РЕШЕНИЕ № 940/2014/ЕС НА СЪВЕТА
от 17 декември 2014 година
относно режима за облагане с данък „octroi de mer“ в най-отдалечените френски региони
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 349 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взе предвид становището на Европейския парламент,
в съответствие със специална законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
Разпоредбите на Договора, които се прилагат по отношение на най-отдалечените региони на Съюза, част от които са отвъдморските департаменти на Франция, по принцип не допускат каквато и да било разлика в данъчното облагане между местните продукти и тези, които са с произход от континентална Франция или от останалите държави членки. В член 349 от Договора се предвижда обаче възможност за въвеждане на специфични мерки в полза на тези региони поради наличието на постоянни неблагоприятни условия, които оказват въздействие върху икономическото и социалното положение на най-отдалечените региони.
(2)
Тези специфични мерки трябва да са съобразени с особените характеристики и ограничения на най-отдалечените региони, без да се накърняват целостта и съгласуваността на правния ред на Съюза, включително по отношение на вътрешния пазар и общите политики. Трайният характер и съчетанието на неблагоприятните условия в най-отдалечените региони на Съюза, посочени в член 349 от Договора (отдалечеността, зависимостта от суровини и енергия, необходимостта от поддържане на по-големи складови наличности, малкият размер на местния пазар в съчетание със слабо развита износна дейност и др.) водят до повишаване на производствените разходи, а оттам - и на себестойността на продуктите местно производство, които в отсъствието на специфични мерки биха били по-малко конкурентоспособни в сравнение с произведените на друго място продукти, дори като се вземат предвид разходите за транспорт до френските отвъдморски департаменти. Следователно това би затруднило запазването на местното производство. Поради това е необходимо да се предприемат специфични мерки за подкрепа на местната промишленост посредством подобряване на нейната конкурентоспособност. Съгласно Решение 2004/162/ЕО на Съвета (1) за възстановяване на конкурентоспособността на продукти местно производство Франция има право да прилага до 31 декември 2014 г. пълно или частично освобождаване от данък „octroi de mer“ за определени продукти, които са произведени в най-отдалечените френски региони Гваделупа, Френска Гвиана, Мартиника и Реюнион, а от 1 януари 2014 г. и в Майот. В приложението към посоченото решение се съдържа списък на продуктите, по отношение на които може да се прилага пълно или частично освобождаване от данък. Разликата в данъчното облагане на продуктите местно производство и другите продукти не може да надхвърля 10, 20 или 30 процентни пункта в зависимост от конкретния продукт.
(3)
Франция поиска запазването след 1 януари 2015 г. на механизъм, подобен на предвидения в Решение 2004/162/ЕО. Тя посочи, че изброените по-горе неблагоприятни условия са с постоянен характер, че данъчният режим, предвиден в Решение 2004/162/ЕО, е позволил да се запази, а в някои случаи - и да се развие местното производство, като не създава преимущество за подпомаганите предприятия, доколкото като цяло вносът на продукти, които са предмет на диференцирано данъчно облагане, е продължил да нараства.
(4)
Франция е съобщила на Комисията за всеки един от съответните най-отдалечени региони (Гваделупа, Френска Гвиана, Мартиника, Майот и Реюнион) пет серии от списъци на продукти, за които тя предлага прилагането на диференцирано данъчно облагане в размер на 10, 20 или 30 процентни пункта в зависимост от това дали са местни продукти, или не. Режимът не се прилага за френския най-отдалечен регион Сен Мартен.
