SMĚRNICE KOMISE 2009/10/ES
ze dne 13. února 2009,
kterou se mění směrnice 2008/84/ES, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu potravinářských přídatných látek jiných než barviva a náhradní sladidla
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě (1), a zejména na čl. 3 odst. 3 písm. a) uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny a Evropským úřadem pro bezpečnost potravin,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Komise 2008/84/ES ze dne 27. srpna 2008, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu potravinářských přídatných látek jiných než barviva a náhradní sladidla (2), stanoví kritéria pro čistotu přídatných látek uvedených ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/2/ES ze dne 20. února 1995 o potravinářských přídatných látkách jiných než barviva a náhradní sladidla (3).
(2)
Evropský úřad pro bezpečnost potravin (dále jen „EFSA“) došel ve svém vědeckém stanovisku ze dne 20. října 2006 (4) k závěru, že nisin vyráběný modifikovaným výrobním procesem s použitím prostředí na bázi cukru je z hlediska ochrany zdraví rovnocenný nisinu vyráběnému původním procesem s použitím prostředí na bázi mléka. Na základě tohoto stanoviska by měly být stávající specifikace pro nisin E 234 změněny s cílem upravit definici a kritéria pro čistotu stanovené pro tuto přídatnou látku.
(3)
Formaldehyd se používá jako konzervant při výrobě kyseliny alginové, solí kyseliny alginové a esterů kyseliny alginové. Jsou zprávy o tom, že zbytkový formaldehyd může být v konečných želírujících přídatných látkách přítomen až o obsahu 50 mg/kg. Na žádost Komise úřad EFSA posoudil bezpečnost používání formaldehydu jakožto konzervantu při výrobě a přípravě potravinářských přídatných látek (5). EFSA ve svém stanovisku ze dne 30. listopadu 2006 došel k závěru, že odhadované vystavení želírujícím přídatným látkám obsahujícím zbytkový formaldehyd v hodnotě 50 mg/kg přídatné látky nepředstavuje žádné bezpečnostní riziko. Stávající kritéria pro čistotu pro látky E 400 kyselina alginová, E 401 alginát sodný, E 402 alginát draselný, E 403 alginát amonný, E 404 alginát vápenatý a E 405 propan-1,2-diol-alginát by proto měla být změněna tak, aby byla maximální hodnota obsahu formaldehydu stanovena na 50 mg/kg.
(4)
Formaldehyd se v současné době nepoužívá při zpracování řas pro výrobu látek E 407 karagenan a E 407a zpracovaná řasa eucheuma. Může se však přirozeně vyskytovat v mořských řasách a v důsledku toho být přítomen jako nečistota v konečném výrobku. Je proto vhodné stanovit maximální hodnotu pro náhodnou přítomnost výše zmíněné látky v uvedených potravinářských přídatných látkách.
(5)
Guma guar je jako potravinářská přídatná látka pro použití v potravinách povolena směrnicí 95/2/ES. Používá se zejména jako zahušťovadlo, emulgátor a stabilizátor. Komisi byla předložena žádost používat jako potravinářskou přídatnou látku částečně depolymerovanou gumu guar vyrobenou z přírodní gumy guar jedním ze tří výrobních procesů spočívajících v tepelné úpravě, kyselé hydrolýze nebo alkalické oxidaci. EFSA posoudil bezpečnost používání zmíněné přídatné látky a ve svém stanovisku ze dne 4. července 2007 (6) uvedl, že částečně depolymerovaná guma guar je z hlediska složení konečného výrobku prokazatelně velice podobná přírodní gumě guar. Došel rovněž k závěru, že částečně depolymerovaná guma guar, je-li používána jako zahušťovadlo, emulgátor nebo stabilizátor, nepředstavuje žádné bezpečnostní riziko. V témž stanovisku však EFSA doporučil, že by specifikace pro E 412 gumu guar měly být upraveny tak, aby byl zohledněn zvýšený obsah solí a možná přítomnost nežádoucích vedlejších produktů, které mohou vzniknout při výrobním procesu. Na základě doporučení vydaných EFSA by měly být specifikace pro gumu guar změněny.
(6)
Je nezbytné přijmout specifikace pro látku E 504(i) uhličitan hořečnatý povolený jako potravinářská přídatná látka pro použití v potravinách směrnicí 95/2/ES.
