Nařízení Rady (ES) č. 2201/96
ze dne 28. října 1996
o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 42 a 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že v odvětví ovoce a zeleniny obecně dochází k různým změnám, které Společenství musí zohlednit přepracováním základních pravidel organizace trhu v tomto odvětví; že pokud jde o některé zpracované produkty, je třeba mimo jiné přihlédnout také k situaci na mezinárodním trhu; že s ohledem na četné změny, kterými společná organizace trhu s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny od svého zavedení prošla, je třeba z důvodů jasnosti přijmout nové nařízení;
(2) vzhledem k tomu, že některé zpracované produkty mají zvláštní význam v oblastech Společenství nacházejících se kolem Středozemního moře, kde jsou produkční ceny znatelně vyšší než ve třetích zemích; že režim produkčních podpor založený na podepsání smluv zajišťujících pravidelné zásobování průmyslu proti zaplacení minimální ceny producentům, který byl používán v minulosti, se osvědčil a že je vhodné ho zachovat; že je však třeba souběžně s čerstvými produkty posílit úlohu organizací producentů za účelem zajištění větší koncentrace nabídky, jejího účelnějšího řízení a rovněž za účelem usnadnění kontroly dodržování minimálních cen pro producenty;
(3) vzhledem k tomu, že z důvodu současné vazby mezi cenami produktů určených pro spotřebu v čerstvém stavu a produktů určených ke zpracování je třeba stanovit, že minimální cena placená producentu se stanoví s přihlédnutím k vývoji cen na trhu s ovocem a zeleninou a k nutnosti udržet odpovídající rovnováhu mezi různými odbytišti čerstvých produktů;
(4) vzhledem k tomu, že výše podpory musí vyrovnat rozdíl mezi cenami placenými ve Společenství a cenami placenými ve třetích zemích; že je proto třeba stanovit výpočet, který by vzal v úvahu zejména tento rozdíl a důsledek vývoje minimální ceny, aniž by bylo dotčeno používání některých technických činitelů;
(5) vzhledem k tomu, že z důvodu značného množství připravených surovin a pružnosti zpracovatelské kapacity může poskytnutí podpory v některých případech vyvolat značné rozšíření produkce; že za účelem zamezení obtížím s odbytem, které by se mohly vyskytnout, je třeba stanovit omezení v poskytování podpor podle produktů buď ve formě zaručeného prahu, nebo režimu kvót;
(6) vzhledem k tomu, že zkušenosti získané u produktů z rajčat vedou k zavedení pružného režimu určeného ke zvýšení dynamiky podniků a konkurenceschopnosti průmyslu ve Společenství; že kvóty podle skupin produktů a členských států musejí být pro první dva roky používání nového režimu stanoveny paušálně; že výše podpory u koncentrátu a odvozených produktů musí být snížena, aby se vyrovnalo zvýšení výdajů oproti předchozímu režimu, které vyplývá ze zvýšení kvót u rajčatového koncentrátu a jiných produktů;
(7) vzhledem k tomu, že odvětví produkce sušených vinných hroznů má některé zvláštnosti, které vedly k zavedení režimu podpor na speciálně obdělávanou výměru; že tento režim stejně jako režim zaručené maximální výměry, jehož cílem je zabránit nadměrnému rozšíření produkce hroznů révy vinné určených k sušení, musí zůstat zachován jako v minulosti v témže nařízení;
(8) vzhledem k tomu, že programy obnovy výsadeb za účelem boje s mšičkou révokazem pokračují; že s cílem zamezit ukončení této činnosti v době, kdy zbývá obnovit výsadby ještě na velkých plochách, je třeba zachovat režim podpor producentům, kteří obnovují vinice za účelem boje s mšičkou révokazem;
(9) vzhledem k tomu, že pro usnadnění odbytu produktů a pro lepší přizpůsobení jejich jakosti požadavkům trhu je třeba poskytnout možnost stanovení norem;
(10) vzhledem k tomu, že u odvětví sušených vinných hroznů a sušených fíků musí být režim skladování do dalšího období, který je u sušených vinných hroznů omezen na určité množství, zachován, aniž by byly dotčeny určité úpravy; že je třeba stanovit úroveň nákupních cen těchto dvou produktů s ohledem na zvláštnosti každého z nich;
(11) vzhledem k tomu, že je vhodné zvážit možnost přijetí zvláštních opatření ve prospěch určitých odvětví čelících mezinárodní konkurenci, jejichž produkce má velký místní nebo oblastní význam; že tato opatření musí zahrnovat strukturální zlepšení zaměřená na zvyšování konkurenceschopnosti a na propagaci použití dotčených produktů; že je třeba s ohledem na situaci v odvětví stanovit na přechodnou dobu paušální podporu ve prospěch ploch, na nichž se v současné době pěstuje chřest určený ke zpracování;
(12) vzhledem k tomu, že v nařízení (ES) č. 3290/94 [4] stanoví Rada v odvětví zemědělství změny a přechodná opatření nezbytná pro provádění dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání, a to zejména nový režim obchodu se třetími zeměmi v odvětví zpracovaného ovoce a zeleniny; že ustanovení přílohy XIV nařízení (ES) č. 3290/94 jsou převzata do tohoto nařízení; že je však třeba se opřít o pravomoc Komise při zavádění některých technických ustanovení týkajících se případného nedostatku cukru;
(13) vzhledem k tomu, že fungování jednotného trhu by mohlo být ohroženo poskytováním některých podpor; že je tedy třeba, aby byla v odvětví uvedeném v tomto nařízení používána ustanovení Smlouvy, která umožňuje zachovat podpory schválené členským státem a zakázat podpory, které nejsou v souladu s fungováním společného trhu;
(14) vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [5] je třeba použít pro odvětví produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny, aby se zabránilo duplicitě norem a kontrolních orgánů; že je také třeba stanovit sankce k zajištění jednotného provádění nového režimu v celém Společenství;
(15) vzhledem k tomu, že společná organizace trhu se zpracovaným ovocem a zeleninou musí současně a vhodným způsobem zohledňovat cíle stanovené v článcích 39 a 110 Smlouvy;
(16) vzhledem k tomu, že v zájmu jednoduššího provádění jednotlivých ustanovení tohoto nařízení je třeba prostřednictvím Řídícího výboru stanovit postup k zavedení úzké spolupráce mezi členskými státy a Komisí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Tímto nařízením se zřizuje společná organizace trhu se zpracovaným ovocem a zeleninou.
2. Společná organizace zahrnuje tyto produkty:
Kód KN | Popis zboží |
| Zelenina, nevařená nebo vařená ve vodě nebo v páře, zmrazená, s výjimkou kukuřice cukrové podpoložky 07104000, oliv podpoložky 07108010 a plodů rodu Capsicum nebo rodu Pimenta podpoložky 07108059 |
ex0711 | Zelenina prozatímně konzervovaná (např. oxidem siřičitým nebo ve slané vodě, v sířené vodě nebo v jiných konzervačních roztocích), avšak nevhodná v tomto stavu k přímé spotřebě, s výjimkou oliv podpoložky 071120, plodů rodu Capsicum nebo rodu Pimenta podpoložky 07119010 a kukuřice cukrové podpoložky 07119030 |
ex0712 | Zelenina sušená, celá, rozřezaná na kousky nebo plátky nebo rozdrcená nebo v prášku, avšak jinak neupravená, s výjimkou brambor dehydrovaných umělým tepelným sušením a nevhodných pro lidskou spotřebu, podpoložky 07129005, kukuřice cukrové podpoložky ex07129011 a ex07129019 a oliv podpoložky ex07129090 |
08042090 | Fíky sušené |
080620 | Vinné hrozny sušené |
ex0811 | Ovoce a ořechy nevařené nebo vařené ve vodě nebo v páře, zmrazené, bez přídavku cukru nebo jiných sladidel, s výjimkou zmrazených banánů podpoložky ex08119095 |
ex0812 | Ovoce prozatímně konzervované (např. oxidem siřičitým nebo ve slané vodě, v sířené vodě nebo v jiných konzervačních roztocích), avšak nevhodné v tomto stavu k přímé spotřebě, s výjimkou banánů, prozatímně konzervovaných podpoložky ex08129095 |
ex0813 | Ovoce sušené, jiné než uvedené pod čísly 0801 až 0806; směsi ořechů nebo sušeného ovoce této kapitoly, s výjimkou směsí výhradně z ořechů, čísel 0801 a 0802, zahrnutých v podpoložkách 08135031 a 08135039 |
08140000 | Kůra citrusových plodů nebo slupka melounů (včetně melounů vodních), čerstvé, zmrazené, sušené nebo prozatímně konzervované ve slané vodě, v sířené vodě nebo v jiných konzervačních roztocích |
09042010 | Paprika zeleninová nepálivá sušená, nedrcená, ne v prášku |
| Ovoce a ořechy, nevařené nebo vařené ve vodě nebo v páře, zmrazené, s přídavkem cukru nebo jiných sladidel |
130220 | Pektinové látky a pektináty |
ex2001 | Zelenina, ovoce, ořechy a jiné jedlé části rostlin, upravené nebo konzervované octem nebo kyselinou octovou, s výjimkou: plodů rodu Capsicum, jiných než papriky zeleninové nepálivé podpoložky 20019020kukuřice cukrové (Zea mays var. saccharata) podpoložky 20019030jamů, batátů (sladkých brambor) a podobných jedlých částí rostlin s obsahem škrobu 5 % hmotnostních nebo více, podpoložky 20019040palmových vegetačních vrcholů podpoložky 20019060oliv podpoložky 20019065listů révy vinné, výhonků chmele a podobných jedlých částí rostlin podpoložky ex20019096 |
2002 | Rajčata upravená nebo konzervovaná jinak než octem nebo kyselinou octovou |
2003 | Houby a lanýže upravené nebo konzervované jinak než octem nebo kyselinou octovou |
ex2004 | Ostatní zelenina upravená nebo konzervovaná jinak než octem nebo kyselinou octovou, zmrazená, jiná než produkty uvedené pod číslem 2006, s výjimkou kukuřice cukrové (Zea mays var. saccharata) podpoložky ex20049010, oliv podpoložky ex20049030 a brambor upravených nebo konzervovaných ve formě mouky, krupice nebo vloček podpoložky 20041091 |
ex2005 | Ostatní zelenina upravená nebo konzervovaná jinak než octem nebo kyselinou octovou, nezmrazená, jiná než produkty uvedené pod číslem 2006, s výjimkou oliv podpoložky 2005 70, kukuřice cukrové (Zea mays var. saccharata) podpoložky 20058000, plodů rodu Capsicum jiných než papriky zeleninové nepálivé, podpoložky 20059010 a brambor upravených nebo konzervovaných ve formě mouky, krupice nebo vloček podpoložky 20052010 |
ex200600 | Ovoce, ořechy kůra plodů a jiné části rostlin konzervované cukrem (máčením, glazováním nebo kandováním), s výjimkou banánů konzervovaných cukrem položek ex20060038 a ex20060099 |
ex2007 | Džemy, ovocné rosoly, marmelády, ovocné nebo ořechové protlaky a ovocné nebo ořechové pasty získané vařením, s přídavkem cukru nebo jiných sladidel nebo bez přídavku, s výjimkou: homogenizovaných přípravků z banánů podpoložky ex200710džemů, rosolů, marmelád, protlaků nebo past z banánů podpoložky ex20079939, ex20079958 a ex20079998 |
ex2008 | Ovoce, ořechy a jiné jedlé části rostlin jinak upravené nebo konzervované, s přídavkem cukru nebo jiných sladidel nebo alkoholu, neuvedené nebo nezahrnuté jinde, s výjimkou: arašídového másla podpoložky 20081110palmových vegetačních vrcholů podpoložky 20089100kukuřice cukrové podpoložky 20089985jamů, batátů (sladkých brambor) a podobných jedlých částí rostlin s obsahem škrobu 5 % hmotnostních nebo více podpoložky 20089991listů révy vinné, výhonků chmele a podobných jedlých částí rostlin podpoložky ex20089999směsí banánů jinak upravených nebo konzervovaných, podpoložky ex20089259, ex20089278, ex20089293 a ex20089298banánů jinak upravených nebo konzervovaných podpoložky ex20089949, ex20089968 a ex20089999 |
ex2009 | Ovocné nebo zeleninové šťávy, nekvašené, bez přídavku alkoholu, s přídavkem cukru nebo jiných sladidel nebo bez přídavku, s výjimkou šťávy a moštu z hroznů révy vinné, podpoložky 200960 a šťávy z banánů podpoložky 200980 |
3. Hospodářské roky u produktů uvedených v odstavci 2 se v případě potřeby stanoví postupem podle článku 29.
HLAVA I
Režim podpor
Článek 2
1. Režim produkčních podpor se použije na produkty uvedené v příloze I, které byly zpracovány z ovoce a zeleniny sklizených ve Společenství.
2. Podpora produkce je poskytnuta zpracovateli, který zaplatil producentu za surovinu cenu nejméně rovnou minimální ceně podle smluv uzavřených mezi organizacemi producentů uznanými nebo předběžně uznanými podle nařízení (ES) č. 2200/96 na jedné straně a zpracovateli na straně druhé.
