Směrnice Rady
ze dne 24. června 1988,
kterou se provádí článek 67 Smlouvy
(88/361/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 69 a čl. 70 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise podaný po konzultaci s Měnovým výborem [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že článek 8a Smlouvy stanoví, že společný trh bude představovat oblast bez vnitřních hranic, v níž je zajištěn volný pohyb kapitálu, aniž jsou dotčena ostatní ustanovení Smlouvy;
vzhledem k tomu, že členské státy by měly být schopny vydávat nezbytná opatření k regulaci likvidity bank; že taková opatření by měla být omezena pouze na tento účel;
vzhledem k tomu, že členské státy by v případě nutnosti měly být schopny vydávat opatření, aby dočasně a prostřednictvím náležitých postupů používaných ve Společenství mohly omezit pohyb krátkodobého kapitálu, který by mohl vážně narušit provádění záměrů v měnové a devizové politice, a to i v oblastech, v nichž neexistují žádné znatelné rozdíly v základních hospodářských ukazatelích;
vzhledem k tomu, že v zájmu transparentnosti je vhodné v souladu s opatřeními stanovenými touto směrnicí naznačit rozsah přechodných opatření přijatých aktem o přistoupení z roku 1985 v oblasti pohybu kapitálu ve prospěch Španělského království a Portugalské republiky;
vzhledem k tomu, že Španělské království a Portugalská republika mohou podle článků 61 až 66 a článků 222 až 232 aktu o přistoupení z roku 1985 odložit liberalizaci určitých forem pohybu kapitálu odchylně od povinností stanovených první směrnicí Rady ze dne 11. května 1960, kterou se provádí článek 67 Smlouvy [3] naposledy pozměněnou směrnicí 86/566/EHS [4]; že směrnice 86/566/EHS také stanoví, aby přechodná ustanovení ohledně povinnosti těchto dvou členských států umožnit volný pohyb kapitálu byla prováděna v jejich prospěch; že je vhodné, aby tyto dva členské státy mohly odložit plnění těchto nových liberalizačních povinností vyplývajících z této směrnice;
vzhledem k tomu, že Řecká republika a Irsko prožívají, i když v různé míře, složitou situaci platební bilance a vysokou úroveň zahraničního dluhu; že okamžitá a kompletní liberalizace pohybu kapitálu těmito dvěma členskými státy by ztížila další provádění opatření, která přijaly, aby posílily své vnější postavení a aby zlepšily schopnost svých finančních systémů přizpůsobit se požadavkům sjednoceného finančního trhu Společenství; že v souladu s článkem 8c Smlouvy je vhodné, aby s ohledem na jejich zvláštní podmínky dostaly tyto dva členské státy více času na splnění povinností vyplývajících z této smlouvy;
vzhledem k tomu, že plná liberalizace pohybu kapitálu by mohla v některých členských státech, a to zvláště v příhraničních oblastech, přispět k potížím na trhu s rekreačními objekty; že stávající vnitrostátní právní předpisy regulující tento trh by neměly být ovlivněny tím, že tato směrnice vstoupí v platnost;
vzhledem k tomu, že by mělo být využito období, přijaté pro uvedení této směrnice v platnost, aby Komise mohla podat návrhy určené na odstranění nebo snížení rizik zkreslování daňové situace, daňových úniků a vyhýbání se daňovým povinnostem, jež jsou výsledkem různosti vnitrostátních daňových systémů a aby u těchto návrhů mohla Rada zaujmout stanovisko;
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 70 odst. 1 Smlouvy Společenství usiluje o dosažení co nejvyššího stupně liberalizace ve vztahu k pohybu kapitálu mezi rezidenty Společenství a třetích zemí;
vzhledem k tomu, že rozsáhlý pohyb krátkodobého kapitálu do nebo z třetích zemí může vážně narušit měnovou nebo finanční situaci členských států nebo způsobit vážné napětí na devizových trzích; že takový vývoj může být škodlivý pro soudržnost Evropského měnového systému, pro hladké fungování vnitřního trhu a pro pokračující uskutečňování hospodářské a měnové unie; že je proto vhodné, aby se vytvořily nezbytné podmínky pro harmonickou akci členských států, bude-li toto nezbytné;
vzhledem k tomu, že tato směrnice nahrazuje směrnici Rady 72/156/EHS ze dne 21. března 1972 o regulování mezinárodních kapitálových toků a o neutralizování nežádoucích účinků na likviditu vnitřních trhů [5]; že směrnice 72/156/EHS se tímto zrušuje,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Aniž jsou dotčena dále uvedená ustanovení, zruší členské státy omezení pohybu kapitálu mezi rezidenty členských států. Pro zjednodušení provádění této směrnice se pohyb kapitálu člení podle klasifikace uvedené v příloze I.
