РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 19 март 2014 година
за създаване на специална програма за контрол и инспекции на риболовни дейности, експлоатиращи запасите от червен тон в източната част на Атлантическия океан и Средиземно море, риба меч в Средиземно море, и на риболовни дейности, експлоатиращи запасите от сардина и хамсия в Северно Адриатическо море
(нотифицирано под номер C(2014) 1717)
(2014/156/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1224/2009 на Съвета от 20 ноември 2009 г. за създаване на система за контрол на Общността за гарантиране на спазването на правилата на общата политика в областта на рибарството, за изменение на регламенти (ЕО) № 847/96, (ЕО) № 2371/2002, (ЕО) № 811/2004, (ЕО) № 768/2005, (ЕО) № 2115/2005, (ЕО) № 2166/2005, (ЕО) № 388/2006, (ЕО) № 509/2007, (ЕО) № 676/2007, (ЕО) № 1098/2007, (ЕО) № 1300/2008, (ЕО) № 1342/2008 и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 2847/93, (ЕО) № 1627/94 и (ЕО) № 1966/2006 (1), и по-специално член 95 от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 1224/2009 се прилага за всички дейности, обхванати от общата политика в областта на рибарството, извършвани на територията на държавите членки или във водите на Съюза, или от негови риболовни кораби, или, без да се засяга основната отговорност на държавата членка на знамето, от граждани на държавите членки, и установява по-специално, че държавите членки гарантират, че контролът, инспекциите и правоприлагането се извършват на недискриминационна основа по отношение на секторите, корабите или лицата и въз основа на управлението на риска.
(2)
С Регламент (ЕО) № 302/2009 на Съвета (2) се определят общите правила за прилагане от страна на Съюза на многогодишен план за възстановяване на червения тон (Thunnus thynnus), за който съществува препоръка на Международната комисия за опазване на рибата тон в Атлантическия океан (ICCAT).
(3)
С Регламент (ЕО) № 1967/2006 на Съвета (3) се установяват правила относно техническите мерки, плановете за управление, както и конкретни мерки за далекомигриращите видове за целите на опазването, управлението и експлоатацията на живите водни ресурси.
(4)
На 37-ото си годишно заседание през май 2013 г. Генералната комисия по рибарство за Средиземно море (GFCM) одобри Препоръка № 37/2013/1 на GFCM (4) относно многогодишен план за управление за риболова на малки пелагични запаси в географска подзона 17 на GFCM (Северно Адриатическо море) и относно преходните мерки за опазване за риболов на малки пелагични запаси в географска подзона 18 (южната част на Адриатическо море).
(5)
На годишното си заседание през 2011 г. ICCAT прие Препоръка [11-03] (5) относно мерките за управление на средиземноморската риба меч. Разпоредбите на препоръки, одобрени от регионалните организации за управление на рибарството, са задължителни за държавите членки и следователно са от значение за настоящото решение, което се отнася до начина, по който държавите членки планират и извършват контрол и инспекции на дейностите, провеждани в обхвата на общата политика в областта на рибарството.
(6)
В член 95 от Регламент (ЕО) № 1224/2009 се предвижда възможността Комисията да определи, заедно със съответните държави членки, областите на рибарството, които да бъдат обхванати от специална програма за контрол и инспекции. Тази специална програма за контрол и инспекции трябва да определи целите, приоритетите и процедурите, както и показателите за инспекционните дейности, които се установяват въз основа на управлението на риска и се преразглеждат периодично след извършване на анализ на постигнатите резултати. Съответните държави членки са длъжни да предприемат необходимите мерки, за да осигурят изпълнението на специалната програма за контрол и инспекции, по-специално по отношение на необходимите човешки и материални ресурси и периодите и зоните, в които те се осъществяват.
(7)
В член 95, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1224/2009 се предвижда специалната програма за контрол и инспекции да определя референтните показатели за инспекционните дейности, които трябва да се основават на управление на риска. Затова е целесъобразно да се определят общи критерии за оценка и управление на риска за дейности по разглеждане, инспекция и проверка, за да могат да се направят навременни анализи на риска и глобални оценки на необходимата информация за контрол и инспекции. Целта на общите критерии е гарантирането на хармонизиран подход при инспекциите и проверките във всички държави членки и установяване на равностойни условия за всички оператори.
(8)
Специалната програма за контрол и инспекции следва да бъде разработена за периода от 16 март 2014 г. до 15 март 2018 г. и да се изпълнява от Гърция, Испания, Италия, Кипър, Малта, Португалия, Словения, Франция и Хърватия.
(9)
В член 98, параграфи 1 и 3 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 404/2011 на Комисията (6) се предвижда компетентните органи на държавите членки да приемат отчитащ риска подход за избор на цели за инспектиране - без да се засягат разпоредбите, съдържащи се в многогодишните планове, като използват цялата налична информация, и в рамките на отчитаща риска стратегия за контрол и правоприлагане всяка държава членка да извършва необходимите инспекционни дейности по обективен начин, за да се избегне задържане на борда, трансбордиране, разтоварване, преработка, транспортиране, съхранение, предлагане за продажба и складиране на продукти от риболов, произхождащи от дейности, които не съответстват на правилата на общата политика в областта на рибарството.
(10)
Европейската агенция за контрол на рибарството, създадена с Регламент (ЕО) № 768/2005 на Съвета (7) (EFCA), координира изпълнението на специалната програма за контрол и инспекции чрез съвместен план за разполагане, който отчита целите, приоритетите, процедурите и референтните показатели за инспекционните дейности, определени в специалната програма за контрол и инспекции, и посочва средствата за контрол и инспекции, които могат да бъдат обединени от съответната държава членка. Затова следва да бъдат изяснени отношенията между процедурите, определени от специалната програма за контрол и инспекции, и тези, определени от съвместния план за разполагане.