Po dobu pěti hospodářských let od počátku použitelnosti tohoto nařízení však mohou mezi zpracovateli a samostatnými producenty existovat rovněž smlouvy na množství nepřesahující v jednotlivých hospodářských letech podle pořadí 75 %, 65 %, 55 %, 40 % a 25 % množství, které je nutné pro získání podpory.
Výše uvedené organizace producentů umožní využívat ustanovení tohoto článku pěstitelům, kteří nejsou přidruženi k žádnému z uskupení stanovených v nařízení (ES) č. 2200/96, kteří se zaváží uvádět na trh prostřednictvím těchto uskupení svou veškerou produkcí určenou ke zpracování na produkty uvedené v příloze I a kteří zaplatí příspěvek na celkové náklady na řízení tohoto režimu zajišťované organizací.
Smlouvy musí být podepsány před začátkem každého hospodářského roku.
Článek 3
1. Minimální cena, která má být zaplacena producentovi, se stanoví na základě:
a) minimální ceny použitelné v průběhu předcházejícího hospodářského roku;
b) vývoje tržních cen v odvětví ovoce a zeleniny;
c) nutnosti zajistit normální odbyt výchozích čerstvých produktů k různým určením, včetně zásobení zpracovatelského průmyslu.
2. Minimální cena se stanoví před začátkem každého hospodářského roku.
3. Minimální cena a prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 4
1. Podpora produkce nesmí být vyšší než rozdíl mezi minimální cenou placenou producentu ve Společenství a cenou suroviny v hlavních producentských a vyvážejících třetích zemích.
2. Výše podpory produkce se stanoví tak, aby umožnila odbyt produktů Společenství v mezích ustanovení odstavce 1. Aniž je dotčen článek 5, zohlední se při stanovení této výše zejména:
a) rozdíl mezi cenou suroviny stanovenou ve Společenství a cenou suroviny v hlavních konkurenčních třetích zemích;
b) výše podpory stanovená nebo vypočtená pro předcházející hospodářský rok před snížením stanoveným v odstavci 10, pokud se tento článek použije, a
c) u produktů, u kterých produkce Společenství představuje podstatnou část trhu, vývoj objemu zahraničního obchodu a cen, pokud tento poslední ukazatel vede ke snížení výše podpory.
3. Podpora produkce se stanoví v závislosti na čisté hmotnosti zpracovaného produktu. Koeficienty vyjadřující poměr mezi hmotností zpracované suroviny a čistou hmotností zpracovaného produktu se stanoví paušálně a na základě získaných zkušeností se pravidelně aktualizují.
4. Podpora produkce se zpracovatelům poskytuje pouze na zpracované produkty, které:
a) byly získány ze suroviny sklizené ve Společenství, za kterou žadatel zaplatil nejméně minimální cenu uvedenou v článku 3;
b) odpovídají minimálním požadavkům na jakost.
5. Cena suroviny hlavních konkurenčních třetích zemí se stanoví především na základě skutečně používaných cen čerstvých produktů srovnatelné jakosti určených ke zpracování ve stadiu ex zemědělský podnik, vážených na základě množství hotových produktů, které jsou vyváženy těmito třetími zeměmi.
6. U produktů, u nichž produkce ve Společenství představuje nejméně 50 % spotřebního trhu Společenství, se vývoj cen a objemu dovozů a vývozů hodnotí na základě srovnání údajů za kalendářní rok předcházející začátku hospodářského roku s údaji za předcházející kalendářní rok.
7. U produktů z rajčat se podpora produkce vypočítá pro:
a) rajčatový koncentrát kódu KN 200290;
b) rajčata celá loupaná odrůdy San Marzano nebo podobných odrůd kódu KN 200210;
c) rajčata celá loupaná odrůdy Roma nebo podobných odrůd kódu KN 200210;
d) rajčatovou šťávu kódu KN 200950.
8. Podpora produkce pro jiné produkty z rajčat se v daném případě odvodí z částek stanovených buď z podpory pro rajčatový koncentrát, s přihlédnutím zejména k obsahu sušiny v extraktu produktů, nebo u rajčat celých loupaných odrůdy Roma nebo podobných odrůd s přihlédnutím k tržním znakům produktů.
9. Komise stanoví postupem podle článku 29 před začátkem každého hospodářského roku výši produkční náhrady. Stejným postupem stanoví koeficienty uvedené v odstavci 3, minimální požadavky na jakost a ostatní prováděcí pravidla k tomuto článku.
10. U produktů z rajčat nesmějí celkové náklady v jednotlivých hospodářských letech překročit částku, které by bylo dosaženo, kdyby francouzské a portugalské kvóty pro koncentrát byly pro hospodářský rok 1997/1998 stanoveny takto:
Francie : 224323 tun,
Portugalsko : 670451 tun.
Za tím účelem se v souladu s odstavcem 9 snižuje podpora stanovená pro rajčatový koncentrát a odvozené produkty o 5,37 %. Jestliže se zvýšení francouzských a portugalských kvót plně nevyužije, může být po skončení hospodářského roku vyplacen příplatek.
Článek 5
1. Pro každý hospodářský rok se pro celé Společenství u dále uvedených produktů zavádí zaručený práh, jehož překročení má za následek snížení podpory. Tento práh se stanoví:
a) na 582000 tun čisté hmotnosti u broskví v sirupu a/nebo v přírodní ovocné šťávě;
b) na 102805 tun čisté hmotnosti u hrušek Williamsova čáslavka a Rocha v sirupu a/nebo přírodní ovocné šťávě.
2. Překročení prahů uvedených v odstavci 1 se hodnotí na základě průměrného množství vyrobeného během tří hospodářských let předcházejících roku, pro který musí být stanovena podpora. Je-li prahové množství překročeno, sníží se podpora pro následující hospodářský rok úměrně zjištěnému překročení u daného produktu.
Článek 6
1. Zavádí se režim kvót pro poskytování produkčních podpor u produktů z rajčat. Tato podpora je omezena na množství produktů odpovídající objemu 6836262 tun čerstvých rajčat.
2. Množství uvedené v odstavci 1 se každých pět let rozdělí mezi tři skupiny produktů, a to mezi rajčatový koncentrát, konzervovaná celá loupaná rajčata a jiné produkty podle průměrných množství produktů každé skupiny, u kterých byla dodržena minimální cena v průběhu pěti hospodářských let předcházejících hospodářskému roku, pro který se rozdělení provádí.
První rozdělení pro hospodářský rok 1997/1998 a pro čtyři následující roky je však toto:
- rajčatový koncentrát: 4585253 tun,
- konzervovaná celá loupaná rajčata: 1336119 tun,
- jiné produkty: 914890 tun.
3. Množství čerstvých rajčat stanovené v souladu s odstavcem 2 pro každou skupinu produktů se každý rok rozdělí mezi členské státy podle průměrných množství, u kterých byla minimální cena dodržena v průběhu tří hospodářských let předcházejících hospodářskému roku, pro který se rozdělení provádí.
Rozdělení pro hospodářské roky 1997/1998 a 1998/1999 je však uvedeno v příloze III.
Pro hospodářský rok 1999/2000 bude rozdělení provedeno v závislosti na průměrných množstvích, u kterých byla minimální cena dodržena v průběhu hospodářských roků 1997/1998 a 1998/1999.
Od hospodářského roku 1999/2000 nesmí žádné rozdělení podle členského státu a skupiny produktů ve smyslu tohoto odstavce vést k větším odchylkám než 10 % ve srovnání s množstvími přidělenými pro předcházející hospodářský rok. Je-li rozdělení provedeno podle odstavce 2, vypočte se toto procento z množství předcházejícího hospodářského roku, upraveného o variační koeficienty vyplývající z uvedeného rozdělení pro každou skupinu produktů.
4. Členské státy rozdělí přidělená množství mezi zpracovatelské podniky usazené na jejich území v závislosti na průměrných množstvích, u kterých byla dodržena minimální cena v průběhu tří hospodářských roků předcházejících hospodářskému roku, pro který je rozdělení prováděno, s výjimkou hospodářského roku 1996/1997, který se nebere v úvahu.
Pro první tři rozdělení pro hospodářské roky 1997/1998, 1998/1999 a 1999/2000 však budou u hospodářských roků 1993/1994, 1994/1995 a 1995/1996 brána v úvahu skutečně vyrobená množství.
5. Od hospodářského roku 1999/2000 se rozdělení uvedené v odstavcích 2 a 3 provede postupem podle článku 29. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví stejným postupem. Musí zahrnovat zejména pravidla použitelná u podniků, které začaly svoji činnost před méně než třemi roky, u nových podniků a v případě sloučení nebo zcizení podniků.
Článek 7
1. Podpora se poskytne pro produkci vinných hroznů určených k produkci sušených vinných hroznů odrůd sultánek, muškatelek a korintek.
Výše podpory se stanoví na hektar sklizené specializované plochy v závislosti na průměrném hektarovém výnosu z dané plochy. Stanoví se kromě toho s přihlédnutím:
a) k nutnosti zajistit udržení ploch tradičně věnovaných uvedené produkci;
b) k možnostem odbytu těchto sušených vinných hroznů.
Výše podpory může být rozlišena v závislosti na odrůdě vinných hroznů a jiných činitelích, které mohou ovlivnit výnosy.
2. Pro každý hospodářský rok se zavádí maximální zaručená plocha Společenství rovnající se průměru ploch věnovaných produkci uvedené v odstavci 1 v průběhu hospodářských roků 1987/1988, 1988/1989 a 1989/1990. Překročí-li specializované plochy věnované produkci vinných hroznů k produkci sušených vinných hroznů maximální zaručenou plochu, sníží se výše podpory pro následující hospodářský rok v závislosti na zjištěném překročení.
3. Podpora se vyplatí po sklizení ploch a po usušení produktů za účelem zpracování.
4. Producentům, kteří za účelem boje s mšičkou révokazem obnoví své vinice a kteří neobdrží v rámci orientační sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) žádné podpory poskytované v rámci strukturálních opatření proti mšičce révokazovi, je poskytována po dobu tří hospodářských let podpora stanovená s přihlédnutím k částce podpory uvedené v odstavci 1 a k částce podpory poskytované v rámci uvedených strukturálních opatření. V tomto případě se odstavec 3 nepoužije.
5. Komise stanoví postupem podle článku 29 před začátkem každého hospodářského roku výši podpory. Stejným postupem stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku a případně zjistí překročení maximální zaručené plochy a stanoví snížení výše podpory z toho vyplývající.
Článek 8
Pro produkty uvedené v čl. 7 odst. 1 a pro produkty uvedené v příloze I, které jsou určené ke spotřebě v rámci Společenství nebo k vývozu do třetích zemí, mohou být postupem podle článku 29 stanoveny společné normy.
Článek 9
1. Subjekty schválené příslušnými členskými státy, dále nazývané "skladovací agentury", odkoupí v průběhu posledních dvou měsíců hospodářského roku množství sultánek, korintek a sušených fíků vyrobená ve Společenství během uvedeného hospodářského roku, pokud produkty odpovídají stanoveným požadavkům na jakost.
Množství sultánek a korintek nakoupené v souladu s odstavcem 2 nesmí přesáhnout 27370 tun.
2. Odkupní cena, za kterou skladovací agentury odkupují produkty uvedené v odstavci 1, se rovná:
a) u sušených fíků minimální ceně nejnižší třídy jakosti, snížené o 5 %;
b) u sultánek a korintek úrovni platné nákupní ceny pro hospodářský rok 1994/1995 upravované každoročně podle vývoje minimální dovozní ceny uvedené v článku 13 nebo od roku 2000 podle světových cen.
3. Odbyt produktů odkoupených skladovacími agenturami nesmí probíhat za podmínek, které ohrožují rovnováhu trhu a nezajišťují rovný přístup k prodávanému produktu a rovné jednání s kupujícími.
U produktů, jejichž odbyt nemůže proběhnout za normálních podmínek, mohou být přijata zvláštní opatření. V tomto případě může být požadována zvláštní jistota, aby se zajistilo splnění přijatých závazků, zejména pokud jde o určení produktu. Pokud závazky nebudou splněny nebo budou splněny jen částečně, tato jistota zcela nebo částečně propadne.
4. Podpora skladování se poskytuje skladovacím agenturám na množství produktů, které odkoupily, na skutečnou dobu jejich skladování. Tato podpora se však přestane poskytovat po uplynutí osmnácti měsíců od konce hospodářského roku, během kterého byly produkty odkoupeny.
5. Skladovací agentuře se poskytne finanční vyrovnání rovnající se rozdílu mezi nákupní cenou placenou skladovacími agenturami a prodejní cenou. Toto vyrovnání se sníží o případné zisky plynoucí z rozdílu mezi nákupní a prodejní cenou.
6. Pro účely odstavce 1 schválí členské státy skladovací agentury, které skýtají odpovídající záruky, že zajistí skladování v dobrých technických podmínkách a že s odkoupenými produkty dokáží náležitě hospodařit.
Tyto agentury jsou zejména povinny skladovat odkoupené produkty v oddělených prostorách a vést o nich odděleně účetnictví.
