ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1152/2014 НА КОМИСИЯТА
от 4 юни 2014 година
за допълване на Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на регулаторните технически стандарти за установяване на географското местоположение на съответните кредитни експозиции за изчисляване на специфичното за институцията ниво на антицикличния капиталов буфер
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно достъпа до осъществяването на дейност от кредитните институции и относно пруденциалния надзор върху кредитните институции и инвестиционните посредници (1), и по-специално член 140, параграф 7, трета алинея от нея,
като има предвид, че:
(1)
За изчисляване на специфичното за институцията ниво на антицикличния капиталов буфер е необходимо да се установи географското местоположение на капиталовите изисквания за всички кредитни експозиции на съответната институция, в т.ч. експозициите от търговския портфейл и всички секюритизиращи експозиции.
(2)
Географското местоположение следва да се определя според местоположението на риска по експозициите. Това ще гарантира, че натрупаните допълнителни резерви от прилагането на антицикличния буфер се разпределят към финансовата система с прекомерен растеж на кредитирането.
(3)
Местопребиваването на длъжника или на задълженото лице следва по принцип да се използва за определяне на географското местоположение на всички кредитни експозиции, тъй като се счита, че то най-добре отразява мястото, където е разположен рискът и което следователно е от значение за финансовата система. Географското местоположение на кредитните експозиции, определени като експозиции „специализирано кредитиране“ съгласно член 147, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета (2), следва да се основава на местонахождението на активите, които генерират дохода, служещ като основен източник за погасяване на задължението.
(4)
С оглед на ясното и недвусмислено разбиране на мерките за установяване на географското местоположение на съответните кредитни експозиции е изключително важно да се посочи списък с определения на техническите термини, използвани в настоящия регламент.
(5)
Експозициите към юридическо лице следва по принцип да бъдат разпределени към държавата членка или третата държава, в която се намира седалището на това юридическо лице. Централното управление на юридическо лице може обаче в действителност да е разположено на различно място от неговото седалище. Това бе постановено от Съда в решенията му по дела C-81/87 (Daily Mail), C-212/97 (Centros), C-208/00 (Überseering), C-167/01 (Inspire Art), C-411/03 (Sevic) и C-210/06 (Cartesio). За да се гарантира целесъобразното разпределение на антицикличния капиталов буфер в тези случаи, институциите, които са наясно със съществуването на подобно несъответствие по отношение на даден длъжник, следва да разпределят съответните експозиции към мястото, където в действителност се намира централното управление на съответното юридическо лице.
(6)
Експозициите към предприятия за колективно инвестиране (ПКИ) е целесъобразно да бъдат разпределяни към местоположението на длъжника по базисната експозиция, както е определено в настоящия регламент. Когато установяването на длъжника по базисната експозиция е твърде трудно, експозицията към ПКИ може да бъде разпределена към държавата членка по произход на институцията.
(7)
Експозициите към други активи следва да бъдат разпределяни към държавата членка по произход на институцията, ако длъжникът по тях не може да бъде установен.
(8)
За институциите с ограничени съвкупни чуждестранни експозиции и ограничени позиции в търговския портфейл са предвидени съображения за пропорционалност и същественост, позволяващи им да прилагат опростени методи на разпределение. С това се цели облекчаване на бремето за по-малките институции с ограничен обем чуждестранни експозиции и позиции в търговския портфейл.
(9)
Настоящият регламент е изготвен въз основа на проектите на регулаторни технически стандарти, предадени на Комисията от Европейския банков орган.
(10)
Европейският банков орган проведе открити обществени консултации по проектите на регулаторни технически стандарти, въз основа на които е изготвен настоящият регламент, анализира потенциалните разходи и ползи и поиска становище от Групата на участниците в банковия сектор, създадена с член 37 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (3),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1.
„обща кредитна експозиция“ е общата рискова експозиция, изчислена в съответствие с член 92, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013, на експозицията, посочена в член 140, параграф 4, буква а) от Директива 2013/36/ЕС;
2.