(5)
С настоящото решение се прилагат разпоредбите на член 349 от Договора и на Франция се разрешава да прилага диференцирано данъчно облагане по отношение на продукти, за които е доказано на първо място наличието на местно производство, на второ - наличието на значително въвеждане на стоки (включително от континентална Франция и други държави членки), което може да възпрепятства запазването на местното производство, и на последно - наличието на допълнителни разходи, които увеличават себестойността на местното производство спрямо продуктите, произведени на друго място, и които застрашават конкурентоспособността на продуктите местно производство. Разрешената разлика в данъчното облагане не следва да надвишава обоснованите допълнителни разходи. Прилагането на тези принципи ще позволи прилагането на разпоредбите на член 349 от Договора, доколкото това е необходимо, без да се създава необосновано преимущество за местното производство, за да не се влошават целостта и съгласуваността на правния ред на Съюза, включително поддържането на конкуренция без нарушения на вътрешния пазар и политиките на държавна помощ.
(6)
С цел да се опростят задълженията на малките предприятия, посоченото пълно или частично освобождаване от данък следва да се прилага за всички оператори с годишен оборот от най-малко 300 000 EUR. Операторите, чийто годишен оборот е под този праг, не следва да подлежат на облагане с данък „octroi de mer“, но в противовес на това нямат право на приспадане на данъка за предходни доставки.
(7)
Освен това съгласуваността на правния ред на Съюза изисква изключване на прилагането на разлика в данъчното облагане за хранителни продукти, за които се предоставят помощите, предвидени в глава III от Регламент (ЕС) № 228/2013 на Европейския парламент и на Съвета (2). Целта на тази разпоредба е да не се допусне ефектът от финансовата помощ за селското стопанство, предоставяна чрез специфичния режим на снабдяване, да бъде намален или заличен чрез облагане на субсидираните продукти с по-висок данък „octroi de mer“.
(8)
Целите за подкрепа на социално-икономическото развитие на френските отвъдморски департаменти, предвидени в Решение 2004/162/ЕО, се потвърждават от изискванията относно целите на данъка „octroi de mer“. Включването на приходите от данъка „octroi de mer“ в ресурсите на икономическата и данъчната система на френските отвъдморски департаменти и тяхното използване в стратегия за икономическо и социално развитие на френските отвъдморски департаменти, включително за популяризиране на местните дейности, представлява правно задължение.
(9)
Необходимо е срокът на прилагане на Решение 2004/162/ЕО да се удължи с 6 месеца до 30 юни 2015 г. Този срок ще даде на Франция възможност да транспонира настоящото решение в националното си право.
(10)
Срокът на действие на режима се определя на пет години и шест месеца до 31 декември 2020 г. Това е датата, на която също така изтича срокът на прилагане на действащите насоки за националната регионална помощ. При все това ще бъде необходимо първо да се направи оценка на резултатите от прилагането на този режим. Съответно най-късно до 31 декември 2017 г. Франция следва да представи доклад за прилагането на въведения данъчен режим, за да се установи въздействието на предприетите мерки и техният принос за поддържането, насърчаването и развитието на местните стопански дейности, като се вземат под внимание неблагоприятните условия, оказващи въздействие върху най-отдалечените региони. Целта на доклада следва да бъде да се провери дали данъчните предимства, предоставени от Франция на продуктите местно производство, не надхвърлят строго необходимото и дали те са все още необходими и пропорционални. Освен това докладът следва да съдържа анализ на въздействието на въведения режим върху равнището на цените в най-отдалечените френски региони. Въз основа на този доклад Комисията следва да предостави на Съвета доклад и при необходимост предложение за адаптиране на разпоредбите на настоящото решение с оглед на направените констатации.
(11)
Необходимо е настоящото решение да се прилага от 1 юли 2015 г., за да се избегне правният вакуум.
(12)
Настоящото решение не засяга възможното прилагане на членове 107 и 108 от Договора.
(13)
Настоящото решение има за цел установяването на правна рамка за данъка „octroi de mer“ от 1 януари 2015 г. Предвид неотложния характер на въпроса следва да се допусне изключение от осемседмичния срок, предвиден в член 4 от Протокол № 1 относно ролята на националните парламенти в Европейския съюз, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Чрез дерогация от членове 28, 30 и 110 от Договора на Франция се разрешава да прилага до 31 декември 2020 г. пълно или частично освобождаване от данъка „octroi de mer“ за изброените в приложението продукти, които са местно производство на Гваделупа, Френска Гвиана, Мартиника, Майот и Реюнион в качеството им на най-отдалечени региони по смисъла на член 349 от Договора.