7. Produkty odkoupené v souladu s odstavcem 1 se prodávají buď prostřednictvím nabídkového řízení, nebo za ceny stanovené předem.
Nabídky se berou v úvahu pouze tehdy, je-li složena jistota.
8. Nákupní cena uvedená v odstavci 2 a prováděcí pravidla k tomuto článku, zejména pokud jde o podporu skladování, finanční vyrovnání a nákup a prodej produktů skladovacími agenturami, se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 10
1. Pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 2, které mají velký hospodářský nebo ekologický význam na místní nebo oblastní úrovni a které jsou zejména vystaveny silné mezinárodní konkurenci, mohou být postupem podle článku 29 přijata zvláštní opatření na jejich propagaci a ke zvýšení jejich konkurenceschopnosti.
Tato opatření mohou zahrnovat zejména:
a) činnost zaměřenou na zlepšení způsobilosti sklizených produktů ke zpracování a přizpůsobení jejich znaků potřebám zpracovatelského průmyslu;
b) činnost zaměřenou na vědecké a technické upřesnění nových zpracovatelských postupů nebo technik s cílem zlepšit jakost a/nebo snížit produkční náklady u produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny;
c) činnost zaměřenou na vývoj nových produktů a/nebo nové využití zpracovaných produktů;
d) vypracování studií o hospodářství a trhu;
e) činnost zaměřenou na propagaci spotřeby a využití daných produktů.
2. Opatření uvedená v odstavci 1 provádějí organizace producentů nebo jejich sdružení uznaná ve smyslu nařízení (ES) č. 2200/96 ve spolupráci s organizacemi zastupujícími hospodářské subjekty činné v oblasti zpracování produktu nebo produktů uvedeného odvětví a/nebo jeho či jejich uvedení na trh.
3. Z toho důvodu, aby se u chřestu určeného ke zpracování usnadnilo zavádění zvláštních opatření ke zlepšení jeho konkurenceschopnosti uvedených v odstavci 1, bude se podle tohoto článku poskytovat po dobu prvních tří let následujících po zavedení těchto opatření paušální podpora 500 ECU na hektar, nejvýše však na 9000 hektarů.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku, a zejména ta, jež umožňují zajištění komplementárnosti a slučitelnosti stanovených opatření s opatřeními přijatými podle článku 17 nařízení (ES) č. 2200/96 na jedné straně a s opatřeními financovanými podle článků 2, 5 a 8 nařízení (EHS) č. 4258/88 [6] na straně druhé, se stanoví postupem podle článku 29.
HLAVA II
Obchod se třetími zeměmi
Článek 11
1. Při dovozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 do Společenství nebo při vývozu těchto produktů ze Společenství lze vyžadovat předložení dovozní nebo vývozní licence.
Členské státy vydají licenci každému žadateli bez ohledu na místo jeho usazení ve Společenství a aniž tím jsou dotčena opatření přijatá k provádění článků 15, 16, 17 a 18.
Licence je platná na celém území Společenství. Vydání licence může být podmíněno složením jistoty jako záruky toho, že produkty budou dovezeny nebo vyvezeny během doby platnosti licence; s výjimkou případů vyšší moci jistota zcela nebo zčásti propadne, jestliže se v uvedené lhůtě dovoz nebo vývoz neuskuteční, nebo jestliže se uskuteční pouze částečně.
2. Doba platnosti dovozních a vývozních licencí a další prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 12
1. Pokud toto nařízení nestanoví jinak, uplatňují se na produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 celní sazby společného celního sazebníku.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 13
1. Pro produkty uvedené v příloze II se pro hospodářské roky 1997/1998, 1998/1999 a 1999/2000 stanoví minimální dovozní cena. Tato cena se stanoví zejména s přihlédnutím:
- k ceně s dodáním na hranice při dovozu do Společenství,
- k cenám platným na světových trzích,
- k situaci na vnitřním trhu Společenství,
- k vývoji obchodu se třetími zeměmi.
Není-li minimální dovozní cena dodržena, uplatní se kromě cla ještě vyrovnávací poplatek vypočítaný z cen používaných hlavními dodavatelskými třetími zeměmi.
2. Minimální dovozní cena sušených vinných hroznů se stanoví před začátkem hospodářského roku.
Tato cena musí být stanovena pro korintky a pro ostatní sušené vinné hrozny. U každé z těchto dvou skupin může být cena stanovena pro produkty v bezprostředním obalu o čisté hmotnosti, jež bude stanovena, a pro produkty v bezprostředním obalu o čisté hmotnosti převyšující tuto stanovenou hmotnost.
3. Minimální dovozní cena produktů z třešní a višní se stanoví před začátkem hospodářského roku. Tato cena může být stanovena pro produkty v bezprostředním obalu o stanovené čisté hmotnosti.
4. Minimální dovozní cenou sušených vinných hroznů je cena platná v den uskutečnění dovozu. Vyrovnávacím poplatkem je případně poplatek platný ve stejný den.
5. Minimální dovozní cenou produktů z třešní a višní je cena platná k datu přijetí oznámení o jejich propuštění do volného oběhu.
6. Vyrovnávací poplatky u sušených vinných hroznů se stanoví v návaznosti na stupnici dovozních cen. Rozdíl mezi minimální dovozní cenou a každým stupněm stupnice bude:
- 1 % minimální ceny u prvního stupně,
- 3, 6 a 9 % minimální ceny u druhého, třetího a čtvrtého stupně podle uvedeného pořadí.
Pátý stupeň se vztahuje na všechny případy, u kterých je dovozní cena nižší než dovozní cena používaná u čtvrtého stupně.
Maximální vyrovnávací poplatek u sušených vinných hroznů nepřekročí rozdíl mezi minimální cenou a částkou stanovenou na základě nejpříznivějších cen používaných na světovém trhu nejreprezentativnějšími třetími zeměmi u významných množství.
7. Je-li dovozní cena produktů z třešní a višní nižší než minimální cena těchto produktů, vybírá se vyrovnávací poplatek rovnající se rozdílu mezi těmito dvěma cenami.
8. Minimální dovozní cena, výše vyrovnávacího poplatku a jiná prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 14
1. Aby se vyloučily nebo potlačily nepříznivé účinky, které by na trhu Společenství mohl způsobit dovoz některých produktů uvedených v čl. 1 odst. 2, podléhá dovoz jednoho nebo více těchto produktů s celní sazbou stanovenou ve společném celním sazebníku dodatečnému dovoznímu clu, pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 5 Dohody o zemědělství [7], uzavřené v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání, kromě případů, že dovozy naruší trh Společenství, nebo kdyby účinky byly s ohledem na zamýšlený cíl nepřiměřené.
2. Dodatečné clo lze uložit při dovozech za ceny nižší než jsou spouštěcí ceny, jež Společenství předá Světové obchodní organizaci.
Spouštěcí objemy, při jejichž překročení se ukládá dodatečné dovozní clo, se stanoví zejména na základě dovozů do Společenství uskutečněných v období tří let, které předchází roku, v němž se projeví nebo v němž hrozí, že se projeví, nepříznivé účinky uvedené v odstavci 1.
3. Dovozní ceny, které je nutné brát v úvahu při uložení dodatečného dovozního cla, se stanoví na základě dovozních cen CIF dané zásilky.
Dovozní ceny CIF se pro tento účel prověřují na základě reprezentativních cen daného produktu na světovém trhu nebo na dovozním trhu Společenství s tímto produktem.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 29. Tato pravidla se týkají zejména:
a) produktů, na něž se ukládají dodatečná dovozní cla v souladu s článkem 5 Dohody o zemědělství zmíněné v odstavci 1 tohoto článku;
b) ostatních kritérií nezbytných k zajištění toho, aby byl odstavec 1 používán v souladu s článkem 5 uvedené dohody.
Článek 15
1. Celní kvóty pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 vyplývající z dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání jsou otevřeny a spravovány podle prováděcích pravidel stanovených postupem podle článku 29.
2. Kvóty mohou být spravovány jedním z následujících způsobů nebo jejich kombinací:
a) způsob založený na časovém pořadí podaných žádostí (podle zásady "kdo dřív přijde, je dřív na řadě");
b) způsob rozdělování kvót úměrně k požadovaným množstvím v době podání žádostí (tzv. způsob "souběžného zkoumání");
c) způsob přihlížející k tradičním obchodním tokům (tzv. způsob "tradičních dovozců/nových žadatelů").
Mohou být stanoveny i jiné vhodné způsoby. Tyto způsoby nesmějí vést k jakékoli diskriminaci mezi dotčenými hospodářskými subjekty.
3. Přijatý způsob správy vezme v případě potřeby v úvahu požadavky na zásobování trhu Společenství a nutnost zachovat rovnováhu tohoto trhu, přičemž může čerpat ze způsobů používaných v minulosti u kvót odpovídajících kvótám uvedeným v odstavci 1, aniž jsou dotčena práva vyplývající z dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
4. Prováděcí pravidla uvedená v odstavci 1 stanoví otevírání kvót na jednoletém základě a, je-li to nutné, jejich vhodné časové rozvržení, určí způsob správy, který se má použít, a případně zahrnou:
a) záruky vztahující se na povahu a původ produktu a místo, odkud je dovezen;
b) ustanovení o uznávání dokladu, který slouží k ověření záruk uvedených v písmenu a) a
c) podmínky pro vydávání dovozních licencí a dobu jejich platnosti.
Článek 16
1. V míře nezbytné pro vývoz:
a) hospodářsky významného množství produktů bez přidaného cukru uvedených v čl. 1 odst. 2;
b) - bílého a surového cukru kódu KN 1701,
- glukosy a glukosového sirupu kódů KN 17023051, 17023059, 17023091, 17023099 a 17024090,
- isoglukosy kódů KN 17023010, 17024010, 17026010 a 17029030 a
- řepného a třtinového sirupu kódu KN ex17029099,
použitých v produktech uvedených v čl. 2 odst. 2 písm. b),
na základě cen těchto produktů v mezinárodním obchodě a v mezích vyplývajících z dohod uzavřených v souladu s článkem 228 Smlouvy, může být rozdíl mezi těmito cenami a cenami platnými v rámci Společenství pokryt vývozní náhradou.
2. Pro přidělování množství, která lze vyvézt s náhradou, se stanoví postup, který:
a) je nejvhodnější pro povahu produktu a situaci na daném trhu, umožňuje nejúčinnější využití dostupných zdrojů a zohledňuje efektivnost a strukturu vývozů ze Společenství, aniž by však vedl k diskriminaci mezi malými a velkými hospodářskými subjekty;
b) je s přihlédnutím k požadavkům na správu pro hospodářské subjekty administrativně nejméně náročný;
c) vyhýbá se jakékoliv diskriminaci mezi dotčenými hospodářskými subjekty.
3. Náhrada je stejná pro celé Společenství.
Pokud to vyžaduje situace v mezinárodním obchodě nebo zvláštní požadavky určitých trhů, může být pro daný produkt náhrada rozlišena podle místa určení tohoto produktu.
Náhrady se stanoví postupem podle článku 29. Stanovení probíhá v pravidelných intervalech.
Náhrady stanovené v pravidelných intervalech může Komise v případě nutnosti na žádost některého členského státu nebo z vlastního podnětu v mezidobí upravovat.
4. Náhrada se poskytuje pouze na základě žádosti a po předložení příslušné vývozní licence.
5. Výší náhrady je částka náhrady platná ke dni podání žádosti o licenci a v případě rozlišené náhrady je to částka, která je platná ke stejnému dni:
a) pro místo určení uvedené v licenci nebo
b) pro skutečné místo určení, liší-li se od místa určení uvedeného v licenci. V tomto případě nesmí použitelná částka překročit částku, která je platná pro místo určení uvedené v licenci.
Aby se zamezilo zneužívání pružnosti ustanovení tohoto odstavce, mohou být přijata vhodná opatření.
6. Postupem podle článku 29 se lze odchýlit od odstavců 4 a 5 v případě produktů, pro něž se poskytují náhrady v rámci potravinové pomoci.
7. Dodržování omezení objemů vyplývajících z dohod uzavřených v souladu s článkem 228 Smlouvy je zajišťováno prostřednictvím vývozních licencí vydaných na referenční období v nich uvedená a použitelných na dotyčné produkty. S ohledem na dodržování závazků vyplývajících z dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání nemá konec referenčního období vliv na platnost vývozních licencí.
8. Prováděcí pravidla k tomuto článku včetně ustanovení o přerozdělení dosud nepřidělených nebo nevyužitých množství, která lze vyvézt, se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 17
1. Tento článek se použije na náhrady uvedené v čl. 16 odst. 1 písm. a).
2. Při stanovení náhrady se berou v úvahu tyto skutečnosti:
a) stávající stav a předpokládaný vývoj:
- cen a dostupnosti produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny na trhu Společenství,
- cen obvyklých v mezinárodním obchodě;
b) minimální náklady na uvedení produktů na trh a na jejich dopravu z trhů Společenství do přístavů nebo do jiných míst vývozu Společenství, jakož i náklady na dopravu do zemí určení;
c) hospodářské aspekty zamýšlených vývozů;
d) omezení vyplývající ze smluv uzavřených v souladu s článkem 228 Smlouvy.
