РЕШЕНИЕ 2014/913/ОВППС НА СЪВЕТА
от 15 декември 2014 година
за подкрепа на Хагския кодекс за поведение и неразпространението на балистични ракети в рамките на изпълнението на Стратегията на ЕС срещу разпространението на оръжия за масово унищожение
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 26, параграф 2 от него,
като има предвид, че:
(1)
На 12 декември 2003 г. Европейският съвет прие Стратегия на ЕС срещу разпространението на оръжия за масово унищожение (наричана по-долу „Стратегията“), глава III от която съдържа списък с мерките, които трябва да се предприемат както в Европейския съюз (ЕС), така и в трети държави за борба с разпространението на такива оръжия.
(2)
ЕС изпълнява активно Стратегията и привежда в действие мерките, изброени в глави II и III от нея, например чрез отпускане на финансови средства в подкрепа на конкретни проекти, водещи до укрепване на многостранна система за неразпространение и многостранни мерки за изграждане на доверие. Хагският кодекс за поведение срещу разпространението на балистични ракети (наричан по-нататък „Кодексът“ или „ХКП“) и Режимът за контрол на ракетните технологии (РКРТ) представляват неразделна част от многостранната система за неразпространение. Целта на Кодекса и РКРТ е предотвратяване и ограничаване на разпространението на балистични ракетни системи, способни да пренасят оръжия за масово унищожение (ОМУ), и свързаните с тях технологии.
(3)
На 17 ноември 2003 г. Съветът прие Обща позиция 2003/805/ОВППС (1). В посочената обща позиция се призовава, наред с другото, към насърчаване на присъединяването на възможно най-много държави към Кодекса, особено на онези с капацитет в областта на балистичните ракети, както и за по-нататъшно развитие и изпълнение на Кодекса, особено на предвидените в него мерки за изграждане на доверие, и за насърчаване на по-тясна връзка между Кодекса и многостранната система на ООН за неразпространение.
(4)
На 8 декември 2008 г. Съветът прие заключенията си и документ, озаглавен „Нови насоки за действие от страна на Европейския съюз в борбата срещу разпространението на оръжия за масово унищожение и системите за тяхната доставка“. В документа се посочва, наред с другото, че разпространението на ОМУ и на системите за тяхната доставка продължава да бъде едно от най-големите предизвикателства пред сигурността и че политиката на неразпространение е съществена част от общата външна политика и политика на сигурност. С оглед на постигнатия напредък и на продължаващите усилия за прилагане на „новите насоки за действие“ през декември 2010 г. Съветът постигна съгласие да удължи срока за тяхното прилагане до края на 2012 г.
(5)
На 18 декември 2008 г. Съветът прие Решение 2008/974/ОВППС (2) в подкрепа на Кодекса в рамките на изпълнението на Стратегията.
(6)
На 23 юли 2012 г. Съветът прие Решение 2012/423/ОВППС (3). Посоченото решение даде възможност за успешно насърчаване на всеобщото приложение на Кодекса и за спазване на неговите принципи. Приоритет на Съюза е да продължи диалога между присъединилите се и неприсъединилите се държави с оглед допълнителното насърчаване на всеобщото приложение на Кодекса, както и по-доброто му изпълнение и укрепване. Настоящото решение следва да допринесе за този процес.
(7)
В по-общ план продължаващото разпространение на балистични ракети, способни да пренасят ОМУ, поражда сериозна загриженост сред международната общност, по-специално текущите програми за балистични ракети в Близкия изток, Североизточна Азия и Югоизточна Азия, включително Иран, Сирия и Корейската народнодемократична република (КНДР).
(8)
В Резолюция 1540 (2004) Съветът за сигурност на ООН подчерта, а в Резолюция 1977 (2011) припомни, че разпространението на ядрени, химически и биологически оръжия, както и на средствата за тяхната доставка, съставлява заплаха за международния мир и сигурност, и задължи държавите, наред с другото, да се въздържат от подпомагане с каквито и да било средства на недържавни участници за разработване, придобиване, производство, притежаване, транспортиране, трансфер или използване на ядрени, химически или биологически оръжия и системите за тяхната доставка. Заплахата, която представляват ядрените, химическите и биологическите оръжия и средствата за тяхната доставка за международния мир и сигурност, беше потвърдена в Резолюция 1887 (2009) на Съвета за сигурност на ООН относно ядреното неразпространение и ядреното разоръжаване. Освен това в резолюции 1929 (2010) и 1718 (2006) на Съвета за сигурност на ООН, основаващи се наред с другото на резолюции 1540(2004), 1977(2011) и 1887(2009) на Съвета за сигурност на ООН, Съветът за сигурност на ООН реши, че Иран и КНДР не следва да предприемат каквито и да било действия, свързани с балистични ракети, способни да доставят ядрени оръжия, включително установки за изстрелване с балистична технология, както и че държавите следва да предприемат всички необходими мерки да предотвратят трансфер на технологии или техническа помощ за Иран и КНДР, свързани с такива дейности.
