NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 906/2008
ze dne 15. září 2008,
kterým se zastavuje pro nového vývozce uskutečněný přezkum nařízení (ES) č. 1659/2005 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých magnezitových cihel pocházejících z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského Společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 9 odst. 4 a čl. 11 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh, který předložila Komise po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1 Stávající opatření
(1)
Rada nařízením (ES) č. 1659/2005 (2) (dále jen „původní nařízení“) uložila konečné antidumpingové clo na dovoz některých magnezitových cihel pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“). Opatření má formu valorického cla ve výši 39,9 %, s výjimkou šesti společností výslovně uvedených v původním nařízení, na které se vztahují individuální sazby cla.
1.2 Žádost o přezkum
(2)
Po zavedení konečných opatření obdržela Komise od čínského vyvážejícího výrobce, společnosti Yingkou Dalmond Refractories Co. Ltd. (dále jen „žadatel“), žádost o zahájení přezkumu nařízení (ES) č. 1659/2005 pro nového vývozce podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení. Žadatel tvrdil, že není ve spojení s žádnými vyvážejícími výrobci v ČLR, na něž se vztahují platná antidumpingová opatření týkající se magnezitových cihel. Dále tvrdil, že v období původního šetření (od 1. dubna 2003 do 31. března 2004) magnezitové cihly nevyvážel, nýbrž je do Společenství vyvážel až po tomto období.
1.3 Zahájení přezkumu pro nového vývozce
(3)
Komise přezkoumala zřejmé důkazy, které předložil žadatel, a usoudila, že dostatečně ospravedlňují zahájení přezkumu podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení. Po konzultaci s poradním výborem a poté, co byla dotčenému výrobnímu odvětví Společenství dána možnost se k věci vyjádřit, zahájila Komise nařízením (ES) č. 1536/2007 (3) přezkum nařízení (ES) č. 1659/2005 týkající se žadatele.
(4)
Podle nařízení (ES) č. 1536/2007 bylo antidumpingové clo ve výši 39,9 % uložené nařízením (ES) č. 1659/2005 zrušeno, pokud jde o dovoz magnezitových cihel vyrobených a prodávaných na vývoz do Společenství žadatelem. Zároveň byly podle čl. 14 odst. 5 základního nařízení celní orgány vyzvány, aby učinily příslušné kroky k zavedení celní evidence těchto dovozů.
1.4 Dotčený výrobek a obdobný výrobek
(5)
Dotčený výrobek je stejný jako dotčený výrobek popsaný v původním nařízení, tj. chemicky vázané, nepálené magnezitové cihly, jejichž hořčíková složka obsahuje alespoň 80 % MgO, též obsahující magnezit, pocházející z ČLR, v současnosti kódů KN ex 6815 91 00, ex 6815 99 10 a ex 6815 99 90 (kódů TARIC 6815910010, 6815991020 a 6815999020).
(6)
Obdobný výrobek je rovněž stejný jako obdobný výrobek vymezený v původním nařízení.
1.5 Dotčené strany
(7)
Komise o zahájení přezkumu oficiálně informovala výrobní odvětví Společenství, žadatele a zástupce vyvážející země. Zúčastněné strany dostaly možnost písemně se k věci vyjádřit a účastnit se slyšení.
(8)
Komise žadateli zaslala formulář žádosti o status tržního hospodářství a dotazník a obdržela odpověď ve stanoveném termínu. Komise ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné pro stanovení dumpingu, a uskutečnila inspekce v prostorách žadatele a níže uvedených spolupracujících společností ve spojení v ČLR:
-
Yingkou Dalmond Refractories Co. Ltd. (žadatel),
-
Liaoning Qunyi Group Refractories Co. Ltd. (mateřská společnost),
-
Yingkou Dalmond Refractories Co. Ltd. (výrobce ve spojení),
-
Dalian Dalmond Trading Co. Ltd. (vývozce ve spojení).
1.6 Období šetření
(9)
Šetření dumpingu se týkalo období od 1. dubna 2006 do 30. září 2007 (dále jen „období šetření“).
2. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
2.1 Status nového vývozce
(10)
Výrobní odvětví Společenství namítalo, že žadatel vyvážel dotčený výrobek do Společenství již v roce 2004 a podepřelo toto tvrzení několika internetovými stránkami a katalogy žadatele, v nichž byl zmiňován prodej ve Společenství. V těchto dokumentech však nebyl zmiňován konkrétně dotčený výrobek nebo datum vývozu a přezkoumání evidence odbytu žadatele a jeho společností ve spojení neobjevilo žádný důkaz o takovém vývozu. Šetření potvrdilo, že žadatel nevyvážel dotčený výrobek během období původního šetření a že ho začal vyvážet do Společenství až po tomto období.
(11)
Kromě toho byl žadatel schopen uspokojivým způsobem prokázat, že neměl žádné přímé ani nepřímé vazby s žádným z čínských vyvážejících výrobců, na které se vztahují antidumpingová opatření platná pro dotčený výrobek.
(12)
Bylo tudíž potvrzeno, že by uvedená společnost měla být považována za „nového vývozce“ podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení.
2.2 Status tržního hospodářství
(13)
Podle čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení se při antidumpingových šetřeních týkajících se dovozů z ČLR běžná hodnota určuje podle čl. 2 odst. 1 až 6 základního nařízení v případě těch výrobců, kteří splnili kritéria stanovená v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení, tj. pokud bylo prokázáno, že pokud jde o výrobu a prodej obdobného výrobku, převažují podmínky tržního hospodářství. Uvedená kritéria lze shrnout takto:
-
obchodní rozhodnutí jsou přijímána na základě tržních signálů bez zásadních zásahů státu a náklady odrážejí tržní hodnoty,
-
společnosti mají jednoznačné a jasné účetnictví, které je kontrolováno nezávislým auditem v souladu s mezinárodními účetními standardy a používá se pro všechny účely,
-
nedochází k výraznému zkreslení způsobenému bývalým systémem netržního hospodářství,
-
zákony o úpadku a o vlastnictví zaručují stabilitu a právní jistotu,
-
převody měn se provádí podle tržních kurzů.
(14)
Žadatel požádal o status tržního hospodářství podle čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení a byl vyzván k vyplnění formuláře žádosti o status tržního hospodářství.
(15)
V průběhu šetření podal žadatel několik žádostí o status tržního hospodářství pro své společnosti ve spojení. Po rozboru těchto žádostí Komise určila čtyři žádosti o status tržního hospodářství za účelem prověření společností zabývajících se výrobou a prodejem dotčeného výrobku. Jedná se o společnosti uvedené v 8. bodě odůvodnění tohoto nařízení. V pozdním stadiu šetření však bylo zjištěno, že je žadatel ve spojení s dalším výrobcem a dalším vývozcem dotčeného výrobku v ČLR. Tyto společnosti nevyplnily svůj formulář žádosti o status tržního hospodářství, a nebylo proto možné posoudit situaci celé skupiny, v jejímž rámci žadatel působí.
