Směrnice Rady 95/18/ES
ze dne 19. června 1995
o vydávání licencí železničním podnikům
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 75 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že jednotný trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, na němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
vzhledem k tomu, že zásada volného pohybu služeb se rovněž vztahuje na železnice, s přihlédnutím ke specifickým rysům tohoto odvětví;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 91/440/EHS ze dne 29. července 1991 o rozvoji železnic Společenství [4] stanoví v mezinárodní železniční dopravě určitá přístupová práva pro železniční podniky a pro mezinárodní seskupení železničních podniků;
vzhledem k tomu, že je třeba zaručit, aby tato práva přístupu k železniční infrastruktuře byla uplatňována v celém Společenství jednotně a bez diskriminace, a k tomuto účelu zavést vydávání licencí pro železniční podniky poskytující služby uvedené v článku 10 směrnice 91/440/EHS;
vzhledem k tomu, že je třeba zachovat oblast působnosti směrnice 91/440/EHS včetně výjimek pro regionální, městskou a příměstskou dopravu a že je třeba upřesnit, že doprava ve formě kyvadlové dopravy v tunelu pod Lamanšským průlivem je rovněž vyňata z oblasti působnosti uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že licence vydaná jedním členským státem musí být uznávána za platnou v celém Společenství;
vzhledem k tomu, že podmínky Společenství pro přístup k železniční infrastruktuře nebo pro přepravu po ní budou upraveny jinými právními předpisy Společenství;
vzhledem k tomu, že s ohledem na zásadu subsidiarity a pro zajištění požadované jednoty a průhlednosti je vhodné, aby Společenství formulovalo širší zásady tohoto systému licencí a aby vydávání a vystavování licencí zůstalo v působnosti členských států;
vzhledem k tomu, že k zabezpečení spolehlivých a přiměřených služeb je třeba zajistit, aby železniční podniky vždy splňovaly určité požadavky v souvislosti s bezúhonností a finanční i odbornou způsobilostí;
vzhledem k tomu, že k ochraně zákazníků a třetích osob je třeba zajistit, aby železniční podniky byly dostatečně pojištěny nebo aby učinily odpovídající opatření týkající se odpovědnosti za rizika;
vzhledem k tomu, že v této souvislosti by rovněž mělo být upraveno pozastavení nebo odebrání licence a vydávání dočasných licencí;
vzhledem k tomu, že se rovněž vyžaduje, aby se železniční podniky řídily předpisy členských států i Společenství o poskytování železničních služeb uloženými nediskriminujícím způsobem, které jim mají zajistit zcela bezpečnou činnost na vyhrazených úsecích tratí;
vzhledem k tomu, že v zájmu zajištění plynulého provozu mezinárodní železniční dopravy je třeba, aby železniční podniky respektovaly platné dohody v této oblasti;
vzhledem k tomu, že by postupy při vydávání licencí železničním dopravním podnikům a při jejich obnově a změnách měly odrážet obecnou snahu o průhlednost a nediskriminaci,
PRIJALA TUTO SMĚRNICI:
ODDÍL I
Cíl a oblast působnosti
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na kritéria uplatňovaná členskými státy při vydávání, prodlužování nebo změnách licencí pro železniční podniky, které jsou nebo budou ve Společenství usazeny, pokud poskytují služby vyjmenované v článku 10 směrnice 91/440/EHS za podmínek stanovených v uvedeném článku.
2. Tato směrnice se nevztahuje na železniční podniky, jejichž činnost se omezuje na provozování městské, příměstské nebo regionální dopravy.
Tato směrnice se rovněž nevztahuje na železniční podniky a mezinárodní seskupení, jejichž činnost se omezuje na provozování kyvadlové dopravy při přepravě silničních vozidel tunelem pod Lamanšským průlivem.
3. Licence je platná na celém území Společenství.
Článek 2
Pro účely této směrnice se:
a) "železničním podnikem" rozumí jakýkoli soukromý nebo veřejný podnik, jehož hlavní činností je železniční přeprava zboží nebo cestujících, přičemž daný podnik musí zajišťovat trakci;
b) "licencí" rozumí oprávnění vydané členským státem podniku, kterým se uznává jeho statut železničního podniku. Tento statut může být omezen na poskytování určitých druhů služeb;
c) "orgánem vydávajícím licence" rozumí subjekt, který byl členským státem pověřen vydávat licence;
d) - "městskou a příměstskou dopravou" rozumí doprava uspokojující dopravní potřeby městského centra nebo aglomerace, jakož i dopravní potřeby mezi nimi a jejich okolím,
- "regionální dopravou" rozumí doprava uspokojující dopravní potřeby regionu.
