SMĚRNICE RADY
ze dne 20. února 1978
o odpadech z průmyslu oxidu titaničitého
(78/176/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 100 a 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru[2],
vzhledem k tomu, že odpady pocházející z průmyslu oxidu titaničitého ohrožují lidské zdraví a životní prostředí; že je proto nezbytné předcházet znečišťování způsobenému těmito odpady a postupně je snižovat s cílem jeho úplného vyloučení;
vzhledem k tomu, že akční programy Evropských společenství pro životní prostředí z roku 1973[3] a 1974[4] stanoví, že musí být zaveden společný postup Společenství proti vytváření odpadů z průmyslu oxidu titaničitého;
vzhledem k tomu, že jakýkoli rozdíl v opatřeních týkajících se odpadů z průmyslu oxidu titaničitého, která jsou již v různých členských státech použitelná nebo se připravují, může vytvářet nerovné podmínky soutěže a tím přímo ovlivňovat fungování společného trhu; že je proto potřebné právní předpisy týkající se této oblasti podle ustanovení článku 100 Smlouvy sbližovat;
vzhledem k tomu, že se zdá nezbytné spojit toto sbližování právních předpisů s činností Společenství tak, aby pomocí širších opatření bylo možné dosáhnout jednoho z cílů v oblasti ochrany životního prostředí a zvyšování kvality života; že k dosažení tohoto cíle musejí být přijata určitá zvláštní opatření; že je třeba použít článek 235 Smlouvy, neboť Smlouva nestanoví pravomoci potřebné k tomuto účelu;
vzhledem k tomu, že směrnice 75/442/EHS[5] se uplatňuje na odstraňování odpadů obecně; že pro odpady pocházející z průmyslu oxidu titaničitého musí být přijata zvláštní úprava, která by zajistila ochranu lidského zdraví i životního prostředí před škodlivými účinky způsobovanými nekontrolovaným vypouštěním, shazováním do vodních těles či vysypáváním těchto odpadů;
vzhledem k tomu, že k dosažení těchto cílů je třeba zavést systém předem udělovaných povolení vztahujících se na vypouštění a shazování odpadů do vodních těles, skladování, vysypávání odpadů a vstřikování do země; že vydání tohoto povolení bude vázáno na splnění zvláštních podmínek;
vzhledem k tomu, že vypouštění a shazování odpadů do vodních těles, skladování, vysypávání a vstřikování odpadů musí být doprovázeno monitorováním těchto odpadů, jakož i monitorováním příslušné oblasti životního prostředí a dozorem nad ním;
vzhledem k tomu, že členské státy musí pro stávající průmyslová zařízení do 1. července 1980 vypracovat programy na postupné snižování znečišťování způsobované těmito odpady s cílem jeho úplného vyloučení; že v těchto programech je třeba stanovit obecné cíle snižování znečišťování, kterých by mělo být dosaženo nejpozději do 1. července 1987, a opatření, která mají být přijata pro každé průmyslové zařízení;
vzhledem k tomu, že novým průmyslovým zařízením musí členské státy předem udělit povolení; že tomuto povolení musí předcházet průzkum dopadů na životní prostředí a že toto povolení může být uděleno pouze takovým podnikům, které se zaváží k výhradnímu používání materiálů, postupů a technologií dostupných na trhu a co nejméně poškozujících životní prostředí,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Účelem této směrnice je předcházení a postupné omezování znečišťování způsobené odpady z průmyslu oxidu titaničitého s cílem jeho úplného odstranění.