3. Ceny platné na trhu Společenství u produktů uvedených v čl. 16 odst. 1 písm. a) se stanoví s přihlédnutím k cenám, které se z hlediska vývozu jeví jako nejpříznivější.
Ceny platné v mezinárodním obchodě se stanoví s přihlédnutím:
a) ke kurzům zjištěným na trzích třetích zemí;
b) k nepříznivějším cenám ve třetích zemích určení používaným při dovozu z jiných třetích zemí;
c) k cenám produktů zjištěným ve vyvážejících třetích zemích;
d) k nabídkovým cenám na hranici Společenství.
4. Náhrada je vyplacena, jestliže se prokáže, že produkty:
- byly vyvezeny ze Společenství,
- mají původ ve Společenství a
- v případě rozlišené náhrady dosáhly místa určení uvedeného v licenci nebo jiného místa určení, pro které byla náhrada stanovena, aniž je dotčen čl. 16 odst. 5 písm b). Postupem podle článku 29 však mohou být stanoveny odchylky od tohoto pravidla, pokud budou vymezeny podmínky, jež jsou schopny poskytnout rovnocenné záruky.
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 18
1. Tento článek se použije na náhradu uvedenou v čl. 16 odst. 1 písm. b).
2. Výše náhrady se musí rovnat:
- u surového cukru, bílého cukru a řepného a třtinového sirupu částce vývozní náhrady pro tyto produkty v nezměněném stavu, která je stanovena v souladu s článkem 17 nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 ze dne 30. června 1981 o společné organizaci trhu s cukrem [8] a s ustanoveními přijatými k jeho provádění,
- u isoglukosy výši vývozní náhrady pro tento produkt v nezměněném stavu, která je stanovena v souladu s článkem 17 nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 a s ustanoveními přijatými k jeho provádění,
- u glukosy a glukosového sirupu výši vývozní náhrady pro tyto produkty v nezměněném stavu, která je stanovena pro každý z těchto produktů v souladu s článkem 13 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [9] a s ustanoveními přijatými k jeho provádění.
3. Aby bylo možno získat náhradu, musejí být zpracované produkty při vývozu provázeny prohlášením žadatele, které obsahuje údaje o množství surového cukru, bílého cukru a řepného třtinového sirupu, isoglukosy, glukosy a glukosového sirupu, které bylo použito při zpracování.
Správnost prohlášení uvedeného v prvním pododstavci podléhá kontrole příslušných orgánů dotyčného členského státu.
4. Pokud náhrada nepostačuje k umožnění vývozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. b), použijí se na tyto produkty místo ustanovení pro náhradu uvedených v čl. 16 odst. 1 písm. a) ustanovení odst. 1 písm. b) uvedeného článku.
5. Náhrada se poskytne při vývozu produktů:
a) které mají původ ve Společenství;
b) které jsou dovezeny ze třetích zemí a u nichž byla během dovozu zaplacena dovozní cla uvedená v článku 12, pokud vývozce prokáže:
- že produkt určený k vývozu a dříve dovezený produkt jsou jeden a tentýž a
- že při dovozu tohoto produktu bylo vybráno dovozní clo.
V případě uvedeném v písm. b) se náhrada u jednotlivých produktů rovná dovoznímu clu, je-li toto clo nižší než použitelná náhrada; pokud je dovozní clo vyšší než náhrada, použije se uvedená náhrada.
6. Náhrada je vyplacena, jestliže se prokáže, že produkty:
- odpovídají jedné ze dvou podmínek uvedených v odstavci 5,
- byly vyvezeny ze Společenství a
- v případě rozlišené náhrady dosáhly místa určení uvedeného v licenci nebo jiného místa určení, pro které byla náhrada stanovena, aniž je dotčen čl. 16 odst. 5 písm. b). Postupem podle článku 29 však mohou být stanoveny odchylky od tohoto pravidla, pokud budou vymezeny podmínky, jež jsou schopny poskytnout rovnocenné záruky.
7. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 19
1. V míře nezbytné pro řádné fungování společných organizací trhu s obilovinami, cukrem a ovocem a zeleninou může Rada na návrh Komise hlasovacím postupem podle čl. 43 odst. 2 Smlouvy ve zvláštních případech zcela nebo částečně vyloučit používání režimu aktivního zušlechťovacího styku:
- u produktů uvedených v čl. 16 odst. 1 písm. b) a
- u ovoce a zeleniny určených ke zpracování na produkty uvedené v čl. 1 odst. 2.
2. Komise odchylně od odstavce 1 v případech, ve kterých situace uvedená v odstavci 1 vyžaduje obzvláště nutně zakročení, a je-li trh Společenství narušen nebo hrozí jeho narušení aktivním zušlechťovacím stykem, rozhodne z vlastního podnětu nebo na návrh některého členského státu o vhodných opatřeních; opatření jsou sdělena Radě a členským státům, jejich doba platnosti nesmí překročit šest měsíců a jsou okamžitě použitelná. Pokud některý členský stát předloží Komisi žádost, Komise přijme rozhodnutí do jednoho týdne od jejího obdržení.
3. Rozhodnutí Komise může kterýkoliv členský stát do jednoho týdne ode dne jeho sdělení předložit Radě k přezkoumání. Rada může kvalifikovanou většinou rozhodnutí Komise potvrdit, změnit nebo zrušit. Nepřijme-li Rada do tří měsíců žádné rozhodnutí, je rozhodnutí Komise považováno za zrušené.
Článek 20
1. Je-li podle článku 20 nařízení (EHS) č.1785/81 při vývozu bílého cukru vybírána dávka převyšující 5 ECU na 100 kg, může být postupem podle článku 29 rozhodnuto o vybírání vývozního poplatku u produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 a obsahujících nejméně 35 % přidaného cukru.
2. Výše vývozního poplatku se stanoví s přihlédnutím:
- k druhu produktu z ovoce nebo zeleniny s přidaným cukrem,
- k obsahu přidaného cukru v daném produktu,
- k ceně bílého cukru platné ve Společenství a k ceně platné na světovém trhu,
- k vývozní dávce platné pro bílý cukr,
- k hospodářským aspektům použití tohoto poplatku.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 21
1. Na zařazení produktů, na něž se vztahuje toto nařízení, se použijí obecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a zvláštní pravidla pro její používání; celní nomenklatura vyplývající z používání tohoto nařízení se přejímá do společného celního sazebníku.
2. Pokud toto nařízení nebo právní předpisy přijaté na jeho základě nestanoví jinak, je při dovozu ze třetích zemí zakázáno:
- vybírání jakýchkoli poplatků s účinkem rovnocenným clu,
- uplatňování jakýchkoli množstevních omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem.
Článek 22
1. Pokud je v důsledku dovozu nebo vývozu trh Společenství s jedním nebo více produkty uvedenými v čl. 1 odst. 2 vážně narušen nebo hrozí-li, že bude vážně narušen, a tím budou ohroženy cíle stanovené v článku 39 Smlouvy, mohou být pro obchod se třetími zeměmi přijímána vhodná opatření po dobu, po kterou toto narušení nebo jeho hrozba trvá.
Rada na návrh Komise hlasovacím postupem podle čl. 43 odst. 2 Smlouvy stanoví obecná prováděcí pravidla k tomuto odstavci a určí, v jakých případech a v rámci jakých mezí mohou členské státy přijmout ochranná opatření.
2. Pokud nastane situace uvedená v odstavci 1, rozhodne Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu o nezbytných opatřeních, která jsou sdělena členským státům a která jsou okamžitě použitelná. Pokud členský stát předloží Komisi žádost, Komise o ní rozhodne do tří pracovních dnů od jejího obdržení.
3. Opatření, o kterém rozhodne Komise, může kterýkoliv členský stát do tří pracovních dnů ode dne jeho sdělení předložit Radě k přezkoumání. Rada se sejde neprodleně. Kvalifikovanou většinou může dotčené opatření potvrdit, změnit nebo zrušit.
4. Tento článek se použije v souladu se závazky vyplývajícími z dohod uzavřených podle čl. 228 odst. 2 Smlouvy.
HLAVA III
Obecná ustanovení
Článek 23
Články 92, 93 a 94 Smlouvy se použijí na produkci a obchod s produkty uvedenými v čl. 1 odst. 2 tohoto nařízení.
Článek 24
Při kontrole dodržování předpisů Společenství týkajících se trhu se zpracovaným ovocem a zeleninou se použijí ustanovení hlavy VI nařízení (ES) č. 2200/96 o vnitrostátní kontrole a kontrole Společenství.
Článek 25
Peněžité a nepeněžité správní sankce se stanoví s ohledem na vlastní potřeby odvětví postupem podle článku 29.
Článek 26
Jsou-li pro usnadnění přechodu od předchozí úpravy k úpravě stanovené tímto nařízením nezbytná určitá opatření, přijmou se postupem podle článku 29.
Článek 27
1. Členské státy a Komise si navzájem sdělují údaje nezbytné pro používání tohoto nařízení. Údaje, které je třeba sdělovat, se stanoví postupem podle článku 29. Pravidla sdělování a šíření údajů se stanoví týmž postupem.
2. Právní a správní předpisy přijaté členskými státy k provádění tohoto nařízení nebo na jeho základě se sdělí Komisi nejpozději jeden měsíc po jejich přijetí.
3. Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření k postihu porušení ustanovení tohoto nařízení a k předcházení a zamezení podvodům.
Článek 28
Zřizuje se Řídící výbor pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny (dále jen "výbor") složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Článek 29
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc výboru jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Při hlasování ve výboru je hlasům členských států přidělena váha stanovená v uvedeném článku. Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
b) Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě. V tomto případě může Komise nejvýše o jeden měsíc ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě jednoho měsíce přijmout odlišné rozhodnutí.
Článek 30
Výbor může posoudit jakoukoli jinou otázku, kterou mu předloží jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
Článek 31
Náklady vzniklé používáním článků 2 a 7, čl. 9 odst. 4 a 5 a čl. 10 odst. 3 se považují za intervence zaměřené na stabilizaci zemědělských trhů ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [10].
Článek 32
Toto nařízení musí být prováděno tak, aby se současně a vhodným způsobem zohlednily cíle stanovené v článcích 39 a 110 Smlouvy.
Článek 33
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. ledna 1997. Avšak hlava I se použije na každý z dotčených produktů až od počátku hospodářského roku 1997/1998.
2. Ke dni použitelnosti odpovídajících ustanovení tohoto nařízení se zrušují tato nařízení:
- nařízení Rady (EHS) č. 426/86 ze dne 24. února 1986 o společné organizaci trhu s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [11],
- nařízení Rady (EHS) č. 2245/88 ze dne 19. července 1988, kterým se zavádí režim zaručeného prahového množství pro broskve a hrušky v sirupu [12],
- nařízení Rady (EHS) č. 1206/90 ze dne 7. května 1990, kterým se stanoví obecná pravidla k režimu podpory produkce v odvětví zpracovaného ovoce a zeleniny [13],
- nařízení Rady (EHS) č. 668/93 ze dne 17. března 1993 o zavedení limitu poskytování podpory produkce produktů zpracovaných z rajčat [14].
Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení a čtou se podle srovnávací tabulky uvedené v příloze IV.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 28. října 1996.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 2201/96,
annettu 28 päivänä lokakuuta 1996,
hedelmä- ja vihannesjalostealan yhteisestä markkinajärjestelystä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 42 ja 43 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, että
1) hedelmä- ja vihannesalaan yleensä vaikuttavat useat erilaiset muutostekijät, jotka yhteisön on otettava huomioon muuttamalla markkinajärjestelyjään koskevia perussääntöjä; tiettyjen jalosteiden osalta olisi lisäksi otettava huomioon tilanne kansainvälisillä markkinoilla; hedelmä- ja vihannesjalostealan yhteiseen markkinajärjestelyyn sen käyttöönoton jälkeen tehtyjen lukuisten muutosten johdosta olisi selkeyden vuoksi annettava uusi asetus,
2) tietyt jalosteet ovat erityisen tärkeitä yhteisön Välimeren alueilla, joilla tuotantohinnat ovat merkittävästi korkeammat kuin kolmansissa maissa; sellaisten sopimusten tekemiseen, joilla taataan jalostusteollisuuden säännöllinen tuotteiden saanti tuottajille maksettavan vähimmäishinnan maksamista vastaan, perustuva tuotantotukijärjestelmä, sellaisena kuin sitä on aiemmin sovellettu, on vakiintunut ja on suotavaa jatkaa sen soveltamista; samoin kuin tuoretuotteiden osalta myös jalostusalalla tuottajaorganisaatioiden asemaa olisi kuitenkin lujitettava, jotta voitaisiin taata tarjonnan keskittyminen entisestään, hallita tarjontaa järkevämmällä tavalla ja helpottaa tuottajille maksettavan vähimmäishinnan noudattamisen valvontaa,
3) tuoreina kulutettaviksi tarkoitettujen ja jalostettaviksi tarkoitettujen tuotteiden hintojen välisen yhteyden vuoksi olisi säädettävä, että tuottajalle maksettava vähimmäishinta määritetään ottaen huomioon hedelmä- ja vihannesalan markkinahintojen kehitys sekä tarve säilyttää tuoretuotteen eri käyttötapojen välinen riittävä tasapaino,
4) tuen on korvattava yhteisössä tuottajille maksettavien hintojen ja kolmansien maiden hintojen välinen erotus; tästä syystä olisi säädettävä laskentatavasta, jossa otetaan erityisesti huomioon kyseinen erotus sekä vähimmäishinnan muuttumisen vaikutus, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tiettyjen teknisten osatekijöiden soveltamista,
5) käytettävissä olevien raaka-aineiden suurien määrien ja jalostusmahdollisuuksien joustavuuden vuoksi tuotantotuen myöntäminen voi tietyissä tapauksissa aiheuttaa tuotannon huomattavaa kasvamista; tästä mahdollisesti seuraavien menekkivaikeuksien välttämiseksi olisi säädettävä tuen myöntämisen rajoista tuotekohtaisesti joko takuukynnysjärjestelmän tai kiintiöjärjestelmän muodossa,
6) tomaattijalosteiden osalta saadun kokemuksen perusteella päädyttiin ottamaan käyttöön joustavampi järjestelmä, jonka tarkoituksena on lisätä yritysten elinvoimaisuutta ja yhteisön teollisuuden kilpailukykyä; tuoteryhmäkohtaiset ja jäsenvaltiokohtaiset kiintiöt olisi vahvistettava kiinteästi uuden järjestelmän kahdelle ensimmäiselle soveltamisvuodelle; tiivisteitä ja niistä valmistettuja tuotteita koskevaa tukea olisi vähennettävä sen kustannuskasvun vastapainoksi, joka aiheutuu tomaattitiivisteitä ja muita tuotteita koskevan kiintiön nostamisesta aikaisempaan järjestelmään verrattuna,
7) kuivattujen viinirypäleiden alan erityisluonteen vuoksi päädyttiin soveltamaan erikoisviljelyalaan perustuvaa tukijärjestelmää; tämä järjestelmä sekä yhteisön takaamaan enimmäisviljelyalaan perustuva järjestelmä, jolla pyritään välttämään kuivattaviksi tarkoitettujen viinirypäleiden viljelyn kohtuuton lisääntyminen, on säilytettävä samassa asetuksessa kuten aiemminkin,
8) uudelleenistutustoimet viinikirvan torjumiseksi jatkuvat; tämän toiminnan jatkumisen turvaamiseksi, koska suuria aloja on vielä istutettava uudelleen, olisi säilytettävä tukijärjestelmä, jolla tuetaan niitä tuottajia, jotka istuttavat viiniviljelyksensä uudelleen viinikirvan torjumiseksi,
9) jalosteiden menekin edistämiseksi ja niiden laadun mukauttamiseksi paremmin markkinoiden tarpeisiin olisi säädettävä mahdollisuudesta vahvistaa asiaa koskevat vaatimukset,
10) kuivattujen viinirypäleiden ja kuivattujen viikunoiden aloilla markkinointivuoden lopulla tapahtuva, tiettyyn määrään kuivattuja viinirypäleitä rajoitettava varastoimisjärjestely olisi säilytettävä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tiettyjen mukautusten tekemistä; näille molemmille tuotteille olisi vahvistettava ostohintataso ottaen huomioon kummankin erityispiirteet,
11) olisi säädettävä mahdollisuudesta toteuttaa erityistoimenpiteitä tietyillä kansainväliseen kilpailuun joutuvilla aloilla, joiden tuotannolla on hyvin suuri paikallinen tai alueellinen merkitys; näihin toimenpiteisiin olisi sisällyttävä rakenteellisia parannuksia, joilla pyritään lisäämään kyseisten tuotteiden kilpailukykyä ja edistämään niiden käyttöä; olisi säädettävä väliaikaisesti kiinteästä tuesta jalostettavaksi tarkoitetun parsan nykyisille viljelypinta-aloille alalla vallitsevan tilanteen vuoksi,
12) asetuksessa (EY) N:o 3290/94 (4) vahvistettiin Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen osana tehtyjen sopimusten täytäntöönpanemiseksi maatalousalalla tarvittavat mukautukset ja siirtymätoimenpiteet sekä erityisesti kolmansien maiden kanssa käytävän hedelmä- ja vihannesjalostealan kaupan uusi järjestely; asetuksen (EY) N:o 3290/94 liitteessä XIV olevat määräykset otetaan tähän asetukseen; yksinkertaisuuden vuoksi komissiolle olisi kuitenkin annettava toimivalta tiettyjen teknisten, sokerin mahdollista hyvin vähäistä tarjontaa koskevien säännösten täytäntöönpanon osalta,
13) tiettyjen tukien myöntäminen saattaa vaarantaa yhteismarkkinoiden toiminnan; tämän vuoksi tässä asetuksessa tarkoitetulla alalla olisi sovellettava niitä perustamissopimuksen määräyksiä, joiden perusteella voidaan arvioida jäsenvaltioiden myöntämää tukea ja kieltää tuki, joka ei sovellu yhteismarkkinoille,
14) hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä 28 päivänä lokakuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2200/96 (5) säännöksiä olisi sovellettava hedelmä- ja vihannesjalostealalla asiaa koskevien vaatimusten ja tarkastusjärjestelmien päällekkäisyyksien välttämiseksi; on tarpeen säätää myös seuraamuksista, jotta voidaan varmistaa uuden järjestelmän yhdenmukainen soveltaminen kaikkialla yhteisössä,
15) hedelmä- ja vihannesjalostealan yhteisessä markkinajärjestelyssä on otettava samanaikaisesti ja tarkoituksenmukaisella tavalla huomioon perustamissopimuksen 39 ja 110 artiklassa määrätyt tavoitteet, ja
16) tämän asetuksen säännösten täytäntöönpanon helpottamiseksi olisi säädettävä menettelystä, jolla toteutetaan jäsenvaltioiden ja komission välinen tiivis yhteistyö hallintokomiteassa,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Tällä asetuksella perustetaan hedelmä- ja vihannesjalostealan yhteinen markkinajärjestely.
2. Yhteinen järjestely koskee seuraavia tuotteita:
TAULUKON PAIKKA
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden markkinointivuodet vahvistetaan tarvittaessa 29 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
I OSASTO Tukijärjestelmä
2 artikla
1. Tuotantotukijärjestelmää sovelletaan liitteessä I lueteltuihin tuotteisiin, jotka on valmistettu yhteisössä korjatuista hedelmistä ja vihanneksista.
2. Tuotantotukea myönnetään jalostajalle, joka on maksanut tuottajalle raaka-aineesta vähintään asetuksen (EY) N:o 2200/96 nojalla hyväksyttyjen tai esihyväksyttyjen tuottajaorganisaatioiden ja jalostajien välillä tehtyjen sopimusten mukaista vähimmäishintaa vastaavan hinnan.
Tämän asetuksen täytäntöönpanosta seuraavien viiden markkinointivuoden aikana sopimukset voidaan kuitenkin tehdä myös jalostajien ja yksittäisten tuottajien välisiksi sellaisen määrän osalta, joka eri markkinointivuosien aikana on enintään 75, 65, 55, 40 tai 25 prosenttia tuotantotukeen oikeuttavasta määrästä.
Edellä tarkoitetut tuottajaorganisaatiot saattavat tämän artiklan säännösten tarjoamat edut koskemaan niitä viljelijöitä, jotka eivät kuulu mihinkään asetuksessa (EY) N:o 2200/96 säädettyyn kollektiiviseen rakenteeseen, mutta jotka sitoutuvat pitämään liitteessä I esitettyjen tuotteiden valmistamiseen tarkoitetun koko tuotantonsa kaupan tuottajaorganisaation välityksellä ja osallistuvat tämän järjestelmän hallinnosta organisaatiolle aiheutuviin kokonaiskustannuksiin.
Sopimukset on allekirjoitettava ennen kunkin markkinointivuoden alkua.
3 artikla
1. Tuottajalle maksettava vähimmäishinta määritetään seuraavien tekijöiden perusteella:
a) edeltävän markkinointivuoden vähimmäishinta,
b) hedelmä- ja vihannesalan markkinahintojen kehitys,
c) tarve turvata eri käyttötarkoituksiin tarkoitettujen perustuoretuotteiden tavanomainen menekki, mukaan lukien tuotteiden toimittaminen jalostusteollisuudelle.
2. Vähimmäishinta vahvistetaan ennen kunkin markkinointivuoden alkua.
3. Vähimmäishinta ja tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan 29 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
4 artikla
1. Tuotantotuki ei saa olla suurempi kuin tuottajalle yhteisössä maksettavan vähimmäishinnan ja tärkeimmissä yhteisön ulkopuolisissa tuottaja- ja viejämaissa maksetun raaka-aineen hinnan välinen erotus.
2. Tuotantotuki vahvistetaan siten, että yhteisössä valmistettu tuote saadaan myydyksi 1 kohdassa säädetyt rajoitukset huomioon ottaen. Tuen vahvistamisessa otetaan 5 artiklan mukaisesti huomioon erityisesti:
a) yhteisössä maksettujen raaka-ainekustannusten ja tärkeimpien kilpailevien kolmansien maiden raaka-ainekustannusten välinen erotus,
b) edeltävälle markkinavuodelle vahvistettu tai ennen 10 kohdassa säädettyä mahdollista vähennystä laskettu tuki,
c) niiden tuotteiden osalta, joiden markkinoista on yhteisössä tuotetuilla tuotteilla huomattava markkinaosuus, ulkomaan kaupan määrän ja tuotteiden hinnan kehitys, jos jälkimmäisen arviointiperusteen vuoksi tukea vähennetään, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 5 artiklan soveltamista.
3. Tuotantotuki vahvistetaan jalostetun tuotteen nettopainon perusteella. Käytetyn raaka-aineen ja jalostetun tuotteen nettopainon välisen suhteen ilmaisevat kertoimet määritetään kiinteiksi. Ne päivitetään säännöllisesti saatujen tietojen perusteella.
4. Jalostajille myönnetään tuotantotukea ainoastaan jalostetuista tuotteista, jotka:
a) on valmistettu yhteisössä korjatuista raaka-aineesta, josta asianomainen jalostaja on maksanut vähintään 3 artiklassa tarkoitetun vähimmäishinnan;
b) ovat vähimmäislaatuvaatimusten mukaisia.
5. Tärkeimpien kilpailevien kolmansien maiden raaka-aineen hinta määritetään sellaisten tuoretuotteiden kohdalla, joiden laatu on verrattavissa jalostukseen käytettyjen tuotteiden laatuun, lähinnä tosiasiallisesti käytettyjen tilahintojen perusteella, jotka painotetaan näiden kolmansien maiden maailmanmarkkinoille viemän lopputuotteiden määrän mukaan.
6. Niiden tuotteiden osalta, joiden yhteisössä tapahtuvasta kulutuksesta yhteisön oma tuotanto on vähintään 50 prosenttia, tuonti- ja vientihintojen ja -määrien kehitystä arvioidaan vertaamalla markkinointivuoden alkua edeltäneen kalenterivuoden tietoja sitä edeltävän kalenterivuoden tietoihin.
7. Tomaattijalosteiden osalta tuotantotuki lasketaan:
a) CN-koodiin 2002 90 kuuluville tomaattitiivisteille,
b) CN-koodiin 2002 10 kuuluville San Marzano-lajikkeesta tai vastaavista lajikkeista saaduille kokonaisille kuorituille tomaateille,
c) CN-koodiin 2002 10 kuuluville Roma-lajikkeesta tai vastaavista lajikkeista saaduille kokonaisille kuorituille tomaateille,
d) CN-koodiin 2009 50 kuuluville tomaattimehuille.
8. Muiden tomaattijalosteiden tuotantotuki saadaan tapauskohtaisesti joko tomaattitiivisteille vahvistetusta määrästä ottaen huomioon erityisesti tuotteiden kuiva-ainepitoisuus tai Roma- lajikkeesta tai vastaavista lajikkeista saaduille kokonaisille kuorituille tomaateille vahvistetusta määrästä ottaen huomioon erityisesti tuotteiden kaupalliset ominaisuudet.
9. Komissio vahvistaa tuotantotuen 29 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen ennen kunkin markkinointivuoden alkua.
Komissio vahvistaa 3 kohdassa tarkoitetut kertoimet, vähimmäislaatuvaatimukset ja muut tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt saman menettelyn mukaisesti.
10. Tomaattijalosteiden kohdalla kokonaiskustannukset eivät saa ylittää minkään markkinointivuoden aikana sitä määrää, joka olisi saavutettu, jos Ranskan ja Portugalin markkinointivuotta 1997/1998 koskevat tiivisteiden kiintiöt olisi vahvistettu seuraavasti:
TAULUKON PAIKKA
Tämän vuoksi 9 kohdan mukaisesti tomaattitiivisteille ja niistä valmistetuille tuotteille vahvistettua tukea alennetaan 5,37 prosentilla. Markkinointivuoden jälkeen voidaan mahdollisesti maksaa täydennystä, jos Ranskan ja Portugalin lisättyä kiintiötä ei ole täysin käytetty.