(7)
Z údajů poskytnutých evropskou asociací výrobců vápna (European Lime Association) vyplývá, že výroba vápenných výrobků z dostupných surovin neumožňuje splnit stávající kritéria pro čistotu stanovená pro látky E 526 hydroxid vápenatý a E 529 oxid vápenatý, pokud jde o obsah hořečnatých a alkalických solí. Vzhledem ke skutečnosti, že hořečnaté soli nepředstavují žádné bezpečnostní riziko a že specifikace uvedené v Codex Alimentarius vypracovaném společným výborem odborníků FAO/WHO pro potravinářské přídatné látky (dále jen „JECFA“), je vhodné obsahy hořečnatých a alkalických solí pro látky E 526 hydroxid vápenatý a E 529 oxid vápenatý upravit na nejnižší dosažitelné hodnoty, které budou stále nižší než hodnoty stanovené JECFA nebo stejné.
(8)
Kromě toho je nezbytné zohlednit specifikace uvedené v Codex Alimentarius vypracovaném JECFA, pokud jde o obsah olova pro látky E 526 hydroxid vápenatý a E 529 oxid vápenatý. Vzhledem k přirozeně vysokému obsahu olova v surovinách (uhličitan vápenatý) těžených v některých členských státech, z nichž jsou zmíněné přídatné látky vyráběny, se však zdá být obtížné přizpůsobit obsah olova obsaženého v uvedených potravinářských přídatných látkách horní hranici, kterou pro olovo stanovil JECFA. Současný obsah olova by proto měl být snížen na nejnižší dosažitelný práh.
(9)
Látka E 901 včelí vosk je jako potravinářská přídatná látka povolena směrnicí 95/2/ES. Úřad EFSA ve svém stanovisku ze dne 27. listopadu 2007 (7) potvrdil bezpečnost používání této potravinářské přídatné látky. Zároveň však také uvedl, že přítomnost olova by měla být omezena na nejnižší možnou úroveň. Vzhledem k revidovaným specifikacím pro včelí vosk stanoveným v Codex Alimentarius vypracovaném JECFA je vhodné změnit stávající kritéria pro čistotu pro látku E 901 včelí vosk a snížit maximální povolený obsah olova.
(10)
Vysoce rafinované vosky získávané ze syntetických uhlovodíkových vstupních surovin (syntetické vosky) a ze vstupních surovin na bázi ropy byly společně vyhodnoceny Vědeckým výborem pro potraviny (8) a stanovisko týkající se přírodních a syntetických uhlovodíků bylo vydáno dne 22. září 1995. Vědecký výbor pro potraviny vyjádřil přesvědčení, že byly poskytnuty dostatečné údaje ke stanovení celkového přijatelného denního příjmu pro oba typy vosku, tj. pro vosky získávané ze vstupních surovin na bázi ropy i vosky získávané ze vstupních surovin na bázi syntetických uhlovodíků. Když byla stanovena kritéria pro čistotu pro látku mikrokrystalický vosk E 905, byly syntetické uhlovodíkové vosky vynechány a do specifikací nebyly zahrnuty. Komise proto považuje za nezbytné změnit kritéria pro čistotu E 905 mikrokrystalického vosku tak, aby zahrnovala rovněž vosky získané ze syntetických uhlovodíkových vstupních surovin.
(11)
E 230 (difenyl) a E 233 (thiabendazol) již nejsou jako potravinářské přídatné látky podle právních předpisů EU povoleny. Tyto látky byly odstraněny především směrnicí 2003/114/ES a směrnicí 98/72/ES. Příloha I směrnice 2008/84/ES by proto měla být náležitým způsobem aktualizována a specifikace pro E 230 a E 233 by měly být odstraněny.
(12)
Je nezbytné zohlednit specifikace a analytické techniky pro přídatné látky, jak jsou uvedeny v Codex Alimentarius vypracovaném JECFA. Zejména je třeba v příslušných případech specifická kritéria pro čistotu přizpůsobit tak, aby odrážela hodnoty pro jednotlivé významné těžké kovy.
(13)
Směrnice 2008/84/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(14)
Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 2008/84/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 13. února 2010. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 13. února 2009.
KOMISSION DIREKTIIVI 2009/10/EY,
annettu 13 päivänä helmikuuta 2009,
elintarvikkeiden muiden lisäaineiden kuin väri- ja makeutusaineiden erityisistä puhtausvaatimuksista annetun direktiivin 2008/84/EY muuttamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon ihmisravinnoksi tarkoitetuissa elintarvikkeissa sallittuja lisäaineita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 89/107/ETY (1) ja erityisesti sen 3 artiklan 3 kohdan a alakohdan,
on kuullut elintarvikealan tiedekomiteaa sekä Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaista,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Elintarvikkeiden muiden lisäaineiden kuin väri- ja makeutusaineiden erityisistä puhtausvaatimuksista 27 päivänä elokuuta 2008 annetussa komission direktiivissä 2008/84/EY (2) vahvistetaan elintarvikkeiden muista lisäaineista kuin väri- ja makeutusaineista 20 päivänä helmikuuta 1995 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 95/2/EY (3) mainittuja lisäaineita koskevat puhtausvaatimukset.