(11)
За да се хармонизират процедурите за контрол и инспекции на риболовните дейности, насочени към запасите от червен тон в източната част на Атлантическия океан и Средиземно море, риба меч в Средиземно море и запасите от сардина и хамсия в Северно Адриатическо море, и за да се гарантира успехът на многогодишните планове и мерките за управление за тези запаси и видове риболов, е целесъобразно да се изготвят правила относно контролните и инспекционни дейности, провеждани от компетентните органи на съответните държави членки, включително взаимния достъп до съответните данни. За тази цел интензитетът и приоритетите на контролните и инспекционни дейности следва да се определят чрез цели и целеви показатели.
(12)
Съвместни контролни и надзорни дейности на съответните държави членки следва да се провеждат, когато е приложимо, в съответствие със съвместните планове за разполагане, установени от EFCA, за да се постигне по-голямо уеднаквяване на практиките за контрол, инспекции и надзор и да се допринесе за развитието на координация на дейностите за контрол, инспекции и надзор между компетентните органи на тези държави членки.
(13)
Получените от прилагането на специалната програма за контрол и инспекции резултати следва да се оценяват посредством годишни доклади за оценка, които се предават от всяка от съответните държави членка до Комисията и до EFCA.
(14)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са съгласувани със съответните държави членки. Затова адресати на настоящото решение следва да са посочените държави членки.
(15)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Комитета по рибарство и аквакултури,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет и определения
С настоящото решение се установява специална програма за контрол и инспекции на риболовни дейности, експлоатиращи запасите от червен тон в източната част на Атлантическия океан и Средиземно море, риба меч в Средиземно море и на риболовни дейности, експлоатиращи запасите от сардина и хамсия в Северно Адриатическо море.
Източната част на Атлантическия океан, Средиземно море и Северно Адриатическо море ще бъдат наричани по-долу „съответните зони“.
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
а)
„Северно Адриатическо море“ означава зоната, определена като такава в приложение I към Регламент (ЕС) № 1343/2011 на Европейския парламент и на Съвета (8);
б)
„Средиземно море“ означава подзони 37.1, 37.2 и 37.3 на Организация на ООН за прехрана и земеделие (ФАО);
в)
„Източната част на Атлантическия океан“ означава зони VII, VIII, IX, X на Международния съвет за изследване на морето (ICES), както са определени в приложение III към Регламент (ЕО) № 218/2009 на Европейския парламент и на Съвета (9), и на подразделение на ФАО 34.1.2.
Член 2
Обхват
1. Специалната програма за контрол и инспекции обхваща по-специално следните дейности:
а)
риболовни дейности по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1224/2009 в съответните зони;
б)
свързани с риболов дейности, включително отглеждане, претегляне, преработка, пускане на пазара, транспортиране и съхранение на продукти от риболов;
в)
спортен и любителски риболов;
г)
внос, както е определено в член 2, параграф 11 от Регламент (ЕО) № 1005/2008 на Съвета (10);
д)
износ, както е определено в член 2, параграф 13 от Регламент (ЕО) № 1005/2008.
2. Специалната програма за контрол и инспекция се прилага до 15 март 2018 г.
3. Специалната програма за контрол и инспекции се изпълнява от Гърция, Испания, Италия, Кипър, Малта, Португалия, Словения, Франция и Хърватия (наричани по-долу „съответните държави членки“).
ГЛАВА II
ЦЕЛИ, ПРИОРИТЕТИ, ПРОЦЕДУРИ И ПОКАЗАТЕЛИ
Член 3
Цели
1. Специалната програма за контрол и инспекции осигурява еднакво и ефективно прилагане на мерките за опазване и контрол, приложими към запасите, посочени в член 1.
2. Контролните и инспекционни дейности, които се осъществяват по специалната програма за контрол и инспекции, имат за цел по-специално да гарантират спазването на следните разпоредби:
а)
управление на възможностите за риболов и всички свързани с тях конкретни условия, включително наблюдение на усвояването на квотите, режима на риболовното усилие и техническите мерки, прилагани в съответните зони;
б)
задължения за докладване, приложими към риболовни дейности, по-специално по отношение на надеждността на записаните и докладваните данни;
в)
задължението за разтоварване на сушата на целия улов за запасите и областите, засегнати от настоящото решение, които са предмет на задължение за разтоварване в съответствие с Регламент (ЕС) № 1380/2013 на Европейския парламент и на Съвета (11);
г)
специфични разпоредби, одобрени от регионалните организации за управление на рибарството по отношение на запасите и зоните, засегнати от настоящото решение.
Член 4
Приоритети
1. Съответните държави членки провеждат контролни и инспекционни дейности по отношение на риболовни дейности от страна на риболовни кораби и свързани с риболов дейности на други оператори въз основа на стратегия за управление на риска, в съответствие с член 4, параграф 18 от Регламент (ЕО) № 1224/2009 и член 98 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 404/2011.
2. Всеки риболовен кораб, група риболовни кораби, категория риболовен уред, оператор или свързана с риболов дейност за всеки запас, посочен в член 1, подлежи на контрол и инспекции в зависимост от степента на приоритет, определена по силата на параграф 3.
3. Всяка съответна държава членка определя приоритета въз основа на резултатите от оценката на риска, извършена в съответствие с процедурите, предвидени в член 5.
Член 5
Процедури за оценка на риска
1. Съответните държави членки оценяват рисковете по отношение на запасите и съответните зони въз основа на таблицата, съдържаща се в приложение I.
2. Оценката на риска на всяка съответна държава членка отчита, въз основа на досегашния опит и като използва цялата налична и подходяща информация, доколко е вероятно неспазване и при наличието на такова, какви са потенциалните последици. Чрез съчетаването на тези елементи всяка съответна държава членка определя нивото на риск („много ниско“, „ниско“, „средно“, „високо“ и „много високо“) за всяка категория инспекции, посочена в член 4, параграф 2.