5 artikla
1. Otetaan jokaiseksi markkinointivuodeksi ja jäljempänä lueteltujen tuotteiden osalta käyttöön yhteisössä takuukynnys, jonka ylittäminen johtaa tuotantotuen vähenemiseen. Takuukynnys vahvistetaan:
a) sokeriliemeen ja/tai omaan mehuunsa säilötyille persikoille 582 000 tonnin määrälle nettopainona ilmoitettuna,
b) sokeriliemeen ja/tai omaan mehuunsa säilötyille Williams- ja Rocha-päärynöille 102 805 tonnin määrälle nettopainona ilmoitettuna.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen takuukynnysten ylitys lasketaan sitä markkinointivuotta, jolle tuki on vahvistettava, edeltävien kolmen markkinointivuoden aikana keskimäärin tuotettujen määrien perusteella. Jos takuukynnys ylitetään, seuraavan markkinointivuoden tukea vähennetään kyseisen tuotteen osalta todetun ylityksen mukaisesti.
6 artikla
1. Otetaan käyttöön kiintiöjärjestelmä tomaattijalosteiden tuotantotuen myöntämiseksi. Tuotantotuki rajoitetaan sellaiseen jalosteiden määrään, joka vastaa 6 836 262 tonnia tuoreita tomaatteja.
2. Edellä 1 kohdassa esitetty määrä jaetaan joka viides vuosi kolmen tuoteryhmän eli tomaattitiivisteiden, säilöttyjen kuorittujen kokonaisten tomaattien ja muiden tomaatista peräisin olevien tuotteiden kesken sitä markkinointivuotta, jolle jako tehdään, edeltävien viiden markkinointivuoden aikana vähimmäishinnoilla tuotettujen keskimääräisten määrien perusteella.
Ensimmäinen, markkinointivuotta 1997/1998 koskeva jako, ja neljän sitä seuraavan markkinointivuoden jako tehdään kuitenkin seuraavasti:
- tomaattitiivisteet:
4 585 253 tonnia,
- säilötyt kuoritut kokonaiset tomaatit:
1 336 119 tonnia,
- muut tuotteet:
914 890 tonnia.
3. Jäsenvaltiot jakavat vuosittain 2 kohdan mukaisesti kullekin tuoteryhmälle vahvistettavan tuoreiden tomaattien määrän keskenään sitä markkinointivuotta, jolle jako tehdään, edeltävien kolmen markkinointivuoden aikana vähimmäishinnoilla tuotettujen keskimääräisten määrien perusteella.
Markkinointivuosiksi 1997/1998 ja 1998/1999 tehtävä jako on kuitenkin esitetty tämän asetuksen liitteessä III.
Markkinointivuodelle 1999/2000 jako tehdään niiden keskimääräisten tuotantomäärien perusteella, joiden osalta on noudatettu vähimmäishintaa markkinointivuosina 1997/1998 ja 1998/1999.
Markkinointivuodesta 1999/2000 alkaen yhdessäkään tämän kohdan mukaisesti tehtävässä jaossa muutos ei saa olla jäsenvaltion ja tuoteryhmän osalta enempää kuin 10 prosenttia edelliselle markkinointivuodelle myönnettyihin määriin verrattuna. Jos 2 kohdan mukaisesti tehdään jako, tämä prosenttiluku lasketaan suhteessa edellisen markkinointivuoden määriin, joihin sovelletaan edellä mainitun kunkin tuoteryhmän jaon perusteella saatavia muutoskertoimia.
4. Jäsenvaltiot jakavat niille myönnetyt määrät alueelleen sijoittautuneiden jalostusyritysten kesken sitä markkinointivuotta, jolle jako tehdään, edeltävien kolmen markkinointivuoden aikana vähimmäishinnoilla tuotettujen keskimääräisten määrien perusteella, lukuun ottamatta markkinointivuotta 1996/1997, jota ei oteta huomioon.
Kolmessa ensimmäisessä jaossa, markkinointivuosina 1997/1998, 1998/1999 ja 1999/2000, on kuitenkin otettava huomioon markkinointivuosina 1993/1994, 1994/1995 ja 1995/1996 tosiasiallisesti tuotetut määrät.
5. Edellä 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut jaot tehdään markkinointivuodesta 1999/2000 alkaen 26 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan samaa menettelyä noudattaen. Näihin sääntöihin sisältyy erityisesti niihin yrityksiin, jotka ovat aloittaneet toimintansa enintään kolme vuotta aiemmin, uusiin yrityksiin sekä yritysten fuusioiden tai omistajanvaihdosten yhteydessä sovellettavia sääntöjä.
7 artikla
1. Kuivattaviksi tarkoitettujen, sultana- ja Moscatel-lajikkeisiin kuuluvien viinirypäleiden ja kuivattujen korinttien viljelylle myönnetään tukea.
Tuki vahvistetaan korjattua erikoisviljelyalan hehtaaria kohti näiden alojen keskimääräisen hehtaarisadon perusteella. Tuki vahvistetaan ottaen huomioon lisäksi:
a) tarve varmistaa mainittuihin viljelyksiin entuudestaan käytettyjen alojen säilyminen,
b) kuivattujen viinirypäleiden menekkimahdollisuudet.
Tuki voi vaihdella viinirypälelajikkeiden sekä satoon vaikuttavien muiden tekijöiden mukaan.
2. Otetaan käyttöön jokaiseksi markkinointivuodeksi 1 kohdassa tarkoitetussa viljelyssä markkinointivuosina 1987/1988, 1988/1989 ja 1989/1990 ollutta keskimääräistä alaa vastaava yhteisön takaama enimmäisviljelyala. Jos kuivattavaksi tarkoitettujen viinirypäleiden tuotantoon tarkoitettu erikoisviljelyala on suurempi kuin yhteisön takaama enimmäisviljelyala, seuraavan markkinointivuoden tukea vähennetään todetun ylityksen mukaisesti.
3. Tukea maksetaan, kun alalta on korjattu sato ja kun tuotteet on kuivattu jalostettaviksi.
4. Tuottajat, jotka istuttavat viiniviljelyksensä uudelleen viinikirvan torjumiseksi ja jotka eivät saa EMOTR:n ohjausosastosta rahoitettavissa, viinikirvan torjumiseen tarkoitetuissa rakenteellisissa tukitoimenpiteissä määrättyjä tukia, saavat kolmen markkinointivuoden ajan tukea, joka vahvistetaan ottaen huomioon 1 kohdassa tarkoitetun tuen määrä sekä mainittujen rakenteellisten tukitoimenpiteiden mukaisesti myönnetyn tuen määrä. Tässä tapauksessa 3 kohdan säännöstä ei sovelleta.
5. Komissio vahvistaa tuen 26 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen ennen kunkin markkinointivuoden alkua. Komissio antaa samaa menettelyä noudattaen myös yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta ja toteaa tarvittaessa yhteisön takaaman enimmäisviljelyalan ylityksen ja määrittää siitä seuraavan tuen alenemisen.
8 artikla
Edellä 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuille ja liitteessä I luetelluille, yhteisössä kulutettaviksi tai kolmansiin maihin vietäviksi tarkoitetuille tuotteille voidaan vahvistaa yhteiset vaatimukset 29 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
9 artikla
1. Asianomaisten jäsenvaltioiden hyväksymät elimet, jäljempänä `varastointielimet`, ostavat markkinointivuoden kahden viimeisen kuukauden aikana yhteisössä kuluvan markkinointivuoden aikana tuotetut sultanarusinat, kuivatut korintit ja kuivatut viikunat siinä määrin kuin tuotteet vastaavat määritettäviä laatuvaatimuksia.
Sultanarusinoiden ja korinttien kohdalla 2 kohdan mukaiset ostot eivät saa ylittää 27 370 tonnia.
2. Ostohinta, jolla varastointielimet ostavat 1 kohdassa tarkoitettuja tuotteita, on yhtä suuri kuin:
a) kuivattujen viikunoiden osalta alimpaan laatuluokkaan kuuluvien viikunoiden vähimmäishinta, josta on vähennetty 5 prosenttia,
b) sultanarusinoiden ja kuivattujen korinttien osalta markkinointivuoden 1994/1995 aikana voimassa ollut sultanarusinoiden ja kuivattujen korinttien ostohinta, jota mukautetaan vuosittain 13 artiklassa tarkoitetun vähimmäistuontihinnan kehityksen mukaisesti tai vuodesta 2000 alkaen maailmanmarkkinahintojen perusteella.
3. Varastointielinten ostamien tuotteiden myynti tapahtuu sellaisin edellytyksin, että markkinoiden tasapaino ei vaarannu ja että myytävien tuotteiden tasapuolinen saanti ja ostajien tasapuolinen kohtelu taataan.
Niiden tuotteiden osalta, joita ei voida myydä tavanomaisin edellytyksin, voidaan toteuttaa erityistoimenpiteitä. Tässä tapauksessa voidaan vaatia erityistä vakuutta tehtyjen, erityisesti tuotteen käyttötarkoitusta koskevien sitoumusten noudattamiseksi. Vakuus menetetään kokonaan tai osittain, jos sitoumuksia ei noudateta tai niitä noudatetaan vain osittain.
4. Varastointielimille myönnetään varastointitukea niiden ostamille tuotteille tuotteiden varastoinnin tosiasiallisen keston ajan. Tukea ei kuitenkaan makseta enää niiden 18 kuukauden jälkeen, jotka seuraavat sen markkinointivuoden päättymistä, jona tuote ostettiin.
5. Varastointielimelle myönnetään varastointielinten maksaman ostohinnan ja myyntihinnan välisen erotuksen suuruinen rahallinen korvaus. Korvauksesta vähennetään osto- ja myyntihinnan välisestä erotuksesta mahdollisesti saatava etu.
6. Edellä 1 kohdan soveltamiseksi jäsenvaltiot hyväksyvät varastointielimet, jotka antavat aiheelliset takuut varastoinnin moitteettomien teknisten edellytysten varmistamisesta ja varastoon ostettujen tuotteiden tyydyttävän hallinnoimisen toteuttamisesta.
Näillä elimillä on erityisesti velvollisuus varastoida ostetut tuotteet erillisiin tiloihin ja pitää erillistä kirjanpitoa näistä tuotteista.
7. Edellä 1 kohdan mukaisesti ostetut tuotteet on saatettava myyntiin joko tarjouskilpailulla tai ennalta vahvistetuilla myyntihinnoilla.
Tarjoukset otetaan huomioon ainoastaan vakuuden antamista vastaan.
8. Edellä 2 kohdassa tarkoitettu ostohinta sekä yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta erityisesti varastointituen, rahallisen korvauksen ja varastointielimien suorittamien tuotteiden ostamisen ja myymisen osalta annetaan 29 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
10 artikla
1. Edellä 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden osalta, joilla on suuri taloudellinen tai ekologinen merkitys tietylle alueelle tai paikkakunnalle ja joihin erityisesti kohdistuu voimakasta kansainvälistä kilpailua, voidaan vahvistaa 29 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen erityiset toimenpiteet niiden kilpailukyvyn parantamiseksi ja niiden menekin edistämiseksi.
Näitä toimenpiteitä ovat erityisesti:
a) toimet, joilla pyritään parantamaan korjattujen tuotteiden soveltuvuutta jalostukseen sekä kehittämään niiden ominaisuuksia jalostusteollisuuden tarpeisiin,
b) toimet, joilla pyritään tieteellisesti tai teknisesti kehittämään uusia toimintatapoja tai menetelmiä laadun parantamiseksi ja/tai jalosteiden tuotantokustannusten alentamiseksi,
c) uusien tuotteiden ja/tai jalosteiden uusien käyttötapojen kehittämistä koskevat toimet,
d) taloudellisten tutkimusten ja markkinatutkimuksien tekeminen,
e) toimet, joilla pyritään edistämään kyseisten tuotteiden kulutusta ja käyttöä.
2. Asetuksen (EY) N:o 2200/96 nojalla hyväksytyt tuottajaorganisaatiot tai niiden liitot toteuttavat 1 kohdassa säädetyt toimenpiteet yhdessä muiden kyseisen alan tuotteen tai tuotteiden jalostamistoimintaa ja/tai kaupan pitämistä harjoittavia toimijoita edustavien organisaatioiden kanssa.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen, kilpailukykyä parantavien erityistoimenpiteiden käyttöön ottamisen helpottamiseksi jalostettavaksi tarkoitetulle parsalle myönnetään osalta tämän artiklan mukaisesti 500 ecun suuruinen kiinteä hehtaarituki enintään 9 000 hehtaarille kyseisten toimenpiteiden käyttöön ottamista seuraavien kolmen ensimmäisen vuoden aikana.
4. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta ja erityisesti ne säännöt, joilla voidaan taata, että säädetyt toimenpiteet ovat täydentäviä ja yhdenmukaisia toisaalta asetuksen (EY) N:o 2200/96 17 artiklan nojalla vahvistetut ja toisaalta asetuksen (ETY) N:o 4256/88 (6) 2, 5 ja 8 artiklan nojalla rahoitettuihin toimenpiteisiin nähden, annetaan 29 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
II OSASTO Kolmansien maiden kanssa käytävä kauppa
11 artikla
1. Edellä 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden yhteisöön suuntautuvaan tuontiin tai yhteisöstä tapahtuvaan vientiin vaaditaan tuonti- tai vientitodistuksen esittämistä.