2. Převody spojené s pohybem kapitálu probíhají za stejných devizových podmínek, které platí pro běžné operace.
Článek 2
Členské státy informují Výbor guvernérů centrálních bank a Měnový výbor i Komisi nejpozději ke dni jejich vstupu v platnost o opatřeních k regulování likvidity bank, které mají zvláštní vliv zejména na kapitálové transakce prováděné úvěrovými institucemi s nerezidenty.
Tato opatření se omezí na míru nutnou k vnitrostátní monetární regulaci. Měnový výbor a Výbor guvernérů centrálních bank předají Komisi stanoviska ohledně této záležitosti.
Článek 3
1. Pokud pohyb krátkodobého kapitálu výjimečného rozsahu vyvolává velké napětí na devizových trzích a vede k vážnému narušování provádění měnové a devizové politiky členského státu projevující se ve významných změnách domácí likvidity, může dát Komise po konzultaci s Měnovým výborem a Výborem guvernérů centrálních bank členskému státu souhlas k tomu, aby s ohledem na pohyb kapitálu uvedený v příloze II přijal ochranná opatření, o jejichž podmínkách a podrobnostech rozhodne Komise.
2. V naléhavých případech může dotčený členský stát sám přijmout výše uvedená ochranná opatření, jsou-li tato opatření nutná. Komise a ostatní členské státy musí být o těchto opatřeních informovány nejpozději ke dni jejich účinnosti. Komise po konzultaci s Měnovým výborem a s Výborem guvernérů centrálních bank rozhodne, zdali může dotčený členský stát nadále tato opatření uplatňovat nebo zdali je musí pozměnit či zrušit.
3. Rozhodnutí přijatá Komisí podle odstavců 1 a 2 mohou být zrušena nebo pozměna Radou rozhodující kvalifikovanou většinou.
4. Doba uplatňování ochranných opatření přijatých podle tohoto článku nesmí překročit 6 měsíců.
5. Rada na základě zprávy Komise a po získání stanoviska Měnového výboru a Výboru guvernérů centrálních bank do 31. prosince 1992 přezkoumá, zůstává-li tento článek ve svých zásadách i podrobnostech nadále v souladu s požadavky, které provádění těchto ustanovení mělo uspokojovat.
Článek 4
Tato směrnice se nedotkne práva členských států přijímat veškerá nezbytná opatření, aby se předcházelo porušování jejich právních předpisů, mimo jiné v oblasti zdanění a obezřetnostního dohledu nad finančními institucemi nebo k přijetí postupů pro oznamování pohybu kapitálu pro administrativní nebo statistické účely.
Uplatňování těchto opatření a postupů nesmí mít za následek to, že by se bránilo pohybu kapitálu prováděnému podle právních předpisů Společenství.
Článek 5
V souladu s klasifikací pohybu kapitálu podle přílohy I je v příloze III stanovena působnost aktu o přistoupení z roku 1985 v oblasti pohybu kapitálu pro Španělské království a Portugalskou republiku.
Článek 6
1. Členské státy přijmou do 1. července 1990 opatření nezbytná k plnění této směrnice. Neprodleně o nich uvědomí Komisi. Státy rovněž oznámí nejpozději ke dni jejich účinnosti veškerá nová opatření nebo změny předpisů upravujících pohyb kapitálu uvedený v příloze I.
2. Španělské království a Portugalská republika (bez dotčení článků 61 až 66 a článků 222 až 232 aktu o přistoupení z roku 1985) a Řecká republika a Irsko mohou dočasně pokračovat v omezování pohybu kapitálu uvedeného v příloze IV s výhradou podmínek a časových lhůt stanovených v této příloze.
Bude-li se před uplynutím časové lhůty stanovené pro liberalizaci pohybu kapitálu podle seznamu III a IV přílohy IV Portugalská republika nebo Řecká republika domnívat, že nejsou schopny pokračovat v liberalizaci, a to zejména z důvodu potíží s platební bilancí nebo z důvodu nedostatečně přizpůsobeného vnitrostátního finančního systému, Komise spolu s Měnovým výborem na žádost jednoho nebo druhého z těchto členských států přezkoumá hospodářskou a finanční situaci dotčeného členského státu. Podle výsledku tohoto přezkumu Komise navrhne Radě prodloužení časové lhůty stanovené pro liberalizaci všech nebo některých druhů pohybu kapitálu. Toto prodloužení nesmí přesáhnout tři roky. Rada bude jednat v souladu s postupem stanoveným v článku 69 Smlouvy.