(16)
Komise důsledně uplatňuje postup, při kterém zjišťuje, zda skupina společností ve spojení splňuje podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství jako celek. Tento postup je považován za nezbytný, aby se zabránilo tomu, že skupina společností uskutečňuje své prodeje prostřednictvím jedné z těchto společností, jestliže jí byla přidělena individuální celní sazba. Proto v případech, kdy je dceřiná nebo jakákoli jiná společnost ve spojení výrobcem a/nebo prodejcem dotčeného výrobku, musí všechny tyto společnosti ve spojení předložit formulář žádosti o status tržního hospodářství, aby bylo možné přezkoumat, zda jsou splněna kritéria čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení. To, že žadatel zamlčí existenci těchto společností, je samo o sobě dostačující k přijetí závěru, že není možné stanovit, zda skupina jako celek splňuje všechny podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství.
(17)
Je však třeba poznamenat, že šetření odhalilo, že z uvedených čtyř společností ze skupiny, které předložily formulář žádosti o status tržního hospodářství, pouze jedna společnost splňovala všechny podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství. Zbývající tři společnosti nesplňovaly první tři kritéria uvedená ve 13. bodě odůvodnění výše.
(18)
Pokud jde o mateřskou společnost, tato společnost neprokázala, že je prosta státních zásahů. Za prvé nebylo možné určit zdroj kapitálu společnosti získaného v roce 2001, a účty, na nichž byly tyto kapitálové vklady zaznamenány, nebyly podloženy další dokumentací (kritérium jedna). Za druhé tato společnost nedoložila, že má jednoznačné a jasné účetnictví, vedené a kontrolované v souladu s mezinárodními účetními standardy. Zejména nebyl proveden audit jednotlivých účtů. Byl proveden pouze audit konsolidovaných finančních výkazů, připravených speciálně na žádost věřitele. Neauditované jednotlivé účty navíc vykazovaly několikeré porušení mezinárodních účetních standardů, pokud jde o stálá aktiva a odpisy, účtování některých aktiv a oceňování aktiv (kritérium dvě).
(19)
Pokud jde o žadatele, ten neprokázal, že je prost státních zásahů. Zejména jeho stanovy, které byly poskytnuty státním orgánům, aby společnost mohla získat povolení k podnikání, obsahovaly omezení prodeje na domácím trhu. Společnost navíc nebyla schopna předložit smlouvu na dodávky energie (kritérium jedna). Za druhé tato společnost nedoložila, že má jednoznačné a jasné účetnictví, vedené a kontrolované v souladu s mezinárodními účetními standardy (kritérium dva). Konečně žadatel neprokázal, že u něj nedochází k výrazným zkreslením způsobeným bývalým systémem netržního hospodářství, zejména proto, že ne všechna jeho počáteční aktiva byla nezávisle oceněna a proto, že se těšil významným daňovým výhodám (kritérium tři).
(20)
Pokud jde o třetí ze společností, ta neprokázala, že obchodní rozhodnutí jsou přijímána na základě tržních signálů, bez zásadních zásahů státu a že její náklady odrážejí tržní hodnoty (kritérium jedna). Za druhé tato společnost neprokázala, že má jednoznačné a jasné účetnictví, vedené a kontrolované v souladu s mezinárodními účetními standardy; bylo zaznamenáno několik porušení mezinárodních účetních standardů, např. pozdní účtování výnosů nebo nesprávné odpisy stálých aktiv (kritérium dva). Konečně společnost neprokázala, že u ní nedochází k výrazným zkreslením způsobeným bývalým systémem netržního hospodářství, zejména proto, že počáteční aktiva společnosti nebylo možné považovat za nezávisle oceněná (kritérium tři).
(21)
Na základě výše uvedených skutečností a úvah nemohl být žadateli a skupině, v jejímž rámci žadatel působí, jako celku přiznán status tržního hospodářství.
(22)
Výrobnímu odvětví Společenství, žadateli a orgánům vyvážející země byla dána možnost vyjádřit se ke zjištěním, která se týkají statusu tržního hospodářství. Vyjádření předložil pouze žadatel.
(23)
Žadatel nejprve namítal, že dvě společnosti, jejichž existence vyšla najevo v pozdním stádiu šetření, jak je uvedeno v 15. bodě odůvodnění, nemusí podávat žádost o status tržního hospodářství. Podle žadatele by žádosti o status tržního hospodářství měli podávat ti, kteří dotčený výrobek vyráběli nebo s ním obchodovali v průběhu období šetření. Uvedené dvě společnosti se během období šetření a po jeho skončení nezabývaly výrobou ani prodejem dotčeného výrobku, neboť vývozce ve spojení byl zlikvidován na začátku roku 2008 a výrobce ve spojení nebyl během období šetření plně provozuschopný, neboť nedostal povolení k výrobě.
(24)
V tomto ohledu je třeba připomenout, že žadateli byla dána možnost podat žádost o status tržního hospodářství za většinu svých společností ve spojení a že ten tak učinil. Neuvedl však údaje o těchto dvou společnostech ve lhůtách k tomu stanovených, jak je blíže vysvětleno ve 25. a 26. bodě odůvodnění.
(25)
Existence uvedeného údajně zlikvidovaného vývozce byla zjištěna Komisí a potvrzena žadatelem těsně před uskutečněním inspekce na místě v ČLR. Uvedená společnost nepodala žádost o status tržního hospodářství a žadatel navíc i přes žádost Komise neposkytl žádné účetní záznamy a další relevantní informace, aby bylo jasné, jaká byla přesně činnost této společnosti v průběhu období šetření. Komise proto nebyla schopna určit, zda se tato společnost v průběhu období šetření nezabývala prodejem dotčeného výrobku.
(26)
Pokud jde o výrobce ve spojení, jeho existence byla Komisi oznámena v průběhu inspekce na místě v ČLR, a jelikož se tento výrobce nacházel v jiné provincii, nebyla Komise schopna ověřit na místě přesný charakter jeho činnosti ani zjistit, zda tato společnost ve skutečnosti nezahájila výrobu dotčeného výrobku. Bylo zjištěno, že ačkoli tato společnost ještě nedostala povolení k výrobě, její povolení k podnikání udělené v roce 2007, tedy v průběhu období šetření, se vztahuje na výrobu dotčeného výrobku. Tento výrobce ve spojení by tudíž měl podat žádost o status tržního hospodářství.
(27)
Skutečnost, že žadatel Komisi o existenci těchto dvou společností neinformoval a že nebyly podány žádosti o status tržního hospodářství, Komisi znemožnila ověřit následně poskytnuté informace o jejich činnosti a posoudit, zda uvedená skupina společností splňuje podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství.
(28)
Žadatel rovněž uvedl, že mateřská společnost by neměla být zahrnuta do šetření týkajícího se statusu tržního hospodářství vzhledem k tomu, že není ani výrobcem, ani vývozcem dotčeného výrobku.
(29)
Mateřská společnost kontroluje své společnosti ve spojení, včetně jejich aktivit, pokud jde o dotčený výrobek. Proto mají jakákoli zjištění, z nichž by vyplývalo, že mateřská společnost neuplatňuje zásady tržního hospodářství, přímý dopad na celou skupinu. Z šetření vyplynulo, že mezi mateřskou společností a jejími dceřinými společnostmi existují silné vazby, zejména pak s žadatelem a s další spolupracující společností z uvedené skupiny, která má co do činění s dotčeným výrobkem. Mezi uvedenými společnostmi se uskutečnilo mnoho transakcí. Aktiva a režijní náklady navíc nebyly jasně odděleny. Mateřská společnost navíc v průběhu inspekce na místě uvedla, že v budoucnu zamýšlí vyrábět magnezitové cihly a že v jejím povolení k podnikání není uvedeno nic, co by jí v tom bránilo. Z tohoto důvodu muselo být toto tvrzení rovněž odmítnuto.