3. Когато риболовен кораб, плаващ под знамето на държава членка, която не е съответна държава членка, или риболовен кораб на трета държава извършва дейност в зоните, посочени в член 1, му се определя ниво на риск в съответствие с параграф 3. При липса на информация и освен ако органите на държавата на знамето на риболовния кораб не предоставят в рамките на член 9 резултатите от собствената си оценка на риска, извършена в съответствие с член 4, параграф 2 и с параграф 3, които водят до различно ниво на риск, той се разглежда като риболовен кораб с „много високо“ ниво на риск.
Член 6
Стратегия за управление на риска
1. Въз основа на своята оценка на риска всяка засегната държава членка определя стратегия за управление на риска, насочена към гарантиране на спазването на разпоредбите. Тази стратегия включва определяне, описване и разпределяне на подходящи икономически ефективни инструменти за контрол и инспекционни средства в зависимост от същността и очакваното ниво на всеки риск, както и постигането на целевите показатели.
2. Стратегията за управление на риска, посочена в параграф 1, се съгласува на регионално равнище чрез съвместен план за разполагане, определен в член 2, буква в) от Регламент (ЕО) № 768/2005.
Член 7
Връзка с процедури на съвместни планове за разполагане
1. В рамките на съвместен план за разполагане, когато е приложимо, всяка съответна държава членка съобщава на EFCA резултатите от своята оценка на риска, извършена в съответствие с член 5, параграф 3, и по-специално списък на очакваните нива на риск със съответните цели за инспектиране.
2. Когато е целесъобразно, списъците с нивата на риск и целите, посочени в параграф 1, се актуализират, като се използва информацията, събрана по време на съвместни инспекционни и надзорни дейности. EFCA се уведомява незабавно след приключването на всяка актуализация.
3. EFCA използва информацията, получена от съответните държави членки, за да координира стратегията за управление на риска на регионално равнище в съответствие с член 6, параграф 2.
Член 8
Целеви показатели
1. Без да се засягат референтните показатели, определени в приложение I към Регламент (ЕО) № 1224/2009 и в член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1005/2008, целевите показатели, отнасящи се за „високо“ и „много високо“ ниво на риска за риболовни кораби, капани или други оператори, са изложени в приложение II.
2. За някои от видовете, посочени в настоящото решение, целите за всички нива на риска са посочени в приложение II.
3. Целевите показатели за „много ниско“, „ниско“, „средно“ ниво на риска за риболовни кораби, капани или други оператори се определят от съответните държави членки с националните програми за контролна дейност, посочени в член 46 от Регламент (ЕО) № 1224/2009, и националните мерки, посочени в член 95, параграф 4 от същия регламент.
4. Чрез дерогация от параграфи 1 и 2 държавите членки могат да прилагат алтернативно други целеви показатели, изразени под формата на подобряване на степента на спазване, при условие че:
а)
подробен анализ на риболовните дейности или свързаните с риболов дейности и въпроси във връзка с правоприлагането оправдава необходимостта от установяване на целеви показатели под формата на подобряване на степента на спазване;
б)
референтните показатели, изразени под формата на подобряване на степента на спазване, се съобщят на Комисията и последната не направи възражение срещу тях в срок от 90 дни, те не са дискриминационни и не засягат целите, приоритетите и процедурите, базирани на анализ на риска, определени от специалната програма за контрол и инспекции.
5. Всички цели и целеви показатели се оценяват ежегодно въз основа на докладите за оценка, посочени в член 13, параграф 1, и при необходимост се изменят съответно в рамките на оценката, посочена в член 13, параграф 4.
6. Когато е приложимо, целевите показатели, посочени в настоящия член, влизат в сила чрез съвместен план за разполагане.
ГЛАВА III
ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 9
Сътрудничество между държавите членки и с трети държави
1. Съответните държави членки си сътрудничат при изпълнението на специалната програма за контрол и инспекции.
2. Където е необходимо, всички други държави членки си сътрудничат със съответните държави членки.
3. Държавите членки могат да си сътрудничат с компетентните органи на трети държави при изпълнението на специалната програма за контрол и инспекции.
Член 10
Съвместни инспекционни и надзорни дейности
1. За целите на повишаването на ефикасността и ефективността на своите национални системи за контрол на рибарството съответните държави членки предприемат съвместни инспекционни и надзорни дейности във водите под своя юрисдикция и когато е уместно, на своя територия. Когато е приложимо, тези дейности се извършват в рамките на съвместните планове за разполагане, посочени в член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 768/2005.
2. За целите на съвместните инспекционни и надзорни дейности всяка съответна държава членка:
а)
предприема необходимото длъжностни лица от другите съответни държави членки да бъдат поканени да участват в съвместните инспекционни и надзорни дейности;
б)
разработва съвместни оперативни процедури, приложими за своите плавателни съдове, които осъществяват надзора;
в)
определя контактни точки, посочени в член 80, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1224/2009, когато е уместно.
3. Длъжностни лица и инспектори на Съюза могат да участват в съвместните инспекционни и надзорни дейности.
Член 11
Обмен на данни
1. За целите на изпълнението на специалната програма за контрол и инспекции всяка съответна държава членка осигурява пряк електронен обмен на данни, посочени в член 111 от Регламент (ЕО) № 1224/2009 и приложение XII към Регламент за изпълнение (ЕС) № 404/2011, с други съответни държави членки и EFCA.
2. Данните, посочени в параграф 1, се отнасят до риболовни дейности и свързани с риболов дейности, извършвани в зоните, обхванати от специалната програма за контрол и инспекции.