3. Belgické království a Lucemburské velkovévodství mohou dočasně nadále provozovat duální devizový trh v souladu s podmínkami a lhůtami stanovenými v příloze V.
4. Stávající vnitrostátní právní předpisy upravující nákup rekreačních objektů mohou zůstat v platnosti, dokud Rada nepřijme další ustanovení v této oblasti v souladu s článkem 69 Smlouvy. Tímto není ovlivněna platnost jiných právních předpisů Společenství.
5. Komise předloží do 31.prosince 1988 Radě návrhy k eliminaci nebo ke snížení rizika zkreslování daňové situace, daňových úniků a vyhýbání se daňovým povinnostem z důvodu rozdílných vnitrostátních systému zdaňování úspor a kontroly uplatňování těchto systémů.
Rada k těmto návrhům Komise zaujme stanovisko do 30. června 1989. Veškerá daňová opatření Společenství se v souladu se Smlouvou přijímají jednomyslně.
Článek 7
1. Při převodech spojených s pohybem kapitálu z třetích zemí nebo do nich se členské státy vynasnaží dosáhnout stejného stupně liberalizace jako té, která platí u operací, kterých se účastní rezidenti jiných členských států, a to s výhradou ostatních ustanovení této směrnice.
Předchozí odstavec se nedotýká uplatňování vnitrostátních pravidel nebo právních předpisů Společenství vůči třetím zemím, a to zejména vzájemných podmínek týkajících se operací, zahrnujících usazování, poskytování finančních služeb a přijetí cenných papírů na kapitálové trhy.
2. Pokud rozsáhlý pohyb krátkodobého kapitálu do nebo z třetích zemí vážně narušuje vnitřní nebo vnější měnovou nebo finanční situaci členských států nebo některých z nich nebo způsobuje vážné napětí v devizových vztazích uvnitř Společenství nebo mezi Společenstvím a třetími státy, členské státy společně projednají veškerá opatření pro boj s těmito problémy. Tyto konzultace se konají v rámci Výboru guvernérů centrálních bank a Měnového výboru na základě iniciativy Komise nebo kteréhokoli členského státu.
Článek 8
Nejméně jednou za rok Měnový výbor prošetří situaci volného pohybu kapitálu, tak jak vyplývá z provádění této směrnice. Toto šetření se týká opatření k domácí regulaci úvěrových, finančních a peněžních trhů, které by mohly mít specifický dopad na mezinárodní pohyb kapitálu a veškeré další aspekty této směrnice. Výbor podá zprávu o výsledku šetření Komisi.
Článek 9
Dnem 1. července 1990 se zrušuje první směrnice ze dne 11. května 1960 a směrnice 72/156/EHS.
Článek 10
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 24.června 1988.
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 24 päivänä kesäkuuta 1988,
perustamissopimuksen 67 artiklan täytäntöönpanosta (88/361/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen sekä erityisesti sen 69 artiklan ja 70 artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (), jonka komissio on antanut kuultuaan rahapoliittista komiteaa,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (),
sekä katsoo, että
perustamissopimuksen 8 a artiklan mukaan sisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla pääomien vapaa liikkuvuus taataan, tämän kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen muiden määräysten soveltamista,
jäsenvaltioiden olisi voitava toteuttaa tarvittavat toimenpiteet pankkien maksuvalmiuden säätelemiseksi; nämä toimenpiteet olisi rajoitettava palvelemaan tätä tavoitetta,
jäsenvaltioiden olisi, vaikka niiden perustavanluonteisissa taloudellisissa tekijöissä ei olisikaan huomattavia eroja, tarpeen vaatiessa voitava tilapäisesti ja asianmukaisia yhteisön menettelytapoja noudattaen rajoittaa lyhytaikaisia pääomanliikkeitä, jotka voisivat vakavasti haitata niiden raha- ja valuuttakurssipolitiikan hoitamista,