„експозиция в търговския портфейл“ е общата рискова експозиция, изчислена в съответствие с член 92, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013, на експозицията, посочена в член 140, параграф 4, буква б) от Директива 2013/36/ЕС;
3.
„секюритизираща експозиция“ е общата рискова експозиция, изчислена в съответствие с член 92, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013, на експозицията, посочена в член 140, параграф 4, буква в) от Директива 2013/36/ЕС;
4.
„местоположение на длъжника“ е държавата членка или третата държава, в която обичайно пребивава физическото лице или се намира седалището на юридическото лице - контрагент на институцията по обща кредитна експозиция, емитент на финансов инструмент, който не е включен в търговския портфейл, или контрагент по експозиция в банковия портфейл; по отношение на юридическо лице, чието централно управление в действителност се намира в държава членка или в трета държава, различна от държавата членка или третата държава, в която е разположено седалището му, „местоположение на длъжника“ е държавата членка или третата държава, където се намира действителното му централно управление;
5.
„местоположение на задълженото лице“ е държавата членка или третата държава, в която обичайно пребивава физическото лице или се намира седалището на юридическото лице - емитент на финансов инструмент, включен в търговския портфейл, или контрагент по експозиция в търговския портфейл; по отношение на юридическо лице, чието централно управление в действителност се намира в държава членка или в трета държава, различна от държавата членка или третата държава, в която е разположено седалището му, „местоположение на задълженото лице“ е държавата членка или третата държава, където се намира действителното му централно управление;
6.
„местоположение на дохода“ е държавата членка или третата държава на местонахождение на активите, които генерират дохода, служещ като основен източник за погасяване на задължението във връзка с експозиция „специализирано кредитиране“;
7.
„чуждестранна експозиция“ е обща кредитна експозиция, длъжникът по която не се намира в държавата членка по произход на институцията;
8.
„експозиция „специализирано кредитиране““ е обща кредитна експозиция, притежаваща характеристиките, посочени в член 147, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
Член 2
Местоположение на общите кредитни експозиции
1. Всички общи кредитни експозиции, които не попадат в обхвата на параграфи 2-5 от настоящия член, се разпределят към местоположението на длъжника.
2. Общите кредитни експозиции към ПКИ, посочени в член 112, буква о) от Регламент (ЕС) № 575/2013, се разпределят към местоположението на длъжника по базисните експозиции. При наличие на повече от едно местоположение, съответстващо на длъжниците по базисните експозиции на дадена експозиция към ПКИ, член 4, параграф 2 от настоящия регламент може да се прилага по отношение на тази експозиция към ПКИ.
3. Експозициите „специализирано кредитиране“, посочени в член 147, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 575/2013, се разпределят към местоположението на дохода.
4. Общите кредитни експозиции към други позиции, посочени в член 112, буква р) от Регламент (ЕС) № 575/2013, се разпределят към държавата членка по произход на институцията, ако институцията не може да установи длъжника по тях.
5. Към държавата членка по произход на институцията може да бъдат разпределяни следните общи кредитни експозиции:
а)
експозиции към ПКИ, посочени в член 112, буква о) от Регламент (ЕС) № 575/2013, ако институцията не може да определи местоположението на длъжника или длъжниците по базисните експозиции въз основа на своята вътрешна информацията или на външна информация, за чието получаване не е необходимо прекомерно усилие.
б)
чуждестранни експозиции, чиято съвкупна сума не надвишава 2 % от съвкупната сума на общите кредитни експозиции, експозициите в търговския портфейл и секюритизиращите експозиции на институцията. Съвкупната сума на общите кредитни експозиции, експозициите в търговския портфейл и секюритизиращите експозиции се изчислява, като се изключат общите кредитни експозиции, разположени в съответствие с буква а) от настоящия параграф и параграф 4.