2. Pro účely této směrnice se
a) "znečišťováním" rozumí vypouštění jakéhokoli pozůstatku z výroby či zpracování oxidu titaničitého do životního prostředí způsobované člověkem přímo nebo nepřímo, jehož důsledkem může být ohrožení lidského zdraví, poškození přírodních zdrojů a ekosystémů, znehodnocení rekreačních možností nebo rušivé zasahování do jiných oprávněných způsobů využívání příslušné oblasti životního prostředí;
b) "odpady" rozumí
- jakýkoli pozůstatek z výroby oxidu titaničitého, jež držitel odstraňuje nebo je povinen ho podle platných vnitrostátních právních předpisů odstranit,
- jakýkoli pozůstatek ze zpracování odpadů uvedených v první odrážce;
c) "odstraňováním" rozumí
- sběr, třídění, přeprava a zpracování odpadů, jakož i jejich skladování a ukládání na skládky na povrchu nebo pod povrchem a vstřikování odpadů do půdy,
- vypouštění odpadů do povrchové vody, podzemní vody a do moře, jakož i shazování odpadů do moře,
- transformační procesy nezbytné pro jejich opakované použití, využití nebo recyklaci;
d) "stávajícími průmyslovými zařízeními" rozumějí průmyslová zařízení, která jsou již v provozu ke dni oznámení této směrnice;
e) "novými průmyslovými zařízeními" rozumějí průmyslová zařízení, která se ke dni oznámení této směrnice nacházejí ve stadiu výstavby nebo zahájí provoz až po tomto dni. Rozšíření stávajících průmyslových zařízení vedoucí ke zvýšení výrobní kapacity oxidu titaničitého příslušného zařízení v daném místě o 15 000 tun ročně nebo více se považuje za nové průmyslové zařízení.
Článek 2
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění odstraňování odpadů bez ohrožování lidského zdraví a poškozování životního prostředí, zejména
- bez ohrožování vody, ovzduší, půdy, rostlin a živočichů,
- bez poškozování okolí a krajinného rázu.
Článek 3
Členské státy přijmou opatření vhodná k prevenci, recyklaci a zpracování odpadů, jakož i ke všem ostatním postupům vedoucím k podpoře opětovného využívání odpadů.
Článek 4
1. Vypouštění a shazování odpadů do vodních těles, skladování, vysypávání a vstřikování odpadů je zakázáno bez předchozího povolení uděleného příslušným orgánem členského státu, na jehož území se odpady produkují. Povolení musí být rovněž předem uděleno příslušným orgánem členského státu,
- na jehož území jsou odpady vypouštěny, skladovány, vysypávány nebo vstřikovány;
- z jehož území jsou odpady vypouštěny nebo shazovány do vodních těles.
2. Povolení může být uděleno pouze na omezenou dobu. Může být obnoveno.
Článek 5
V případě vypouštění nebo shazování odpadů do vodních těles může příslušný orgán v souladu s článkem 2 a na základě informací poskytnutých v souladu s přílohou I udělit povolení podle článku 4 za předpokladu, že
a) odpady nemohou být odstraněny vhodnějšími prostředky;
b) posouzení provedené na základě dostupných vědeckotechnických poznatků neprokáže okamžité ani pozdější škodlivé účinky na vodní prostředí;
c) nedojde ke škodlivým účinkům na plavbu, rybolov, rekreační aktivity, těžbu surovin, odsolování, chov ryb a korýšů, oblasti zvláštního vědeckého významu nebo jiného oprávněného využívání dotyčných vod.
Článek 6
V případě skladování, vysypávání nebo vstřikování do země může příslušný orgán v souladu s článkem 2 a na základě informací poskytnutých v souladu s přílohou I udělit povolení podle článku 4 za předpokladu, že
a) odpady nemohou být odstraněny vhodnějšími prostředky;
b) posouzení provedené na základě dostupných vědeckotechnických poznatků neprokáže okamžité ani pozdější škodlivé účinky na podzemní vody, půdu ani ovzduší;
c) nedojde ke škodlivým účinkům na provozování rekreačních aktivit, těžbu surovin, rostliny, živočichy, oblasti zvláštního vědeckého významu nebo na ostatní oprávněná využívání příslušné oblasti životního prostředí.
Článek 7
1. Nezávisle na způsobu a rozsahu zpracování příslušných odpadů se uskutečňuje jejich vypouštění a shazování do vodních těles, skladování, vysypávání a vstřikování v souladu s monitorováním odpadů, jakož i příslušné oblasti životního prostředí, a to s ohledem na jejich fyzikální, chemické, biologické a ekologické aspekty uvedené v příloze II.