avoimuuden vuoksi on suotavaa ilmoittaa tällä direktiivillä säädettyä menettelyä noudattaen niiden pääomanliikkeitä koskevien siirtymätoimenpiteiden soveltamisala, jotka on säädetty Espanjan kuningaskuntaa ja Portugalin tasavaltaa varten vuoden 1985 liittymisasiakirjalla,
Espanjan kuningaskunta voi vuoden 1985 liittymisasiakirjan 61 P66 artiklan mukaisesti ja Portugalin tasavalta vastaavasti sen 222 P232 artiklan mukaisesti lykätä tiettyjen pääomanliikkeiden vapauttamista ja poiketa näin väliaikaisesti 11 päivänä toukokuuta 1960, perustamissopimuksen () 67 artiklan täytäntöönpanosta annetussa ensimmäisessä neuvoston direktiivissä, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 86/566/ETY (), säädetyistä velvoitteista; direktiivissä 86/566/ETY säädetään myös siirtymäjärjestelyistä näiden kahden jäsenvaltion pääomanliikkeiden vapauttamista koskevien velvoitteiden osalta; on tarkoituksenmukaista, että nämä kaksi jäsenvaltiota voivat lykätä tästä direktiivistä aiheutuvien uusien vapauttamisvelvoitteiden soveltamista,
Helleenien tasavalta ja Irlanti ovat maksutasevaikeuksissa, jotka tosin ovat erisuuruisia, ja huomattavasti ulkoisesti velkaantuneita; näiden jäsenvaltioiden pääomanliikkeiden välitön ja täydellinen vapauttaminen vaikeuttaisi niiden toimenpiteiden jatkamista, jotka nämä valtiot ovat toteuttaneet parantaakseen taloutensa ulkoista tasapainoa ja vahvistaakseen rahoitusjärjestelmänsä kykyä mukautua yhteisön yhdentyneiden rahoitusmarkkinoiden vaatimuksiin; perustamissopimuksen 8 c artiklan mukaisesti on tarkoituksenmukaista myöntää näille kahdelle jäsenvaltiolle niiden erityisolosuhteiden mukainen pidempi määräaika, jonka kuluessa niiden täytyy mukautua tässä direktiivissä säädettyihin velvoitteisiin,
pääomanliikkeiden täydellinen vapauttaminen saattaisi joissakin jäsenvaltioissa ja erityisesti rajaseuduilla johtaa vaikeuksiin vapaa-ajan asuntojen markkinoilla; tämän direktiivin paneminen täytäntöön ei saa vaikuttaa niiden kauppoja sääntelevään voimassa olevaan kansalliseen lainsäädäntöön,
tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi säädettyä määräaikaa tulee käyttää hyväksi siten, että komissio voi tehdä ehdotuksia, joilla pyritään poistamaan verotusjärjestelmien erilaisuudesta johtuva vääristymien, veron kiertämisen ja veron välttämisen vaara ja että neuvosto voi ottaa kantaa niihin,
yhteisön on perustamissopimuksen 70 artiklan 1 kohdan mukaisesti pyrittävä yhteisössä asuvien ja kolmansissa maissa asuvien välisten pääomanliikkeiden mahdollisimman laajaan vapauttamiseen,
laajat lyhytaikaiset pääomanliikkeet kolmansiin maihin tai kolmansista maista saattavat vakavasti häiritä jäsenvaltioiden raha- tai rahoitusmarkkinoiden tilaa tai aiheuttaa vakavia jännitteitä valuuttamarkkinoille; tällainen kehitys voi haitata Euroopan valuuttajärjestelmän yhtenäisyyttä, sisämarkkinoiden häiriötöntä toimintaa sekä talous- ja rahaliiton asteittaista saavuttamista; sen vuoksi on tarkoituksenmukaista luoda tarvittavat edellytykset jäsenvaltioiden yhteiselle toiminnalle, jos sellainen osoittautuisi välttämättömäksi, ja
tämä direktiivi korvaa 21 päivänä maaliskuuta 1972 annetun neuvoston direktiivin 72/156/ETY kansainvälisten pääomavirtojen säätelystä ja niistä kotimaiselle maksuvalmiudelle () aiheutuvien haittojen torjumisesta; direktiivi 72/156/ETY on siten kumottava,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
1. Jäsenvaltioiden on poistettava jäsenvaltioissa asuvien henkilöiden välisiä pääomanliikkeitä koskevat rajoitukset, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäljempänä olevien säännösten soveltamista. Tämän direktiivin täytäntöönpanon helpottamiseksi pääomanliikkeet luokitellaan liitteessä I olevan nimikkeistön mukaisesti.
2. Pääomanliikkeisiin liittyvät valuutansiirrot on tehtävä samoilla valuuttakurssiehdoilla kuin juoksevat valuuttatoimet.