Jäsenvaltiot myöntävät tällaisen todistuksen hakemuksesta jokaiselle riippumatta siitä, mihin hakija on sijoittautunut yhteisössä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 15, 16, 17 ja 18 artiklan soveltamiseksi vahvistettuja säännöksiä.
Tuonti- ja vientitodistukset ovat voimassa kaikkialla yhteisössä. Näiden todistusten myöntämisen edellytyksenä voi olla vakuuden antaminen, jolla taataan, että tuonti ja vienti tapahtuvat todistuksen voimassaoloaikana; ylivoimaista estettä lukuun ottamatta vakuus menetetään kokonaan tai osittain, jos toimintaa ei toteuteta tässä määräajassa tai se toteutetaan ainoastaan osittain.
2. Tuonti- ja vientitodistusten voimassaoloaika ja muut yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta vahvistetaan 29 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
12 artikla
1. Edellä 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin tuotteisiin sovelletaan yhteisen tullitariffin tulleja, jollei tässä asetuksessa toisin säädetä.
2. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan 29 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
13 artikla
1. Liitteessä II luetelluille tuotteille vahvistetaan vähimmäistuontihinta markkinointivuosiksi 1997/1998, 1998/1999 ja 1999/2000. Vähimmäistuontihinnan määräämisessä otetaan huomioon erityisesti:
- hinta vapaasti rajalla yhteisöön tuotaessa,
- maailmanmarkkinahinnat,
- tilanne yhteisön sisämarkkinoilla,
- kolmansien maiden kanssa käytävän kaupan kehitys.
Jos vähimmäistuontihintaa ei noudateta tullin lisäksi, sovelletaan tärkeimpien kolmansien maiden tavarantoimittajien noudattamien hintojen perusteella laskettavaa tasausmaksua.
2. Kuivattujen viinirypäleiden vähimmäistuontihinta vahvistetaan ennen markkinointivuoden alkua.
Kuivatuille korinteille ja muille kuivatuille viinirypäleille on vahvistettava vähimmäistuontihinta. Kummankin ryhmän osalta vähimmäistuontihinta voidaan vahvistaa tuotteille, joiden yksittäisen pakkauksen nettopaino määritellään, ja tuotteille, joiden yksittäisen pakkauksen nettopaino on suurempi kuin tämä määriteltävä paino.
3. Jalostettujen kirsikoiden vähimmäistuontihinta vahvistetaan ennen markkinointivuoden alkua. Hinta voidaan vahvistaa tuotteille, joiden yksittäisen pakkauksen nettopaino on määritelty.
4. Kuivattujen viinirypäleiden tuonnissa noudatettava vähimmäishinta on tuontipäivänä sovellettava hinta. Tarvittaessa perittävä tasausmaksu on samana päivänä sovellettava tasausmaksu.
5. Jalostettujen kirsikoiden tuonnissa noudatettava vähimmäishinta on vapaaseen liikkeeseen luovuttamista koskevan ilmoituksen hyväksymispäivänä sovellettava hinta.
6. Kuivattujen viinirypäleiden tasausmaksut vahvistetaan tuontihinta-asteikon perusteella. Vähimmäistuontihinnan ja asteikon kunkin tason välinen ero on:
- 1 prosentti vähimmäishinnasta ensimmäisellä tasolla,
- 3 prosenttia toisella, 6 prosenttia kolmannella ja 9 prosenttia neljännellä tasolla.
Viides taso kattaa kaikki tapaukset, joissa tuontihinta on alempi kuin neljänteen tasoon sovellettava hinta.
Kuivatuille viinirypäleille vahvistettava korkein tasausmaksu ei saa olla suurempi kuin erotus, joka saadaan aikaan vähentämällä vähimmäishinnasta määrä, joka saadaan maailmanmarkkinoilla edustavimmissa kolmansissa maissa edustavien määrien kohdalla käytettyjen edullisimpien hintojen perusteella.
7. Jos jalostettujen kirsikoiden tuontihinta on alempi kuin kyseisten tuotteiden vähimmäishinta, peritään näiden hintojen erotuksen suuruinen tasausmaksu.
8. Vähimmäistuontihinta, tasausmaksu ja muut yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan 29 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
14 artikla
1. Sellaisten yhteisön markkinoille haitallisten vaikutusten välttämiseksi tai poistamiseksi, jotka voivat johtua tiettyjen 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden tuonnista, yhden tai useamman tällaisen tuotteen tuonti, josta kannetaan yhteisen tullitariffin mukainen tulli, edellyttää lisätullin maksamista, jos Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen osana maataloudesta tehdyn sopimuksen (7) 5 artiklasta johtuvat edellytykset täyttyvät, paitsi jos tuonti ei uhkaa aiheuttaa häiriötä yhteisön markkinoille tai jos vaikutukset olisivat suhteettomat verrattuna asetettuun tavoitteeseen.
2. Yhteisö ilmoittaa maailman kauppajärjestölle Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen osana tehdyn tarjouksensa mukaisesti laukeamishinnat, joiden alapuolella lisätulli voidaan ottaa käyttöön.
Laukeamismäärät, jotka on ylitettävä lisätullin käyttöön ottamiseksi tuonnissa, määritellään erityisesti sitä vuotta, jona 1 kohdassa tarkoitetut haitalliset vaikutukset ilmenevät tai ovat vaarassa ilmetä, edeltävien kolmen vuoden aikana yhteisöön suuntautuneen tuonnin perusteella.
3. Lisätullia määrättäessä huomioon otettavat tuontihinnat määritellään kyseisen lähetyksen cif-tuontihintojen perusteella.
Cif-tuontihinnat tarkistetaan tätä varten kyseisen tuotteen osalta maailmanmarkkinoilla tai yhteisön tuontimarkkinoilla todettujen edustavien hintojen perusteella.
4. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan 29 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Nämä yksityiskohtaiset säännöt koskevat erityisesti:
a) tuotteita, joihin sovelletaan lisätulleja maataloudesta tehdyn sopimuksen 5 artiklan mukaisesti,
b) muita sen varmistamiseksi tarvittavia arviointiperusteita, että 1 kohtaa sovelletaan tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetun sopimuksen 5 artiklan mukaisesti.
15 artikla
1. Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen osana tehtyihin sopimuksiin perustuvat, edellä 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden tariffikiintiöt avataan ja niitä hallinnoidaan 29 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen annettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.
2. Kiintiöitä voidaan hallinnoida soveltamalla yhtä tai useampaa seuraavista menetelmistä:
a) tehtyjen hakemusten saapumisjärjestykseen perustuva menetelmä (periaatteen "ensiksi tullut hakemus käsitellään ensin" mukaisesti),
b) tehdyissä hakemuksissa haettujen määrien mukaiseen jakoon perustuva menetelmä (niin kutsutun "haettujen määrien samanaikainen tarkastelu" -menetelmän mukaisesti),
c) perinteisten suuntausten huomioon ottamiseen perustuva menetelmä (niin kutsutun "vanhat/uudet tulokkaat" -menetelmän mukaisesti).
Muita asianmukaisia menetelmiä voidaan laatia. Niissä on pyrittävä välttämään kaikkea kyseisten toimijoiden välistä syrjintää.
3. Hallinnoimiseen käytettävässä menetelmässä otetaan tarvittaessa huomioon yhteisön markkinoiden hankintatarpeet ja tarve säilyttää näiden markkinoiden tasapaino, mutta samalla voidaan omaksua piirteitä 1 kohdassa tarkoitettuja kiintiöitä vastaaviin kiintiöihin aiemmin sovelletuista menetelmistä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen osana tehtyihin sopimuksiin perustuvien tullien soveltamista.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa yksityiskohtaisissa säännöissä määrätään kiintiöiden avaamisesta vuosittain tarvittaessa tarkoituksenmukaisen asteikon mukaisesti ja määritellään hallinnoimisessa käytettävä menetelmä, ja näihin sääntöihin sisältyvät tarvittaessa:
a) säännökset, joilla varmistetaan tuotteen luonne, lähtömaa ja alkuperä,
b) asiakirjan hyväksymistä koskevat säännökset, joilla voidaan tarkistaa a alakohdassa tarkoitetut seikat, ja
c) tuontitodistusten myöntämisedellytykset ja voimassaoloaika.
16 artikla
1. Jotta yhteisöstä voitaisiin viedä:
a) taloudellisesti merkittäviä määriä edellä 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja lisättyä sokeria sisältämättömiä tuotteita,
b) CN-koodiin 1701 kuuluvaa valkoista sokeria ja raakasokeria:
- CN-koodeihin 1702 30 51, 1702 30 59, 1702 30 91, 1702 30 99 ja 1702 40 90 kuuluvaa glukoosia ja glukoosisiirappia,
- CN-koodeihin 1702 30 10, 1702 40 10, 1702 60 10 ja 1702 90 30 kuuluvaa isoglukoosia ja
- CN-koodiin 1702 90 99 kuuluvia juurikas- ja sokeriruokosiirappeja,
joita käytetään 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa luetelluissa tuotteissa, näiden tuotteiden kansainvälisessä kaupassa käytettävien hintojen perusteella ja perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvin rajoituksin, näiden hintojen ja yhteisössä käytettävien hintojen välinen erotus voidaan kattaa vientituella.
2. Niiden määrien myöntämisen osalta, jotka voidaan viedä vientituella, vahvistetaan menetelmä:
a) joka sopii parhaiten tuotteen luonteeseen ja kyseiseen markkinatilanteeseen ja jolla voidaan hyödyntää käytettävissä olevia voimavaroja tehokkaimmalla mahdollisella tavalla ja jossa otetaan huomioon yhteisön viennin tehokkuus ja rakenne ilman, että se aiheuttaa syrjintää pienten ja suurten toimijoiden välillä,
b) joka on toimijoille hallinnollisesti kevein ottaen huomioon hallinnoimisen vaatimukset,
c) jolla voidaan välttää asianosaisten toimijoiden välistä syrjintää.
3. Vientituki on samansuuruinen kaikkialla yhteisössä.
Vientituki voi määrätyn tuotteen osalta vaihdella kyseisen tuotteen määräpaikan mukaisesti, jos kansainvälisen kaupan tilanne tai tiettyjen markkinoiden erityisvaatimukset sitä edellyttävät.
Vientituki vahvistetaan 29 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Vahvistaminen tapahtuu määräajoin.
Tarvittaessa komissio voi jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan muuttaa määräajoin vahvistettua vientitukea muuna ajankohtana.
4. Vientituki myönnetään ainoastaan hakemuksesta ja se edellyttää siihen liittyvän vientitodistuksen esittämistä.
5. Tuen määrä on todistuksen hakemispäivänä voimassa oleva määrä ja eriytetyn tuen osalta määrä, jota samana päivänä sovelletaan:
a) todistuksessa esitettyyn määräpaikkaan, tai
b) tosiasialliseen määräpaikkaan, jos se on eri kuin todistuksessa esitetty määräpaikka. Tässä tapauksessa sovellettava määrä ei saa olla suurempi kuin todistuksessa esitettyyn määräpaikkaan sovellettava määrä.
Tässä kohdassa säädetyn jouston väärinkäytön välttämiseksi voidaan toteuttaa asianmukaisia toimenpiteitä.
6. Siitä, mitä 4 ja 5 kohdassa säädetään, voidaan poiketa elintarvikeaputoimien yhteydessä vientitukea saavien tuotteiden osalta 29 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
7. Perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvien määrällisten rajoitusten noudattaminen on taattava kyseisiin tuotteisiin sovellettavilla, näissä sopimuksissa määrättyjen viiteajanjaksojen mukaisesti myönnettävillä vientitodistuksilla.
Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen osana tehdyistä sopimuksista johtuvien velvoitteiden noudattamisen osalta viiteajanjakson päättyminen ei saa vaikuttaa vientitodistusten voimassaoloon.
8. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta, mukaan lukien myöntämättömien tai käyttämättömien, vientiin tarkoitettujen määrien uudelleen jakamista koskevat säännökset, annetaan 29 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
17 artikla
1. Tätä artiklaa sovelletaan 16 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuun vientitukeen.
2. Vientituen vahvistamisessa on otettava huomioon seuraavat osatekijät:
a) tilanne ja kehitysnäkymät:
- hedelmä- ja vihannesjalosteiden hinnat yhteisön markkinoilla ja niiden saatavuus,
- kansainvälisessä kaupassa käytetyt hinnat,
b) kaupan pitämisen ja kuljetuksen vähimmäiskustannukset yhteisön markkinoilta satamiin tai muihin yhteisön vientipaikkoihin sekä kuljetuskustannukset määrämaihin,
c) suunnitellun viennin taloudelliset näkymät,
d) perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvat rajoitukset.
3. Edellä 16 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen tuotteiden hinnat yhteisön markkinoilla vahvistetaan ottaen huomioon viennin kannalta edullisimmiksi osoittautuvat hinnat.