Това пълно или частично освобождаване от данъка трябва да се включи в стратегията за икономическо и социално развитие на съответните най-отдалечени региони при отчитане на съответната рамка на Съюза и да способства за насърчаване на местните дейности, без при това да води до влошаване на условията на обмен до степен, която противоречи на общия интерес.
2. В сравнение с данъчните ставки, прилагани за подобни продукти, които не са с произход от съответните най-отдалечени региони, прилагането на пълното или частичното освобождаване от данъка, предвидено в параграф 1, не може да доведе до различия, които надвишават:
а)
10 процентни пункта за продуктите, посочени в част А от приложението;
б)
20 процентни пункта за продуктите, посочени в част Б от приложението;
в)
30 процентни пункта за продуктите, посочени в част В от приложението.
Франция гарантира, че пълното или частичното освобождаване от данъка, прилагано по отношение на продуктите, посочени в приложението, не превишава процента, който е строго необходим за запазване, насърчаване и развитие на местните стопански дейности.
3. Франция прилага пълното или частичното освобождаване от данъка, посочено в параграфи 1 и 2, по отношение на операторите с годишен оборот от най-малко 300 000 EUR. Всички оператори, чийто годишен оборот е под този праг, не подлежат на облагане с данък „octroi de mer“.
Член 2
Френските органи прилагат по отношение на продуктите, които са ползвали специфичния режим на снабдяване, предвиден в глава III от Регламент (ЕС) № 228/2013, същия данъчен режим като този, който прилагат за продуктите местно производство.
Член 3
1. Франция съобщава незабавно на Комисията информацията за данъчния режим, посочен в член 1.
2. До 31 декември 2017 г. Франция представя на Комисията доклад за прилагането на данъчния режим, посочен в член 1, в който се посочва въздействието на предприетите мерки и техният принос за поддържането, насърчаването и развитието на местните стопански дейности, като се вземат под внимание неблагоприятните условия, оказващи въздействие върху най-отдалечените региони.
Въз основа на този доклад Комисията представя на Съвета доклад и при необходимост, предложение за адаптиране на разпоредбите на настоящото решение.
Член 4
В член 1, параграф 1 от Решение 2004/162/ЕО датата „31 декември 2014 г.“ се заменя с датата „30 юни 2015 г.“
Член 5
Членове 1 - 3 се прилагат от 1 юли 2015 г.
Член 4 се прилага от 1 януари 2015 г.
Член 6
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 17 декември 2014 година.
PADOMES LĒMUMS Nr. 940/2014/ES
(2014. gada 17. decembris)
par ostu nodevu nodokļa režīmu Francijas tālākajos reģionos
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 349. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu,
saskaņā ar īpašu likumdošanas procedūru,
tā kā:
(1)
Līguma noteikumi, kas ir piemērojami Savienības tālākajiem reģioniem, pie kuriem pieder Francijas aizjūras departamenti, principā nepieļauj nodokļu uzlikšanas atšķirības starp vietējām precēm un precēm no Francijas pamatteritorijas vai citām dalībvalstīm. Tomēr Līguma 349. pantā ir paredzēta iespēja ieviest īpašus pasākumus par labu šiem reģioniem, ņemot vērā pastāvīgus nelabvēlīgus faktorus, kas ietekmē tālāko reģionu ekonomisko un sociālo situāciju.
