojen tarkastamisessa ja tunnistamisessa, muun muassa tarkastusten suorittamisessa ja siihen liittyvässä yhteistyössä;
d)
ne on yleensä tehtävä rajoittamattomaksi ajaksi;
e)
jos sopimuksessa on määrätty yksipuolisen irtisanomisen mahdollisuudesta, siinä on todettava, että tällaista irtisanomista ei saa soveltaa tilanteessa, jossa öljyn saanti on vaikeutunut, ja että komissiolle on joka tapauksessa ilmoitettava irtisanomisesta ennakolta.
3. Jos tällaisten sopimusten perusteella muodostettavat varastot eivät ole sen yrityksen, elimen tai laitoksen omistuksessa, joka on velvoitettu pitämään varastoja, vaan jokin toinen yritys, elin tai laitos pitää niitä sen käytettävissä, on noudatettava seuraavia vaatimuksia:
a)
yrityksellä, elimellä tai laitoksella, jonka puolesta varastoja pidetään, on oltava sopimukseen perustuva oikeus saada nämä varastot haltuunsa milloin hyvänsä sopimuksen voimassaolon aikana; asianomaisten osapuolten on sovittava siitä, miten määritetään tällaisesta haltuunotosta maksettava hinta;
b)
tällaisen sopimuksen keston on oltava vähintään 90 päivää;
c)
varastojen sijaintipaikka ja/tai varastoja toisen yrityksen, elimen tai laitoksen käytettävissä pitävät yritykset sekä kyseisessä paikassa varastoitavat määrät ja tuoteluokat tai raakaöljy on tarkasti ilmoitettava;
d)
varastoja toisen yrityksen, elimen tai laitoksen käytettävissä pitävän yrityksen, elimen tai laitoksen on taattava, että yrityksellä, elimellä tai laitoksella, jonka käytettävissä varastoja pidetään, on milloin hyvänsä sopimuksen voimassaolon aikana aina todellinen mahdollisuus käyttää kyseisiä varastoja;
e)
varastoja toisen yrityksen, elimen tai laitoksen käytettävissä pitävän yrityksen, elimen tai laitoksen on kuuluttava sen jäsenvaltion lainkäyttövaltaan, jonka alueella varastot sijaitsevat, siltä osin kuin on kyse kyseisen jäsenvaltion laillisista oikeuksista tarkastaa varastojen olemassaolo.
8 artikla
Jäsenvaltioiden on annettava kaikki tarvittavat säännökset sekä toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet varastojen hallinnoinnin ja valvonnan varmistamiseksi. Niiden on otettava käyttöön järjestelyjä, joiden avulla varastot voidaan tarkastaa tämän direktiivin säännösten mukaisesti.
9 artikla
Jäsenvaltioiden on määriteltävä tämän direktiivin mukaisesti annettujen kansallisten säännösten rikkomisesta aiheutuvat seuraamukset ja toteutettava tarvittavat toimenpiteet näiden säännösten täytäntöönpanon varmistamiseksi. Seuraamusten on oltava tehokkaita, rikkomukseen suhteutettuja ja varoittavia.
10 artikla
1. Jos yhteisön öljynhankinnassa ilmenee vaikeuksia, komissio järjestää jäsenvaltioiden välisen neuvonpidon jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan.
2. Lukuun ottamatta erityisiä hätätilanteita tai vähäisten paikallisten tarpeiden täyttämistä, jäsenvaltiot pidättäytyvät ennen 1 kohdassa tarkoitettuja neuvotteluja käyttämästä varastojaan niin, että niiden taso laskisi alle pakollisen vähimmäismäärän.
3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikesta varmuusvarastojensa käyttämisestä ja toimitettava niin pian kuin mahdollista:
a)
päivämäärä, jona varastojen taso laski pakollisen vähimmäismäärän alapuolelle;
b)
syyt varastojen käyttämiseen;
c)
mahdollisesti toteutetut toimenpiteet varastojen täydentämiseksi;
d)
jos mahdollista, varastotilanteen todennäköinen kehittyminen varastojen tason ollessa pakollisen vähimmäistason alapuolella.
11 artikla
Komissio antaa neuvostolle säännöllisesti kertomuksen öljyvarastojen tilasta yhteisössä, myös mahdollisesta yhdenmukaistamisen tarpeesta varastojen tehokkaan hallinnoinnin ja valvonnan varmistamiseksi.
12 artikla
Kumotaan direktiivi 68/414/ETY, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden velvoitetta noudattaa liitteessä I olevassa B osassa asetettuja määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava mainitut direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sovellettava niitä.
Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin liitteessä II olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
13 artikla
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
14 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 24 päivänä heinäkuuta 2006.