(30)
Žadatel uznal, že společnost uvedená ve 20. bodě odůvodnění nesplňuje všechna kritéria pro status tržního hospodářství, ale uvedl, že by tato společnost neměla být nadále považována za výrobce, neboť v současné době pronajímá své výrobní prostory výrobci ve spojení.
(31)
V tomto ohledu bylo zjištěno, že tato společnost je schopna znovu sama zahájit výrobu, a to kdykoli v budoucnu. Proto toto tvrzení muselo být odmítnuto.
(32)
Žadatel uvedl další tvrzení a poukázal na nové prvky údajně dokazující, že společnost zmíněná v 19. bodě odůvodnění splňuje všechna kritéria statusu tržního hospodářství. Tato tvrzení jsou blíže popsána a rozebrána níže.
(33)
Pokud jde o kritérium jedna, žadatel dále namítl, že jakékoli omezení ve stanovách je čistě soukromou dohodou mezi akcionáři, do níž stát nezasahoval. Žadatel rovněž uvedl, že čínské smluvní právo neukládá povinnost podepsat písemnou smlouvu na dodávky energie.
(34)
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že čínské smluvní právo stanoví, že stanovy společnosti jsou závazné pro společnost, akcionáře, ředitele, vedoucí oddělení a vyšší vedení. Stanovy a jakékoli změny stanov musí být navíc registrovány u státních orgánů. V rozporu s tvrzením žadatele bylo rovněž zjištěno, že čínské smluvní právo jasně hovoří o smlouvách o dodávkách a využití energie a obsahuje jasná ustanovení o obsahu takových smluv. Na základě těchto skutečností byla tvrzení ohledně kritéria jedna odmítnuta.
(35)
Pokud jde o kritérium dva, žadatel předložil dokumenty, z nichž údajně vyplývá, že nedostatky v účetnictví, zejména pokud jde o transakce mezi společnostmi ve spojení, byly odstraněny později v dubnu 2008, a tvrdil, že kritérium dva je tedy splněno.
(36)
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že jakákoli údajná náprava, která proběhla v roce 2008, nemůže napravit skutečnost, že účetnictví žadatele, které bylo předloženo spolu s žádostí, nebylo spolehlivé, jak se uvádí v 19. bodě odůvodnění. Proto muselo být toto tvrzení odmítnuto.
(37)
Pokud jde o kritérium tři, žadatel namítl, že ověřující zpráva týkající se kapitálu připojená k žádosti o status tržního hospodářství by měla sama o sobě dostatečně potvrzovat ocenění jeho aktiv. Žadatel rovněž uvedl, že daňové úlevy by neměly být v rámci tohoto antidumpingového šetření brány v úvahu, neboť tato otázka je relevantní pouze při antisubvenčním šetření.
(38)
Je třeba poznamenat, že šetřením bylo zjištěno, že v ověřující zprávě týkající se kapitálu byly zjištěny chyby, a nemohla být tudíž považována za věrohodný nezávislý základ pro ocenění aktiv. Pokud jde o daňové úlevy, kterým se žadatel těšil, má se za to, že významným způsobem zkreslují finanční situaci společnosti a skutečně mají dopad na třetí kritérium statusu tržního hospodářství. Proto musela být tvrzení týkající se kritéria tři odmítnuta.
(39)
Na základě výše uvedených skutečností Komise trvá na svých zjištěních a závěrech, pokud jde o kritéria jedna až tři. Je tedy potvrzeno, že žadateli a skupině, v níž působí, nemůže být přiznán status tržního hospodářství.
2.3 Individuální zacházení
(40)
Podle čl. 2 odst. 7 základního nařízení se pro země, na které se vztahují ustanovení tohoto článku, případné clo stanoví s celostátní platností, ledaže jsou společnosti schopny prokázat, že splňují veškerá kritéria pro individuální zacházení stanovená v čl. 9 odst. 5 základního nařízení. Uvedená kritéria lze shrnout takto:
-
v případě plného nebo částečného zahraničního vlastnictví daných podniků nebo společných podniků (joint ventures) mohou vývozci svobodně repatriovat základní kapitál a zisky,
-
vývozní ceny a množství a prodejní a dodací podmínky byly svobodně určeny,
-
většinu akcií vlastní soukromé osoby a musí být prokázáno, že společnost je dostatečně nezávislá na státní intervenci,
-
převod směnných kursů se provádí podle tržních kursů,
-
státní intervence není takového rozsahu, aby umožňovala obcházení individuálních antidumpingových opatření.
(41)
Žadatel, kromě toho, že požádal o status tržního hospodářství, požádal rovněž o individuální zacházení v případě, že mu nebude přiznán status tržního hospodářství.
(42)
Jak je vysvětleno v 16. bodě odůvodnění, Komise důsledně uplatňuje postup, při kterém zjišťuje, zda skupina společností ve spojení splňuje podmínky pro individuální zacházení jako celek. Jak je uvedeno v 15. bodě odůvodnění, existoval v období šetření jeden další výrobce a jeden vývozce, kteří byli s žadatelem ve spojení a kteří při stávajícím šetření nespolupracovali. Proto nebylo možné učinit žádný závěr ohledně toho, zda tyto dvě společnosti splňují kritéria pro individuální zacházení.
(43)
Proto se konstatuje, že žadateli by neměl být přiznán ani status tržního hospodářství, ani individuální zacházení.
(44)
Žadatel, orgány vyvážející země i zúčastněné strany dostali možnost vyjádřit se k uvedeným zjištěním. Pouze žadatel předložil níže uvedené připomínky.
(45)
Žadatel nejprve zopakoval své tvrzení, že šetření pro účely statusu tržního hospodářství i individuálního zacházení by se mělo týkat pouze těch, kteří dotčený výrobek vyráběli nebo s ním obchodovali během období šetření, a uvedl, že uvedené dvě společnosti, které při šetření nespolupracovaly, se nezabývaly výrobou ani prodejem dotčeného výrobku. Dále uvedl, že pracovníci Komise dostali veškeré potřebné informace, aby mohli posoudit individuální zacházení pro uvedené dvě společnosti, které při šetření nespolupracovaly, když prováděli inspekce na místě.
(46)
Pokud jde o první tvrzení, je třeba poznamenat, že přesná činnost těchto dvou společností během období šetření nemohla být prověřena při inspekci na místě právě z důvodu jejich nespolupráce, jak je uvedeno zejména v 15. bodě odůvodnění. Žadatel tedy neprokázal, že uvedené dvě společnosti, které při šetření nespolupracovaly, během období šetření nevyráběly dotčený výrobek nebo se nezabývaly jeho prodejem. Rovněž je třeba poznamenat, že ať byla činnost výrobce během období šetření jakákoli, měla by být vzata v úvahu při posuzování uvedené skupiny z důvodů vysvětlených zejména v 16. bodě odůvodnění. Komise proto trvá na tom, že tyto dvě společnosti měly při šetření spolupracovat.
(47)
Jak je uvedeno ve 24. až 27. bodě odůvodnění, informace poskytnuté během inspekce na místě nebyly dostatečné k posouzení individuálního zacházení pro uvedené dvě společnosti, které při šetření nespolupracovaly. Tyto informace navíc nebyly poskytnuty ve stanovené lhůtě pro podání žádosti o individuální zacházení a byly poskytnuty tak pozdě, že je Komise nemohla ověřit. Toto tvrzení proto muselo být odmítnuto.