6. Институциите изчисляват процента, посочен в параграф 5, буква б), както на годишна, така и на ad hoc основа. Изчисляване на ad hoc основа е необходимо при възникването на събитие, което влияе върху финансовото или икономическото състояние на институцията.
Член 3
Географско местоположение на експозициите в търговския портфейл
1. Експозициите в търговския портфейл се разпределят към местоположението на длъжника при спазване на разпоредбите по параграфи 2 и 3.
2. Институциите определят географското местоположение на експозициите в търговския портфейл, които подлежат на капиталовите изисквания по трета част, дял IV, глава 5 от Регламент (ЕС) № 575/2013, като умножат съвкупната сума на своята рискова експозиция със следното отношение:
а)
капиталовите изисквания по подпортфейли, разпределени според географското местоположение, определено по модела, предвиден в трета част, дял IV, глава 5 от Регламент (ЕС) № 575/2013, към
б)
сумата на капиталовите изисквания по буква а) за всички географски местоположения.
3. Институциите, чиито общ размер на експозиции в търговския портфейл не надвишава 2 % от съвкупната сума на общите кредитни експозиции, експозициите в търговския портфейл и секюритизиращите експозиции на институцията, могат да разпределят тези експозиции към държавата членка по произход на институцията.
4. Институциите изчисляват процента, посочен в параграф 3, както на годишна, така и на ad hoc основа. Изчисляване на ad hoc основа е необходимо при възникването на събитие, което влияе върху финансовото или икономическото състояние на институцията.
Член 4
Географско местоположение на секюритизиращите експозиции
1. Секюритизиращата експозиция се разпределя към местоположението на длъжника по базисните експозиции.
2. При наличие на повече от едно местоположение, съответстващо на длъжника по базисните експозиции на дадена секюритизираща експозиция, експозицията се разпределят към местоположението на длъжника по базисните експозиции с най-голям дял от базисните секюритизиращи експозиции.
3. Секюритизиращите експозиции, за които липсва информация за базисните секюритизиращи експозиции, могат да бъдат разпределени към държавата членка по произход на институцията, ако институцията не може да определи мястото на установяване на длъжника по базисните експозиции въз основа на наличната вътрешна или външна информация или без да прилага прекомерно усилие за получаването на тази информация.
Член 5
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след датата на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 4 юни 2014 година.
KOMISIJAS DELEĢĒTĀ REGULA (ES) Nr. 1152/2014
(2014. gada 4. jūnijs),
ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2013/36/ES attiecībā uz regulatīvajiem tehniskajiem standartiem par attiecīgo kredītriska darījumu ģeogrāfiskās atrašanās vietas noteikšanu iestādes specifisko pretciklisko kapitāla rezervju aprēķināšanai
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīvu 2013/36/ES par piekļuvi kredītiestāžu darbībai un kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību prudenciālo uzraudzību (1) un jo īpaši tās 140. panta 7. punkta trešo daļu,
tā kā:
(1)
Aprēķinot iestādes specifisko pretciklisko kapitāla rezervju normu, ir jānosaka ģeogrāfiskā atrašanās vieta pašu kapitāla prasībām attiecībā uz visiem konkrētas iestādes kredītriska darījumiem, tostarp tirdzniecības portfelī turētiem riska darījumiem un visiem vērtspapīrošanas riska darījumiem.
(2)
Ģeogrāfiskā atrašanās vieta būtu jānosaka, pamatojoties uz riska darījumu riska atrašanās vietu. Tādējādi tiek nodrošināts, ka papildu rezervju uzkrājumu no pretciklisko rezervju īstenošanas iedala finanšu sistēmā, kurā ir pārmērīgs kredītu pieaugums.