2 artikla
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava keskuspankkien pääjohtajien komitealle, rahapoliittiselle komitealle ja komissiolle sellaisista toimenpiteistä pankkien maksuvalmiuden säätelemiseksi, jotka vaikuttavat erityisesti luottolaitosten pääomanliikkeisiin liittyviin valuuttatoimiin ulkomailla asuvien kanssa, viimeistään, kun toimenpiteet tulevat voimaan.
Tällaiset toimenpiteet on rajoitettava siihen, mikä on välttämätöntä kotimaan rahatalouden säätelyn kannalta. Rahapoliittinen komitea ja keskuspankkien pääjohtajien komitea antavat asiasta lausuntonsa komissiolle.
3 artikla
1. Jos laajuudeltaan poikkeukselliset lyhytaikaiset pääomanliikkeet aiheuttavat tuntuvaa painetta valuuttamarkkinoilla ja johtavat vakaviin häiriöihin jäsenvaltioiden raha- ja valuuttakurssipolitiikan hoitamisessa erityisesti siten, että kotimainen maksuvalmius vaihtelee huomattavasti, komissio voi kuultuaan asiasta rahapoliittista komiteaa ja keskuspankkien pääjohtajien komiteaa antaa asianomaiselle jäsenvaltiolle luvan toteuttaa liitteessä II lueteltuja pääomanliikkeitä koskevat suojatoimenpiteet, joiden edellytyksistä ja joihin liittyvistä menettelytavoista komissio määrää.
2. Jäsenvaltio, jota asia koskee, voi toteuttaa itse edellä tarkoitetut suojatoimenpiteet, jos se toimenpiteiden kiireellisyyden vuoksi on välttämätöntä. Komissiolle ja muille jäsenvaltioille on ilmoitettava tällaisista toimenpiteistä viimeistään niiden tullessa voimaan. Komissio päättää rahapoliittista komiteaa ja keskuspankkien pääjohtajien komiteaa kuultuaan, saako jäsenvaltio edelleen soveltaa toimenpiteitä vai onko sen muutettava niitä tai poistettava ne.
3. Neuvosto voi määräenemmistöllä kumota komission 1 ja 2 kohdan nojalla tekemän päätöksen tai muuttaa sitä.
4. Tässä artiklassa tarkoitettujen suojatoimenpiteiden soveltamisaika ei saa olla kuutta kuukautta pidempi.
5. Neuvosto tutkii 31 päivään joulukuuta 1992 mennessä komission antaman kertomuksen perusteella sekä rahapoliittisen komitean ja keskuspankkien pääjohtajien komitean annettua lausuntonsa asiasta, vastaavatko tämän artiklan säännökset periaatteiltaan ja yksityiskohdiltaan edelleen niitä tarpeita, joiden takia ne on annettu.
4 artikla
Tämä direktiivi ei rajoita jäsenvaltioiden oikeutta toteuttaa kaikki sellaiset toimenpiteet, jotka ovat tarpeen muun muassa verotusta ja rahoituslaitosten toiminnan vakauden valvontaa koskevien jäsenvaltioiden lakien ja asetusten rikkomisen estämiseksi, tai määrätä pääomanliikkeitä koskevasta ilmoitusmenettelystä hallinnollisten tai tilastollisten tietojen saamiseksi.
Kyseisten toimenpiteiden ja menettelytapojen soveltaminen ei saa estää yhteisön oikeuden mukaisesti tapahtuvia pääomanliikkeitä.
5 artikla
Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan osalta vuoden 1985 liittymisasiakirjan säännösten soveltamisalasta on pääomanliikkeitä koskevilta osin säädetty liitteessä III noudattaen liitteessä I olevaa pääomanliikkeiden nimikkeistöä.
6 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1990. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Jäsenvaltioiden on myös annettava tiedoksi mahdolliset uudet toimenpiteet tai liitteessä I lueteltuja pääomanliikkeitä koskevien säännösten muutokset niiden voimaantuloon mennessä.
2. Espanjan kuningaskunta ja Portugalin tasavalta, siltä osin kuin vuoden 1985 liittymisasiakirjan 61 P66 ja 222 P232 artiklasta ei näiden kahden jäsenvaltion osalta muuta johdu, sekä Helleenien tasavalta ja Irlanti voivat väliaikaisesti jatkaa liitteessä IV lueteltujen pääomanliikkeitä koskevien rajoitusten soveltamista noudattaen kyseisessä liitteessä säädettyjä edellytyksiä ja määräaikoja.
