ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 13. listopadu 2007,
kterým se zrušuje rozhodnutí 1999/572/ES, kterým se přijímají závazky nabídnuté v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozu ocelových lan a kabelů z Čínské lidové republiky, Maďarska, Indie, Korejské republiky, Mexika, Polska, Jihoafrické republiky a Ukrajiny
(2007/775/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1), a zejména na články 8 a 9 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PŘEDCHOZÍ ŠETŘENÍ A STÁVAJÍCÍ OPATŘENÍ
(1)
V srpnu 1999 uložila Rada nařízením (ES) č. 1796/1999 (2) konečné antidumpingové clo z dovozu ocelových lan a kabelů pocházejících mimo jiné z Jihoafrické republiky.
(2)
V listopadu 2005 po přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení rozhodla Rada nařízením (ES) č. 1858/2005 (3), že antidumpingová opatření vztahující se na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího mimo jiné z Jihoafrické republiky by měla být zachována.
(3)
Komise rozhodnutím 1999/572/ES ze dne 13. srpna 1999 (4) přijala cenový závazek společnosti Scaw Metals Group Haggie Steel Wire Rope z Jihoafrické republiky (dále jen „Haggie“ nebo „společnost“).
(4)
Rozhodnutím 1999/572/ES přijala Komise rovněž cenové závazky těchto společností: Usha Martin Industries & Usha Beltron Ltd, Indie; Aceros Camesa SA de CV, Mexiko a Joint Stock Company Silur, Ukrajina. Komise zrušila přijetí závazku nabídnutého společností Joint Stock Company Silur, Ukrajina, nařízením Komise (ES) č. 1678/2003 (5). Antidumpingová opatření na ocelová lana a kabely pocházející z Mexika pozbyla platnosti dne 12. srpna 2004 (6). Komise zrušila přijetí závazku nabídnutého společností Usha Martin Industries & Usha Beltron Ltd rozhodnutím Komise 2006/38/ES ze dne 22. prosince 2005.
(5)
V důsledku toho byl dovoz do Společenství dotčeného výrobku původem z Jihoafrické republiky vyráběného společností, který odpovídá typu, na který se vztahuje závazek (dále jen „výrobek, na který se vztahuje závazek“), osvobozen od konečného antidumpingového cla.
(6)
V této souvislosti je třeba upřesnit, že některé typy ocelových lan a kabelů, jež společnost Haggie v současné době vyrábí, byly ze závazku vyňaty. Tato ocelová lana a kabely proto při propuštění do volného oběhu ve Společenství podléhala platbě antidumpingového cla.
B. PORUŠENÍ ZÁVAZKU
1. Povinnosti společnosti se závazkem
(7)
V rámci závazku, který společnost nabídla, je tato společnost povinna mimo jiné vyvážet výrobek, na který se vztahuje závazek, do Evropského společenství za cenu vyšší, než je minimální dovozní cena (MDC) uvedená v závazku.
(8)
Společnost se závazkem rovněž uznala, že podmínkou pro přiznání osvobození od antidumpingového cla v souvislosti se závazkem je, že bude celním orgánům Společenství předložena „závazková faktura“. Společnost se rovněž zavázala, že tuto závazkovou fakturu nebude vystavovat při prodeji dotčených výrobků, na jejichž typ se závazek nevztahuje, a které tudíž podléhají antidumpingovému clu. Společnost dále uznala, že závazkové faktury musí obsahovat informace stanovené nejprve v příloze nařízení (ES) č. 1796/1999 a později v příloze nařízení (ES) č. 1858/2005.
(9)
Ze závazku pro společnost rovněž vyplývá povinnost pravidelně Komisi poskytovat podrobné informace ve formě čtvrtletní zprávy o prodejích dotčeného výrobku, které uskutečnila do Evropského společenství. Do zprávy mají být zahrnuty výrobky, na které se vztahuje závazek a kterým náleží osvobození od platby antidumpingového cla, i typy ocelových lan a kabelů, na které se závazek nevztahuje a které proto platbě antidumpingového cla při dovozu do Evropského společenství podléhají.