(48)
Žadatel dále uvedl, že běžná praxe Komise při posuzování kritérií pro individuální zacházení je porušením článku 2.3 antidumpingové dohody WTO, neboť tato dohoda by měla být považována za nedílnou součást právního řádu ES.
(49)
Vzhledem k nespolupráci dvou společností ve spojení však nebyla kritéria pro individuální zacházení při tomto šetření dále posuzována a otázka, zda jsou v souladu s pravidly WTO, byla v tomto případě irelevantní. Toto tvrzení proto nebylo dále bráno v úvahu.
(50)
Na základě výše uvedených skutečností a úvah je tedy potvrzeno, že žadateli a skupině, v níž působí, nemohlo být přiznáno individuální zacházení.
3. ZÁVĚR
(51)
Účelem tohoto přezkumu bylo určit individuální dumpingové rozpětí žadatele, které se údajně lišilo od stávajícího zbytkového rozpětí pro dovoz dotčeného výrobku z ČLR. Žádost se zakládala zejména na tvrzení, že žadatel splnil kritéria pro status tržního hospodářství.
(52)
Jelikož šetření došlo zejména k závěru, že kvůli nespolupráci jeho výrobce a vývozce ve spojení žadateli nebyl přiznán ani status tržního hospodářství, ani individuální zacházení, Komise nemohla určit, zda se individuální dumpingové rozpětí žadatele skutečně lišilo od zbytkového dumpingového rozpětí stanoveného v původním šetření. Žádost, kterou žadatel podal, by proto měla být zamítnuta a přezkum pro nového vývozce zastaven. Zbytkové antidumpingové clo, které bylo zjištěno v průběhu původního šetření a které činí 39,9 %, by v důsledku toho mělo být u dotčeného žadatele zachováno.
4. ZPĚTNÝ VÝBĚR ANTIDUMPINGOVÉHO CLA
(53)
Jelikož výsledkem přezkumu bylo stanovení dumpingu pro dotyčnou společnost, mělo by se antidumpingové clo z dovozu dotčeného výrobku, který podléhal evidenci podle článku 3 nařízení (ES) č. 1536/2007, platné pro tuto společnost, vybrat se zpětnou platností.
5. OZNÁMENÍ A DOBA TRVÁNÍ OPATŘENÍ
(54)
Žadatel byl informován o základních skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlí uložit konečné antidumpingové clo na jeho dovoz do Společenství, a dostal příležitost vyjádřit své připomínky.
(55)
Tento přezkum nemá vliv na datum, kdy nařízení (ES) č. 1659/2005 pozbývá platnost podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Přezkum pro nového vývozce, který byl zahájen nařízením (ES) č. 1536/2007, se zastavuje a na dovoz podle článku 1 nařízení (ES) č. 1536/2007 se ukládá antidumpingové clo, které se podle článku 1 nařízení (ES) č. 1659/2005 vztahuje na „všechny ostatní společnosti“ v Čínské lidové republice.
2. Antidumpingové clo, které se podle článku 1 nařízení (ES) č. 1659/2005 vztahuje na „všechny ostatní společnosti“ v Čínské lidové republice se s účinkem od 22. prosince 2007 vybírá z dovozu některých magnezitových cihel, který byl zaevidován podle článku 3 nařízení (ES) č. 1536/2007.
3. Celní orgány se vyzývají, aby zastavily celní evidenci dovozu vedenou podle článku 3 nařízení (ES) č. 1536/2007.
4. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platné předpisy týkající se cel.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 1 odst. 2 se použije s účinkem ode dne 22. prosince 2007.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 15. září 2008.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 906/2008,
annettu 15 päivänä syyskuuta 2008,
lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien magnesiittitiilien tuonnissa annettuun asetukseen (EY) N:o 1659/2005 liittyvän uutta viejää koskevan tarkastelun päättämisestä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1), jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 9 artiklan 4 kohdan ja 11 artiklan 4 kohdan,
ottaa huomioon ehdotuksen, jonka komissio on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
1.1 Voimassa olevat toimenpiteet
(1)
Neuvosto otti käyttöön asetuksella (EY) N:o 1659/2005 (2), jäljempänä ’alkuperäinen asetus’, lopullisen polkumyyntitullin tiettyjen Kiinan kansantasavallasta, jäljempänä ’Kiina’, peräisin olevien magnesiittitiilien tuonnissa. Toimenpiteet muodostuvat 39,9 prosentin suuruisesta arvotullista sekä kuuteen alkuperäisessä asetuksessa erikseen mainittuun yritykseen sovellettavista yksilöllisistä tulleista.
1.2 Tarkastelupyyntö
(2)
Lopullisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen komissio vastaanotti yhdeltä kiinalaiselta vientiä harjoittavalta tuottajalta, Yingkou Dalmond Refractories Co. Ltd:ltä, jäljempänä ’pyynnön esittäjä’, pyynnön asetusta (EY) N:o 1659/2005 koskevan uuden viejän tarkastelun vireille panemisesta perusasetuksen 11 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Pyynnön esittäjä väitti, ettei se ollut etuyhteydessä yhteenkään sellaiseen kiinalaiseen vientiä harjoittavaan tuottajaan, jonka osalta sovelletaan voimassa olevia, magnesiittitiiliä koskevia polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä. Lisäksi se väitti, ettei se ollut vienyt magnesiittitiiliä alkuperäisenä tutkimusajanjaksona (1 päivän huhtikuuta 2003 ja 31 päivän maaliskuuta 2004 välisenä aikana) vaan että se oli vienyt niitä yhteisöön kyseisen ajanjakson jälkeen.
1.3 Uutta viejää koskevan tarkastelun vireillepano
(3)
Komissio tutki pyynnön esittäjän toimittaman alustavan näytön ja katsoi sen riittäväksi perusteeksi panna vireille perusasetuksen 11 artiklan 4 kohdan mukainen tarkastelu. Kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa ja annettuaan kyseiselle yhteisön tuotannonalalle tilaisuuden esittää huomautuksia komissio pani asetuksella (EY) N:o 1536/2007 (3) vireille asetukseen (EY) N:o 1659/2005 liittyvän, pyynnön esittäjää koskevan tarkastelun.
(4)
Komission asetuksella (EY) N:o 1536/2007 kumottiin asetuksella (EY) N:o 1659/2005 pyynnön esittäjän tuottamien ja yhteisöön vientiä varten myymien magnesiittitiilien tuonnissa käyttöön otettu 39,9 prosentin polkumyyntitulli. Samalla tulliviranomaiset velvoitettiin perusasetuksen 14 artiklan 5 kohdan nojalla toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet tällaisen tuonnin kirjaamiseksi.
1.4 Tarkasteltavana oleva tuote ja samankaltainen tuote
(5)
Tarkasteltavana oleva tuote on sama kuin alkuperäisessä asetuksessa kuvattu tuote eli Kiinasta peräisin olevat kemiallisesti sidotut, polttamattomat magnesiittitiilet, joiden magnesiaosan magnesiumoksidipitoisuus on vähintään 80 prosenttia, myös magnesiittia sisältävät ja jotka luokitellaan CN-koodeihin ex 6815 91 00, ex 6815 99 10 ja ex 6815 99 90 (Taric-koodit 6815910010, 6815991020 ja 6815999020).