(2)
Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen, jäljempänä ’EFSA’, päätteli 20 päivänä lokakuuta 2006 antamassaan lausunnossa (4), että nisiini, joka on tuotettu sokeripohjaista liuosta käyttävässä muutetussa tuotantoprosessissa, vastaa terveydensuojelullisesti alkuperäisessä maitopohjaista liuosta käyttävässä prosessissa tuotettua nisiiniä. Kyseisen lausunnon perusteella E 234 -lisäainetta koskevia nykyisiä spesifikaatioita olisi muutettava kyseiselle lisäaineelle vahvistetun määritelmän ja puhtausvaatimusten mukauttamiseksi.
(3)
Formaldehydiä käytetään säilöntäaineena algiinihapon, alginaatin suolojen ja algiinihapon estereiden valmistuksessa. On raportoitu, että lopullisissa hyytelöimisaineissa voi olla formaldehydijäämiä jopa 50 mg/kg. EFSA on komission pyynnöstä arvioinut formaldehydin käyttöturvallisuutta säilöntäaineena lisäaineiden valmistuksessa (5). EFSA päätteli 30 päivänä marraskuuta 2006 antamassaan lausunnossa, että hyytelöimisaineet, jotka sisältävät formaldehydijäämiä 50 mg/kg lisäainetta, eivät aiheuta turvallisuusriskejä. Siksi lisäaineiden E 400 Algiinihappo, E 401 Natriumalginaatti, E 402 Kaliumalginaatti, E 403 Ammoniumalginaatti, E 404 Kalsiumalginaatti ja E 405 Propyleeniglykolialginaatti nykyisiä puhtausvaatimuksia olisi muutettava siten, että formaldehydin enimmäismääräksi vahvistetaan 50 mg/kg.
(4)
Formaldehydiä ei nykyisin käytetä merilevien käsittelyssä lisäaineiden E 407 Karrageeni ja E 407a Käsitelty Eucheuma-levä tuotantoa varten. Sitä saattaa kuitenkin esiintyä luonnostaan merilevässä ja tätä kautta epäpuhtautena lopputuotteessa. Siksi on aiheellista vahvistaa enimmäismäärä edellä mainittujen aineiden satunnaiselle esiintymiselle kyseisissä elintarvikkeiden lisäaineissa.
(5)
Guarkumi on direktiivillä 95/2/EY sallittu elintarvikkeiden lisäaine. Sitä käytetään erityisesti sakeuttamis-, emulgointi- ja stabilointiaineena. Komissiolle toimitettiin hakemus, joka koski osittain depolymeroidun guarkumin käyttöä elintarvikkeiden lisäaineena; depolymeroitua guarkumia tuotetaan luonnon guarkumista lämpökäsittelyllä, happohydrolyysillä tai hapettamalla emäksisissä olosuhteissa. EFSA arvioi kyseisen lisäaineen käyttöturvallisuutta ja arvioi 4 päivänä heinäkuuta 2007 antamassaan lausunnossa (6), että osittain depolymeroitu guarkumi on lopputuotteen koostumuksen kannalta osoittautunut hyvin samankaltaiseksi kuin luonnon guarkumi. EFSA päätteli myös, että osittain depolymeroitu guarkumi ei aiheuta turvallisuusriskejä, kun sitä käytetään sakeuttamis-, emulgointi- tai stabilointiaineena. Samassa lausunnossa EFSA kuitenkin suosittelee, että lisäainetta E 412 Guarkumi koskevia spesifikaatioita olisi mukautettava siten, että niissä otetaan huomioon suolojen kasvanut määrä ja mahdollisten epätoivottujen sivutuotteiden esiintyminen, joka saattaa johtua tuotantoprosessista. EFSA:n antamien suositusten perusteella guarkumin spesifikaatioita olisi muutettava.
(6)
On tarpeen hyväksyä spesifikaatiot, jotka koskevat lisäainetta E 504 (i) Magnesiumkarbonaatti, joka on direktiivillä 95/2/EY sallittu elintarvikkeiden lisäaine.
(7)
European Lime Associationin toimittamien tietojen perusteella vaikuttaa siltä, että kun kalkkituotteita valmistetaan saatavissa olevista raaka-aineista, ne eivät noudata lisäaineille E 526 Kalsiumhydroksidi ja E 529 Kalsiumoksidi asetettuja nykyisiä puhtausvaatimuksia magnesiumin ja alkalimetallien suolojen osalta. Kun otetaan huomioon, että magnesiumsuolat eivät aiheuta terveysriskejä ja että spesifikaatiot, jotka on vahvistettu FAO:n ja WHO:n yhteisen elintarvikelisäaineita käsittelevän asiantuntijakomitean (Joint FAO/WHO Expert Committee on Food Additives), jäljempänä ’JECFA’, laatimassa Codex Alimentariuksessa, on aiheellista mukauttaa magnesium- ja alkalimetallien suolojen määrät lisäaineiden E 526 Kalsiumhydroksidi ja E 529 Kalsiumoksidi osalta alhaisimmille mahdollisille tasoille, jotka ovat alemmat tai yhtä suuret kuin JECFA:n vahvistamat tasot.