(3)
Parādnieka vai debitora rezidences vieta parasti būtu jāizmanto, lai noteiktu visu kredītriska darījumu ģeogrāfisko atrašanās vietu, jo tiek uzskatīts, ka tā vislabāk atspoguļo riska atrašanās vietu un tādēļ ir būtiska finanšu sistēmai. Tomēr to kredītriska darījumu ģeogrāfiskā atrašanās vieta, kas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 575/2013 (2) 147. panta 8. punktu identificēti kā specializētās kreditēšanas riska darījumi, būtu jābalsta uz to aktīvu atrašanās vietu, kas rada ienākumus, kuri ir primārais saistību atmaksāšanas avots.
(4)
Lai izpratne par attiecīgo kredītriska darījumu ģeogrāfiskās atrašanās vietas noteikšanu būtu skaidra un nepārprotama, ir būtiski noteikt sarakstu ar šajā regulā izmantoto tehnisko terminu definīcijām.
(5)
Riska darījumus ar juridisku personu principā būtu jāiedala pie dalībvalsts vai trešās valsts, kur atrodas minētās personas juridiskā adrese. Tomēr juridiskās personas faktiskā administrācijas centra atrašanās vieta un juridiskās adreses atrašanās vieta var atšķirties. Tiesa to ir atzinusi tās spriedumos lietās C-81/87 (Daily Mail), C-212/97 (Centros), C-208/00 (Überseering), C-167/01 (Inspire Art), C-411/03 (Sevic) un C-210/06 (Cartesio). Lai šādos gadījumos nodrošinātu pretciklisko kapitāla rezervju pienācīgu iedalīšanu, iestādēm, kas zina par šādas atšķirības pastāvēšanu attiecībā uz parādnieku, attiecīgos riska darījumus vajadzētu iedalīt pie attiecīgās juridiskās personas faktiskā administrācijas centra.
(6)
Riska darījumus ar kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem (KIU) ir lietderīgi iedalīt pie pamatā esošā riska darījuma parādnieka atrašanās vietas, kā definēts šajā regulā. Ja pamatā esošā riska darījuma parādnieka noteikšana ir nesamērīgi apgrūtinoša, riska darījumu ar KIU var iedalīt pie iestādes piederības dalībvalsts.
(7)
Ja parādnieku nevar identificēt, riska darījumus ar citiem aktīviem būtu jāiedala pie iestādes piederības dalībvalsts.
(8)
Proporcionalitātes un būtiskuma apsvērumi būtu jāņem vērā attiecībā uz iestādēm, kurām kopumā ir ierobežoti ārvalstu riska darījumi vai ierobežota tirdzniecības portfeļa darbība, tādējādi attiecībā uz šīm iestādēm atļaujot izmantot vienkāršākas iedalīšanas metodes. Paredzams, ka tādējādi tiek atvieglots slogs mazākām iestādēm, kam mēdz būt ierobežota ārvalstu un tirdzniecības portfeļa darbība.
(9)
Šīs regulas pamatā ir regulatīvo tehnisko standartu projekts, ko Eiropas Banku iestāde iesniegusi Komisijai.