(9)
Настоящото решение следва да послужи, в по-общ план, за подкрепа на спектър от дейности, насочени срещу разпространението на балистични ракети,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. За да се осигури непрекъснатото и практическото изпълнение на някои елементи от Стратегията съгласно предвиденото в приложението, Съюзът:
а)
подпомага дейности за подкрепа на Кодекса и РКРТ, по-специално с цел:
i)
насърчаване на всеобщото приложение, и по-специално присъединяването към Кодекса на всички държави със способности в областта на балистичните ракети;
ii)
подкрепа на изпълнението и по-широко популяризиране на Кодекса;
iii)
насърчаване на спазването на насоките на РКРТ и приложението към него;
б)
в по-общ план - подпомага определен спектър от дейности за борбата срещу разпространението на балистични ракети, насочени по-специално към повишаване на осведомеността за тази заплаха, увеличаване на усилията за по-голяма ефективност на многостранните инструменти, засилване на подкрепата за инициативи за търсене на решения по тези конкретни предизвикателства и оказване на помощ на заинтересованите държави да укрепят националния си режим за контрол на износа.
2. В този контекст проектите, които ще подкрепя Съюзът, обхващат следните специфични дейности:
a)
дейности в подкрепа на Кодекса:
i)
изготвяне и публикуване на „пакет от встъпителни материали“ за информационни дейности, насочени към неприсъединилите се държави, като същевременно се припомнят задълженията на присъединилите се държави;
ii)
организиране на съпътстващи информационни прояви във Виена в рамките на годишната среща на присъединилите се към ХКП държави;
iii)
организиране на съпътстващи информационни прояви в подкрепа на ХКП в рамките на заседанията на Първи комитет на Общото събрание на ООН;
iv)
организиране на до три регионални информационни семинара въз основа на приоритетите на ЕС (евентуално в Азия, района на Персийския залив и Латинска Америка);
v)
насърчаване на представителите на присъединилите се и на неприсъединилите се държави от развиващите се страни да присъстват на годишните срещи на ХКП и на информационните семинари;
vi)
организиране на семинари за повишаване на осведомеността за държавите, които са се присъединили неотдавна към ХКП, за да им се окаже съдействие за изпълнение на задълженията им, включително в рамките на годишната среща на ХКП във Виена;
vii)
подкрепа за координирането на усилията за популяризиране на ХКП с дейностите на Комитет 1540 на ООН, включително чрез финансиране на участието на експерти на ХКП в посещенията на Комитет 1540 в отделни държави;
viii)
подкрепа за защитения механизъм на ХКП за електронна информация и комуникация, базиран в интернет (e-ICC), включително чрез техническо укрепване на уебсайта;
б)
дейности в подкрепа на неразпространението на балистични ракети като цяло:
i)
организиране на до четири семинара за повишаване на осведомеността относно разпространението на балистичните ракети в рамките на многостранни форуми, евентуално във връзка с информационните семинари за ХКП, посочени в буква а), като например семинар в рамките на Общото събрание на ООН или на подготвителните комитети на Договора за неразпространение на ядреното оръжие;
ii)
организиране на до три регионални семинара за повишаване на осведомеността относно разпространението на балистичните ракети и насърчаване на обсъжданията относно перспективите за намиране на по-добър отговор на заплахата от разпространение на балистични ракети на регионално равнище, евентуално във връзка с други информационни дейности на ЕС относно ХКП; заедно със заинтересованите държави семинарите биха могли да се проведат в Азия, района на Персийския залив и Латинска Америка;
iii)
изготвяне на четири документа за размисъл относно възможните бъдещи многостранни стъпки за предотвратяване на заплахата от разпространението на ракети и за насърчаване на усилията за разоръжаване в областта на балистичните ракети, като се обръща особено внимание на възможните мерки за изграждане на доверие, и проучване на възможността за предприемане на насочени към конкретни региони мерки като първа стъпка, например в регионите от особен интерес за Съюза и/или където може да се очаква постигането на напредък в близко бъдеще;
iv)
организиране на до три семинара за повишаване на осведомеността за експерти, особено сред научните среди и/или сред занимаващите се с изследвания на космоса научни среди и отрасли, с цел предотвратяване на ранен етап на трансфер на знания и на технологии с двойна употреба;
v)
насърчаване на достъпа на учени от развиващите се страни, работещи в областта на неразпространението на балистични ракети, до проекти на центровете на ЕС за високи постижения;
vi)
в координация с центровете на ЕС за високи постижения - организиране на целеви експертни мисии в трети държави с цел споделяне на информация и извлечени поуки относно контрола на износа на ракетни технологии и изделия с двойна употреба, и с цел подпомагане на усилията им за изграждане национален капацитет;
vii)
подкрепа за обучението на експерти в областта на неразпространението на балистични ракети чрез участие в програми на ЕС, като например програми на Европейския колеж по сигурност и отбрана, или в програми на държавите - членки на Съюза (наричани по-долу „държавите членки“).