Článek 3
Každý členský stát určí subjekt příslušný pro vydávání licencí a výkon povinností stanovených touto směrnicí.
ODDÍL II
Licence
Článek 4
1. Železniční podnik má právo žádat o licenci v členském státě, ve kterém je usazen.
2. Členský stát licenci nevydá ani neprodlouží, nejsou-li splněny požadavky této směrnice.
3. Železniční podnik splňující požadavky uložené touto směrnicí má nárok na získání licence.
4. Žádný železniční podnik nesmí poskytovat služby železniční dopravy v oblasti působnosti této směrnice, pokud mu nebyla vydána odpovídající licence pro poskytování těchto služeb.
Tato licence však sama o sobě neopravňuje držitele k přístupu k železniční infrastruktuře.
Článek 5
1. Před zahájením činnosti musí být železniční podnik připraven prokázat příslušnému orgánu členského státu vydávajícímu licence, že je kdykoli schopen splnit požadavky týkající se bezúhonnosti, finanční i odborné způsobilosti a krytí občanskoprávní odpovědnosti uvedené v článcích 6 až 9.
2. Pro účely uvedené v odstavci 1 poskytne každý žadatel veškeré potřebné informace.
Článek 6
Členské státy stanoví podmínky, za kterých je splněn požadavek bezúhonnosti, jež zaručují, že žádající železniční podnik nebo osoby v jeho řídicích funkcích
- nebyly odsouzeny za závažný trestný čin včetně hospodářských trestných činů,
- neprodělaly úpadek,
- nebyly odsouzeny za závažné protiprávní jednání podle zvláštní právních předpisů použitelných v oblasti dopravy,
- nebyly odsouzeny za závažné nebo opakované neplnění sociálních a pracovněprávních povinností, včetně povinností plynoucích z právních předpisů o bezpečnosti práce a ochraně zdraví.
Článek 7
1. Požadavky týkající se finanční způsobilosti jsou splněny, pokud žádající železniční podnik prokáže schopnost po dobu dvanácti měsíců plnit své současné i budoucí možné realisticky odhadnuté závazky.
2. Pro účely odstavce 1 poskytne každý žadatel informace alespoň v rozsahu stanoveném v oddíle I přílohy.
Článek 8
1. Požadavky týkající se odborné způsobilosti jsou splněny, pokud
a) žádající železniční podnik má nebo bude mít organizaci řízení a vědomosti a zkušenosti nezbytné pro vykonávání bezpečného a spolehlivého řízení a kontroly typů operací uvedených v licenci;
b) jeho zaměstnanci odpovědní za bezpečnost, zejména vlakvedoucí, mají plnou kvalifikaci pro svou práci a
c) jeho zaměstnanci, vozový park a organizace jsou schopny zajistit vysoký stupeň bezpečnosti poskytovaných služeb.
2. Pro účely odstavce 1 poskytne každý žadatel informace alespoň v rozsahu stanoveném v oddíle II přílohy.
3. O splnění kvalifikačních požadavků je třeba předložit odpovídající písemný doklad.
Článek 9
Železniční podnik musí být přiměřeně pojištěn nebo přijmout rovnocenná opatření k pokrytí vlastní odpovědnosti v případě nehody, zejména ve vztahu k cestujícím, zavazadlům, nákladům, poštovním zásilkám a třetím osobám v souladu s vnitrostátním a mezinárodním právem.
ODDÍL III
Platnost licence
Článek 10
1. Licence platí po celou dobu, po kterou železniční podnik splňuje podmínky stanovené v této směrnici. Orgán vydávající licence nicméně může učinit opatření za účelem pravidelného přezkoumání licence alespoň každých pět let.
2. Do vlastní licence mohou být zahrnuta zvláštní ustanovení o pozastavení nebo odebrání licence.
Článek 11
1. Má-li orgán vydávající licence důvodné podezření, že železniční podnik, kterému vydal licenci, nesplňuje podmínky této směrnice, zejména článku 5, může kdykoli zkontrolovat, zda železniční podnik skutečně tyto podmínky splňuje.