Член 12
Информация
1. До пълното изпълнение на дял XII, глава III от Регламент (ЕО) № 1224/2009 и в съответствие с формата, определен в приложение III към настоящото решение, всяка съответна държава членка съобщава по електронен път на Комисията и на EFCA следната информация:
а)
обозначение, дата и вид на всяка извършена операция за контрол или инспекция;
б)
идентификация на всеки риболовен кораб (номер в регистъра на флота на Съюза), капан, превозно средство и оператор (наименование на дружеството), подложени на контрол или инспекции;
в)
когато е уместно, вида на риболовните уреди, които са били проверени; и
г)
в случай че са били установени едно или няколко нарушения:
i)
видовете нарушения;
ii)
фактическото положение на последващите действия по отношение на нарушенията (например разследване по делото, висящо дело, дело в процес на обжалване); и
iii)
санкциите, наложени в резултат на нарушенията: размер на глобите, стойност на конфискуваната риба или уреди, присъдените точки в съответствие с член 126, параграф 1 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 404/2011, или друг вид санкции.
2. Информацията, посочена в параграф 1, се съобщава за всеки контрол или инспекция и продължава да се записва и актуализира във всеки доклад, докато разследването приключи съгласно законодателството на съответната държава членка. Когато не се предприемат действия след откриване на тежко нарушение, се добавя обяснение.
3. За риболовните дейности, експлоатиращи запасите от червен тон в източната част на Атлантическия океан и Средиземно море и риба меч в Средиземно море, посочената в параграфи 1 и 2 информация се съобщава по електронен път на Комисията и на EFCA на 15 септември и се актуализира на 31 януари следващата година.
4. За риболовните дейности, експлоатиращи запасите от сардина и хамсия в Северно Адриатическо море, посочената в параграфи 1 и 2 информация се съобщава по електронен път на Комисията и на EFCA на 15 април и се актуализира на 31 януари следващата година.
Член 13
Оценка
1. Всяка съответна държава членка изпраща до 31 март на годината, следваща съответната календарна година, на Комисията и на EFCA доклад за оценка на ефективността на контролните и инспекционни дейности, проведени съгласно специалната програма за контрол и инспекции.
2. Докладът за оценка, посочен в параграф 1, съдържа най-малко информацията, посочена в приложение IV. Съответните държави членки могат също така да включат в своя доклад за оценка други дейности, като обучение или информационни сесии, предназначени да подобрят спазването на разпоредбите от страна на риболовни кораби, капани и други оператори.
3. EFCA взема предвид докладите за оценка, посочени в параграф 1, за своята годишна оценка на ефективността на съвместните планове за разполагане, посочена в член 14 от Регламент (ЕО) № 768/2005.
4. Веднъж годишно Комисията свиква заседание на Комитета по рибарство и аквакултури, за да оцени дали специалната програма за контрол и инспекции е подходяща, уместна и ефективна, както и цялостното ѝ въздействие върху спазването на разпоредбите от страна на риболовни кораби, капани и други оператори, въз основа на докладите за оценка, посочени в параграф 1. Целите и целевите показатели, посочени в приложение II, могат да бъдат съответно преразгледани.
Член 14
Адресати
Адресати на настоящото решение са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 19 март 2014 година.
KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS LĒMUMS
(2014. gada 19. marts),
ar ko izveido īpašu kontroles un inspekcijas programmu zvejniecībām, kuras izmanto zilās tunzivs krājumus Atlantijas okeāna austrumu daļā un Vidusjūrā, zobenzivs krājumus Vidusjūrā, un zvejniecībām, kuras izmanto sardīnes un anšova krājumus Adrijas jūras ziemeļu daļā
(izziņots ar dokumenta numuru C(2014) 1717)
(2014/156/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 2009. gada 20. novembra Regulu (EK) Nr. 1224/2009, ar ko izveido Kopienas kontroles sistēmu, lai nodrošinātu atbilstību kopējās zivsaimniecības politikas noteikumiem, un groza Regulas (EK) Nr. 847/96, (EK) Nr. 2371/2002, (EK) Nr. 811/2004, (EK) Nr. 768/2005, (EK) Nr. 2115/2005, (EK) Nr. 2166/2005, (EK) Nr. 388/2006, (EK) Nr. 509/2007, (EK) Nr. 676/2007, (EK) Nr. 1098/2007, (EK) Nr. 1300/2008 un (EK) Nr. 1342/2008, un atceļ Regulas (EEK) Nr. 2847/93, (EK) Nr. 1627/94 un (EK) Nr. 1966/2006 (1), un jo īpaši tās 95. pantu,
tā kā:
(1)
Regula (EK) Nr. 1224/2009 attiecas uz visām darbībām, kuras iekļautas kopējā zivsaimniecības politikā (KZP) un kuras veic dalībvalstu teritorijā vai Savienības ūdeņos vai Savienības zvejas kuģi vai, neskarot karoga dalībvalsts primāro atbildību, dalībvalstu valstspiederīgie, un jo īpaši nosaka, ka dalībvalstīm ir jānodrošina, lai kontroli, inspekciju un noteikumu izpildi veiktu, nepieļaujot diskrimināciju attiecībā uz sektoriem, kuģiem vai personām un pamatojoties uz riska pārvaldību.
(2)
Padomes Regulā (EK) Nr. 302/2009 (2) ir paredzēti vispārēji noteikumi par to, kā Savienībā piemērot Starptautiskās Atlantijas tunzivju saglabāšanas komisijas (ICCAT) ieteikto daudzgadu plānu zilās tunzivs (Thunnus thynnus) krājumu atjaunošanai.
(3)
Padomes Regulā (EK) Nr. 1967/2006 (3) ir paredzēti noteikumi par tehniskiem pasākumiem, pārvaldības plāniem un īpašiem pasākumiem tāli migrējošu zivju sugām, kā arī ūdeņu dzīvo resursu saglabāšanai, pārvaldībai un izmantošanai.