В приложението се съдържа подробно описание на проектите.
Член 2
1. Върховният представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност (ВП) отговаря за изпълнението на настоящото решение.
2. Техническото изпълнение на проектите, посочени в член 1, параграф 2, се осъществява от Fondation pour la recherche stratégique (Фондацията за стратегически изследвания - ФСИ), която изпълнява тази задача под ръководството на ВП. За тази цел ВП постига необходимите договорености с ФСИ.
Член 3
1. Референтната сума за изпълнението на проектите, посочени в член 1, параграф 2, е 990 000 EUR.
2. Разходите, финансирани чрез посочената в параграф 1 сума, се управляват в съответствие с процедурите и правилата, приложими към общия бюджет на Съюза.
3. Комисията упражнява надзор върху правилното управление на разходите, посочени в параграф 1. За тази цел тя сключва споразумение за финансиране с ФСИ. В него се предвижда, че ФСИ осигурява подходяща на размера на приноса на ЕС публичност.
4. Комисията полага усилия да сключи посоченото в параграф 3 споразумение за финансиране във възможно най-кратък срок след влизането в сила на настоящото решение. Тя информира Съвета за възникналите трудности в този процес, както и за датата на сключване на споразумението за финансиране.
Член 4
1. ВП докладва на Съвета за изпълнението на настоящото решение въз основа на редовни доклади, изготвяни от ФСИ. Тези доклади представляват основа за оценката, извършвана от Съвета.
2. Комисията предоставя информация относно финансовите аспекти на проектите, посочени в член 1, параграф 2.
Член 5
1. Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
2. Срокът на действие на настоящото решение изтича 30 месеца след датата на сключване на споразумението за финансиране, посочено в член 3, параграф 3. Срокът на действие обаче изтича шест месеца след влизането на решението в сила, ако в рамките на този срок не е сключено споразумение за финансиране.
Съставено в Брюксел на 15 декември 2014 година.
PADOMES LĒMUMS 2014/913/KĀDP
(2014. gada 15. decembris),
ar ko atbalsta Hāgas rīcības kodeksu un ballistisko raķešu neizplatīšanu, īstenojot ES Stratēģiju masu iznīcināšanas ieroču izplatīšanas novēršanai
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 26. panta 2. punktu,
tā kā:
(1)
Eiropadome 2003. gada 12. decembrī pieņēma ES Stratēģiju masu iznīcināšanas ieroču izplatīšanas novēršanai (“stratēģija”), kuras III nodaļā iekļauts saraksts ar pasākumiem, kas ir jāveic gan Savienībā, gan trešās valstīs, lai apkarotu šādu ieroču izplatīšanu.
(2)
ES aktīvi īsteno stratēģiju un veic pasākumus, kas uzskaitīti tās II un III nodaļā, piemēram, piešķir finanšu līdzekļus, lai atbalstītu konkrētus projektus, ar kuriem uzlabo daudzpusēju ieroču neizplatīšanas sistēmu, un daudzpusējus pasākumus, ar kuriem veicina uzticēšanos. Hāgas rīcības kodekss pret ballistisko raķešu izplatīšanu (“kodekss” jeb “HCoC”) un raķešu tehnoloģiju kontroles režīms (MTCR) ir daudzpusējas ieroču neizplatīšanas sistēmas sastāvdaļa. Kodeksa un MTCR mērķis ir novērst un mazināt ballistisko raķešu sistēmu, ar kurām var nogādāt masu iznīcināšanas ieročus (WMD), un saistītas tehnikas izplatīšanu.