Kansainvälisessä kaupassa käytettävät hinnat vahvistetaan ottaen huomioon:
a) kolmansien maiden markkinoilla todetut hinnat,
b) kolmansissa määrämaissa käytetyt, kolmansista maista tulevan tuonnin edullisimmat tuontihinnat,
c) kolmansissa viejämaissa todetut tuottajahinnat,
d) tarjoushinta yhteisön rajalla.
4. Vientituki maksetaan, kun esitetään todistus siitä, että tuotteet:
- on viety yhteisön ulkopuolelle,
- ovat peräisin yhteisöstä, ja
- eriytetyn vientituen osalta ovat saapuneet todistuksessa esitettyyn määräpaikkaan tai muuhun määräpaikkaan, jolle on vahvistettu vientituki, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 16 artiklan 5 kohdan b alakohdan soveltamista. Tästä säännöstä voidaan kuitenkin poiketa 29 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen vastaavien takuiden tarjoamiseksi, jollei määritettävistä edellytyksistä muuta johdu.
5. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan 29 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
18 artikla
1. Tätä artiklaa sovelletaan 16 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuun vientitukeen.
2. Vientituki on:
- raakasokerille, valkoiselle sokerille ja juurikas- ja sokeriruokosiirapeille samansuuruinen kuin näiden sellaisenaan vientiin tarkoitettujen tuotteiden vientituki, joka vahvistetaan sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 30 päivänä kesäkuuta 1981 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1785/81 (8) 17 artiklan ja sen soveltamiseksi annettujen säännöksien mukaisesti,
- isoglukoosille samansuuruinen kuin tämän sellaisenaan vientiin tarkoitetun tuotteen vientituki, joka vahvistetaan asetuksen (ETY) N:o 1785/81 17 artiklan ja sen soveltamiseksi annettujen säännöksien mukaisesti,
- glukoosille ja glukoosisiirapille samansuuruinen kuin näiden sellaisenaan vientiin tarkoitettujen tuotteiden vientituki, joka vahvistetaan näille kummallekin tuotteelle vilja-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1766/92 (9) 13 artiklan ja sen soveltamiseksi annettujen säännösten mukaisesti.
3. Vientituen myöntämiseksi jalosteille niiden mukana on niitä vietäessä oltava hakijan ilmoitus valmistuksessa käytettyjen raakasokerin, valkoisen sokerin ja juurikas- ja sokeriruokosiirappien, isoglukoosin, glukoosin ja glukoosisiirapin määristä.
Kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on tarkastettava ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun ilmoituksen oikeellisuus.
4. Jos vientituki ei riitä mahdollistamaan 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa lueteltujen tuotteiden vientiä, näihin tuotteisiin sovelletaan 16 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua vientitukea koskevia säännöksiä mainitun kohdan b alakohdan säännösten asemesta.
5. Vientitukea myönnetään vietäessä tuotteita:
a) jotka ovat peräisin yhteisöstä,
b) jotka on tuotu kolmansista maista ja joista on tuotaessa maksettu 12 artiklassa tarkoitettu tuontitulli, edellyttäen että viejä osoittaa, että:
- vietävä tuote on sama kuin aiemmin tuotu tuote ja
- tästä tuotteesta on tuotaessa maksettu tuontitulli.
Ensimmäisen alakohdan b alakohdan tapauksessa vientituki on jokaiselle tuotteelle samansuuruinen kuin tuotaessa peritty tulli, jos tulli on alempi kuin sovellettava vientituki; jos tuotaessa peritty tulli on suurempi kuin vientituki, sovelletaan vientitukea.
6. Vientituki maksetaan, kun esitetään todistus siitä, että tuotteet:
- täyttävät jomman kumman 5 kohdassa tarkoitetuista edellytyksistä,
- on viety yhteisön ulkopuolelle ja
- eriytetyn vientituen osalta ovat saapuneet todistuksessa esitettyyn määräpaikkaan tai muuhun määräpaikkaan, jolle on vahvistettu vientituki, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 16 artiklan 5 kohdan b alakohdan soveltamista. Tästä säännöstä voidaan kuitenkin poiketa 29 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen vastaavien takuiden tarjoamiseksi, jollei määritettävistä edellytyksistä muuta johdu.
7. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan 29 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
19 artikla
1. Siinä määrin kuin on tarpeen vilja-, sokeri-, hedelmä- ja vihannesalojen yhteisten markkinajärjestelyjen moitteettoman toiminnan kannalta, neuvosto voi komission ehdotuksesta perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrättyä äänestysmenettelyä noudattaen erityistapauksissa estää kokonaan tai osittain sisäisen jalostusmenettelyn käytön
- 16 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen tuotteiden ja
- tämän asetuksen 1 artiklan 2 kohdassa lueteltujen tuotteiden valmistukseen tarkoitettujen hedelmien ja vihannesten osalta.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jos 1 kohdassa tarkoitettu tilanne on poikkeuksellisen kiireinen ja jos yhteisön markkinat häiriintyvät tai jos ne ovat vaarassa häiriintyä sisäisen jalostusmenettelyn vuoksi, komissio päättää jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan tarvittavista toimenpiteistä, jotka annetaan tiedoksi neuvostolle ja jäsenvaltioille, joiden voimassaoloaika ei ylitä kuutta kuukautta ja joita sovelletaan välittömästi. Jos asia on tullut komission käsiteltäväksi jäsenvaltion pyynnöstä, komissio tekee päätöksen siitä yhden viikon kuluessa pyynnön vastaanottamisesta.
3. Jäsenvaltiot voivat saattaa neuvoston käsiteltäväksi komission päätöksen viikon kuluessa sen tiedoksi antamisesta. Neuvosto voi määräenemmistöllä vahvistaa, muuttaa tai kumota komission päätöksen. Jos neuvosto ei kolmen kuukauden aikana ole päättänyt asiasta, komission päätös katsotaan kumotuksi.
20 artikla
1. Jos asetuksen (ETY) N:o 1785/81 20 artiklan mukaisesti valkoisen sokerin 100 kilogrammaa kohden peritään yli 5 ecun suuruinen vientimaksu, 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen, vähintään 35 prosenttia lisättyä sokeria sisältävien tuotteiden vientimaksun perimisestä voidaan päättää 29 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
2. Vientimaksu vahvistetaan ottaen huomioon:
- lisättyä sokeria sisältävän hedelmä- ja vihannesjalosteen luonne,
- kyseisen tuotteen sisältämän lisätyn sokerin määrä,
- yhteisössä ja maailmanmarkkinoilla käytetty valkoisen sokerin hinta,
- valkoiseen sokeriin sovellettava vientimaksu,
- tämän maksun soveltamisen taloudelliset näkökohdat.
3. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan 29 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
21 artikla
1. Yhdistetyn nimikkeistön yleisiä tulkintasääntöjä ja erityisiä sääntöjä sen soveltamisesta sovelletaan tämän asetuksen piiriin kuuluvien tuotteiden luokitteluun; tämän asetuksen soveltamisen pohjalta saatu tullinimikkeistö liitetään yhteiseen tullitariffiin.
2. Jollei tässä asetuksessa tai jonkin sen säännöksen mukaisesti annetuissa säännöksissä toisin säädetä, kolmansista maista tulevassa tuonnissa kielletään:
- kaikkien vaikutukseltaan tullia vastaavien maksujen periminen,
- kaikkien määrällisten rajoitusten tai vaikutukseltaan vastaavien toimenpiteiden soveltaminen.
22 artikla
1. Jos tuonnin tai viennin seurauksena yhden tai useamman 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun tuotteen markkinat yhteisössä ovat häiriintyneet tai ovat vaarassa häiriintyä vakavasti siten, että perustamissopimuksen 39 artiklan tavoitteiden saavuttaminen vaarantuu, kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa voidaan toteuttaa aiheellisia toimenpiteitä, kunnes häiriö tai häiriön uhka on väistynyt.
Neuvosto antaa komission ehdotuksesta perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrätyn äänestysmenettelyn mukaisesti yleiset säännöt tämän kohdan soveltamisesta ja määrittelee tapaukset ja rajat, joissa jäsenvaltiot voivat toteuttaa suojatoimenpiteitä.
2. Jos 1 kohdassa tarkoitettu tilanne ilmenee, komissio päättää jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan tarpeellisista toimenpiteistä, jotka annetaan tiedoksi jäsenvaltioille ja joita sovelletaan välittömästi. Jos komissio saa jäsenvaltiolta tällaisen pyynnön, se tekee asiasta päätöksen kolmen työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta.
3. Jokainen jäsenvaltio voi saattaa komission toteuttaman toimenpiteen neuvoston käsiteltäväksi kolmen työpäivän kuluessa sen tiedoksi antamisesta. Neuvosto kokoontuu viipymättä. Se voi määräenemmistöllä vahvistaa, muuttaa tai kumota kyseisen toimenpiteen.
4. Tämän artiklan säännöksiä sovelletaan perustamissopimuksen 228 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehdyistä kansainvälisistä sopimuksista aiheutuvia velvoitteita noudattaen.
III OSASTO Yleiset säännökset
23 artikla
Perustamissopimuksen 92, 93 ja 94 artiklaa sovelletaan tämän asetuksen 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden tuotantoon ja kauppaan.
24 artikla
Asetuksen (EY) N:o 2200/96 kansallisia ja yhteisön tarkastuksia koskevan VI osaston säännöksiä sovelletaan hedelmä- ja vihannesjalostealan markkinoita koskevan yhteisön sääntelyn noudattamisen valvontaan.
25 artikla
Hedelmä- ja vihannesalalla voidaan määrätä hallinnollisia seuraamuksia, jotka voivat olla luonteeltaan taloudellisia tai muita, alan omien tarpeiden mukaisesti 29 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
26 artikla
Jos siirtyminen aiemmasta markkinajärjestelystä tällä asetuksella perustettuun järjestelyyn edellyttää siirtymistä helpottavia toimenpiteitä, niistä päätetään 29 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
27 artikla
1. Jäsenvaltioiden ja komission on annettava toisilleen tiedoksi tämän asetuksen soveltamisen kannalta tarpeelliset tiedot. Toimitettavat tiedot vahvistetaan 29 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Yksityiskohtaiset säännöt tällaisten tietojen toimittamisesta ja jakelusta annetaan samaa menettelyä noudattaen.
2. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi tämän asetuksen noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset sekä niihin tehdyt muutokset viimeistään kuukauden kuluttua niiden voimaantulosta.
3. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki aiheelliset toimenpiteet tämän asetuksen säännöksiä koskevista rikkomuksista rankaisemiseksi sekä petosten torjumiseksi.
28 artikla
Perustetaan hedelmä- ja vihannesjalosteiden hallintokomitea, jäljempänä `komitea`, joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja.
29 artikla
1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa komitean käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä.
2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3. a) Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan välittömästi.
b) Jos toimenpiteet eivät kuitenkaan ole komitean lausunnon mukaisia, komissio ilmoittaa niistä viipymättä neuvostolle. Siinä tapauksessa komissio voi lykätä päättämiensä toimenpiteiden soveltamista enintään yhdellä kuukaudella ilmoituksen tekopäivästä.
Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin yhden kuukauden kuluessa.
30 artikla
Komitea voi käsitellä muitakin kysymyksiä, jotka puheenjohtaja saattaa sen käsiteltäviksi omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä.
31 artikla
Edellä 2 ja 7 artiklan sekä 9 artiklan 4 ja 5 kohdan ja 10 artiklan 3 kohdan soveltamisesta aiheutuvia menoja pidetään yhteisen maatalouspolitiikan rahoittamisesta 21 päivänä huhtikuuta 1970 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 729/70 (10) 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuina interventiotoimenpiteinä, joiden tarkoituksena on säädellä maatalousmarkkinoita.
32 artikla
Tätä asetusta on sovellettava siten, että otetaan samanaikaisesti ja aiheellisella tavalla huomioon perustamissopimuksen 39 ja 110 artiklassa määrätyt tavoitteet.
33 artikla
1. Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1997. Kuitenkin I osastoa sovelletaan kunkin kyseisen tuotteen osalta vasta markkinointivuoden 1997/1998 alusta.
2. Kumotaan seuraavat asetukset tämän asetuksen vastaavien säännösten täytäntöönpanopäivästä:
- Neuvoston asetus (ETY) N:o 426/86, annettu 24 päivänä helmikuuta 1986, hedelmä- ja vihannesjalostealan yhteisestä markkinajärjestelystä (11)
- Neuvoston asetus (ETY) N:o 2245/88, annettu 19 päivänä heinäkuuta 1988, takuukynnysjärjestelmän käyttöönotosta sokeriliemeen säilötyille persikoille (12)
- Neuvoston asetus (ETY) N:o 1206/90, annettu 7 päivänä toukokuuta 1990, hedelmä- ja vihannesjalostealan tuotantotukijärjestelmän yleisistä säännöistä (13)
- Neuvoston asetus (ETY) N:o 668/93, annettu 17 päivänä maaliskuuta 1993, tomaattijalosteiden tuotantotuelle asetettavasta rajasta (14)
Viittauksia kumottuihin asetuksiin pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä IV olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Luxemburgissa 28 päivänä lokakuuta 1996.