2. Monitorovací opatření bude pravidelně vykonávat jeden nebo několik subjektů pověřených příslušným orgánem členského státu, který udělil povolení podle článku 4. V případě znečišťování přesahujícího hranice členských států bude příslušný subjekt společně jmenován dotyčnými členskými státy.
3. Během jednoho roku po oznámení této směrnice Komise předloží Radě návrh týkající se podrobností provádění monitorování příslušné oblasti životního prostředí a dozoru nad ním. Rada projedná tento návrh do šesti měsíců od zveřejnění stanoviska Evropského parlamentu a Hospodářského a sociálního výboru v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 8
1. Příslušný orgán členského státu přijme veškerá opatření potřebná k nápravě některé z následujících situací a v případě potřeby bude požadovat pozastavení vypouštění a shazování odpadů do vodních těles, jeho skladování, vysypávání nebo vstřikování,
a) pokud výsledky monitorování podle přílohy II části A bodu 1 prokáží, že nejsou splněny předpoklady pro udělení předchozího povolení podle článků 4, 5 a 6, nebo
b) pokud výsledky průzkumů ohledně akutní toxicity podle přílohy II část A bod 2 prokáží, že byly překročeny nejvyšší přípustné hodnoty tamtéž stanovené, nebo
c) pokud výsledky monitorování prokáží, že příslušná oblast životního prostředí je značně poškozena, nebo
d) pokud má vypouštění nebo shazování odpadů do vody škodlivé účinky na plavbu, rybolov, provozování rekreačních aktivit, těžbu surovin, odsolování, chov ryb a korýšů, na oblasti zvláštního vědeckého významu nebo na jiné oprávněné využívání dotyčných vod, nebo
e) pokud má skladování, vysypávání odpadů nebo jejich vstřikování škodlivé účinky na provozování rekreačních aktivit, těžbu surovin, rostliny, živočichy, na oblasti zvláštního vědeckého významu nebo na jiné oprávněné využívání příslušné oblasti životního prostředí.
2. Pokud se některá z předchozích situací týká více členských států, opatření k její nápravě se přijmou až po vzájemné konzultaci dotyčných členských států.
Článek 9
1. Členské státy vypracují programy na postupné snižování s cílem úplného vyloučení znečišťování způsobovaného odpady ze stávajících průmyslových zařízení.
2. V rámci programů uvedených v odstavci 1 budou stanoveny ke snižování znečišťování kapalným, pevným a plynným odpadem obecné cíle, kterých by mělo být dosaženo nejpozději do 1. července 1987. Programy rovněž zahrnou dílčí cíle. Dále budou obsahovat údaje o stavu příslušné oblasti životního prostředí, o opatřeních ke snižování znečišťování a o metodách zpracování odpadů, které vznikají přímo během výrobních postupů.
3. Programy uvedené v odstavci 1 se zašlou Komisi nejpozději do 1. července 1980 tak, aby Komise mohla během šesti měsíců po přijetí programů všech jednotlivých členských států předložit Radě vhodné návrhy harmonizace těchto programů s ohledem na snižování znečišťování s cílem jeho vyloučení a na zlepšování podmínek soutěže v oblasti průmyslového odvětví výroby oxidu titaničitého. Rada projedná tento návrh do šesti měsíců od zveřejnění stanoviska Evropského parlamentu a Hospodářského a sociálního výboru v Úředním věstníku Evropských společenství.
4. Členské státy zahájí provádění některého z programů nejpozději do 1. ledna 1982.
Článek 10
1. Programy uvedené v čl. 9 odst. 1 musí zahrnovat všechna stávající průmyslová zařízení a musí stanovit opatření, která je třeba přijmout s ohledem na každé z nich.
2. Pokud má členský stát za to, že s ohledem na zvláštní okolnosti jednotlivých určitých zařízení není třeba ke splnění požadavků této směrnice přijmout žádná doplňková opatření, předloží do šesti měsíců od oznámení této směrnice Komisi doklady o skutečnostech, které jej k tomuto názoru přivedly.
3. Po nezávislém ověření těchto dokladů může Komise vyslovit členskému státu souhlas s jeho názorem, že u příslušného zařízení není třeba učinit doplňková opatření. Komise musí vyjádřit svůj souhlas se zdůvodněním do šesti měsíců.