Jos Portugalin tasavalta tai Helleenien tasavalta katsoo ennen liitteessä IV olevissa III ja IV luetteloissa pääomanliikkeiden vapauttamiselle säädetyn määräajan päättymistä, ettei se, erityisesti maksutasevaikeuksiensa tai kansallisen rahoitusjärjestelmän riittämättömän mukautumisen takia, voi jatkaa pääomanliikkeiden vapauttamista, komissio jommankumman jäsenvaltion pyynnöstä yhteistyössä rahapoliittisen komitean kanssa tutkii kyseisen jäsenvaltion taloudellisen ja rahoitustilanteen. Tutkimuksen tuloksen perusteella komissio ehdottaa neuvostolle kaikkien tai joidenkin edellä tarkoitettujen pääomanliikkeiden vapauttamiselle säädettyjen määräaikojen pidentämistä. Tällainen pidentäminen saa olla enintään kolme vuotta. Neuvosto tekee päätöksen perustamissopimuksen 69 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti.
3. Belgian kuningaskunta ja Luxemburgin suurherttuakunta voivat väliaikaisesti jatkaa valuutan kaksikurssijärjestelmän soveltamista liitteessä V säädetyin edellytyksin ja siinä säädettyjä määräaikoja noudattaen.
4. Vapaa-ajan asunnon ostamista koskevan kansallisen lainsäädännön voimassaoloa voidaan jatkaa, kunnes neuvosto hyväksyy tätä koskevia uusia säännöksiä perustamissopimuksen 69 artiklan mukaisesti. Tämä säännös ei vaikuta muiden yhteisön lainsäädäntöön kuuluvien säännösten soveltamiseen.
5. Komissio tekee viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1988 neuvostolle ehdotukset erilaisista kansallisista talletusten verotusjärjestelmistä ja niiden soveltamisen valvontajärjestelmistä aiheutuvien vääristymien, veron kiertämisen ja veron välttämisen vaaran poistamiseksi tai vähentämiseksi.
Neuvosto ottaa kantaa näihin komission ehdotuksiin viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1989. Perustamissopimuksen mukaisesti yhteisön verosäännökset on annettava yksimielisesti.
7 artikla
1. Jäsenvaltioiden on pyrittävä vapauttamaan pääomanliikkeisiin liittyvät valuutansiirrot kolmansiin maihin ja kolmansista maista yhtä laajalti kuin jäsenvaltioissa asuvien keskinäiset valuuttatoimet, jollei muualla tässä direktiivissä säädetystä muuta johdu.
Ensimmäisen alakohdan säännökset eivät estä soveltamasta suhteessa kolmansiin maihin kotimaisia sääntöjä tai yhteisön lainsäädäntöä, erityisesti sellaisia vastavuoroisuusehtoja, jotka koskevat sijoittautumista, rahoituspalvelujen tarjoamista ja arvopapereiden hyväksymistä pääomamarkkinoille.
2. Jos laajat lyhytaikaiset pääomanliikkeet kolmansiin maihin tai kolmansista maista aiheuttavat vakavaa häiriötä kaikkien tai joidenkin jäsenvaltioiden raha- tai rahoitusmarkkinoiden sisäisessä tai ulkoisessa tilanteessa taikka rasittavat vakavasti valuutanvaihtosuhteita yhteisössä tai yhteisön ja kolmansien maiden välillä, jäsenvaltioiden on neuvoteltava keskenään toimenpiteistä ongelmien ratkaisemiseksi. Nämä neuvottelut käydään komission tai jäsenvaltion aloitteesta keskuspankkien pääjohtajien komiteassa ja rahapoliittisessa komiteassa.
8 artikla
Rahapoliittinen komitea tutkii vähintään kerran vuodessa, miten pääomien vapaa liikkuvuus on toteutunut tämän direktiivin soveltamisen tuloksena. Tutkinta käsittää sellaiset luoton sekä rahoitus- ja rahamarkkinoiden kotimaista sääntelyä kos- kevat toimenpiteet, jotka voivat erityisesti vaikuttaa kansainvälisiin pääomanliikkeisiin ja kaikkiin muihin tähän direktiiviin liittyviin tekijöihin. Komitea antaa komissiolle kertomuksen tutkinnan tuloksista.
9 artikla
Kumotaan ensimmäinen direktiivi 11 päivältä toukokuuta 1960, ja direktiivi 72/156/ETY 1 päivästä heinäkuuta 1990 alkaen.
10 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Luxemburgissa 24 päivänä kesäkuuta 1988.