(6)
Samankaltainen tuote on myös sama kuin alkuperäisessä asetuksessa määritelty tuote.
1.5 Asianomaiset osapuolet
(7)
Komissio ilmoitti tarkastelun vireillepanosta virallisesti yhteisön tuotannonalalle, pyynnön esittäjälle ja viejämaan edustajille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja tulla kuulluiksi.
(8)
Komissio lähetti pyynnön esittäjälle lomakkeen markkinatalouskohtelun pyytämistä varten sekä kyselylomakkeen ja sai vastauksen annettuun määräaikaan mennessä. Komissio pyrki tarkistamaan kaikki polkumyynnin määrittelemisen kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot ja teki tarkastuskäyntejä pyynnön esittäjän toimitiloihin sekä seuraaviin kiinalaisiin yhteistyössä toimineisiin etuyhteydessä oleviin yrityksiin:
-
Yingkou Dalmond Refractories Co. Ltd (pyynnön esittäjä)
-
Liaoning Qunyi Group Refractories Co. Ltd (emoyritys)
-
Yingkou Guangshan Refractories Co. Ltd (etuyhteydessä oleva tuottaja)
-
Dalian Dalmond Trading Co. Ltd (etuyhteydessä oleva viejä).
1.6 Tutkimusajanjakso
(9)
Polkumyyntitutkimus kattoi 1 päivän huhtikuuta 2006 ja 30 päivän syyskuuta 2007 välisen ajan, jäljempänä ’tutkimusajanjakso’.
2. TUTKIMUKSEN TULOKSET
2.1 Uuden viejän kelpoisuus
(10)
Yhteisön tuotannonala väitti, että pyynnön esittäjä oli tarkasteltavana olevan tuotteen tuoja yhteisöön jo vuonna 2004 ja tuki tätä väitettä useilla pyynnön esittäjän internetsivustoilla ja luetteloilla, joissa mainitaan myynti yhteisöön. Näissä asiakirjoissa ei kuitenkaan erityisesti mainittu tarkasteltavana olevaa tuotetta tai vientipäivää eikä pyynnön esittäjän ja siihen etuyhteydessä olevien yritysten tilauskirjan tutkiminen antanut näyttöä tällaisesta viennistä. Tutkimuksessa vahvistui, ettei pyynnön esittäjä ollut vienyt tarkasteltavana olevaa tuotetta alkuperäisen tutkimusajanjakson aikana ja että se oli aloittanut yhteisöön suuntautuvan viennin kyseisen ajanjakson jälkeen.
(11)
Lisäksi pyynnön esittäjä pystyi tyydyttävällä tavalla osoittamaan, ettei se ollut suoraan tai välillisesti etuyhteydessä mihinkään kiinalaiseen vientiä harjoittavaan tuottajaan, johon sovellettiin tarkasteltavana olevan tuotteen osalta voimassa olevia polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä.
(12)
Tämän vuoksi vahvistetaan, että pyynnön esittäjää olisi pidettävä perusasetuksen 11 artiklan 4 kohdan mukaisena uutena viejänä.
2.2 Markkinatalouskohtelu
(13)
Kiinasta peräisin olevaa tuontia koskevissa polkumyyntitutkimuksissa määritetään perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan b alakohdan mukaisesti normaaliarvo mainitun artiklan 1-6 kohdan mukaisesti niille tuottajille, joiden on todettu täyttävän perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa esitetyt vaatimukset, eli jos osoitetaan, että samankaltaisen tuotteen valmistus ja myynti on tapahtunut markkinatalousolosuhteissa. Nämä vaatimukset voidaan tiivistää seuraavasti:
-
liiketoimintaa koskevat päätökset tehdään markkinasignaalien perusteella ilman merkittävää valtion puuttumista asiaan, ja kustannukset heijastavat markkina-arvoa,
-
yrityksillä on yksi ainoa selkeä kirjanpito, joka on riippumattoman tarkastuksen kohteena kansainvälisten tilinpäätösstandardien (IAS) mukaisesti ja jota sovelletaan kaikkeen toimintaan,
-
aiemmasta keskusjohtoisesta talousjärjestelmästä johtuvia merkittäviä vääristymiä ei ole,
-
konkurssi- ja omaisuuslainsäädäntö takaavat toiminnan vakauden ja oikeusvarmuuden,
-
valuuttojen muuntaminen tapahtuu markkinahintaan.
(14)
Pyynnön esittäjä pyysi markkinatalouskohtelua perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan b alakohdan mukaisesti, ja sitä kehotettiin täyttämään lomake markkinatalouskohtelun pyytämistä varten.
(15)
Tutkimuksen aikana pyynnön esittäjä toimitti useita markkinatalouskohtelua koskevia pyyntöjä siihen etuyhteydessä olevien yritysten osalta. Näiden pyyntöjen tarkastelun perusteella komissio nimesi neljä markkinatalouskohtelua koskevaa pyyntöä, joiden osalta tarkistettiin tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoon ja myyntiin osallistuvat yritykset. Nämä yritykset luetellaan tämän asetuksen johdanto-osan 8 kappaleessa. Tutkimuksen myöhäisessä vaiheessa havaittiin kuitenkin, että pyynnön esittäjä oli etuyhteydessä tarkasteltavana olevan tuotteen Kiinassa sijaitsevaan erääseen toiseen tuottajaan ja toiseen viejään. Nämä yritykset eivät olleet täyttäneet erillistä lomaketta markkinatalouskohtelun pyytämiseksi, joten ei ollut mahdollista arvioida koko sen ryhmän tilannetta, jossa pyynnön esittäjä toimii.
(16)
Komission vakiintuneena käytäntönä on selvittää, täyttävätkö keskenään etuyhteydessä olevat yritykset kokonaisuutena markkinatalouskohtelun myöntämisedellytykset. Tätä pidetään tarpeellisena, jotta yritysryhmän myyntejä ei voitaisi kanavoida ryhmän sisällä yhden etuyhteydessä olevan yrityksen kautta, jos kyseiselle yritykselle myönnettäisiin edullisempi yksilöllinen tulli. Tämän vuoksi tapauksissa, joissa tytäryritys tai muu etuyhteydessä oleva yritys on tarkasteltavana olevan tuotteen tuottaja ja/tai myyjä, kaikkien etuyhteydessä olevien yritysten on toimitettava lomake markkinatalouskohtelun pyytämistä varten, jotta voidaan tutkia, täyttävätkö ne perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan vaatimukset. Se, että pyynnön esittäjä ei paljastanut tällaisten yritysten olemassaoloa, johtaa jo yksinään päätelmään, jonka mukaan ei voida selvittää, täyttääkö ryhmä kokonaisuudessaan markkinatalouskohtelun edellytykset.
(17)
On kuitenkin huomattava, että tutkimuksessa paljastui, että vain yksi niistä neljästä ryhmän yrityksestä, jotka olivat toimittaneet lomakkeen markkinatalouskohtelun pyytämistä varten, täytti markkinatalouskohtelun myöntämisen edellytykset. Muut kolme yritystä eivät täyttäneet edellä johdanto-osan 13 kappaleessa mainittuja kolmea ensimmäistä edellytystä.
