KOMISSION ASETUS (ETY) N:o 1828/83,
annettu 30 päivänä kesäkuuta 1983,
tekstiili- ja vaatetustuotteiden taloudellisesti vaikuttavassa ulkoisessa jalostusmenettelyssä käytettävien ennakkolupien muodosta sekä niiden antamista ja tarkastamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon tiettyihin tietyissä kolmansissa maissa suoritetun valmistuksen tai käsittelyn jälkeen yhteisöön jälleentuotuihin tekstiili- ja vaatetustuotteisiin sovellettavan taloudellisesti vaikuttavan ulkoisen jalostusmenettelyn käyttöönotosta 16 päivänä maaliskuuta 1982 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 636/82(1) ja erityisesti sen 12 artiklan,
sekä katsoo, että
asetuksen (ETY) N:o 636/82 4 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset antavat ennakkoluvan hakijoille, joihin voidaan soveltaa tekstiili- ja vaatetustuotteiden taloudellisesti vaikuttavaa ulkoista jalostusmenettelyä,
mainitun menettelyn toimintaa voidaan parantaa yhdenmukaistamalla mainittujen ennakkolupien muotoa sekä niiden antamista ja tarkastamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä,
erityisesti ottamalla käyttöön vakiomuotoinen ennakkolupa voidaan helpottaa hallinnollista yhteistyötä sekä jäsenvaltioiden kesken että sellaisten kolmansien maiden kanssa, joissa jalostustoiminnot suoritetaan,
on tärkeää ottaa käyttöön ennakkolupien antamista ja tarkastamista koskevat menettelyt, joilla voidaan varmistaa menettelyn tavoitteiden noudattaminen sekä olennaisten seikkojen, kuten tavaroiden alkuperän ja säädettyjen vientimäärien paikkansapitävyyden tarkastaminen, ja
tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat tekstiilien taloudellisesti vaikuttavaa ulkoista jalostusmenettelyä käsittelevän komitean lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Tämän asetuksen säännöksillä säännellään asetuksen (ETY) 636/82 4 artiklassa tarkoitettujen ennakkolupien muoto sekä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten ennakkolupien antamista ja tarkastamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 18 artiklan siirtymäsäännösten soveltamista.
2 artikla
Ennakkoluvat on laadittava liitteessä olevan mallin mukaisille lomakkeille, jollei 4 artiklassa säädetystä poikkeuksesta muuta johdu.
3 artikla
Edellä 2 artiklassa tarkoitettuun muotoon laaditut ennakkoluvat voivat olla osittaisia. Tällöin ne koskevat ainoastaan osaa jalostettujen tuotteiden määristä, joita ennakkolupa koskee. Osittaisten ennakkolupien antamista koskevat erityiset yksityiskohtaiset säännöt määritellään 9 artiklassa.
4 artikla
Mitä 2 artiklassa säädetään, ei koske ennakkolupia, joiden perusteella myöhemmin annetaan osittaiset ennakkoluvat.
5 artikla
Jalostettujen tuotteiden määrien vähentäminen asetuksen (ETY) N:o 636/82 1 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen erityistoimenpiteiden mukaisesti mahdollisesti käyttöön otetuista enimmäismääristä tai mainittujen toimenpiteiden mukaisesti mahdollisesti käyttöön otettuun valvontaan liittyvä jalostettujen tuotteiden kirjaaminen suoritetaan ennakkolupia annettaessa.
6 artikla
Mitä 5 artiklassa säädetään, ei rajoita toimivaltaisten viranomaisten mahdollisuutta myöntää etukäteen ja väliaikaisesti erilaisille menettelyn hakijoille sellaisia jalostettujen tuotteiden määriä, joita nämä voivat hakea asetuksen (ETY) N:o 636/82 2 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti.
7 artikla
Ennakkoluvat annetaan ainoastaan yhtä jalostettujen tuotteiden ryhmää ja yhtä jalostusmaata varten. Ennakkolupia voidaan kuitenkin antaa usealle jalostettujen tuotteiden ryhmälle, jos niitä koskee sama asetuksen (ETY) N:o 636/82 1 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu erityistoimenpide.
8 artikla
Ennakkoluvat voidaan antaa ilmoittamatta maasta vietävien yhteisön alkuperätuotteiden määrää tai yksityiskohtaisia sääntöjä, jotka mahdollistavat niiden tunnistamisen. Tällöin sen jäsenvaltion tulliviranomaisen, jossa ennakkolupa on annettu, on annettava tieto näistä seikoista.
9 artikla
Osittaiset ennakkoluvat annetaan noudattaen jotakin seuraavista toimivaltaisten viranomaisten määräämistä menettelyistä:
- alkuperäisen ennakkoluvan antanut viranomainen voi antaa ne tarpeen mukaan,
- tullitoimipaikka voi antaa ne alkuperäistä ennakkolupaa esitettäessä, jos mainittu tullitoimipaikka sijaitsee siinä jäsenvaltiossa, jossa alkuperäinen ennakkolupa on annettu,
- alkuperäisen ennakkoluvan antanut viranomainen voi antaa ne yksinkertaistettua ennakkohyväksymismenettelyä noudattaen.