(2)
Šādiem īpašiem pasākumiem ir jāņem vērā minēto reģionu īpatnības un grūtības, neietekmējot Savienības tiesiskā regulējuma integritāti un saskaņu, tostarp iekšējo tirgu un kopējo politiku. Nelabvēlīgo faktoru, kas ietekmē Savienības tālākos reģionus, kā minēts Līguma 349. pantā (attālums, atkarība no izejvielām un enerģijas avotiem, vajadzība veidot lielākus krājumus, mazs vietējais tirgus apvienojumā ar mazattīstītu eksporta darbību utt.), nemainīgums un savstarpējā papildināmība palielina ražošanas izmaksas un līdz ar to sadārdzina vietējā ražojuma preču pašizmaksu, tādējādi, neīstenojot īpašus pasākumus, šīs preces būtu mazāk konkurētspējīgas nekā ievestās, pat ņemot vērā izmaksas preču transportēšanai uz aizjūras departamentiem. Tas nozīmē, ka būtu grūtāk saglabāt vietējo ražošanu. Tāpēc ir jāveic īpaši pasākumi, lai stiprinātu vietējo ražošanu, uzlabojot tās konkurētspēju. Ar Padomes Lēmumu 2004/162/EK (1) Francijai līdz 2014. gada 31. decembrim ir atļauts vietējā ražojuma preču konkurētspējas atjaunošanas nolūkā piemērot atbrīvojumus vai samazinājumus attiecībā uz ostu nodevu nodokli dažām precēm, ko ražo aizjūras departamentos Gvadelupā, Franču Gviānā, Martinikā un Reinjonā, un no 2014. gada 1. janvāra - Majotā. Minētā lēmuma pielikumā ir sniegts to preču saraksts, kurām var piemērot nodokļa atbrīvojumus vai samazinājumus. Vietējā ražojuma un pārējām precēm piemērojamā nodokļa starpība atkarībā no konkrētās preces nedrīkst pārsniegt attiecīgi 10, 20 vai 30 procentpunktus.
(3)
Francija ir lūgusi laikposmā pirms 2015. gada 1. janvāra saglabāt Lēmumā 2004/162/EK paredzētajai sistēmai līdzīgu sistēmu. Francija norāda, ka iepriekš uzskaitītie nelabvēlīgie faktori ir pastāvīgi un ka Lēmumā 2004/162/EK paredzētais nodokļu režīms ir ļāvis saglabāt un atsevišķos gadījumos attīstīt vietējo ražošanu, un ka minētais režīms nav sniedzis priekšrocības saņēmējiem uzņēmumiem, jo kopumā to preču imports, kurām piemēro diferencētās nodokļu likmes, ir turpinājis palielināties.
(4)
Francija attiecībā uz katru tālāko reģionu (Gvadelupu, Franču Gviānu, Martiniku, Majotu un Reinjonu) Komisijai paziņoja par to preču sarakstu pieciem kopumiem, kurām tā plāno piemērot nodokļu starpību, kas nepārsniedz 10, 20 vai 30 procentpunktus, atkarībā no tā, vai šīs preces ir vietēja ražojuma vai ne. Tas neattiecas uz Francijas tālāko reģionu Senmartēnu.
(5)
Ar šo lēmumu tiek īstenoti Līguma 349. panta noteikumi un Francijai tiek atļauts piemērot atšķirīgas nodokļa likmes precēm, par kurām tās ir pamatojušas, pirmkārt, vietējās ražošanas faktu, otrkārt, ievērojama apmēra preču importu (tostarp no Francijas pamatteritorijas, kā arī citām dalībvalstīm), kas var kaitēt vietējās ražošanas saglabāšanai, un, visbeidzot, tādu papildu izmaksu esību, kas sadārdzina vietējās ražošanas pašizmaksu salīdzinājumā ar ievestajām precēm un pavājina vietējā ražojuma preču konkurētspēju. Atļautā nodokļu starpība nedrīkstētu pārsniegt pamatotās papildu izmaksas. Šo principu piemērošana ļautu īstenot Līguma 349. panta noteikumus, nepārsniedzot nepieciešamību un neradot nepamatotas priekšrocības vietējai ražošanai, lai neietekmētu Savienības tiesiskā regulējuma integritāti un saskaņu, tostarp saglabājot godīgu konkurenci iekšējā tirgū un valsts atbalsta politikas jomā.