(10)
Je zřejmé, že výše uvedené zprávy o prodejích by měly být při předložení ve všech ohledech úplné, vyčerpávající a správné a že transakce jsou plně ve shodě s podmínkami závazku.
(11)
Aby bylo zaručeno dodržování závazku, společnost rovněž slíbila, že umožní inspekce na místě ve svých prostorách za účelem ověření přesnosti a pravdivosti údajů uváděných ve zmíněných čtvrtletních zprávách a že poskytne veškeré informace, které Komise pokládá za nezbytné.
(12)
Je třeba poznamenat, že společnost již obdržela dne 28. října 2003 od útvarů Komise varovný dopis o porušování závazku z důvodu vystavování závazkových faktur pro výrobky, na které se závazek nevztahuje, ale které jsou jinak předmětem antidumpingových opatření. Varovný dopis uváděl, že vzhledem ke konkrétním okolnostem, za nichž k porušování závazku došlo, není záměrem přijatý závazek zrušit, ale také zdůraznil, že při jakémkoli následném porušení závazku, dokonce i menšího významu, by Komise nadále přijímala závazek společnosti jen obtížně.
(13)
V tomto ohledu byla ve dnech 5. až 6. února 2007 provedena inspekce na místě v prostorách společnosti v Jihoafrické republice. Inspekce se vztahovala na období od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2006.
2. Výsledky inspekce na místě ve společnosti
(14)
Inspekce na místě zjistila, že při dvou příležitostech vystavila společnost závazkové faktury (čísla závazkových faktur: 935515 a 935516) pro výrobky, které jsou předmětem antidumpingového opatření, ale na něž se nevztahuje závazek. Těmto transakcím tedy nezákonně náleželo osvobození od platby antidumpingového cla při dovozu.
(15)
Inspekce na místě zjistila, že společnost při jedné příležitosti neupravila jednotkovou prodejní cenu podle podmínek platby. Neupravení ceny o finanční náklady spojené se skutečným termínem platby vedlo k jednotkové prodejní ceně, která byla nižší než použitelná MDC.
(16)
Inspekce na místě dále zjistila, že společnost při několika příležitostech vystavila faktury, které nejsou ve shodě s přílohou nařízení (ES) č. 1858/2005, protože obsahují větu „Určeno k prodeji offshore, není určeno k prodeji v Evropské unii“.
(17)
Ze šetření závazkových faktur vystavených v dotčeném časovém období, které provedla inspekce na místě, vyplynulo, že jedna transakce nebyla zahrnuta do čtvrtletní zprávy o prodejích předkládané v rámci závazku Komisi. Dále bylo zjištěno, že společnost uváděla transakce, které nebyly určeny k propuštění do volného oběhu ve Společenství, jako transakce, které k propuštění do volného oběhu ve Společenství určeny byly. Inspekce na místě rovněž identifikovala několik transakcí, které byly uváděny jako tranzitní prodeje, ale ve skutečnosti bylo toto zboží propuštěno do volného oběhu ve Společenství. Navíc byly nalezeny nesrovnalosti mezi čtvrtletními zprávami o prodejích předkládanými v rámci závazku a mezi odpovídajícími fakturami.
3. Důvody ke zrušení přijatého závazku
(18)
Skutečnost, že společnost vystavila závazkové faktury pro dotčené výrobky, na které se závazek nevztahuje, a skutečnost, že těmto transakcím náleželo osvobození od platby antidumpingového cla, jež se přiznává jen výrobkům, na které se vztahuje závazek, představují porušení závazku.
(19)
Společnost nedodržela povinnost respektovat MDC pro všechny prodeje výrobku, na který se vztahuje závazek.