Zjistí-li orgán vydávající licence, že železniční podnik nadále nesplňuje podmínky této směrnice, zejména článku 5, licenci pozastaví nebo odebere.
2. Zjistí-li orgán vydávající licence členského státu, že existuje důvodné podezření, že železniční podnik, kterému vydal licenci orgán vydávající licence jiného členského státu, nesplňuje podmínky této směrnice, uvědomí o tom bez odkladu tento orgán.
3. Bez ohledu na odstavec 1, byla-li licence pozastavena nebo odebrána na základě nesplnění požadavku finanční způsobilosti, může orgán vydávající licence vydat dočasnou licenci platnou po dobu reorganizace železničního podniku, není-li ohrožena bezpečnost. Dočasná licence nicméně neplatí déle než šest měsíců ode dne vydání.
4. Pokud železniční podnik přeruší svou činnost na šest měsíců nebo pokud nezahájí činnost do šesti měsíců od vydání licence, může orgán vydávající licence rozhodnout buď o novém předložení licence ke schválení, nebo o jejím pozastavení.
Pokud jde o zahájení činnosti, může železniční podnik požádat o stanovení delší lhůty s ohledem na specifický druh služeb, které bude poskytovat.
5. V případě změny ovlivňující právní postavení podniku, zejména v případě sloučení nebo splynutí nebo převzetí kontroly, může orgán vydávající licence rozhodnout, že má být podána nová žádost o vydání licence. Daný železniční podnik může pokračovat v činnosti, pokud orgán vydávající licence nerozhodne, že je ohrožena bezpečnost; takové rozhodnutí musí být odůvodněno.
6. Pokud železniční podnik zamýšlí zásadně změnit nebo rozšířit svou činnost, předloží licenci k novému posouzení orgánu vydávajícímu licence.
7. Orgán vydávající licence nedovolí železničnímu podniku, proti němuž bylo zahájeno úpadkové nebo podobné řízení, ponechat si licenci, je-li přesvědčen, že v dohledné době není reálný výhled na uspokojivou finanční restrukturalizaci.
8. Pokud orgán vydávající licenci pozastaví, odebere nebo změní licenci, daný členský stát o tom ihned uvědomí Komisi. Komise neprodleně uvědomí ostatní členské státy.
Článek 12
Kromě požadavků stanovených v této směrnici musí železniční podnik rovněž dodržovat vnitrostátní právní předpisy, které jsou slučitelné s právními předpisy Společenství a jsou uplatňovány nediskriminujícím způsobem, zejména
- zvláštní technické a provozní požadavky na železniční služby,
- bezpečnostní požadavky na zaměstnance, vozový park a vnitřní organizaci podniku,
- předpisy o zdravotních, bezpečnostních a sociálních podmínkách a o právech pracovníků a zákazníků.
Článek 13
Železniční podniky musí dodržovat dohody použitelné v mezinárodní železniční dopravě platné v členských státech, ve kterých provozují činnost.
ODDÍL IV
Přechodné ustanovení
Článek 14
Železničním podnikům provozujícím železniční dopravu se ke lhůtě pro provedení stanovené v čl. 16 odst. 2 poskytuje přechodné období 12 měsíců k dosažení souladu s touto směrnicí. Toto přechodné období se netýká ustanovení, která mají vliv na bezpečnost železničního provozu.
ODDÍL V
Závěrečná ustanovení
Článek 15
1. Příslušný členský stát zveřejní postup pro vydávání licencí a uvědomí o tom Komisi.
2. Orgán vydávající licence rozhodne na základě všech dostupných informací o vydání licence co nejdříve a nejpozději do tří měsíců od předložení všech potřebných informací, zejména informací uvedených v příloze. Rozhodnutí sdělí žádajícímu železničnímu podniku. Zamítavé rozhodnutí musí být odůvodněno.
3. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily možnost soudního přezkoumání rozhodnutí orgánu vydávajícího licence.
Článek 16
1. Komise dva roky po provedení této směrnice předloží Radě zprávu o používání této směrnice, případně spolu s návrhy na další činnost Společenství v oblasti rozvoje železnic, zejména na možnost rozšíření oblasti působnosti této směrnice.
2. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do dvou let od vstupu této směrnice v platnost. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
3. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 17
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 18
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 19. června 1995.
NEUVOSTON DIREKTIIVI 95/18/EY,
annettu 19 päivänä kesäkuuta 1995,
rautatieyritysten toimiluvista
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 75 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
toimii perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti (3),
sekä katsoo, että
yhteismarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääomien vapaa liikkuvuus taataan,
palvelujen tarjoamisen vapauden periaatetta on sovellettava rautatiesektorilla ottaen huomioon tämän sektorin erityispiirteet,
yhteisön rautateiden kehittämisestä säädetään rautatieyritysten ja rautatieyritysten kansainvälisten ryhmittymien tietyistä oikeuksista päästä kansainvälisille rautatiekuljetusmarkkinoille 29 päivänä heinäkuuta 1991 annetussa neuvoston direktiivissä 91/440/ETY (4),
sen takaamiseksi, että oikeuksia käyttää rautateiden infrastruktuuria sovelletaan yhtenäisesti ja tasapuolisesti koko yhteisön alueella, olisi otettava käyttöön direktiivin 91/440/ETY 10 artiklassa tarkoitettuja palveluja tarjoavia rautatieyrityksiä koskeva toimilupa,
direktiivin 91/440/ETY soveltamisala olisi säilytettävä ennallaan, mukaan lukien siihen sisältyvät poikkeukset alueellisen liikenteen sekä kaupunki- ja esikaupunkiliikenteen osalta ja täsmentämällä samalla, että direktiivin soveltamisalaan ei liioin kuulu sukkulaliikenne Kanaalitunnelin läpi,
tästä näkökulmasta olisi jäsenvaltion myöntämä toimilupa tunnustettava päteväksi koko yhteisössä,
muussa yhteisön lainsäädännössä säädetään oikeudesta rautateiden infrastruktuurin käyttöön tai oikeudesta kauttakuljetukseen,
toissijaisuusperiaate huomioon ottaen ja tarpeellisen yhdenmukaisuuden ja avoimuuden varmistamiseksi yhteisön olisi määriteltävä toimilupajärjestelmän pääperiaatteet ja jäsenvaltioiden vastuulle jäisi toimilupien myöntäminen ja hallinto,
luotettavien ja riittävien palvelujen takaamiseksi on välttämätöntä varmistaa, että rautatieyritykset aina täyttävät tietyt hyvää mainetta, taloudellista vakavaraisuutta ja ammatillista pätevyyttä koskevat vaatimukset,
asiakkaiden ja kolmansien osapuolten suojelemiseksi on tärkeää varmistaa, että rautatieyritysten vakuutukset ovat riittävät tai että ne ovat tehneet vastaavat järjestelyt korvausvelvollisuusriskien varalta,
tässä yhteydessä olisi myös käsiteltävä toimilupien peruuttamista määräajaksi tai kokonaan sekä väliaikaisten toimilupien myöntämistä,
rautatieyritysten on noudatettava myös rautatiepalvelujen käyttöä koskevia kansallisia ja yhteisön säännöksiä, joita on sovellettava ketään syrjimättä ja joiden tarkoituksena on varmistaa, että yritys voi harjoittaa toimintaansa turvallisesti tietyillä rataosuuksilla,
kansainvälisen rautatieliikenteen tehokkaan toiminnan varmistamiseksi on välttämätöntä, että rautatieyritykset noudattavat tällä alalla voimassa olevia sopimuksia, ja
lopuksi, rautatieyritysten toimilupien myöntämistä, ylläpitoa ja tarkistamista koskevien menettelyjen on oltava avoimuutta ja syrjimättömyyttä koskevien yleisten periaatteiden mukaisia,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I OSA
Tarkoitus ja soveltamisala
1 artikla
1. Tämä direktiivi koskee yhteisöön sijoittautuneisiin tai sijoittautuviin sellaisiin rautatieyrityksiin sovellettavia toimilupien myöntämisestä, uudistamisesta tai tarkistamisesta koskevia arviointiperusteita, jotka yritykset tarjoavat direktiivin 91/440/ETY 10 artiklassa tarkoitettuja palveluja mainitun artiklan edellytysten mukaisesti.