(8)
Lisäksi on aiheellista ottaa huomioon JECFA:n laatimassa Codex Alimentariuksessa lisäaineille E 526 Kalsiumhydroksidi ja E 529 Kalsiumoksidi vahvistetut lyijyn määrää koskevat spesifikaatiot. Koska joissakin jäsenvaltioissa uutettu raaka-aine (kalsiumkarbonaatti) sisältää luonnostaan suuren taustakuormituksen lyijyä ja koska kyseiset lisäaineet johdetaan kalsiumkarbonaatista, vaikuttaa hankalalta saattaa kyseisten elintarvikkeiden lisäaineiden sisältämät lyijymäärät yhdenmukaisiksi JECFA:n lyijylle asettamien enimmäismäärien kanssa. Siksi lyijyn määrää olisi vähennettävä nykyisestä alhaisimmalle saavutettavissa olevalle tasolle.
(9)
Lisäaine E 901 Mehiläisvaha on direktiivissä 95/2/EY sallittu elintarvikkeiden lisäaine. EFSA vahvisti 27 päivänä marraskuuta 2007 antamassaan lausunnossa (7) kyseisen elintarvikkeiden lisäaineen käyttöturvallisuuden. Lisäksi se kuitenkin totesi, että lyijyn määrä olisi rajoitettava alhaisimmalle mahdolliselle tasolle. Kun otetaan huomioon JECFA:n laatimassa Codex Alimentariuksessa mehiläisvahalle vahvistetut tarkistetut spesifikaatiot, on aiheellista mukauttaa lisäaineen E 901 Mehiläisvaha nykyisiä puhtausvaatimuksia, jotta lyijyn sallittua enimmäismäärää voidaan laskea.
(10)
Elintarvikealan tiedekomitea arvioi synteettisestä hiilivetypohjaisesta raaka-aineesta (synteettiset vahat) ja maaöljypohjaisesta raaka-aineesta saadut pitkälle puhdistetut vahat samalla kertaa ja antoi 22 päivänä syyskuuta 1995 lausunnon (8) mineraali- ja synteettisistä hiilivedyistä. Elintarvikealan tiedekomitea katsoi, että oli toimitettu riittävästi tietoa, jotta voitiin määrittää koko ryhmää koskeva ADI-arvo (hyväksyttävä päivittäinen enimmäissaanti), joka kattaa kummankin vahatyyppin eli sekä maaöljypohjaisesta että synteettisestä hiilivetypohjaisesta raaka-aineesta saadut vahat. Kun lisäainetta E 905 Mikrokiteinen vaha koskevat puhtausvaatimukset vahvistettiin, synteettiset hiilivetyvahat jätettiin pois eikä niitä sisällytetty spesifikaatioihin. Siksi komissio katsoo tarpeelliseksi muuttaa lisäainetta E 905 Mikrokiteinen vaha koskevia puhtausvaatimuksia siten, että ne kattavat myös synteettisistä hiilivetypohjaisista raaka-aineista saadut vahat.
(11)
Lisäaineet E 230 (bifenyyli) ja E 233 (tiabendatsoli) eivät ole enää EU:n lainsäädännön mukaan sallittuja elintarvikkeiden lisäaineina. Ne on poistettu direktiiveillä 2003/114/EY ja 98/72/EY. Direktiivin 2008/84/EY liitettä I olisi siksi päivitettävä, ja siitä olisi poistettava lisäaineiden E 230 ja E 233 spesifikaatiot.
(12)
On tarpeen ottaa huomioon lisäaineiden spesifikaatiot ja analyyttiset menetelmät, jotka on vahvistettu JECFA:n laatimassa Codex Alimentariuksessa. Puhtausvaatimukset on tarvittaessa mukautettava vastaamaan asianmukaisia yksittäisten raskasmetallien raja-arvoja.
(13)
Sen vuoksi direktiiviä 2008/84/EY olisi muutettava.
(14)
Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Muutetaan direktiivin 2008/84/EY liite I tämän direktiivin liitteen mukaisesti.
2 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 13 päivänä helmikuuta 2010. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin, tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
3 artikla
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
4 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 13 päivänä helmikuuta 2009.