(20)
Vystavení závazkových faktur, které nejsou ve shodě s přílohou nařízení (ES) č. 1858/2005, pro prodeje výrobku, na který se vztahuje závazek, může být pro celní orgány zavádějící a neumožňuje nadále celním orgánům účinně kontrolovat závazek, a ten tudíž neplní svůj účel.
(21)
Skutečnosti uvedené v 17. bodu odůvodnění vedou k závěru, že čtvrtletní zprávy o prodejích předkládané v rámci závazku společností nebyly ve všech ohledech úplné, vyčerpávající a správné, a proto tyto zprávy nemohly být s dostatečnou spolehlivostí použity ke kontrolování závazku. Nesplnění požadavků týkajících se předkládaných zpráv se také považuje za porušení závazku.
4. Písemná podání a slyšení
a) Nedostatečné porozumění závazku
(22)
Společnost písemným podáním uznala, že při vystavování faktur a přípravě zpráv předkládaných v rámci závazku došlo k pochybením z důvodu nedostatečného porozumění technickým ustanovením závazku, nesprávného výkladu textu a/nebo tím, že společnost text nekonzultovala. Ve svém písemném podání a během slyšení dne 26. dubna 2007 společnost rovněž uvedla, že k nedostatečnému porozumění složitým požadavkům závazku přispěly také změny ve vrcholovém vedení a restrukturalizace organizace.
(23)
Společnost též připustila, že dne 28. října 2003 obdržela od útvarů Komise varovný dopis. Společnost však namítla, že nikdy neobdržela zprávu o ověření, která by podle jejího předpokladu vyznačila skutečná pochybení, k nimž došlo. Společnost namítala, že skutečnost, že nebyla o skutečných pochybeních uvědomena, také přispěla k tomu, že své postupy týkající se přípravy zpráv předkládaných v rámci závazku nezměnila ani jim lépe neporozuměla.
(24)
V odpovědi na tyto námitky je nutno poznamenat, že společnost obdržela dne 18. září 2003 od Komise dopis, který zjištěná porušení závazku podrobně uváděl. Varovný dopis ze dne 28. října 2003 již podrobně zjištěná porušení závazku znovu neuváděl, ale odkazoval na předchozí korespondenci mezi Komisí a společností.
(25)
Je třeba také poznamenat, že společnost se možná mýlila, když odkazovala na zprávu o ověření. Komise vykonala inspekci na místě až po zaslání svého dopisu ze dne 28. října 2003, neboť porušování závazku, která vedla k zaslání varovného dopisu, byla zjištěna na základě analýzy dokumentů - zpráv předkládaných v rámci závazku. Komise uskutečnila inspekci na místě v květnu 2004, ale vzhledem k tomu, že tato inspekce nevedla k další akci, nebylo třeba v její souvislosti zasílat společnosti jakýkoli dopis.
(26)
Společnost navíc během slyšení uvedla, že po inspekci na místě znovu provedla inspekci celého svého systému, aby na základě připomínek učiněných na místě zavedla změny nezbytné pro splnění požadavků závazku.
(27)
Námitky, které společnost předložila na svou obranu a které se týkají jejího nedostatečného porozumění závazku, nemění názor Komise, že společnost nesplnila povinnosti plynoucí ze závazku. Je dále třeba poznamenat, že společnost již obdržela jeden varovný dopis o porušování závazku v minulosti a že nepřijala nezbytná opatření, jež by předešla tomu, aby nedocházelo k novým porušením závazku. Nedostatečné porozumění požadavkům závazku představuje vysoké riziko nedostatečného a nespolehlivého kontrolování závazku.
b) Proporcionalita
(28)
Pokud jde o nedodržení cen, společnost připustila, že k němu při jedné příležitosti došlo, protože společnost neučinila potřebné úpravy prodejní ceny vzhledem k pozdní platbě. Podala však námitku, že prodejní ceny všech ostatních transakcí byly v přísném souladu s MDC. Také uvedla, že k pozdní platbě došlo kvůli nepředvídaným okolnostem, neboť dotčený klient obvykle platí za zboží předem, ještě než je zboží odesláno.