10 artikla
Edellä 9 artiklan kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitettua menettelyä voidaan soveltaa ainoastaan alkuperäisen ennakkoluvan antaneiden toimivaltaisten viranomaisten valtuuttamiin yrityksiin, jotka antavat kaikki mainittujen viranomaisten tarpeellisina pitämät takuut.
11 artikla
Ennakkolupia antaessaan toimivaltaiset viranomaiset voivat asettaa määräaikoja, joiden kuluessa väliaikaiseen vientiin liittyvät muodollisuudet on suoritettava.
Toimivaltaiset viranomaiset voivat myös vaatia, että luvan saaja suorittaa väliaikaiseen vientiin ja/tai jälleentuontiin liittyvät muodollisuudet ainoastaan tietyssä tullitoimipaikassa. Tämä ei kuitenkaan saa estää 14 artiklassa tarkoitettua menettelyä.
12 artikla
Tullitoimipaikan, jossa väliaikaiseen vientiin liittyvät muodollisuudet suoritetaan, on
a) asianmukaisesti tarkastettava väliaikaisesti vietävät tavarat;
b) vähennettävä ennakkoluvasta sellaisten väliaikaisesti vietyjen tavaroiden määrät, joille on myönnetty asetuksen (ETY) N:o 636/82 2 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettu poikkeus;
c) palautettava ennakkoluvan haltijalle lupa sekä virallinen todistus tavaroiden väliaikaisesta viennistä, jotka on esitettävä jalostettuja tuotteita jälleentuotaessa.
13 artikla
Ennakkoluvan haltijalle esitetyt vaatimukset esittää lisäselvityksiä tavaroiden ilmoitetusta alkuperästä eivät sinänsä voi estää tavaroiden vientiä.
14 artikla
1. Väliaikaisen viennin muodollisuudet voidaan suorittaa tullitoimipaikassa, joka sijaitsee muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa ennakkolupa on annettu. Mainitun tullitoimipaikan on suoritettava 12 artiklassa tarkoitetut tarkastukset ja muodollisuudet samoin edellytyksin kuin jos kyseessä olisi ennakkolupa, joka on annettu siinä jäsenvaltiossa, jossa tullitoimipaikka sijaitsee.
2. Sen jäsenvaltion tulliviranomaiset, josta tavarat on viety väliaikaisesti, voivat vaatia luvan haltijaa suorittamaan väliaikaisen viennin muodollisuudet ainoastaan tietyssä tullitoimipaikassa.
3. Vientijäsenvaltion tulliviranomaisten on annettava ennakkoluvan haltijan pyynnöstä komission direktiivissä 76/447/ETY(2) olevan mallin mukainen INF 2 -tiedotuslomake.
15 artikla
1. Jalostettuja tuotteita jälleentuotaessa on 2 artiklassa tarkoitettuun muotoon laadittu ennakkolupa esitettävä siinä tullitoimipaikassa, jossa jälleentuonnin muodollisuudet suoritetaan. Jos tuotteet jälleentuodaan osalähetyksinä, ennakkolupa on esitettävä jokaisen jälleentuonnin yhteydessä.
2. Virallinen todistus tavaroiden väliaikaisesta viennistä ennakkoluvassa tarkoitettuina määrinä ja lajeina on esitettävä siinä tullitoimipaikassa, jossa tavara esitetään jälleentuotavaksi.
3. Tullitoimipaikka voi toteuttaa aiheelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ennakkolupaa koskevia edellytyksiä noudatetaan.
4. Tullitoimipaikka voi hyväksyä ainoastaan tosiasiallisesti vietyjä tavaroita määrältään ja lajiltaan vastaaville jalostetuille tuotteille annetun ennakkoluvan.
16 artikla
1. Jos tätä asetusta rikotaan, siitä on viipymättä ilmoitettava ennakkoluvan antaneelle viranomaiselle.
2. Jos ennakkolupa peruutetaan haltijalta tai jos sen voimassaoloaika päättyy ennen kuin jalostetut tuotteet on kokonaan tai osittain jälleentuotu, toimivaltaisen viranomaisen on kokonaan tai osittain mitätöitävä tämän luvan antamishetkellä 5 artiklan mukaisesti tehdyt vähennykset tai kirjaukset.
3. Komission pyynnöstä sille on annettava tieto 2 kohdan soveltamisesta.
17 artikla
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tämän asetuksen mukaisesti annetuilla ennakkoluvilla korvataan kaikki maahantuotaville tuotteille, joihin asetusta (ETY) N:o 636/82 sovelletaan, nykyisin vaadittavat tuontilisenssit tai -luvat.
18 artikla
Jäsenvaltiot voivat poiketa tämän asetuksen 2 artiklan soveltamisesta 31 päivään joulukuuta 1983.
19 artikla
Tämä asetus tulee voimaan neljäntenäkymmenentenäviidentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 30 päivänä kesäkuuta 1983.