(4)
Vidusjūras Vispārējā zivsaimniecības komisija (GFCM) 37. ikgadējā sanāksmē, kas notika 2013. gada maijā, apstiprināja Ieteikumu GFCM 37/2013/1 (4) par daudzgadu pārvaldības plānu zvejniecībām saistībā ar mazo pelaģisko zivju krājumiem 17. GFCM ģeogrāfiskajā apakšapgabalā (Adrijas jūras ziemeļu daļa) un par pārejas saglabāšanas pasākumiem zvejniecībām saistībā ar mazo pelaģisko zivju krājumiem 18. GFCM ģeogrāfiskajā apakšapgabalā (Adrijas jūras dienvidu daļa).
(5)
ICCAT 2011. gada ikgadējā sanāksmē pieņēma Ieteikumu [11-03] (5) par Vidusjūras zobenzivs pārvaldības pasākumiem. Reģionālo zvejniecību pārvaldības organizāciju apstiprinātie ieteikumu noteikumi ir saistoši dalībvalstīm, un tāpēc tie ir būtiski šim lēmumam, kurā noteikts tas, kā dalībvalstis plāno un veic KZP piemērošanas jomas darbību kontroli un inspekciju.
(6)
Regulas (EK) Nr. 1224/2009 95. pants paredz iespēju Komisijai, vienojoties ar attiecīgajām dalībvalstīm, noteikt zvejniecības, kurās īstenos īpašu kontroles un inspekcijas programmu. Šādā īpašā kontroles un inspekcijas programmā jānosaka inspekcijas darbību mērķi, prioritātes un procedūras, kā arī inspekcijas darbību kritēriji, kas jānosaka uz riska pārvaldības pamata un periodiski jāpārskata pēc sasniegto rezultātu analīzes. Attiecīgo dalībvalstu pienākums ir pieņemt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu īpašās kontroles un inspekcijas programmas īstenošanu, jo īpaši attiecībā uz vajadzīgajiem cilvēkresursiem un materiālajiem resursiem un laikposmiem un zonām, kurās tie izmantojami.
(7)
Regulas (EK) Nr. 1224/2009 95. panta 2. punkts paredz, ka īpašajā kontroles un inspekcijas programmā jāparedz inspekcijas darbību kritēriji, kas jānosaka, pamatojoties uz riska pārvaldību. Šajā nolūkā ir lietderīgi noteikt kopējos riska novērtēšanas un pārvaldības kritērijus pārbaudes, inspekcijas un verifikācijas darbībām, lai varētu laikus veikt riska analīzi un attiecīgās ar kontroli un inspekciju saistītās informācijas vispārīgus novērtējumus. Kopējo kritēriju mērķis ir nodrošināt saskaņotu pieeju inspicēšanai un verificēšanai visās dalībvalstīs un radīt vienlīdzīgus konkurences apstākļus visiem operatoriem.
(8)
Īpašā kontroles un inspekcijas programma būtu jāizveido laikposmam no 2014. gada 16. marta līdz 2018. gada 15. martam, un tā būtu jāīsteno Francijai, Grieķijai, Horvātijai, Itālijai, Kiprai, Maltai, Portugālei, Slovēnijai un Spānijai.
(9)
Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 404/2011 (6) 98. panta 1. un 3. punkts paredz, ka, neskarot daudzgadu plānos paredzētos noteikumus, dalībvalstu kompetentajām iestādēm, izmantojot visu pieejamo informāciju, ir jāpieņem uz riska novērtējumu balstīta pieeja inspicējamo objektu izvēlei un atbilstīgi uz riska novērtējumu balstītai kontroles un noteikumu izpildes stratēģijai objektīvi ir jāveic vajadzīgās inspekcijas darbības, lai nepieļautu, ka tiek paturēti uz kuģa, pārkrauti citā kuģī, izkrauti, apstrādāti, transportēti, uzglabāti, tirgoti un turēti krājumā zvejas produkti, kas iegūti, veicot darbības, kuras ir pretrunā KZP noteikumiem.
(10)
Ar Padomes Regulu (EK) Nr. 768/2005 (7) izveidotās Eiropas Zivsaimniecības kontroles aģentūras (EFCA) pienākums ir koordinēt īpašās kontroles un inspekcijas programmas īstenošanu, izmantojot kopēju izvietošanas plānu, ar kuru īsteno mērķus, prioritātes, procedūras un kritērijus attiecībā uz inspekcijas darbībām, kas noteiktas īpašajā kontroles un inspekcijas programmā, un kurā noteikti kontroles un inspekcijas līdzekļi, ko katra attiecīgā dalībvalsts varētu nodot kopīgai izmantošanai. Tāpēc būtu jāprecizē saikne starp procedūrām, kas noteiktas īpašajā kontroles un inspekcijas programmā, un procedūrām, kas noteiktas kopējā izvietošanas plānā.
(11)
Lai saskaņotu kontroles un inspekcijas procedūras zvejniecībām, kuras izmanto zilās tunzivs krājumus Atlantijas okeāna austrumu daļā un Vidusjūrā, zobenzivs krājumus Vidusjūrā un sardīnes un anšova krājumus Adrijas jūras ziemeļu daļā, un lai nodrošinātu daudzgadu plānu un pārvaldības pasākumu īstenošanu attiecībā uz šiem krājumiem un to zvejniecībām, ir lietderīgi izveidot noteikumus kontroles un inspekcijas darbībām, kas jāveic attiecīgo dalībvalstu kompetentajām iestādēm, tostarp noteikumus par savstarpēju piekļuvi attiecīgajiem datiem. Šajā nolūkā ar mērķa kritērijiem un mērķiem būtu jānosaka kontroles un inspekcijas darbību intensitāte un prioritātes.