(29)
V reakci na tyto námitky je třeba zdůraznit, že podle závazku společnost slíbila, že zajistí, aby byly čisté prodejní ceny u všech prodejů, na které se vztahuje závazek, rovné nebo vyšší než MDC stanovené v závazku.
(30)
Co se týče proporcionality, základní nařízení rovněž neuvádí žádný přímý nebo nepřímý požadavek, že by se porušení závazku muselo týkat určitého minimálního procenta prodejů nebo určitého minimálního procenta MDC.
(31)
Tento přístup byl také potvrzen judikaturou Soudu prvního stupně, který rozhodl, že jakékoli porušení závazku je dostatečným důvodem k ospravedlnění zrušení přijatých závazků (7).
(32)
Proto námitky předložené společností, pokud jde o proporcionalitu, nemění názor Komise, že došlo k porušení závazku a že přijetí závazku má být zrušeno.
c) Dobrá víra společnosti
(33)
Společnost namítala, že při předkládání svých pravidelných zpráv Komisi věřila, že tyto zprávy jsou ve všech ohledech úplné, vyčerpávající a správné.
(34)
Společnost se nikdy nepokoušela uvádět ve svých zprávách nesprávné informace ani odmítat jakékoli požadované informace předat.
(35)
Společnost rovněž ve svém písemném podání i během slyšení zdůrazňovala, že z porušování závazku neměla s výjimkou dvou případů žádný prospěch a že k pochybením nedošlo v rámci režimu obcházení opatření.
(36)
S odkazem na výše uvedené body odůvodnění je nutno poznamenat, že společnost nebyla považována za subjekt, který se účelně pokouší získat prospěch nedodržováním požadavků závazku nebo ohrožováním kontrol. Kvůli opakovanému výskytu pochybení však řádná kontrola takového závazku není účelná.
C. ZRUŠENÍ ROZHODNUTÍ 1999/572/ES
(37)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti by mělo být přijetí uvedeného závazku zrušeno a rovněž by mělo být zrušeno rozhodnutí Komise 1999/572/ES. Podle toho by se mělo použít konečné antidumpingové clo uložené čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1858/2005,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rozhodnutí 1999/572/ES se zrušuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 13. listopadu 2007.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 13 päivänä marraskuuta 2007,
Etelä-Afrikasta, Intiasta, Kiinan kansantasavallasta, Korean tasavallasta, Meksikosta, Puolasta, Ukrainasta ja Unkarista peräisin olevien teräsvaijerien ja -kaapelien tuontia koskevien polkumyynnin vastaisten menettelyjen yhteydessä esitettyjen sitoumusten hyväksymisestä tehdyn päätöksen 1999/572/EY kumoamisesta
(2007/775/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1) ja erityisesti sen 8 ja 9 artiklan,
on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
A. AIEMMAT TUTKIMUKSET JA VOIMASSA OLEVAT TOIMENPITEET
(1)
Elokuussa 1999 neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 1796/1999 (2) käyttöön lopullisen polkumyyntitullin muun muassa Etelä-Afrikasta peräisin olevien teräsköysien ja kaapelien tuonnissa yhteisöön.
(2)
Marraskuussa 2005 perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen neuvosto päätti asetuksella (EY) N:o 1858/2005 (3), että muun muassa Etelä-Afrikasta peräisin olevan tarkasteltavana olevan tuotteen tuontiin sovellettavat polkumyynnin vastaiset toimenpiteet olisi pidettävä voimassa.
(3)
Komissio hyväksyi 13 päivänä elokuuta 1999 tehdyllä päätöksellä 1999/572/EY (4) eteläafrikkalaisen yrityksen Scaw Metals Group Haggie Steel Wire Rope, jäljempänä ’Haggie’ tai ’yritys’, esittämän hintasitoumuksen.