4. Pokud Komise nesouhlasí s příslušným členským státem, pak je třeba zahrnout doplňková opatření týkající se dotyčného podniku do programu tohoto členského státu.
5. Pokud Komise souhlasí, bude její souhlas pravidelně přezkoumáván se zřetelem k výsledkům monitorování prováděného podle této směrnice, jakož i s ohledem na všechny významné změny ve výrobních postupech nebo na cíle politiky životního prostředí.
Článek 11
Nová průmyslová zařízení podávají žádost o předem udělované povolení příslušnému orgánu členského státu, na jehož území se plánuje výstavba těchto zařízení. Těmto povolením musejí předcházet průzkumy dopadů na životní prostředí. Mohou být udělena pouze takovým podnikům, které se zaváží k výhradnímu používání materiálů, postupů a technologií dostupných na trhu a co nejméně poškozujících životní prostředí.
Článek 12
Aniž jsou dotčena ustanovení této směrnice, mohou členské státy přijmout předpisy přísnější, než stanoví tato směrnice.
Článek 13
Pro účely této směrnice poskytnou členské státy Komisi všechny nezbytné informace týkající se
- povolení udělovaných podle článků 4, 5 a 6,
- výsledků monitorování příslušné oblasti životního prostředí prováděného podle článku 7,
- opatření přijatých podle článku 8.
Rovněž poskytnou Komisi obecné informace týkající se materiálů, postupů a technik, které získaly v rámci opatření podle článku 11.
2. Informace získané při provádění ustanovení tohoto článku mohou být použity pouze pro účely této směrnice.
3. Komise a příslušné orgány členských států, jakož i jejich úředníci a další zaměstnanci nesmějí prozrazovat informace, které získali v souvislosti s prováděním této směrnice a na které se vztahuje služební tajemství.
4. Odstavce 2 a 3 nebrání zveřejnění obecných informací nebo přehledů, jež neobsahují údaje o konkrétních podnicích nebo o sdruženích podniků.
Článek 14
Členské státy připraví každé tři roky Komisi zprávu o předcházení a postupném snižování znečišťování způsobeném odpady z průmyslu oxidu titaničitého, postoupí tuto zprávu Komisi, která jí sdělí ostatním členským státům.
Komise podává každé tři roky Radě a Evropskému parlamentu zprávu o uplatňování této směrnice.
Článek 15
1. Členské státy uvedou v účinnost opatření nezbytná k dosažení souladu s touto směrnicí do 12 měsíců po jejím oznámení. Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 16
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 20. února 1978.
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 20 päivänä helmikuuta 1978,
titaanidioksiditeollisuuden jätteistä (78/176/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 ja 235 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),
sekä katsoo, että
titaanidioksiditeollisuuden jätteet ovat ihmisten terveydelle ja ympäristölle vaarallisia; sen vuoksi on tarpeen estää ja asteittain vähentää tällaisten jätteiden aiheuttamaa pilaantumista päämääränä sen poistaminen,
Euroopan yhteisöjen toimintaohjelmissa ympäristöalan toimenpiteiksi vuosilta 1973(3) ja 1977(4) pidetään tarpeellisena ryhtyä yhteisön toimiin titaanidioksiditeollisuuden jätteiden käsittelemiseksi,
eroavuudet titaanidioksiditeollisuuden jätteitä koskevissa jäsenvaltioissa, sovellettavien tai valmisteilla olevien säännösten kesken, voivat johtaa erilaisten kilpailun edellytysten muodostumiseen ja siten vaikuttaa suoraan yhteismarkkinoiden toimintaan; sen vuoksi on välttämätöntä lähentää tämän alan lainsäädäntöä perustamissopimuksen 100 artiklassa määrätyllä tavalla,