(12)
Attiecīgo dalībvalstu kopīgas inspekcijas un pārraudzības darbības vajadzības gadījumā būtu jāveic saskaņā ar kopēju izvietošanas plānu, kuru sagatavojusi EFCA, lai uzlabotu kontroles, inspekcijas un pārraudzības metožu saskaņotību un palīdzētu koordinēt kontroles, inspekcijas un pārraudzības darbības starp minēto dalībvalstu kompetentajām iestādēm.
(13)
Rezultāti, kas iegūti īpašās kontroles un inspekcijas programmas piemērošanā, būtu jāizvērtē, izmantojot gada novērtēšanas ziņojumus, ko katra attiecīgā dalībvalsts iesniedz Komisijai un EFCA.
(14)
Šajā lēmumā paredzētie pasākumi ir saskaņoti ar attiecīgajām dalībvalstīm. Tāpēc šis lēmums būtu jāadresē minētajām dalībvalstīm.
(15)
Šajā lēmumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Zvejniecības un akvakultūras komitejas atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
I NODAĻA
VISPĀRĪGI NOTEIKUMI
1. pants
Priekšmets un definīcijas
Ar šo lēmumu izveido īpašu kontroles un inspekcijas programmu zvejniecībām, kuras izmanto zilās tunzivs krājumu Atlantijas okeāna austrumu daļā un Vidusjūrā, zobenzivs krājumus Vidusjūrā, un zvejniecībām, kuras izmanto sardīnes un anšova krājumus Adrijas jūras ziemeļu daļā.
Atlantijas okeāna austrumu daļu, Vidusjūru un Adrijas jūras ziemeļu daļu turpmāk šajā dokumentā sauc par “attiecīgajiem apgabaliem”.
Šajā lēmumā piemēro šādas definīcijas:
a)
“Adrijas jūras ziemeļu daļa” ir zona, kas šādi definēta Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1343/2011 (8) I pielikumā;
b)
“Vidusjūra” ir Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas (FAO) 37.1., 37.2. un 37.3. apakšzona;
c)
“Atlantijas okeāna austrumu daļa” ir Starptautiskās Jūras pētniecības padomes (ICES) VII, VIII, IX un X apgabals, kā definēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 218/2009 (9) III pielikumā, un FAO 34.1.2. rajons.
2. pants
Darbības joma
1. Īpašā kontroles un inspekcijas programma jo īpaši aptver šādas darbības:
a)
attiecīgajos apgabalos veiktas zvejas darbības Regulas (EK) Nr. 1224/2009 4. panta 1. punkta nozīmē;
b)
ar zveju saistītas darbības, tostarp zvejas produktu audzēšanu, svēršanu, apstrādi, tirdzniecību, transportēšanu un glabāšanu;
c)
sporta un atpūtas zveju;
d)
importu, kā definēts Padomes Regulas (EK) Nr. 1005/2008 (10) 2. panta 11. punktā;
e)
eksportu, kā definēts Regulas (EK) Nr. 1005/2008 2. panta 13. punktā.
2. Īpašo kontroles un inspekcijas programmu piemēro līdz 2018. gada 15. martam.
3. Īpašo kontroles un inspekcijas programmu īsteno Francija, Grieķija, Horvātija, Itālija, Kipra, Malta, Portugāle, Slovēnija un Spānija (“attiecīgās dalībvalstis”).
II NODAĻA
MĒRĶI, PRIORITĀTES, PROCEDŪRAS UN KRITĒRIJI
3. pants
Mērķi
1. Īpašā kontroles un inspekcijas programma nodrošina to saglabāšanas un kontroles pasākumu vienādu un efektīvu īstenošanu, kurus piemēro 1. pantā minētajiem krājumiem.
2. Kontroles un inspekcijas darbības, ko veic saskaņā ar īpašo kontroles un inspekcijas programmu, ir jo īpaši vērstas uz to, lai nodrošinātu atbilstību šādiem noteikumiem:
a)
zvejas iespēju pārvaldība un jebkādi konkrēti ar to saistīti nosacījumi, tostarp kvotu izmantošanas, piepūles režīma un tehnisko pasākumu uzraudzība attiecīgajos apgabalos;
b)
ziņošanas pienākumi, kas piemērojami zvejas darbībām, jo īpaši reģistrētās un paziņotās informācijas ticamība;
c)
pienākums izkraut visas nozvejas no krājumiem un apgabaliem, uz kuriem attiecas šis lēmums un uz kuriem attiecas izkraušanas pienākums saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1380/2013 (11);
d)
reģionālo zvejniecības pārvaldības organizāciju apstiprinātie īpašie noteikumi saistībā ar krājumiem un apgabaliem, uz kuriem attiecas šis lēmums.
4. pants
Prioritātes
1. Attiecīgās dalībvalstis veic kontroles un inspekcijas darbības attiecībā uz zvejas darbībām, ko veic zvejas kuģi, un ar zveju saistītām darbībām, ko veic citi operatori, pamatojoties uz riska pārvaldības stratēģiju atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1224/2009 4. panta 18. punktam un Īstenošanas regulas (ES) Nr. 404/2011 98. pantam.
2. Katram zvejas kuģim, zvejas kuģu grupai, zvejas rīku kategorijai, operatoram vai ar zveju saistītai darbībai attiecībā uz katru 1. pantā minēto krājumu veic kontroli un inspekcijas atbilstoši prioritātes līmenim, kas noteikts saskaņā ar 3. punktu.
3. Katra attiecīgā dalībvalsts nosaka prioritātes līmeni, pamatojoties uz tā riska novērtējuma rezultātiem, kas veikts saskaņā ar 5. pantā noteiktajām procedūrām.
5. pants
Riska novērtēšanas procedūras
1. Attiecīgās dalībvalstis novērtē risku saistībā ar attiecīgajiem krājumiem un attiecīgo apgabalu vai apgabaliem, pamatojoties uz I pielikumā pievienoto tabulu.