2. Tätä direktiiviä ei sovelleta rautatieyrityksiin, joiden toiminta rajoittuu kaupunki-, esikaupunki- ja alueellisiin liikennepalveluihin.
Tätä direktiiviä ei liioin sovelleta rautatieyrityksiin ja kansainvälisiin ryhmittymiin, joiden toiminta rajoittuu sukkulaliikenteen palveluihin tieliikenteen ajoneuvojen kuljettamiseen Kanaalitunnelin kautta.
3. Toimilupa on voimassa koko yhteisön alueella.
2 artikla
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a) `rautatieyrityksellä` jokaista yksityistä tai julkista yritystä, joka päätoimenaan tarjoaa rautateiden henkilö- ja/tai tavarankuljetuspalveluja ja joka on velvollinen huolehtimaan vetovoimasta,
b) `toimiluvalla` jäsenvaltion yritykselle myöntämää lupaa, jolla tunnustetaan sen oikeus toimia rautatieyrityksenä. Tämä toimintaoikeus voidaan rajoittaa tietyn tyyppisten palvelujen tarjoamiseen,
c) `toimilupaviranomaisella` viranomaista, jonka tehtäväksi jäsenvaltio on määrännyt toimilupien myöntämisen.
d) - `kaupunki- ja esikaupunkiliikenteellä` liikennettä, jota hoidetaan kaupunkikeskuksen tai taajaman sekä tällaisen kaupunkikeskuksen tai taajaman ja ympäristöalueiden tarpeiden täyttämiseksi,
- `alueellisella liikenteellä` liikennettä, jota hoidetaan alueen kuljetustarpeiden täydentämiseksi.
3 artikla
Kunkin jäsenvaltion on nimettävä toimilupien myöntämisestä ja tästä direktiivistä johtuvien velvollisuuksien toteuttamisesta vastaava viranomainen.
II OSA
Toimiluvan saamisen edellytykset
4 artikla
1. Rautatieyrityksellä on oikeus hakea toimilupaa siinä jäsenvaltiossa, johon se on sijoittautunut.
2. Jos yritys ei täytä tässä direktiivissä säädettyjä vaatimuksia, jäsenvaltiot eivät saa myöntää toimilupaa eivätkä pidentää niiden voimassaoloa.
3. Rautatieyritykset, jotka täyttävät tässä direktiivissä säädetyt vaatimukset, ovat oikeutettuja saamaan toimiluvan.
4. Rautatieyrityksellä ei ole lupa harjoittaa tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia rautatieliikenteen palveluja, jos sille ei ole myönnetty kyseisiin palveluihin soveltuvaa asianmukaista toimilupaa.
Kyseinen toimilupa ei kuitenkaan sellaisenaan oikeuta käyttämään rautateiden infrastruktuuria.
5 artikla
1. Rautatieyrityksen on voitava osoittaa asianomaisen jäsenvaltion toimilupaviranomaisille ennen toimintansa aloittamista, että se kykenee jatkuvasti täyttämään hyvää mainetta, taloudellista vakavaraisuutta ja ammatillista pätevyyttä koskevat vaatimukset sekä kattamaan 6-9 artiklassa tarkoitetut korvausvelvollisuutensa.
2. Toimilupaa hakevien yritysten on toimitettava kaikki 1 kohdan soveltamiseen tarvittavat tiedot.
6 artikla
Jäsenvaltioiden on määriteltävä hyvää mainetta koskevan vaatimuksen täyttymisen edellytykset varmistaakseen, että hakijana olevaa rautatieyritystä tai sen johtamisesta vastaavia henkilöitä:
- ei ole tuomittu vakavista rikoksista, mukaan lukien taloudellista laatua olevat rikkomukset;
- ei ole julistettu konkurssiin;
- ei ole tuomittu liikenteeseen sovellettavan erityislainsäädännön vakavista rikkomuksista;
- ei ole tuomittu vakavista tai toistuvista sosiaali- ja työlainsäädännön vaatimusten noudattamisen rikkomuksista, mukaan lukien työturvallisuus- ja terveyslainsäädännöstä johtuvat velvoitteet.
7 artikla
1. Taloudellista vakavaraisuutta koskevat vaatimukset täytetään, kun toimilupaa hakeva rautatieyritys voi osoittaa kykenevänsä vastaamaan kahdentoista kuukauden ajan olemassa olevista ja mahdollisesti syntyvistä velvoitteistaan, jotka määritellään realististen oletusten perusteella.