(18)
Emoyritys ei kyennyt osoittamaan, että valtio ei puutu sen asioihin. Vuonna 2001 perustetun yrityksen pääoman lähdettä ei voitu selvittää eikä pääoman tuontia osoittavaa kirjanpitoa voitu täsmäyttää (ensimmäinen peruste). Tämä yritys ei myöskään esittänyt perusteluja sen tueksi, että sillä olisi yksi ainoa selkeä kirjanpito, joka laaditaan ja tarkastetaan riippumattomasti kansainvälisten tilinpäätösstandardien (IAS-standardien) mukaisesti. Yrityksellä ei nimenomaan ollut omaa tarkastettua tilinpäätöstä. Sillä oli ainoastaan tarkastettuja konsernitilinpäätöksiä, jotka oli erikseen laadittu erään velkojan pyynnöstä. Lisäksi tarkastamattomat omat tilinpäätökset osoittivat useita IAS-standardien vastaisuuksia, jotka koskivat käyttöomaisuutta ja poistoja, tiettyjen omaisuuserien kirjaamista sekä omaisuuserien uudelleenarviointia (toinen peruste).
(19)
Pyynnön esittäjä ei kyennyt osoittamaan, että valtio ei puutu sen asioihin. Sen yhtiöjärjestykseen, joka ilmoitettiin valtion viranomaisille erään liiketoimintaluvan saamiseksi, sisältyi kotimarkkinoilla tapahtuvaa myyntiä koskevia rajoituksia. Yritys ei myöskään kyennyt esittämään energiahuoltoa koskevaa sopimusta (ensimmäinen peruste). Yritys ei myöskään esittänyt perusteluja sen tueksi, että sillä olisi yksi ainoa selkeä kirjanpito, joka laaditaan ja tarkastetaan riippumattomasti kansainvälisten tilinpäätösstandardien (IAS-standardien) mukaisesti (toinen peruste). Pyynnön esittäjä ei pystynyt osoittamaan, että aiemmasta keskusjohtoisesta talousjärjestelmästä johtuvia merkittäviä vääristymiä ei ole, erityisesti sen vuoksi, että kaikkia sen alkuperäisiä varoja ei ollut arvioitu riippumattomasti ja koska se hyötyi merkittävistä veroeduista (kolmas peruste).
(20)
Kolmas yritys ei pystynyt osoittamaan, että liiketoimintaa koskevat päätökset tehdään markkinasignaalien perusteella ilman valtion merkittävää puuttumista asiaan ja että sen kustannukset kuvastavat markkina-arvoja (ensimmäinen peruste). Tämä yritys ei myöskään osoittanut, että sillä olisi yksi ainoa selkeä kirjanpito, joka laaditaan ja tarkastetaan riippumattomasti kansainvälisten tilinpäätösstandardien (IAS-standardien) mukaisesti: todettiin useita IAS-standardien vastaisuuksia, kuten tulojen myöhästynyttä kirjaamista tai virheellisiä käyttöomaisuuden poistoja (toinen peruste). Yritys ei myöskään kyennyt osoittamaan, että aiemmasta keskusjohtoisesta talousjärjestelmästä johtuvia merkittäviä vääristymiä ei ole, erityisesti sen vuoksi, että yrityksen alkuperäisiä varoja ei voitu pitää riippumattomasti arvioituina (kolmas peruste).
(21)
Edellä esitettyjen tosiseikkojen ja huomioiden pohjalta ei voitu myöntää markkinatalouskohtelua pyynnön esittäjälle eikä koko ryhmälle, jossa se toimii.
(22)
Yhteisön tuotannonalalle, pyynnön esittäjälle ja viejämaan viranomaisille annettiin mahdollisuus esittää näkemyksiä markkinatalouskohtelua koskevista päätelmistä. Ainoastaan pyynnön esittäjä esitti tällaisia näkemyksiä.
(23)
Pyynnön esittäjä väitti ensin, että tutkimuksen myöhäisessä vaiheessa - kuten edellä johdanto-osan 15 kappaleessa mainitaan - ilmi tulleiden kahden yrityksen ei tarvitse hakea markkinatalouskohtelua. Pyynnön esittäjän mukaan tarkasteltavana olevaa tuotetta tutkimusajanjakson aikana tuottaneiden ja myyneiden tahojen olisi haettava markkinatalouskohtelua. Kyseiset kaksi yritystä eivät osallistuneet tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoon tai myyntiin tutkimusajanjakson aikana tai sen jälkeen, koska etuyhteydessä oleva viejä asetettiin selvitystilaan vuoden 2008 alussa eikä etuyhteydessä oleva tuottaja ollut täysin toiminnassa tutkimusajanjakson aikana, sillä se ei ollut saanut tuotantolupaa.
(24)
Tässä yhteydessä muistutetaan siitä, että pyynnön esittäjälle oli annettu mahdollisuus hakea markkinatalouskohtelua ja että se oli esittänyt tällaiset pyynnöt useimmista siihen etuyhteydessä olevista yrityksistä. Se ei kuitenkaan ilmoittanut näiden kahden yrityksen olemassaolosta tähän tarkoitukseen osoitetuissa määräajoissa, kuten jäljempänä johdanto-osan 25 ja 26 kappaleessa selvitetään.
(25)
Komissio sai juuri ennen Kiinaan tehtyä tarkastuskäyntiä tietoonsa, että oli olemassa viejä, jonka väitettiin olevan selvitystilassa, ja pyynnön esittäjä vahvisti tämän samaan aikaan. Yritys ei hakenut markkinatalouskohtelua, minkä lisäksi pyynnön esittäjä ei komission kehotuksesta huolimatta antanut kirjanpitoa ja muita tarvittavia tietoja, jotta olisi voitu selvittää kyseisen yrityksen tarkka toiminta tutkimusajanjakson aikana. Komissio ei tämän vuoksi voinut varmistaa, että kyseinen yritys ei ollut osallistunut tarkasteltavana olevan tuotteen myyntiin tutkimusajanjakson aikana.
(26)
Etuyhteydessä olevan tuottajan olemassaolosta ilmoitettiin komissiolle Kiinaan tehdyn tarkastuskäynnin aikana, ja koska kyseinen tuottaja sijaitsi toisessa provinssissa, komissio ei voinut paikan päällä tarkastaa sen toimintojen tarkkaa luonnetta ja sitä, eikö yritys ollut todellakaan aloittanut tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoa. Todettiin, että vaikka yritys ei ollut vielä saanut tuotantolupaa, sen liiketoimintalupa oli myönnetty vuonna 2007 eli tutkimusajanjakson aikana ja siihen sisältyi tarkasteltavana olevan tuotteen tuotanto. Tämän etuyhteydessä olevan tuottajan olisikin tämän vuoksi pitänyt esittää markkinatalouskohtelua koskeva hakemus.
(27)
Koska näiden kahden yrityksen olemassaolosta ei ilmoitettu eivätkä ne hakeneet markkinatalouskohtelua, komissiolle ei jäänyt mahdollisuutta tarkastaa niiden toiminnoista tämän jälkeen annettuja tietoja ja arvioida, täyttääkö yritysryhmä markkinatalouskohtelun myöntämisen edellytykset.
(28)
Pyynnön esittäjä väitti myös, että emoyritystä ei olisi pitänyt sisällyttää markkinatalouskohtelua koskevan tutkimuksen alaan, sillä se ei ole tarkasteltavana olevan tuotteen tuottaja eikä viejä.