2. Katras attiecīgās dalībvalsts veiktajā riska novērtējumā, pamatojoties uz iepriekšējo pieredzi un izmantojot visu pieejamo un attiecīgo informāciju, ņem vērā to, cik liela ir neatbilstības varbūtība un kādas ir iespējamās sekas, ja tā tiktu pieļauta. Apvienojot šos elementus, katra attiecīgā dalībvalsts novērtē riska pakāpi (“ļoti zems”, “zems”, “vidējs”, “augsts” vai “ļoti augsts”) katrai 4. panta 2. punktā minētajai inspekcijas kategorijai.
3. Ja tādas dalībvalsts karoga zvejas kuģis, kas nav attiecīgā dalībvalsts, vai trešās valsts zvejas kuģis darbojas 1. pantā minētajā apgabalā vai apgabalos, tam nosaka riska pakāpi saskaņā ar 3. punktu. Ja informācija nav pieejama un kuģa karoga valsts iestādes saskaņā ar 9. pantu neiesniedz tā sava riska novērtējuma rezultātus, kurš veikts saskaņā ar 4. panta 2. punktu un šā panta 3. punktu un kura rezultātā noteikta atšķirīga riska pakāpe, to uzskata par “ļoti augsta” riska zvejas kuģi.
6. pants
Riska pārvaldības stratēģija
1. Uz riska novērtējuma pamata katra attiecīgā dalībvalsts nosaka riska pārvaldības stratēģiju, kas vērsta uz atbilstības nodrošināšanu. Šāda stratēģija aptver piemērotu un izmaksu ziņā lietderīgu kontroles instrumentu un inspekcijas līdzekļu noteikšanu, aprakstu un piešķiršanu, ņemot vērā katra riska būtību un novērtēto pakāpi un mērķa kritēriju sasniegšanu.
2. Šā panta 1. punktā minēto riska pārvaldības stratēģiju koordinē reģionālā līmenī, izmantojot kopēju izvietošanas plānu, kā definēts Regulas (EK) Nr. 768/2005 2. panta c) punktā.
7. pants
Saikne ar kopējo izvietošanas plānu procedūrām
1. Kopēja izvietošanas plāna ietvaros katra attiecīgā dalībvalsts vajadzības gadījumā nosūta EFCA saskaņā ar 5. panta 3. punktu veiktā riska novērtējuma rezultātus un jo īpaši sarakstu ar novērtētajām riska pakāpēm un atbilstošajiem inspekcijas mērķiem.
2. Attiecīgā gadījumā 1. punktā minētos riska pakāpju un mērķu sarakstus atjaunina, izmantojot informāciju, kas ievākta kopīgās inspekcijas un pārraudzības darbībās. EFCA tiek informēta uzreiz pēc katra atjauninājuma pabeigšanas.
3. EFCA izmanto no attiecīgajām dalībvalstīm saņemto informāciju, lai koordinētu riska pārvaldības stratēģiju reģionālā līmenī saskaņā ar 6. panta 2. punktu.
8. pants
Mērķa kritēriji
1. Neskarot mērķa kritērijus, kas definēti Regulas (EK) Nr. 1224/2009 I pielikumā un Regulas (EK) Nr. 1005/2008 9. panta 1. punktā, mērķa kritēriji “augsta” un “ļoti augsta” riska zvejas kuģiem, krātiņveida lamatām vai citiem operatoriem ir izklāstīti II pielikumā.
2. Dažām sugām, uz kurām attiecas šis lēmums, kontroles mērķi visiem riska līmeņiem ir izklāstīti II pielikumā.
3. Mērķa kritērijus “ļoti zema”, “zema” un “vidēja” riska zvejas kuģiem, krātiņveida lamatām vai citiem operatoriem attiecīgās dalībvalstis nosaka, izmantojot Regulas (EK) Nr. 1224/2009 46. pantā minētās valstu kontroles programmas un 95. panta 4. punktā minētos valstu pasākumus.
4. Atkāpjoties no 1. un 2. punkta, dalībvalstis kā alternatīvu var piemērot atšķirīgus mērķa kritērijus, kas atspoguļo labāku atbilstību noteikumiem, ar nosacījumu, ka:
a)
detalizēta zvejas darbību vai ar zveju saistītu darbību un ar noteikumu izpildi saistītu elementu analīze pamato vajadzību noteikt mērķa kritērijus, kas atspoguļo labāku atbilstību noteikumiem;
b)
kritēriji, kas atspoguļo labāku atbilstību noteikumiem, ir paziņoti Komisijai un tā 90 dienu laikā neiebilst pret tiem, kritēriji ir nediskriminējoši un neietekmē mērķus, prioritātes un uz risku balstītas procedūras, kuras noteiktas īpašajā kontroles un inspekcijas programmā.
5. Visus mērķa kritērijus un mērķus ik gadu izvērtē, pamatojoties uz 13. panta 1. punktā minētajiem novērtēšanas ziņojumiem, un vajadzības gadījumā 13. panta 4. punktā minētās novērtēšanas ietvaros attiecīgi pārskata.
6. Attiecīgā gadījumā šajā pantā minētos mērķa kritērijus īsteno ar kopēju izvietošanas plānu.
III NODAĻA
ĪSTENOŠANA
9. pants
Sadarbība starp dalībvalstīm un ar trešām valstīm
1. Attiecīgās dalībvalstis savstarpēji sadarbojas īpašās kontroles un inspekcijas programmas īstenošanā.
2. Vajadzības gadījumā visas pārējās dalībvalstis sadarbojas ar attiecīgajām dalībvalstīm.
3. Dalībvalstis var sadarboties ar trešo valstu kompetentajām iestādēm, lai īstenotu īpašo kontroles un inspekcijas programmu.