2. Toimilupaa koskevassa hakemuksessa on 1 kohdan soveltamiseksi oltava ainakin liitteessä olevassa I osassa luetellut tiedot.
8 artikla
1. Ammatillista pätevyyttä koskevat vaatimukset täytetään kun:
a) hakijana olevalla rautatieyrityksellä on tai vastaisuudessa on hallintorakenne, jolla on tarvittavat tiedot ja/tai kokemus turvallisen ja luotettavan hallinnan ja valvonnan harjoittamiseen toimiluvassa yksilöidyn toimintatyypin osalta,
b) sen turvallisuudesta vastaavalla henkilökunnalla, erityisesti kuljettajilla, on tehtäväalueellaan täysi pätevvys,
c) sen henkilökunta, liikkuva kalusto ja organisaatio voivat taata korkean turvallisuustason sen tarjoamissa palveluissa.
2. Toimilupaa koskevassa hakemuksessa on 1 kohdan soveltamiseksi oltava ainakin liitteessä olevassa II osassa luetellut tiedot.
3. Kelpoisuutta koskevien vaatimusten täyttyminen on osoitettava asianmukaisin asiakirjoin.
9 artikla
Rautatieyrityksellä on oltava riittävät vakuutukset tai sen on tehtävä vastaavat järjestelyt kattaakseen kansallisen ja kansainvälisen lainsäädännön mukaisesti korvausvelvollisuutensa onnettomuustilanteissa, erityisesti matkustajien, matkatavaroiden, rahdin, postin ja kolmansien osapuolten osalta.
III OSA
Toimiluvan voimassaolo
10 artikla
1. Toimilupa on voimassa niin kauan kuin rautatieyritys täyttää tässä direktiivissä säädetyt velvollisuudet. Toimilupaviranomainen voi kuitenkin määrätä säännöllisestä enintään joka viides vuosi tapahtuvasta uudelleen tarkastelusta.
2. Toimilupaan voidaan sisällyttää erityismääräyksiä toimiluvan peruuttamista määräajaksi tai kokonaan.
11 artikla
1. Toimilupaviranomainen voi, jos on aihetta vakavasti epäillä, että rautatieyritys, jolle viranomainen on myöntänyt toimiluvan, ei täytä tämän direktiivin ja erityisesti sen 5 artiklan vaatimuksia, milloin tahansa tarkastaa, noudatetaanko mainittuja vaatimuksia.
Jos toimilupaviranomainen on vakuuttunut siitä, että rautatieyritys ei enää täytä direktiivissä, erityisesti sen 5 artiklassa säädettyjä vaatimuksia, sen on peruutettava toimilupa määräajaksi tai kokonaan.
2. Kun jäsenvaltion toimilupaviranomainen toteaa, että on syytä vakavasti epäillä, että rautatieyritys, jolle toisen jäsenvaltion toimilupaviranomainen on myöntänyt toimiluvan, ei enää täytä tämän direktiivin asettamia vaatimuksia, sen on viipymättä ilmoitettava asiasta jälkimmäiselle viranomaiselle.
3. Kun toimilupa peruutetaan määräajaksi tai kokonaan sen vuoksi, että taloudellista vakavaraisuutta koskevaa vaatimusta ei noudateta, toimilupaviranomainen voi myöntää väliaikaisen toimiluvan rautatieyrityksen uudelleenjärjestelyn ajaksi edellyttäen, että turvallisuutta ei vaaranneta, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan soveltamista. Väliaikainen toimilupa saa kuitenkin olla voimassa enintään kuusi kuukautta sen myöntämispäivästä.
4. Kun rautatieyritys on keskeyttänyt toimintansa kuudeksi kuukaudeksi tai ei ole aloittanut toimintaa kuuden kuukauden kuluttua toimiluvan myöntämisestä, toimilupaviranomainen voi päättää, että toimiluvasta on tehtävä uusi hakemus tai sitä on lykättävä.
Rautatieyritys voi pyytää toiminnan aloittamisen osalta, että, ottaen huomioon tarjottavien palvelujen erityinen luonne, vahvistetaan pidempi määräaika.