(29)
Emoyritys käyttää määräysvaltaa siihen etuyhteydessä olevissa yrityksissä, myös niiden toimintojen osalta, jotka liittyvät tarkasteltavana olevaan tuotteeseen. Jos päätelmät osoittavat, että emoyritys ei noudata markkinatalouden periaatteita, tällä on välitön vaikutus koko ryhmään. Tutkimus osoitti, että emoyrityksen ja tytäryritysten välillä oli vahvat yhteydet, erityisesti pyynnön esittäjän ja toisen ryhmään kuuluvan yhteistyössä toimivan, tarkasteltavana olevan tuotteen valmistukseen osallistuvan yrityksen osalta. Mainittujen yritysten välillä oli lukuisia liiketoimia. Lisäksi niiden varoja ja yleiskustannuksia ei ollut selkeästi eroteltu. Emoyritys ilmoitti tarkastuskäynnin aikana myös aikovansa tuottaa magnesiittitiiliä, eikä sen liiketoimintaluvassa ole mitään, mikä estäisi sitä näin tekemästä. Tämän perusteella väite oli hylättävä.
(30)
Pyynnön esittäjä myönsi, että edellä johdanto-osan 20 kappaleessa mainittu yritys ei täytä kaikkia markkinatalouskohtelun perusteita, mutta se väitti, että yritystä ei pitäisi enää katsoa tuottajaksi, sillä se vuokrasi nyttemmin tuotantolaitoksiaan siihen etuyhteydessä olevalle tuottajalle.
(31)
Tältä osin todettiin, että mainittu yritys voi milloin hyvänsä aloittaa uudelleen oman tuotannon. Tästä syystä pyyntö oli hylättävä.
(32)
Pyynnön esittäjä esitti lisäväitteitä ja toi esiin uusia seikkoja, joiden väitettiin osoittavan, että edellä johdanto-osan 19 kappaleessa mainittu yritys täyttää kaikki markkinatalouskohtelun myöntämisen perusteet. Näitä väitteitä kuvataan ja käsitellään jäljempänä.
(33)
Ensimmäisen perusteen osalta pyynnön esittäjä katsoi, että yhtiöjärjestyksen mahdolliset rajoitukset ovat puhtaasti osakkeenomistajien välinen yksityinen sopimus, johon valtio ei puutu. Pyynnön esittäjä väitti myös, että Kiinan sopimuslainsäädännössä ei velvoiteta tekemään kirjallista sopimusta energiahuollosta.
(34)
Tältä osin huomautetaan, että Kiinan sopimuslainsäädännössä määrätään, että yrityksen yhtiöjärjestys sitoo yritystä, osakkeenomistajia, johtajia, valvojia ja ylempää johtoa. Lisäksi sekä yhtiöjärjestys että siihen mahdollisesti tehtävät muutokset on kirjattava valtion viranomaisilla. Pyynnön esittäjän väitteen vastaisesti todettiin siis, että Kiinan yrityslainsäädännössä viitataan selkeästi energian tarjontaa ja käyttöä koskeviin sopimuksiin ja että siihen sisältyy selkeitä säännöksiä tällaisten sopimusten sisällöstä. Tältä pohjalta oli hylättävä ensimmäistä perustetta koskevat väitteet.
(35)
Toisen perusteen osalta pyynnön esittäjä toimitti asiakirjoja, joissa esitettiin, että kirjanpidossa havaitut puutteet, erityisesti etuyhteydessä olevien yritysten välisen liiketoimen osalta, oli myöhemmin korjattu huhtikuussa 2008, ja väitettiin, että toinen peruste näin ollen täyttyi.
(36)
Tältä osin pannaan merkille, että mahdollisesti vuonna 2008 tehdyllä korjauksella ei voida korjata sitä, että hakulomakkeen yhteydessä toimitettu pyynnön esittäjän kirjanpito ei ollut luotettavaa, kuten edellä johdanto-osan 19 kappaleessa osoitettiin. Tämän perusteella väite oli hylättävä.
(37)
Kolmannen perusteen osalta pyynnön esittäjä väitti, että pääoman varmennusta koskeva raportti, jonka se oli toimittanut markkinatalouskohtelua koskevassa hakemuksessaan, oli itsessään riittävä takaamaan sen varojen arvioimisen. Se myös väitti, että verohelpotuksia ei pitäisi ottaa huomioon nyt käsillä olevan polkumyyntitutkimuksen yhteydessä, koska kysymys on merkityksellinen ainoastaan tukien vastaisissa tutkimuksissa.
(38)
On todettava, että tutkimuksessa todettiin pääoman varmennusta koskeva raportti virheelliseksi, joten sitä ei voida pitää luotettavana riippumattomana perustana varojen arviointia varten. Pyynnön esittäjän saamien verohelpotusten osalta katsotaan, että ne vääristävät merkittävästi yrityksen rahoitustilannetta ja niillä on vaikutus kolmanteen markkinatalouskohtelun myöntämistä koskevaan perusteeseen. Näin ollen kolmatta perustetta koskevat vaatimukset oli hylättävä.
(39)
Edellä esitetyn pohjalta komissio pitäytyi päätelmissään, jotka koskevat ensimmäistä, toista ja kolmatta perustetta. Näin ollen vahvistetaan, että pyynnön esittäjälle ja ryhmälle, jossa se toimii, ei voida myöntää markkinatalouskohtelua.
2.3 Yksilöllinen kohtelu
(40)
Perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaan vahvistetaan tarvittaessa koko maata koskeva tulli kyseisen artiklan soveltamisalaan kuuluville maille, lukuun ottamatta tapauksia, joissa yritykset voivat osoittaa, että ne täyttävät kaikki perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdassa vahvistetut yksilöllistä kohtelua koskevat vaatimukset. Nämä vaatimukset voidaan tiivistää seuraavasti:
-
kokonaan tai osittain ulkomaisessa omistuksessa olevien yritysten tai yhteisyritysten tapauksessa viejät voivat vapaasti kotiuttaa pääomia ja voittoja,
-
vientihinnoista ja -määristä sekä myyntiehdoista päätetään vapaasti,
-
osake-enemmistö kuuluu yksityishenkilöille, ja on osoitettava, että yritys on riittävän riippumaton valtion puuttumisesta sen toimintaan,
-
valuuttojen muuntaminen suoritetaan markkinahintaan,
-
valtio ei puutu yrityksen toimintaan niin, että se mahdollistaisi toimenpiteiden kiertämisen, jos yksittäisille viejille vahvistetaan erilaiset tullit.
(41)
Pyynnön esittäjä pyysi markkinatalouskohtelun lisäksi myös yksilöllistä kohtelua siinä tapauksessa, että markkinatalouskohtelua ei myönnetä.
(42)
Kuten edellä johdanto-osan 16 kappaleessa on selvitetty, komission tavanomainen käytäntö on tutkia, täyttääkö etuyhteydessä olevien yritysten muodostama ryhmä kokonaisuutena yksilöllisen kohtelun edellytykset. Kuten johdanto-osan 15 kappaleessa selvitettiin, tutkimusajanjakson aikana oli yksi ylimääräinen tuottaja ja yksi viejä, jotka olivat etuyhteydessä pyynnön esittäjään ja jotka eivät toimineet yhteistyössä tässä tutkimuksessa. Tämän vuoksi ei voitu tehdä päätelmiä siitä, täyttävätkö nämä kaksi yritystä yksilöllisen kohtelun perusteet.