(3)
Padome 2003. gada 17. novembrī pieņēma Kopējo nostāju 2003/805/KĀDP (1). Minētajā kopējā nostājā inter alia ir aicināts veicināt to, lai pēc iespējas vairāk valstu pievienotos kodeksam, jo īpaši tās valstis, kurām ir ballistisko raķešu spēki, kā arī aicināts turpināt izstrādāt un īstenot kodeksu, jo īpaši pasākumus, ar kuriem veicina uzticēšanos, un veicināt ciešāku kodeksa saikni ar ANO daudzpusējo ieroču neizplatīšanas sistēmu.
(4)
Padome 2008. gada 8. decembrī pieņēma secinājumus un dokumentu ar nosaukumu “Jaunas Eiropas Savienības darbības līnijas, apkarojot masu iznīcināšanas ieroču un to piegādes sistēmu izplatīšanu”. Dokumentā inter alia teikts, ka MII un to nogādes sistēmu izplatīšana joprojām ir viens no lielākajiem drošības apdraudējumiem un ka ieroču neizplatīšanas politika ir kopējās ārlietu un drošības politikas būtiska daļa. Ņemot vērā gūtos panākumus un pašreizējos centienus “jauno darbības līniju” īstenošanā, Padome 2010. gada decembrī vienojās pagarināt to īstenošanas laikposmu līdz 2012. gada beigām.
(5)
Padome 2008. gada 18. decembrī pieņēma Lēmumu 2008/974/KĀDP (2), atbalstot kodeksu saistībā ar stratēģijas īstenošanu.
(6)
Padome 2012. gada 23. jūlijā pieņēma Lēmumu 2012/423/KĀDP (3). Pateicoties minētajam lēmumam, varēja veiksmīgi sekmēt kodeksa vispārēju piemērošanu un atbilstību tā principiem. Savienības prioritāte ir turpināt dialogu ar valstīm, kas pievienojušās kodeksam, un tām, kuras tam nav pievienojušās, lai turpmāk veicinātu kodeksa vispārēju piemērošanu, kā arī lai uzlabotu tā īstenošanu un pastiprinātu tā darbību. Ar šo lēmumu būtu jāveicina šis process.
(7)
Kopumā fakts, ka joprojām tiek izplatītas tādas ballistiskās raķetes, kas spēj nogādāt MII, starptautiskajai sabiedrībai rada arvien lielākas bažas, jo īpaši pašreizējās raķešu programmas Tuvajos Austrumos, Ziemeļaustrumāzijā un Dienvidaustrumāzijā, tostarp Irānā, Sīrijā un Korejas Tautas Demokrātiskajā Republikā (“KTDR”).
(8)
ANO Drošības padome Rezolūcijā ANO DPR 1540 (2004) uzsvēra un ANO DPR 1977 (2011) atgādināja, ka kodolieroču, ķīmisko un bioloģisko ieroču, kā arī to nogādes līdzekļu izplatīšana rada draudus mieram un drošībai pasaulē un ka valstīm, kas uzņēmušās saistības, inter alia ir jāatturas nevalstiskiem dalībniekiem sniegt jebkādu palīdzību izstrādāt, iegūt, ražot, turēt īpašumā, pārvadāt, nodot citiem vai izmantot kodolieročus, ķīmiskos vai bioloģiskos ieročus un to nogādes sistēmas. To, ka kodolieroči, ķīmiskie un bioloģiskie ieroči, kā arī to nogādes līdzekļi apdraud mieru un drošību pasaulē, vēlreiz apstiprināja ANO DPR 1887 (2009) par kodolieroču neizplatīšanu un atbruņošanos. Turklāt ANO Drošības Padome rezolūcijās ANO DPR 1929 (2010) un 1718 (2006), kuru pamatā inter alia ir ANO Drošības padomes rezolūcijas 1540 (2004), 1977 (2011) un 1887 (2009), nolēma, ka Irāna un KTDR nedrīkstētu veikt nekādas darbības, kas saistītas ar ballistiskajām raķetēm, ar kurām var nogādāt kodolieročus, tostarp raķešu palaišanu, izmantojot ballistisko raķešu tehnoloģiju, un ka valstīm būtu jāveic visi nepieciešamie pasākumi, lai nepieļautu, ka Irānai un KTDR tiek nodota tehnoloģija vai sniegta tehniskā palīdzība, kas saistīta ar šādām darbībām.