(6)
Lai vienkāršotu mazo uzņēmumu saistības, atbrīvojumiem no nodokļa vai tā samazinājumiem būtu jāattiecas uz visiem operatoriem, kuru gada apgrozījums ir vismaz EUR 300 000. Operatoriem, kuru gada apgrozījums ir mazāks par šo robežsummu, ostu nodevu nodoklis nebūtu jāpiemēro, tomēr, lai to līdzsvarotu, tie nevar atskaitīt iepriekš samaksāto nodokļa summu.
(7)
Lai nodrošinātu saskaņotību ar Savienības tiesībām, nodokļa starpības piemērošana ir jāatceļ attiecībā uz visiem pārtikas produktiem, par kuriem tiek saņemts atbalsts, kas paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 228/2013 (2) III nodaļā. Minētā pasākuma mērķis ir novērst, ka saskaņa ar īpašo piegādes režīmu piešķirtā lauksaimniecības jomas finanšu atbalsta ietekme tiek anulēta vai samazināta ar augstāku nodokļu uzlikšanu subsidētajām precēm, piemērojot ostu nodevu nodokli.
(8)
Francijas aizjūras departamentu sociālekonomiskās attīstības atbalsta mērķi, kas jau tika noteikti Lēmumā 2004/162/EK, ir apstiprināti ar prasībām attiecībā uz ostas nodokļa mērķi. Ostas nodokļa ieņēmumu iekļaušana Francijas aizjūras departamentu ekonomiskā un fiskālā režīma līdzekļos un to piešķiršana Francijas aizjūras departamentu ekonomiskās un sociālās attīstības stratēģijai, kas ietver ieguldījumu vietējo darbību veicināšanā, ir tiesisks pienākums.
(9)
Tāpēc ir nepieciešams Lēmuma 2004/162/EK piemērošanas laikposmu pagarināt par sešiem mēnešiem - līdz 2015. gada 30. jūnijam. Minētais laikposms ļautu Francijai šo lēmumu transponēt savos valsts tiesību aktos.
(10)
Šo režīmu piemēro piecus gadus un sešus mēnešus, proti, līdz 2020. gada 31. decembrim, kad beidzas arī pašreiz spēkā esošo reģionālā atbalsta pamatnostādņu piemērošanas termiņš. Tomēr iepriekš būs jāizvērtē minētā režīma piemērošanas rezultāti. Tādēļ Francijai līdz 2017. gada 31. decembrim būtu jāiesniedz ziņojums par to, kā tiek piemērots ieviestais nodokļu režīms, lai pārbaudītu īstenoto pasākumu ietekmi un to ieguldījumu vietējās saimnieciskās darbības atbalstīšanā un uzturēšanā, ņemot vērā nelabvēlīgos faktorus, kas ietekmē tālākos reģionus. Ziņojumam būtu jāpārbauda, vai Francijas piešķirtās fiskālās priekšrocības attiecībā uz vietējā ražojuma precēm nepārsniedz absolūti nepieciešamo un vai šīs priekšrocības joprojām ir nepieciešamas un proporcionālas. Ziņojumā būtu arī jāiekļauj analīze par ieviestā režīma ietekmi uz cenu līmeni Francijas tālākajos reģionos. Pamatojoties uz minēto ziņojumu, Komisijai būtu jāiesniedz Padomei ziņojums un vajadzības gadījumā priekšlikums, lai atbilstīgi secinājumiem pielāgotu šā lēmuma noteikumus.
(11)
Lai novērstu juridisku vakuumu, šo lēmumu piemēro, sākot no 2015. gada 1. jūlija.
(12)
Šis lēmums neskar Līguma 107. un 108. panta iespējamo piemērošanu.