(10)
Eiropas Banku iestāde ir veikusi atklātu sabiedrisko apspriešanu par regulatīvo tehnisko standartu projektu, kas ir šīs regulas pamatā, izvērtējusi potenciālās saistītās izmaksas un ieguvumus un pieprasījusi Banku nozares ieinteresēto personu grupas, kas izveidota saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 (3) 37. pantu, atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Definīcijas
Šajā regulā ir spēkā šādas definīcijas:
1)
“vispārēja kredītriska darījums” ir riska darījuma vērtība, kas saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 92. panta 3. punktu aprēķināta attiecībā uz Direktīvas 2013/36/ES 140. panta 4. punkta a) apakšpunktā minētu riska darījumu;
2)
“tirdzniecības portfeļa riska darījums” ir riska darījuma vērtība, kas saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 92. panta 3. punktu aprēķināta attiecībā uz Direktīvas 2013/36/ES 140. panta 4. punkta b) apakšpunktā minētu riska darījumu;
3)
“vērtspapīrošanas riska darījums” ir riska darījuma vērtība, kas saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 92. panta 3. punktu aprēķināta attiecībā uz Direktīvas 2013/36/ES 140. panta 4. punkta c) apakšpunktā minētu riska darījumu;
4)
“parādnieka atrašanās vieta” ir dalībvalsts vai trešā valsts, kurā fiziskā vai juridiskā persona, kas ir iestādes vispārējā kredītriska darījuma partnere vai tirdzniecības portfelī neiekļauta finanšu instrumenta emitente, vai netirdzniecības portfeļa riska darījuma partnere, pastāvīgi dzīvo (fiziskas personas gadījumā) vai kurā atrodas tās juridiskā adrese vai faktiskais administrācijas centrs, ja šis centrs neatrodas valstī, kurā reģistrēta juridiskā adrese (juridiskas personas gadījumā); tādas juridiskas personas gadījumā, kuras faktiskais administrācijas centrs ir dalībvalstī vai trešā valstī, kas nav dalībvalsts vai valsts, kur atrodas tās juridiskā adrese, “parādnieka atrašanās vieta” ir dalībvalsts vai trešās valsts, kur atrodas minētās juridiskās personas faktiskais administrācijas centrs;
5)
“debitora atrašanās vieta” ir dalībvalsts vai trešā valsts, kurā fiziskā vai juridiskā persona, kas ir tirdzniecības portfelī iekļauta finanšu instrumenta emitente vai tirdzniecības portfeļa riska darījuma partnere, pastāvīgi dzīvo (fiziskas personas gadījumā) vai kurā atrodas tās juridiskā adrese (juridiskas personas gadījumā); tādas juridiskas personas gadījumā, kuras faktiskais administrācijas centrs ir dalībvalstī vai trešā valstī, kas nav dalībvalsts vai valsts, kur atrodas tās juridiskā adrese, “debitora atrašanās vieta” ir dalībvalsts vai trešās valsts, kur atrodas minētās juridiskās personas faktiskais administrācijas centrs;
6)
“ienākumu atrašanās vieta” ir dalībvalsts vai trešā valsts, kurā atrodas aktīvi, kas rada ienākumus, kuri ir saistību atmaksas primārais avots saistībā ar specializētās kreditēšanas riska darījumu;
7)
“ārvalstu riska darījums” ir vispārēja kredītriska darījums, kura debitors neatrodas iestādes piederības dalībvalstī;
8)
“specializētās kreditēšanas riska darījums” ir vispārēja kredītriska darījums, kam piemīt Regulas (ES) Nr. 575/2013 147. panta 8. punktā minētās iezīmes.
2. pants
Vispārēja kredītriska darījumu atrašanās vieta
1) Uzskata, ka visus vispārējā kredītriska darījumus, uz kuriem neattiecas šā panta 2. līdz 5. punkts, iedala pie parādnieka atrašanās vietas.
2) Regulas (ES) Nr. 575/2013 112. panta o) punktā minētos vispārējā kredītriska darījumus ar KIU iedala pie pamatā esošo riska darījumu parādnieka atrašanās vietas. Ja attiecīgā KIU riska darījuma pamatā esošo riska darījumu parādniekiem atbilst vairāk nekā viena atrašanās vieta, attiecībā uz minēto KIU riska darījumu var piemērot arī šīs regulas 4. panta 2. punktu.
3) Specializētās kreditēšanas riska darījumus, kā minēts Regulas (ES) Nr. 575/2013 147. panta 8. punktā, iedala pie ienākumu atrašanās vietas.
4) Regulas (ES) Nr. 575/2013 112. panta q) punktā minētos vispārējā kredītriska darījumus ar citiem posteņiem iedala pie iestādes piederības dalībvalsts, ja iestāde nevar identificēt to parādnieku.