(4)
Komissio hyväksyi päätöksellä 1999/572/EY myös seuraavien yritysten hintasitoumukset: Usha Martin Industries & Usha Beltron Ltd (Intia), Aceros Camesa SA de CV (Meksiko) ja Joint Stock Company Silur (Ukraina). Komissio peruutti asetuksella (EY) N:o 1678/2003 (5) ukrainalaisen Joint Stock Company Silur -yrityksen sitoumukselle annetun hyväksynnän. Meksikosta peräisin olevia teräsvaijereita ja -kaapeleita koskevien polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden voimassaolo päättyi 12 päivänä elokuuta 2004 (6). Komissio peruutti 22 päivänä joulukuuta 2005 tehdyllä komission päätöksellä 2006/38/EY Usha Martin Industries & Usha Beltron Ltd yrityksen sitoumukselle annetun hyväksynnän.
(5)
Päätöksen seurauksena tarkasteltavana olevan Etelä-Afrikasta peräisin olevan tuotteen tuonti yhteisöön vapautettiin lopullisista polkumyyntitulleista, jos tuotteen oli valmistanut tämä yritys ja jos se oli sitoumuksen soveltamisalaan kuuluvaa lajia, jäljempänä ’soveltamisalaan kuuluva tuote’.
(6)
Tässä yhteydessä on huomattava, että tietyntyyppiset teräsvaijerit ja kaapelit, joita Haggie valmistaa, eivät kuulu sitoumuksen soveltamisalaan. Näin ollen tällaisista teräsvaijereista ja -kaapeleista oli maksettava polkumyyntitulli, kun ne luovutettiin vapaaseen liikkeeseen yhteisössä.
B. SITOUMUKSEN RIKKOMINEN
1. Sitoumuksen antaneen yrityksen velvollisuudet
(7)
Yrityksen antama sitoumus velvoittaa sen mm. viemään soveltamisalaan kuuluvaa tuotetta Euroopan yhteisöön tietyt vähimmäishinnat ylittävillä hinnoilla sitoumuksessa esitetyn mukaisesti.
(8)
Lisäksi yritys on hyväksynyt sitoumuksessa ehdon, jonka mukaan sitoumuksen perusteella myönnettävä vapautus polkumyyntitulleista edellyttää erityisen sitoumuslaskun esittämistä yhteisön tulliviranomaisille. Yritys on myös sitoutunut olemaan laatimatta sitoumuslaskuja sellaisten tarkasteltavana olevan tuotteen lajien myynnistä, jotka eivät kuulu sitoumuksen soveltamisalaan ja joista on näin ollen maksettava polkumyyntitulli. Yritys myös hyväksyi sen, että laadittujen sitoumuslaskujen on sisällettävä tiedot, jotka on esitetty ensin asetuksen (EY) N:o 1796/1999 liitteessä ja myöhemmin asetuksen (EY) N:o 1858/2005 liitteessä.
(9)
Sitoumuksen ehtojen mukaisesti yrityksen on myös toimitettava komissiolle säännöllisesti yksityiskohtaisia tietoja tarkasteltavana olevan tuotteen myynnistään Euroopan yhteisöön neljännesvuosittain annettavalla raportilla. Raportti olisi annettava sekä sitoumuksen soveltamisalaan kuuluvista tuotteista, joille on myönnetty vapautus polkumyyntitullista, että sentyyppisistä teräsvaijereista ja kaapeleista, jotka eivät kuulu sitoumuksen soveltamisalaan ja joista on näin ollen maksettava polkumyyntitulli, kun niitä tuodaan Euroopan yhteisöön.
(10)
On selvää, että edellä mainittujen myyntiraporttien on oltava kaikilta osin täydellisiä, kattavia ja virheettömiä ja että liiketoimissa noudatetaan täysimääräisesti sitoumuksen ehtoja.