näyttää tarpeelliselta yhdistää lainsäädännön lähentämiseen yhteisön toimia, jotta yksi yhteisön päämääristä ympäristönsuojelussa ja elämisen laadun parantamisessa voidaan saavuttaa kattavamman sääntelyn avulla; tätä tarkoitusta varten olisi annettava tiettyjä erityissäännöksiä; koska perustamissopimuksessa ei ole määräyksiä tässä tarvittavista valtuuksista, on sovellettava perustamissopimuksen 235 artiklaa, direktiivi/ETY(5) koskee jätehuoltoa yleensä; titaanidioksiditeollisuuden jätteitä varten on tarpeen luoda erityisjärjestelmä, jolla varmistetaan, että ihmisten terveyttä ja ympäristöä suojellaan tällaisten jätteiden valvomattoman vesistöihin päästämisen tai upottamisen tai kaatopaikalle sijoittamisen aiheuttamilta haitallisilta vaikutuksilta,
näiden tavoitteiden saavuttamiseksi olisi luotava ennakkolupajärjestelmä jätteiden vesistöihin päästämistä tai upottamista, maalle varastointia ja kaatopaikalle sijoittamista tai maahan johtamista varten; on tarpeen saattaa tämän luvan myöntäminen erityisistä edellytyksistä riippuvaksi,
jätteiden vesistöihin päästämiseen, upottamiseen, maalle varastointiin, kaatopaikalle sijoittamiseen ja maahan johtamiseen olisi liittyttävä sekä jätteiden tarkastustoimia että alttiina olevan ympäristön tarkastusta ja valvontaa,
jäsenvaltioiden olisi vaadittava olemassa olevia teollisuuslaitoksia varten 1 päivään heinäkuuta 1980 mennessä ohjelmat tällaisten jätteiden aiheuttaman pilaantumisen asteittaiseksi vähentämiseksi tarkoituksena sen poistaminen; näissä ohjelmissa on vahvistettava yleiset vähentämistavoitteet, jotka on saavutettava viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1987 ja osoitettava kussakin laitoksessa suoritettavat toimenpiteet, ja
jäsenvaltioiden olisi vaadittava, että uusilla teollisuuslaitoksilla on ennakkolupa; ennen tämän luvan myöntämistä olisi suoritettava tutkimus ympäristövaikutuksista ja lupa voidaan antaa ainoastaan yrityksille, jotka sitoutuvat käyttämään vain sellaisia markkinoilla saatavilla olevia materiaaleja, menetelmiä ja tekniikoita, jotka vahingoittavat vähiten ympäristöä,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
1. Tällä direktiivillä on tarkoitus estää ja asteittain rajoittaa titaanidioksiditeollisuuden jätteiden aiheuttamaa pilaantumista pyrkimyksenä sen poistaminen.
2. Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a) "pilaantumisella" ihmisen toiminnan aiheuttamaa, suoraan tai välillisesti minkä tahansa titaanidioksiditeollisuuden tuotantoprosessista syntyvien jäännösaineiden pääsemistä ympäristöön niin, että siitä aiheutuu vaaraa ihmisten terveydelle, haittaa luonnonvaroille ja luonnonjärjes- telmille, vahinkoa virkistysarvoille tai että se vaikeuttaa kyseisen ympäristön muuta oikeutettua käyttöä,
b) "jätteellä":
- titaanidioksiditeollisuuden tuotantoprosessin mitä tahansa jäteainetta, jonka haltija hävittää tai on velvollinen voimassa olevan kansallisen lainsäädännön mukaan hävittämään,
- mitä tahansa edellisessä luetelmakohdassa mainittujen jäännösaineiden käsittelyprosessista syntyvää jäteainetta;
c) "huolehtimisella":
- jätteiden keräilyä, lajittelua, kuljetusta ja käsittelyä sekä varastoimista ja sijoittamista kaatopaikalle joko maan päälle tai sisään ja imeyttämistä maaperään,
- jätteiden päästämistä pintavesiin, pohjavesiin ja mereen ja upottamista mereen,
- jätteiden uudelleenkäyttämiseksi, hyödyntämiseksi ja kierrättämiseksi tarvittavia toimenpiteitä;
d) "olemassa olevalla teollisuuslaitoksella" sellaista teollisuuslaitosta, joka on perustettu tämän direktiivin tiedoksiantopäivään mennessä;
e) "uudella teollisuuslaitoksella" sellaista teollisuuslaitosta, jota ollaan vasta perustamassa tämän direktiivin tiedoksiantopäivänä tai joka perustetaan tämän päivän jälkeen. Olemassa olevien teollisuuslaitosten laajennukset, joiden seurauksena kyseisen laitoksen paikallinen titaanidioksidin tuotantokapasiteetti lisääntyy 15 000 tonnilla vuodessa tai sen yli, käsitellään uusina teollisuuslaitoksina.