10. pants
Kopīgas inspekcijas un pārraudzības darbības
1. Lai palielinātu savu valsts zivsaimniecības kontroles sistēmu efektivitāti, attiecīgās dalībvalstis veic kopīgas inspekcijas un pārraudzības darbības ūdeņos, kas ir to jurisdikcijā, un - attiecīgā gadījumā - to teritorijā. Attiecīgā gadījumā šādas darbības veic Regulas (EK) Nr. 768/2005 9. panta 1. punktā minēto kopēju izvietošanas plānu ietvaros.
2. Kopīgu inspekcijas un pārraudzības darbību veikšanai katra attiecīgā dalībvalsts:
a)
nodrošina to, ka citu attiecīgo dalībvalstu amatpersonas uzaicina piedalīties kopīgās inspekcijas un pārraudzības darbībās;
b)
nosaka kopīgas operatīvās procedūras, ko piemēro pārraudzības kuģiem un lidaparātiem;
c)
vajadzības gadījumā izraugās kontaktpunktus, kas minēti Regulas (EK) Nr. 1224/2009 80. panta 5. punktā.
3. Kopīgajās inspekcijas un pārraudzības darbībās var piedalīties amatpersonas un Savienības inspektori.
11. pants
Datu apmaiņa
1. Lai īstenotu īpašo kontroles un inspekcijas programmu, katra attiecīgā dalībvalsts nodrošina tiešu elektronisku Regulas (EK) Nr. 1224/2009 111. pantā un Īstenošanas regulas (ES) Nr. 404/2011 XII pielikumā minēto datu apmaiņu ar pārējām attiecīgajām dalībvalstīm un EFCA.
2. Šā panta 1. punktā minētie dati attiecas uz zvejas darbībām vai ar zveju saistītām darbībām, kas veiktas apgabalā vai apgabalos, kuros piemēro īpašo kontroles un inspekcijas programmu.
12. pants
Informācija
1. Kamēr nav pilnībā īstenota Regulas (EK) Nr. 1224/2009 XII sadaļas III nodaļa, katra attiecīgā dalībvalsts saskaņā ar šā lēmuma III pielikumā sniegto formātu elektroniski paziņo Komisijai un EFCA šādu informāciju:
a)
katras kontroles vai inspekcijas darbības identifikācija, datums un veids;
b)
katra tā zvejas kuģa (Savienības flotes reģistra numurs), krātiņveida lamatas, transportlīdzekļa vai operatora (uzņēmuma nosaukums) identifikācija, kam piemēro kontroli vai inspekciju;
c)
vajadzības gadījumā - inspicētā zvejas rīka veids; un
d)
ja konstatēts viens vai vairāki pārkāpumi:
i)
pārkāpuma(-u) veids(-i),
ii)
pašreizējais stāvoklis attiecībā uz turpmākajām darbībām pēc pārkāpuma(-u) konstatēšanas (proti, lieta tiek izmeklēta, tiek izskatīta, iesniegta pārsūdzība); un
iii)
noteiktās sankcijas pēc pārkāpuma(-u) konstatēšanas: naudassoda apmērs, konfiscēto zivju vai zvejas rīka vērtība, saskaņā ar Īstenošanas regulas (ES) Nr. 404/2011 126. panta 1. punktu piešķirtie punkti vai cita veida sankcijas.
2. Šā panta 1. punktā minēto informāciju paziņo saistībā ar katru kontroli vai inspekciju un turpina iekļaut un atjaunināt katrā ziņojumā, līdz darbības ir pabeigtas saskaņā ar attiecīgo dalībvalstu tiesību aktiem. Ja pēc smaga pārkāpuma konstatēšanas netiek veiktas nekādas darbības, pievieno paskaidrojumu.
3. Zvejniecības, kuras izmanto zilās tunzivs krājumus Atlantijas okeāna austrumu daļā un Vidusjūrā un zobenzivs krājumus Vidusjūrā, 1. un 2. punktā minēto informāciju elektroniski nosūta Komisijai un EFCA 15. septembrī un to atjaunina nākamā gada 31. janvārī.
4. Zvejniecības, kuras izmanto sardīnes un anšova krājumus Adrijas jūras ziemeļu daļā, šā panta 1. un 2. punktā minēto informāciju elektroniski nosūta Komisijai un EFCA 15. aprīlī un to atjaunina nākamā gada 31. janvārī.
13. pants
Novērtēšana
1. Katra attiecīgā dalībvalsts līdz tā gada 31. martam, kas seko attiecīgajam kalendāra gadam, Komisijai un EFCA nosūta novērtēšanas ziņojumu par to kontroles un inspekcijas darbību efektivitāti, kas veiktas saskaņā ar šo īpašo kontroles un inspekcijas programmu.
2. Šā panta 1. punktā minētajā novērtēšanas ziņojumā iekļauj vismaz to informāciju, kas uzskaitīta IV pielikumā. Attiecīgās dalībvalstis novērtēšanas ziņojumā var iekļaut arī citus pasākumus, piemēram, apmācības vai informatīvas sanāksmes, kas paredzētas, lai uzlabotu zvejas kuģu, krātiņveida lamatu un citu operatoru atbilstību noteikumiem.
3. EFCA, sagatavojot gada novērtējumu par Regulas (EK) Nr. 768/2005 14. pantā minēto kopējo izvietošanas plānu efektivitāti, ņem vērā 1. punktā minētos novērtēšanas ziņojumus.
4. Komisija reizi gadā rīko Zvejniecības un akvakultūras komitejas sanāksmi, lai, pamatojoties uz 1. punktā minētajiem novērtēšanas ziņojumiem, novērtētu īpašās kontroles un inspekcijas programmas piemērotību, atbilstību un efektivitāti un tās vispārējo ietekmi uz zvejas kuģu, krātiņveida lamatu un citu operatoru atbilstību noteikumiem. II pielikumā minētos mērķa kritērijus un mērķus var attiecīgi pārskatīt.
14. pants
Adresāti
Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.
Briselē, 2014. gada 19. martā