(11)
Jotta sitoumuksen noudattaminen voitaisiin varmistaa, yritys sitoutui myös sallimaan tarkastuskäynnit toimitiloihinsa mainittujen neljännesvuosiraporttien paikkansapitävyyden tarkistamiseksi ja toimittamaan komissiolle kaikki tämän tarvitsemat tiedot.
(12)
Yritys sai jo varoituskirjeen komission yksiköiltä 28 päivänä lokakuuta 2003, koska se oli rikkonut sitoumusta laatimalla sitoumuslaskuja tuotteille, jotka eivät kuulu sitoumuksen soveltamisalaan mutta joihin muutoin sovelletaan polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä. Varoituskirjeessä todettiin, että kun otetaan huomioon erityiset olosuhteet, joissa rikkomukset tapahtuivat, komissio ei aio peruuttaa sitoumuksen hyväksyntää, mutta se myös totesi, että jos sitoumusta vielä rikotaan, vaikka vain vähänkin, komission olisi vaikea pitää sitoumuksen hyväksyminen voimassa.
(13)
Yrityksen toimitiloihin Etelä-Afrikassa tehtiin tarkastuskäynti 5 ja 6 päivänä helmikuuta 2007. Tarkastuskäynti koski 1 päivän tammikuuta 2004 ja 31 päivän joulukuuta 2006 välistä ajanjaksoa.
2. Yrityksen toimitiloihin tehdyn tarkastuskäynnin tulokset
(14)
Tarkastuskäynnillä vahvistui, että yritys oli laatinut kahdessa tapauksessa sitoumuslaskun (laskut nro 935515 ja 935516) tuotteille, joihin sovelletaan polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä mutta jotka eivät kuulu sitoumuksen soveltamisalaan. Sen vuoksi näissä liiketoimissa hyödynnettiin laittomasti polkumyyntitullin maksamisesta annettua vapautusta.
(15)
Tarkastuskäynnillä myös havaittiin, että yritys oli kerran jättänyt mukauttamatta yksikkömyyntihintaa maksuehtojen mukaisesti. Koska mukautusta ei tehty kustannuksiin, jotka liittyvät todelliseen maksuhetkeen, yksikkömyyntihinnat olivat alle sovellettavan vähimmäishinnan.
(16)
Lisäksi tarkastuskäynnillä vahvistettiin, että yritys laati useissa tapauksissa sitoumuslaskuja, jotka eivät olleet asetuksen (EY) N:o 1858/2005 liitteen mukaisia, koska niissä oli maininta ”For sale offshore, not to be sold within the European Union”.
(17)
Tutkittaessa tarkastuskäynnin kattaman ajanjakson aikana laadittuja sitoumuslaskuja havaittiin, että yhtä liiketoimea ei ollut sisällytetty komissiolle neljännesvuosittain toimitettavaan myyntiraporttiin. Lisäksi havaittiin, että yritys raportoi liiketoimista, joissa tavaroita ei ollut tarkoitettu luovutettavaksi vapaaseen liikkeeseen yhteisössä, ikään kuin ne olisi tarkoitettu luovutettavaksi vapaaseen liikkeeseen yhteisössä. Tarkastuskäynnillä myös havaittiin useita liiketoimia, jotka oli ilmoitettu kauttakuljetusmyynniksi, mutta käytännössä tavarat luovutettiin vapaaseen liikkeeseen yhteisössä. Epäselvyyksiä havaittiin myös neljännesvuosittaisissa sitoumusmyyntiä koskevissa raporteissa ja myyntiin liittyvissä laskuissa.
3. Perustelut sitoumuksen hyväksynnän peruuttamiselle
(18)
Koska yritys laati sitoumuslaskuja tarkasteltavana olevista tuotteista, jotka eivät kuuluneet sitoumuksen soveltamisalaan, ja näille liiketoimille myönnettiin polkumyyntitullin maksamisesta vapautus, joka oli tarkoitettu ainoastaan sitoumuksen soveltamisalaan kuuluville tuotteille, kyseessä on sitoumuksen rikkominen.