(9)
Ar šo lēmumu būtu kopumā jāatbalsta vairākas darbības, kuru mērķis ir cīnīties pret ballistisko raķešu izplatīšanu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
1. Lai nodrošinātu stratēģijas konkrētu elementu nepārtrauktu un praktisku īstenošanu, kā minēts pielikumā, Savienība:
a)
sekmē darbības, ar ko atbalsta kodeksu un MTCR, jo īpaši šādā nolūkā:
i)
veicināt vispārēju piemērošanu un jo īpaši to, lai kodeksam pievienotos visas valstis, kurām ir ballistisko raķešu spēki;
ii)
atbalstīt kodeksa īstenošanu un popularizēt to;
iii)
veicināt to, lai tiktu ievērotas MTCR pamatnostādnes un to pielikums;
b)
kopumā atbalsta vairākas darbības, kuru mērķis ir cīnīties pret ballistisko raķešu izplatīšanu, jo īpaši tiecoties palielināt informētību par šo apdraudējumu, pastiprināt centienus, lai uzlabotu daudzpusēju instrumentu efektivitāti, sniegt atbalstu šo konkrēto problēmu risināšanas iniciatīvām un palīdzēt ieinteresētajām valstīm valsts mērogā pastiprināt savus attiecīgos eksporta kontroles režīmus.
2. Šajā sakarībā projekti, ko atbalsta Savienība, ietver šādus konkrētus pasākumus:
a)
pasākumi, ar ko atbalsta kodeksu:
i)
sagatavot un publicēt “uzņemšanas paketi”, lai īstenotu informēšanas pasākumus, kas paredzēti valstīm, kuras nav pievienojušās kodeksam, kā arī lai atgādinātu to valstu pienākumus, kuras ir pievienojušās kodeksam;
ii)
Vīnē rīkot informēšanas pasākumus vienlaikus ar HCoC ikgadējo sanāksmi, kurā piedalās valstis, kas pievienojušās kodeksam;
iii)
rīkot informēšanas pasākumus, lai līdztekus ANO Ģenerālās asamblejas Pirmās komitejas sanāksmēm paustu atbalstu HCoC;
iv)
sarīkot līdz trim reģionāliem informēšanas semināriem, pamatojoties uz ES prioritātēm (iespējams, Āzijā, Persijas līča valstīs un Latīņamerikā);
v)
mudināt pārstāvjus gan no tām jaunattīstības valstīm, kas ir pievienojušās kodeksam, gan no tām jaunattīstības valstīm, kuras tam nav pievienojušās, apmeklēt HCoC ikgadējās sanāksmes un informēšanas seminārus;
vi)
rīkot informatīvas sanāksmes valstīm, kas nesen pievienojušās HCoC, lai palīdzētu tām pildīt savus pienākumus, tostarp līdztekus HCoC ikgadējai sanāksmei Vīnē;
vii)
atbalstīt HCoC veicināšanas centienu saskaņošanu ar ANO “Komitejas 1540” darbībām, tostarp finansējot HCoC ekspertu dalību “Komitejas 1540” rīkotajos valstu apmeklējumos;
viii)
atbalstīt HCoC drošu mehānismu internetā pieejamas informācijas sniegšanai un saziņas veidošanai (e-ICC), tostarp, veicot tehniskus uzlabojumus tīmekļa vietnē;
b)
pasākumi, ar ko kopumā atbalsta ballistisko raķešu neizplatīšanu:
i)
vienlaikus ar starptautiskiem forumiem sarīkot līdz četriem semināriem, lai uzlabotu informētību par ballistisko raķešu izplatīšanu, šos seminārus, iespējams, saistot ar a) apakšpunktā minētajiem HCoC informēšanas pasākumiem, piemēram, rīkot semināru vienlaikus ar ANO Ģenerālo asambleju vai Neizplatīšanas līguma sagatavošanas komiteju sanāksmēm;
ii)
sarīkot līdz trim reģionāliem semināriem, lai uzlabotu informētību par ballistisko raķešu izplatīšanu, un mudināt diskutēt par iespējām reģionālā līmenī labāk novērst ballistisko raķešu izplatīšanas draudus, šos seminārus, iespējams, saistot ar citiem ES informēšanas pasākumiem, kas tiek veikti attiecībā uz HCoC; sadarbībā ar attiecīgajām valstīm semināri varētu notikt Āzijā, Persijas līča reģionā un Latīņamerikā;