2 artikla
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jätteistä huolehdittaessa ei aiheuteta vaaraa ihmisten terveydelle tai haittaa ympäristölle, ja erityisesti:
- ei vaaranneta vettä, ilmaa, maaperää ja kasveja sekä eläimiä;
- ei vahingoiteta luontoa tai maisemaa.
3 artikla
Jäsenvaltioiden on toteutettava aiheelliset toimenpiteet edistääkseen jätteiden syntymisen ehkäisemistä, niiden kierrättämistä ja jalostamista, raaka-aineiden erottamista niistä sekä muita menetelmiä jätteiden uudelleen käyttämiseksi.
4 artikla
1. Jätteen vesistöihin päästäminen, kaataminen, varastoiminen, kaatopaikalle sijoittaminen ja maaperään imeyttäminen on kiellettyä ilman sen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen myöntämää ennakkolupaa, jonka alueella jäte tuotetaan. Ennakkolupa tarvitaan myös sen jäsenvaltion toimivaltaiselta viranomaiselta,
- jonka alueella jäte päästetään vesistöön, varastoidaan, sijoitetaan kaatopaikalle tai imeytetään maaperään,
- jonka alueelta se päästetään tai upotetaan vesistöön.
2. Lupa voidaan myöntää vain rajoitetuksi ajaksi. Se voidaan uusia.
5 artikla
Kun kyseessä on vesistöihin päästäminen tai upottaminen, toimivaltainen viranomainen voi 2 artiklan mukaisesti ja liitteen I mukaisesti annettavien tietojen perusteella myöntää 4 artiklassa tarkoitetun luvan, edellyttäen, että:
a) jätteistä ei voida huolehtia sopivammalla tavalla;
b) käytettävissä olevaan tieteelliseen ja tekniseen tietoon perustuvat arviot eivät anna aihetta olettaa, että jätteellä olisi sen paremmin välittömiä kuin myöhemminkään esiin tulevia haitallisia vaikutuksia vesiympäristöön;
c) jätteellä ei ole haitallisia vaikutuksia veneilyyn, kalastukseen, vapaa-ajan toimintaan, raaka-aineiden hankintaan, suolanpoistoon, kalan- ja simpukankasvatukseen, alueisiin, joilla on erityistä tieteellistä merkitystä, tai muuhun kyseisten vesialueiden oikeutettuun käyttöön.
6 artikla
Kun kyseessä on varastointi, kaatopaikalle sijoittaminen tai maaperään imeyttäminen, toimivaltainen viranomainen voi 2 artiklan mukaisesti ja liitteen I mukaisesti annettavien tietojen perusteella myöntää 4 artiklassa tarkoitetun luvan, edellyttäen, että:
a) jätteistä ei voida huolehtia sopivammalla tavalla;
b) käytettävissä olevaan tieteelliseen ja tekniseen tietoon perustuvat arviot eivät anna aihetta olettaa, että jätteellä olisi sen paremmin välittömiä kuin myöhemminkään esiin tulevia haitallisia vaikutuksia pohjavesiin, maaperään tai ilmakehään;
c) jätteellä ei ole haitallisia vaikutuksia virkistyskäyttöön, raaka-aineiden hankintaan, kasveihin, eläimiin, alueisiin, joilla on erityistä tieteellistä merkitystä, tai muuhun kyseisen ympäristön oikeutettuun käyttöön.
7 artikla
1. Riippumatta kyseisen jätteen käsittelymenetelmästä ja käsittelyn laajuudesta sen vesistöihin päästämiseen ja upottamiseen, maan päälle varastoimiseen, kaatopaikalle viemiseen ja maaperään imeyttämiseen on yhdistettävä jätteen ja alttiina olevan ympäristön liitteessä II esitetty tarkastus sen fysikaaliset, kemialliset, biologiset ja ekologiset tekijät huomioon ottaen.