(19)
Yritys ei noudattanut velvoitetta käyttää vähimmäishintoja kaikessa soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden myynnissä.
(20)
Sellaisten sitoumuslaskujen laatiminen, jotka eivät ole asetuksen (EY) N:o 1858/2005 liitteen mukaisia, voi vaikeuttaa tulliviranomaisten työtä, eivätkä ne pysty enää tehokkaasti valvomaan sitoumusta, minkä vuoksi sitoumus ei enää toimi käytännössä.
(21)
Johdanto-osan 17 kappaleessa esitettyjen seikkojen perusteella päätellään, että yrityksen neljännesvuosittain toimittamat sitoumusta koskevat myyntiraportit eivät olleet kaikilta osin täydellisiä, kattavia ja virheettömiä, minkä vuoksi ne eivät olleen riittävän luotettavia, jotta niitä voitaisiin käyttää sitoumuksen valvontaan. Myös raportointivelvoitteiden noudattamatta jättämistä pidetään sitoumuksen rikkomisena.
4. Kirjalliset huomautukset ja kuuleminen
a) Puutteelliset tiedot sitoumuksesta
(22)
Yritys myönsi kirjeessään, että sitoumuslaskujen ja raporttien laatimisessa tapahtui virheitä, koska yrityksessä ei ymmärretty sitoumuksen teknisiä säännöksiä, teksti luettiin väärin ja/tai yritys ei ottanut huomioon sitoumustekstiä. Kirjeessä ja 26 päivänä huhtikuuta 2007 järjestetyssä kuulemistilaisuudessa myös todettiin, että muutokset ylemmässä johdossa ja organisaatiouudistus vaikuttivat siihen, että sitoumuksen monimutkaisia vaatimuksia ei ymmärretty.
(23)
Yritys myös totesi vastaanottaneensa komission yksiköiden varoituskirjeen 28 päivänä lokakuuta 2003. Yritys kuitenkin väitti, että se ei ole saanut tarkastusraporttia, jossa olisi esitetty tehdyt virheet. Yrityksen mukaan se, että sille ei ilmoitettu tehdyistä virheistä, vaikutti siihen, että se ei muuttanut käytäntöään sitoumusraporttien laatimisessa tai pyrkinyt lisäämään tietojaan sitoumuksesta.
(24)
Vastauksena näihin väitteisiin voidaan todeta, että yritys sai 18 päivänä syyskuuta 2003 komissiolta kirjeen, jossa esitettiin yksityiskohtaisesti havaitut rikkomukset. Lokakuun 28 päivänä 2003 päivätyssä varoituskirjeessä ei enää toistettu rikkomuksia yksityiskohtaisesti vaan viitattiin aiempaan kirjeenvaihtoon komission ja yrityksen välillä.
(25)
Lisäksi on huomattava, että yritys on ehkä hieman sekoittanut asioita viitatessaan tarkastusraporttiin. Komissio ei tehnyt tarkastuskäyntiä ennen 28 päivänä lokakuuta 2003 päivätyn varoituskirjeen lähettämistä, koska rikkomukset, jotka johtivat varoituskirjeen lähettämiseen, vahvistettiin sitoumusraporttien analyysin perusteella. Komissio teki tarkastuskäynnin toukokuussa 2004, mutta koska tarkastus ei johtanut jatkotoimiin, yritykselle ei tarvinnut lähettää siihen liittyvää kirjettä.
(26)
Lisäksi yritys totesi kuulemistilaisuudessa, että tarkastuskäynnin jälkeen yritys tarkasteli uudelleen koko järjestelmäänsä paikan päällä tehdystä tarkastuksesta saatujen kommenttien perusteella tehdäkseen tarvittavat muutokset sitoumusvelvoitteiden noudattamiseksi.