(43)
Tästä syystä päätellään, että pyynnön esittäjälle ei olisi myönnettävä markkinatalouskohtelua eikä yksilöllistä kohtelua.
(44)
Pyynnön esittäjälle, viejämaan viranomaisille ja asianomaisille osapuolille annettiin mahdollisuus esittää näkemyksiä edellä annetuista päätelmistä. Ainoastaan pyynnön esittäjä esitti näkemyksiä, jotka annetaan jäljempänä.
(45)
Ensinnäkin pyynnön esittäjä toisti väitteensä, jonka mukaan sekä markkinatalouskohtelua että yksilöllistä kohtelua koskevassa tutkimuksessa olisi keskityttävä ainoastaan tarkasteltavana olevaa tuotetta tutkimusajanjakson aikana tuottaneisiin ja myyneisiin tahoihin, ja se väitti, että ne kaksi yritystä, jotka eivät toimineet yhteistyössä, eivät osallistuneet tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoon tai myyntiin. Se väitti lisäksi, että komission virkamiehet olivat paikan päällä ollessaan saaneet kaikki ne tiedot, joita yksiköllisen kohtelun arviointi edellyttää kahden yhteistyöhön osallistumattoman yrityksen osalta.
(46)
Ensimmäisen väitteen osalta todetaan, että näiden kahden yrityksen tarkkaa toimintaa tutkimusajanjakson aikana ei voitu varmistaa tarkastuskäynnin aikana nimenomaan siksi, että ne eivät toimineet yhteistyössä, kuten erityisesti edellä johdanto-osan 15 kappaleessa todetaan. Pyynnön esittäjä ei siis pystynyt osoittamaan, että nämä kaksi yhteistyöhön osallistumatonta yritystä eivät tuottaneet tarkasteltavana olevaa tuotetta tai osallistuneet sen myyntiin tutkimusajanjakson aikana. Huomautetaan myös, että riippumatta tuottajan toiminnasta tutkimusajanjakson aikana se olisi edellä johdanto-osan 16 kappaleessa selvitetyistä syistä sisällytettävä ryhmää koskevaan arviointiin. Tämän vuoksi pitäydytään siinä, että näiden kahden yrityksen olisi pitänyt toimia yhteistyössä tutkimuksessa.
(47)
Kuten edellä johdanto-osan 24-27 kappaleessa todettiin, paikan päälle tehdyn käynnin aikana annetut tiedot olivat riittämättömiä kahden yhteistyöhön osallistumattoman yrityksen yksilöllisen kohtelun arvioimista varten. Näitä tietoja ei myöskään toimitettu yksilöllisen kohtelun hakemiselle asetetussa määräajassa, vaan ne saatiin niin myöhään, että komissio ei pystynyt tekemään tarkastuksia. Tämän vuoksi väite oli hylättävä.
(48)
Pyynnön esittäjä väitti lisäksi, että komission nykyinen toimintatapa yksilöllisen kohtelun tutkimiseksi rikkoo WTO:n polkumyynnin vastaisen sopimuksen 2.3 artiklaa, sillä kyseinen sopimus olisi katsottava EY:n oikeusjärjestelmän kiinteäksi osaksi.
(49)
Koska nämä kaksi etuyhteydessä olevaa yritystä eivät kuitenkaan toimineet yhteistyössä, yksilöllisen kohtelun perusteita ei tässä tutkimuksessa selvitetty tarkemmin eikä kysymys niiden yhteensopivuudesta WTO:n sääntöihin nähden ole tämän tapauksen kannalta merkityksellinen. Tämän vuoksi tätä väitettä ei voitu tarkastella pidemmälle.
(50)
Edellä esitettyjen tosiseikkojen ja huomioiden pohjalta vahvistetaan, että yksilöllistä kohtelua ei voida myöntää pyynnön esittäjälle eikä ryhmälle, jossa se toimii.
3. PÄÄTELMÄT
(51)
Tämän tarkastelun tarkoituksena oli määrittää pyynnön esittäjän yksilöllinen polkumyyntimarginaali, jonka väitettiin eroavan siitä jäännösmarginaalista, jota tällä hetkellä sovelletaan tarkasteltavana olevan tuotteen Kiinasta peräisin olevaan tuontiin. Pyyntö perustui pääasiallisesti väitteeseen, jonka mukaan pyynnön esittäjä täyttäisi markkinatalouskohtelun vaatimukset.
(52)
Koska tutkimuksessa todettiin erityisesti, ettei pyynnön esittäjälle myönnetä markkinatalouskohtelua eikä yksilöllistä kohtelua etuyhteydessä olevan tuottajan ja viejän jätettyä toimimasta menettelyssä yhteistyössä, komissio ei voinut vahvistaa, että pyynnön esittäjän yksilöllinen polkumyyntimarginaali tosiasiassa erosi alkuperäisessä tutkimuksessa vahvistetusta jäännöspolkumyyntimarginaalista. Sen vuoksi pyynnön esittäjän pyyntö olisi hylättävä ja uuden viejän tarkastelu päätettävä. Alkuperäisessä tutkimuksessa todettu 39,9 prosentin jäännöspolkumyyntitulli olisi näin ollen pidettävä voimassa pyynnön esittäjän osalta.
4. POLKUMYYNTITULLIN TAANNEHTIVA KANTAMINEN
(53)
Koska tarkastelussa todettiin, että yritys on syyllistynyt polkumyyntiin, yritykseen sovellettava polkumyyntitulli on kannettava taannehtivasti asetuksen (EY) N:o 1536/2007 3 artiklan mukaisesti kirjatusta tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnista.
5. TOIMENPITEISTÄ ILMOITTAMINEN JA NIIDEN VOIMASSAOLOAIKA
(54)
Pyynnön esittäjälle ilmoitettiin olennaiset tosiseikat ja huomiot, joiden perusteella aiottiin ottaa käyttöön lopullinen polkumyyntitulli yrityksen yhteisöön suuntautuvassa tuonnissa, ja sille annettiin mahdollisuus esittää huomautuksia.
(55)
Tämä tarkastelu ei muuta sitä päivää, jona asetuksen (EY) N:o 1659/2005 voimassaolon on perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti määrä päättyä,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Päätetään asetuksella (EY) N:o 1536/2007 vireille pantu uutta viejää koskeva tarkastelu ja otetaan asetuksen (EY) N:o 1536/2007 1 artiklassa yksilöidyssä tuonnissa käyttöön asetuksen (EY) N:o 1659/2005 1 artiklan mukaisesti ”kaikkiin muihin yrityksiin” Kiinan kansantasavallassa sovellettava polkumyyntitulli.
2. Polkumyyntitulli, jota sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1659/2005 1 artiklan mukaisesti ”kaikkiin muihin yrityksiin” Kiinan kansantasavallassa, kannetaan 22 päivästä joulukuuta 2007 lukien magnesiittitiilien tuonnissa, joka on kirjattu asetuksen (EY) N:o 1536/2007 3 artiklan nojalla.
3. Tulliviranomaiset velvoitetaan lopettamaan asetuksen (EY) N:o 1536/2007 3 artiklan nojalla tapahtuva tuonnin kirjaaminen.
4. Jollei toisin ole säädetty, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia säännöksiä ja määräyksiä.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sen 1 artiklan 2 kohtaa sovelletaan 22 päivästä joulukuuta 2007.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 15 päivänä syyskuuta 2008.