2. Tarkastukseen kuuluvat toimenpiteet suorittaa määräajoin yksi tai useampi jäsenvaltion nimeämä toimielin, jolle jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on antanut 4 artiklassa tarkoitetun luvan. Jos kyseessä on jäsenvaltioiden väliset rajat ylittävä pilaantuminen, asianomaiset osapuolet nimeävät yhdessä kyseisen toimielimen.
3. Komissio antaa neuvostolle vuoden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta ehdotuksen menettelytavoista alttiina olevan ympäristön valvomiseksi ja tarkastamiseksi. Neuvosto päättää tästä ehdotuksesta kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun Euroopan parlamentin lausunto ja talous- ja sosiaalikomitean lausunto on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
8 artikla
1. Kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jokin seuraavista tilanteista korjataan ja tarvittaessa vaadittava vesistöihin päästämisen ja upottamisen, varastoimisen ja kaatopaikalle sijoittamisen tai maaperään imeyttämisen lykkäämistä:
a) jos liitteessä II olevan A osan 1 kohdassa määrätyn tarkastuksen tulos osoittaa, että 4, 5 ja 6 artiklassa tarkoitettuja luvan edellytyksiä ei täytetä, tai
b) jos liitteessä II olevan A osan 2 kohdassa mainittujen akuuttia myrkytystä koskevien kokeiden tulokset osoittavat, että siinä säädetyt rajat on ylitetty, tai
c) jos liitteessä II olevassa B osassa määrätyn tarkastuksen tulokset ilmaisevat, että alttiina oleva ympäristö on vahingoittunut tarkastettavalla alueella, tai
d) jos vesistöön päästäminen tai upottaminen tuottaa vahinkoa veneilylle, kalastukselle, virkistystoiminnalle, raakaaineiden hankkimiselle, suolanpoistolle, kalan- ja simpukankasvatukselle, alueille, joilla on erityistä tieteellistä merkitystä, tai kyseisten vesialueiden muulle oikeutetulle käytölle, tai
e) jos varastointi, kaatopaikalle sijoittaminen tai maaperään imeyttäminen tuottaa vahinkoa vapaa-ajan toiminnalle, raaka-aineiden hankinnalle, kasveille, eläimille, alueille, joilla on erityistä tieteellistä merkitystä tai kyseisten ympäristöjen muulle oikeutetulle käytölle.
2. Jos asia koskee useampaa jäsenvaltiota, toimenpiteet on toteutettava yhteistyössä.
9 artikla
1. Jäsenvaltioiden on laadittava ohjelmat olemassa olevista teollisuuslaitoksista tulevien jätteiden aiheuttaman pilaantumisen asteittaiseksi vähentämiseksi ja mahdolliseksi pois- tamiseksi kokonaan.
2. Edellä 1 kohdassa mainituissa ohjelmissa on asetettava yleiset tavoitteet nestemäisten, kiinteiden ja kaasumaisten jätteiden aiheuttaman pilaantumisen vähentämiselle niin, että ne on saavutettava viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1987. Ohjelmissa on oltava myös välitavoitteet. Niihin on lisäksi sisällytettävä tiedot alttiina olevan ympäristön tilasta, toimenpiteistä pilaantumisen vähentämiseksi ja menetelmistä sellaisten jätteiden käsittelemiseksi, jotka syntyvät suoraan tuotantoprosesseista.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut ohjelmat on toimitettava komissiolle viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1980, niin että se voi kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun se on saanut kaikki kansalliset ohjelmat, antaa aiheelliset ehdotukset neuvostolle näiden ohjelmien yhdenmukaistamisesta siltä osin, kun on kysymys pilaantumisen vähentämisestä ja mahdollisesta poistamisesta sekä titaaniteollisuuden kilpailuolosuhteiden parantamisesta. Neuvosto päättää näistä ehdotuksista kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun Euroopan parlamentin lausunto ja talous- ja sosiaalikomitean lausunto on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
4. Jäsenvaltioiden on toteutettava ohjelma viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1982.
10 artikla
1. Edellä 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen ohjelmien on katettava kaikki olemassa olevat teollisuuslaitokset ja niissä on osoitettava suoritettavat toimenpiteet jokaiselle teollisuus- laitokselle erikseen.