(27)
Yrityksen puolustuksekseen esittämät väitteet siitä, että se ei ymmärtänyt sitoumusta, eivät muuta komission kantaa, jonka mukaan yritys ei noudattanut sitoumusvelvoitteita. On myös huomattava, että yritys oli jo aiemmin saanut varoituskirjeen sitoumuksen rikkomisesta, eikä se toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä, jotta olisi vältetty uudet sitoumuksen rikkomiset. Jos sitoumuksen vaatimuksia ei ymmärretä, sitoumuksen valvonnan riittävyys ja luotettavuus vaarantuvat voimakkaasti.
b) Suhteellisuus
(28)
Yritys myönsi, että hintarikkomus oli tapahtunut kerran, koska se ei ollut tehnyt tarvittavia mukautuksia myyntihintaan myöhästyneen maksun osalta. Yritys väitti kuitenkin, että kaikkien muiden liiketoimien osalta myyntihinnat noudattivat tarkasti vähimmäishintoja. Lisäksi todettiin, että maksun myöhästyminen johtui ennakoimattomista olosuhteista, koska kyseinen asiakas maksaa yleensä ennakolta tavarat ennen lähetyksen toimittamista.
(29)
Näiden väitteiden osalta on syytä huomauttaa, että sitoumuksen mukaisesti yritys sitoutui varmistamaan, että sitoumuksen soveltamisalaan kuuluvan koko myynnin kattava nettomyyntihinta on vähintään sitoumuksessa määrätty vähimmäishinta.
(30)
Lisäksi suhteellisuuden osalta on todettava, että perusasetuksessa ei edellytetä suoraan eikä välillisesti, että sitoumuksen rikkomisen on koskettava vähimmäisosuutta myynnistä tai vähimmäishinnasta.
(31)
Tämä tulkinta on vahvistettu myös ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, jonka tuomion mukaan mikä tahansa sitoumuksen rikkominen riittää siihen, että komissio voi peruuttaa hyväksyntänsä sitoumukselta (7).
(32)
Näin ollen yrityksen esittämät toimien suhteellisuuteen liittyvät perustelut eivät muuta komission näkemystä siitä, että sitoumusta on rikottu ja että sitoumuksen hyväksyntä olisi peruutettava.
c) Yrityksen toimiminen hyvässä uskossa
(33)
Yritys väitti, että toimittaessaan säännöllisiä raportteja komissiolle se uskoi, että raportit olivat kaikilta osin täydellisiä, kattavia ja virheettömiä.
(34)
Yritys ei missään vaiheessa yrittänyt raportoida virheellisiä tietoja tai pyrkinyt jättämään pois mitään vaadittuja tietoja.
(35)
Lisäksi yritys korosti sekä kirjeessään että kuulemisen aikana, että se sai etua sitoumuksen rikkomisesta ainoastaan kahdessa tapauksessa ja että virheitä ei tehty minkään kiertämisjärjestelyn puitteissa.
(36)
Edellä esitetyn perusteella on huomautettava, että yrityksen ei katsottu tarkoituksellisesti pyrkivän hyötymään sitoumuksen vaatimusten noudattamatta jättämisestä tai seurannan vaikeuttamisesta. Virheiden toistumisen vuoksi sitoumuksen moitteeton valvonta ei kuitenkaan toimi käytännössä.
C. PÄÄTÖKSEN 1999/572/EY KUMOAMINEN
(37)
Edellä esitetyn perusteella sitoumuksen hyväksyminen olisi peruttava ja komission päätös 1999/572/EY kumottava. Vastaavasti olisi sovellettava asetuksen (EY) N:o 1858/2005 1 artiklan 2 kohdalla käyttöön otettua lopullista polkumyynnin vastaista tullia,
ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
1 artikla
Kumotaan päätös 1999/572/EY.
2 artikla
Tämä päätös tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tehty Brysselissä 13 päivänä marraskuuta 2007.