(13)
Šā lēmuma mērķis ir izveidot tiesisko regulējumu ostas nodokļiem no 2015. gada 1. janvāra. Ņemot vērā šo steidzamību, jāatkāpjas no astoņu nedēļu laikposma, kas noteikts 4. pantā Protokolā Nr. 1 par valstu parlamentu lomu Eiropas Savienībā, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
1. Atkāpjoties no Līguma 28., 30. un 110. panta, Francijai atļauj līdz 2020. gada 31. decembrim noteikt atbrīvojumus no ostu nodokļa vai tā samazinājumus attiecībā uz pielikumā minētajām precēm, kuras ražo Gvadelupā, Franču Gviānā, Martinikā, Majotā un Reinjonā, kas Līguma 349. panta nozīmē ir Francijas tālākie reģioni.
Minētie atbrīvojumi vai samazinājumi jāveic saskaņā ar attiecīgo tālāko reģionu ekonomiskās un sociālās attīstības stratēģiju, ņemot vērā Savienības sistēmu, un tiem jāveicina vietējās darbības, nemainot tirdzniecības nosacījumus tādā mērā, ka tas būtu pretrunā kopīgajām interesēm.
2. Attiecībā uz nodokļa likmi, ko piemēro līdzīgām precēm, kas nav ražotas attiecīgajos tālākajos reģionos, piemērotie atbrīvojumi vai samazinājumi, kas minēti 1. punktā, nedrīkst radīt starpību, kas pārsniedz:
a)
10 procentpunktus par precēm, kas uzskaitītas pielikuma A iedaļā;
b)
20 procentpunktus par precēm, kas uzskaitītas pielikuma B iedaļā;
c)
30 procentpunktus par precēm, kas uzskaitītas pielikuma C iedaļā.
Francija apņemas nodrošināt, ka pielikumā minētajām precēm piemērotie atbrīvojumi vai samazinājumi nepārsniedz noteiktos procentpunktus, kas ir nepieciešams, lai saglabātu, veicinātu un attīstītu vietējo saimniecisko darbību.
3. Francija piemēro nodokļu atbrīvojumus vai samazinājumus, kas minēti 1. un 2. punktā, tiem operatoriem, kuru gada apgrozījums ir vismaz EUR 300 000. Operatoriem, kuru gada apgrozījums ir zemāks par šo robežsummu, ostu nodokli nepiemēro.
2. pants
Precēm, uz kurām attiecas Regulas (ES) Nr. 228/2013 III nodaļā paredzētais īpašais piegādes režīms, Francijas iestādes piemēro tādu pašu nodokļu režīmu kā vietējā ražojuma precēm.
3. pants
1. Francija nekavējoties paziņo Komisijai par 1. pantā minēto nodokļu režīmu.
2. Francija līdz 2017. gada 31. decembrim iesniedz Komisijai ziņojumu par to, kā tiek piemērots 1. pantā minētais nodokļu režīms, norādot īstenoto pasākumu ietekmi un to ieguldījumu vietējās saimnieciskās darbības atbalstīšanā un uzturēšanā, ņemot vērā nelabvēlīgos faktorus, kas ietekmē tālākos reģionus.
Pamatojoties uz minēto ziņojumu, Komisija iesniedz Padomei ziņojumu un vajadzības gadījumā - priekšlikumu pielāgot šā lēmuma noteikumus.
4. pants
Lēmuma 2004/162/EK 1. panta 1. punktā datumu “līdz 2014. gada 31. decembrim” aizstāj ar datumu “līdz 2015. gada 30. jūnijam”.
5. pants
Šā lēmuma 1. līdz 3. pantu piemēro no 2015. gada 1. jūlija.
Šā lēmuma 4. pantu piemēro no 2015. gada 1. janvāra.
6. pants
Šis lēmums ir adresēts Francijas Republikai.
Briselē, 2014. gada 17. decembrī