5. Jos rautatieyrityksen oikeudellinen asema muuttuu, erityisesti kun kyseessä on fuusio tai yritysvaltaus, toimilupaviranomainen voi päättää, että toimiluvasta on tehtävä uusi hakemus hyväksymistä varten. Kyseinen rautatieyritys voi jatkaa toimintaansa, jollei toimilupaviranomainen päätä, että turvallisuus vaarantuu; tässä tapauksessa päätös on perusteltava.
6. Jos rautatieyritys aikoo muuttaa tai laajentaa toimintaansa merkittävästi, sen toimilupa on alistettava uudelleen toimilupaviranomaiselle uudelleen tutkittavaksi.
7. Toimilupaviranomainen ei saa antaa rautatieyrityksen säilyttää toimilupaansa, jos yhtiö on haettu konkurssiin tai jos sitä vastaan on aloitettu vastaavanlainen menettely ja jos viranomainen on vakuuttunut siitä, että tyydyttävään taloudelliseen uudelleenjärjestelyyn ei ole realistisia mahdollisuuksia kohtuullisessa ajassa.
8. Kun toimilupaviranomainen peruuttaa toimiluvan määräajaksi tai kokonaan tai tarkistaa toimilupaa, asianomaisen jäsenvaltion on ilmoitettava siitä viipymättä komissiolle. Komissio ilmoittaa asiasta edelleen muille jäsenvaltioille.
12 artikla
Rautatieyrityksen on tässä direktiivissä vahvistettujen vaatimusten lisäksi noudatettava yhteisön lainsäädännön mukaisen kansallisen lainsäädännön säännöksiä, joita on sovellettava ketään syrjimättä, erityisesti:
- rautatieliikenteen palveluja koskevia erityisiä teknisiä ja toimintaa koskevia vaatimuksia,
- henkilökuntaan, liikkuvaan kalustoon ja yhtiön sisäiseen organisaatioon sovellettavia turvallisuutta koskevia vaatimuksia,
- terveyttä, turvallisuutta, sosiaalisia oloja sekä työntekijöiden ja kuluttajien oikeuksia koskevia määräyksiä.
13 artikla
Rautatieyritysten on noudatettava kansainväliseen rautatieliikenteeseen sovellettavia siinä jäsenvaltiossa voimassa olevia sopimuksia, jossa ne toimivat.
IV OSA
Siirtymäsäännös
14 artikla
Rautatieyrityksille, jotka hoitavat rautatieliikennettä 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuna päivänä, jolla direktiivin säännökset saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, myönnetään kahdentoista kuukauden siirtymäkausi tämän direktiivin säännösten noudattamisen mahdollistamiseksi. Siirtymäkausi ei koske säännöksiä, jotka saattaisivat vaikuttaa rautatieliikenteen turvallisuuteen.
V OSA
Loppusäännökset
15 artikla
1. Asianomaisten jäsenvaltioiden on julkistettava toimilupien myöntämisessä noudatettavat menettelytavat ja ilmoitettava siitä komissiolle.
2. Toimilupaviranomaisen on tehtävä päätös hakemuksesta ottaen huomioon kaikki saatavilla olevat tiedot mahdollisimman nopeasti ja viimeistään kolmen kuukauden kuluttua kaikkien asiaankuuluvien tietojen ja erityisesti liitteessä lueteltujen tietojen toimittamisesta. Viranomaisen on annettava päätös tiedoksi hakijana olevalle rautatieyritykselle. Hylkäävä päätös on perusteltava.
3. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tuomioistuin voi tarkastaa toimilupaviranomaisen päätökset.
16 artikla
1. Komissio antaa kahden vuoden kuluttua tämän direktiivin täytäntöönpanosta neuvostolle kertomuksen direktiivin soveltamisesta tarvittaessa siihen liitettyine ehdotuksineen yhteisön jatkotoimista, erityisesti siitä, onko mahdollista laajentaa direktiivin soveltamisalaa.
2. Jäsenvaltioiden on annettava tämän direktiivin noudattamiseksi tarvittavat lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset kahden vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta. Niiden on ilmoitettava tästä viipymättä komissiolle.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetuissa jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai siihen on liitettävä tällainen viittaus kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viitaukset tehdään.
17 artikla
Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
18 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Luxemburgissa 19 päivänä kesäkuuta 1995.