iii)
sagatavot četrus pārdomu dokumentus par iespējamiem turpmākiem daudzpusējiem pasākumiem, lai novērstu raķešu izplatīšanas draudus un lai veicinātu atbruņošanās centienus ballistisko raķešu jomā, jo īpaši pievēršoties iespējamiem pasākumiem, ar kuriem veicina uzticēšanos, un izskatot iespēju kā pirmo soli pieņemt reģionālu pieeju, piemēram, tajos reģionos, kas jo īpaši ir Savienības interešu lokā un/vai kur tuvākajā nākotnē var cerēt gūt panākumus;
iv)
lai agrīnā posmā novērstu divējāda lietojuma tehnoloģiju un zināšanu nodošanu, sarīkot līdz trim informētības uzlabošanas sanāksmēm ekspertiem, īpaši tiem, kas pārstāv zinātnes un/vai kosmosa izpētes un ražošanas jomas;
v)
veicināt to jaunattīstības valstu zinātnieku, kuri darbojas raķešu neizplatīšanas jomā, piekļuvi ES izcilības centru projektiem;
vi)
sadarbībā ar ES izcilības centriem rīkot mērķtiecīgas ekspertu misijas trešās valstīs, lai nodrošinātu informācijas un pieredzes apmaiņu attiecībā uz raķešu tehnoloģiju un divējāda lietojuma preču eksporta kontroli un lai palīdzētu šīm valstīm attīstīt savas spējas;
v)
atbalstīt ekspertu apmācību ballistisko raķešu neizplatīšanas jomā, nodrošinot viņu dalību ES programmās, piemēram, Eiropas Drošības un aizsardzības koledžas mācību programmā, vai Savienības dalībvalstu (“dalībvalstis”) programmās.
Projektu sīks apraksts ir sniegts pielikumā.
2. pants
1. Par šā lēmuma īstenošanu atbild Eiropas Savienības Augstais pārstāvis ārlietās un drošības politikas jautājumos (AP).
2. Lēmuma 1. panta 2. punktā minēto projektu tehnisko īstenošanu veic Fondation pour la recherche stratégique (Stratēģiskās pētniecības fonds) ( (FRS), kas šo uzdevumu pilda AP pārziņā. Šajā nolūkā AP ar FRS vienojas par vajadzīgo uzdevuma izpildes kārtību.
3. pants
1. Finanšu atsauces summa 1. panta 2. punktā minēto projektu īstenošanai ir EUR 990 000.
2. Izdevumus, ko finansē no 1. punktā minētās summas, pārvalda saskaņā ar procedūrām un noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam.
3. Komisija uzrauga 1. punktā minēto izdevumu pareizu pārvaldību. Šajā nolūkā tā ar FRS noslēdz finansēšanas nolīgumu. Minētajā nolīgumā paredz, ka FRS ir jānodrošina ES ieguldījuma publiskums atbilstīgi tā apjomam.
4. Komisija 3. punktā paredzēto finansēšanas nolīgumu cenšas noslēgt iespējami drīz pēc šā lēmuma stāšanās spēkā. Tā informē Padomi, ja rodas kādas grūtības šajā procesā, un par finansēšanas nolīguma noslēgšanas dienu.
4. pants
1. AP ziņo Padomei par šā lēmuma īstenošanu, pamatojoties uz FRS sagatavotiem regulāriem ziņojumiem. Padomes veiktie novērtējumi balstās uz minētajiem ziņojumiem.
2. Komisija sniedz informāciju par 1. panta 2. punktā minēto projektu finansiālajiem aspektiem.
5. pants
1. Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.
2. Šis lēmums zaudē spēku 30 mēnešus pēc 3. panta 3. punktā minētā finansēšanas nolīguma noslēgšanas dienas. Tomēr, ja sešu mēnešu laikā pēc lēmuma stāšanās spēkā finansēšanas nolīgums nav noslēgts, šis lēmums zaudē spēku.
Briselē, 2014. gada 15. decembrī