5) Pie iestādes piederības dalībvalsts var iedalīt šādus vispārējā kredītriska darījumus:
a)
riska darījumi ar KIU, kā minēts Regulas (ES) Nr. 575/2013 112. panta o) punktā, ja iestāde, pamatojoties uz iekšēji vai ārēji pieejamu informāciju, bez nesamērīgām pūlēm nevar noteikt pamatā esošo riska darījumu parādnieka vai parādnieku atrašanās vietu;
b)
ārvalstu riska darījumi, kuru kopējā vērtība nepārsniedz 2 % no šīs iestādes kopējiem vispārējā kredītriska darījumiem un tirdzniecības portfeļa un vērtspapīrošanas riska darījumiem. Kopējo vispārējā kredītriska darījumu un tirdzniecības portfeļa un vērtspapīrošanas riska darījumu vērtību aprēķina, neņemot vērā vispārējā kredītriska darījumus, kuru atrašanās vietu nosaka saskaņā ar šā punkta a) apakšpunktu un 4. punktu.
6) Iestādes 5. punkta b) apakšpunktā minēto procentuālo attiecību aprēķina gan ikgadēji, gan ad hoc. Ad hoc aprēķins ir vajadzīgs, ja rodas notikums, kas ietekmē iestādes finanšu un ekonomisko situāciju.
3. pants
Tirdzniecības portfeļa riska darījumu ģeogrāfiskā atrašanās vieta
1) Atbilstīgi 2. un 3. punktam tirdzniecības portfeļa riska darījumus iedala pie debitora atrašanās vietas.
2) Attiecībā uz tirdzniecības portfeļa riska darījumiem, kuriem piemēro pašu kapitāla prasības saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 Trešās daļas IV sadaļas 5. nodaļu, iestādes šo riska darījumu ģeogrāfisko atrašanās vietu nosaka, minēto riska darījumu kopējo riska darījuma vērtību reizinot ar turpmāk minēto rādītāju:
a)
pašu kapitāla prasības attiecībā uz apakšportfeļiem, kas sadalīti, ņemot vērā ģeogrāfisko atrašanās vietu, kura noteikta saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 Trešās daļas IV sadaļas 5. nodaļā norādīto modeli, un
b)
pašu kapitāla prasību summa, kas visās ģeogrāfiskās atrašanās vietās noteikta saskaņā ar a) punktu.
3) Iestādes, kuru kopējie tirdzniecības portfeļa riska darījumi nepārsniedz 2 % no to kopējiem vispārējā kredītriska darījumiem un tirdzniecības portfeļa un vērtspapīrošanas riska darījumiem, minētos riska darījumus var iedalīt pie iestādes piederības dalībvalsts.
4) Iestādes 3. punktā minēto procentuālo attiecību aprēķina gan ikgadēji, gan ad hoc. Ad hoc aprēķins ir vajadzīgs, ja rodas notikums, kas ietekmē iestādes finanšu un ekonomisko situāciju.
4. pants
Vērtspapīrošanas riska darījumu ģeogrāfiskā atrašanās vieta
1) Vērtspapīrošanas riska darījumu iedala pie pamatā esošo riska darījumu parādnieka atrašanās vietas.
2) Ja konkrētā vērtspapīrošanas riska darījuma pamatā esošo riska darījumu parādniekam atbilst vairāk nekā viena atrašanās vieta, šo riska darījumu var iedalīt pie tā pamatā esošo riska darījumu parādnieka atrašanās vietas, kuram ir vislielākā daļa pamatā esošajos vērtspapīrošanas riska darījumos.
3) Vērtspapīrošanas riska darījumus, attiecībā uz kuriem nav pieejama informācija par pamatā esošajiem vērtspapīrošanas riska darījumiem, var iedalīt pie iestādes piederības dalībvalsts, ja iestāde, pamatojoties uz esošo pieejamo informāciju no iekšējiem vai ārējiem avotiem vai nepieliekot nesamērīgas pūles, lai iegūtu šo informāciju, nevar noteikt pamatā esošo parādnieku.
5. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2014. gada 4. jūnijā