2. Jos jäsenvaltio katsoo, että erityisten olosuhteiden vuoksi jonkin yksittäisen teollisuuslaitoksen osalta lisätoimenpiteet eivät ole tarpeen tämän direktiivin vaatimusten täyttämiseksi, sen on kuuden kuukauden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta esitettävä komissiolle perustelut, miksi tähän johtopäätökseen on päädytty.
3. Hankittuaan tarvittavan, riippumattoman aineiston näiden perustelujen oikeellisuuden toteamiseksi, komissio voi yhtyä jäsenvaltion käsitykseen, että ei ole tarpeen toteuttaa lisätoimenpiteitä kyseisen yksittäisen laitoksen osalta. Komission on annettava suostumuksensa perusteluineen kuuden kuukauden kuluessa.
4. Jos komissio ei yhdy jäsenvaltion käsitykseen, on kyseistä laitosta koskevat lisätoimenpiteet sisällytettävä kyseisen jäsenvaltion ohjelmaan.
5. Jos komissio yhtyy jäsenvaltion käsitykseen, sen päätös voidaan ottaa uudelleen tutkittavaksi määräajoin tämän direktiivin mukaisesti suoritettavan tarkastuksen tulosten perusteella ja tuotantoprosessin minkä tahansa huomattavan muutoksen tai ympäristöpolitiikan tavoitteiden muutosten perusteella.
11 artikla
Uusia teollisuuslaitoksia varten on haettava ennakkolupa toimivaltaisilta viranomaisilta siinä jäsenvaltiossa, jonka alueelle laitos aiotaan rakentaa. Ennen tällaisen luvan antamista on tehtävä selvitys sen vaikutuksista ympäristöön. Tällaisia lupia voidaan myöntää vain yrityksille, jotka sitoutuvat käyttämään ainoastaan vähiten ympäristölle vahingollisia markkinoilla saatavilla olevia materiaaleja, menetelmiä ja tekniikoita.
12 artikla
Jäsenvaltiot voivat antaa tiukempia säännöksiä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän direktiivin soveltamista.
13 artikla
1. Tämän direktiivin soveltamiseksi jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tarvittavat tiedot:
- 4, 5 ja 6 artiklan mukaisesti myönnetyistä luvista,
- 7 artiklan mukaisesti suoritetun alttiina olevan ympäristön tarkastuksen tuloksista,
- 8 artiklan mukaisesti toteutetuista toimenpiteistä.
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle myös niiden 11 artiklaan liittyen saamat yleisluontoiset tiedot materiaaleista, menetelmistä ja tekniikoista.
2. Tätä artiklaa sovellettaessa saatuja tietoja saadaan käyttää vain tämän direktiivin panemiseksi täytäntöön.
3. Komissio ja jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset, niiden virkamiehet ja muut toimihenkilöt eivät saa paljastaa tämän direktiivin perusteella saamiaan tietoja eivätkä sellaisia tietoja, joita koskee salassapitovelvollisuus.
4. Edellä 2 ja 3 kohta eivät estä sellaisten yleisten tietojen tai tutkimusten julkaisemista, jotka eivät sisällä yksittäisiä yrityksiä tai yritysryhmittymiä koskevia tietoja.
14 artikla
Jäsenvaltioiden on laadittava joka kolmas vuosi kertomus titaanidioksiditeollisuuden jätteiden aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemisestä ja asteittaisesta rajoittamisesta ja toimitettava se komissiolle, joka toimittaa sen edelleen muille jäsenvaltioille.
Komissio antaa joka kolmas vuosi kertomuksen neuvostolle ja Euroopan parlamentille tämän direktiivin täytäntöönpanosta.
15 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet voimaan 12 kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta ja niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
16 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 20 päivänä helmikuuta 1978.