РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 17 февруари 2014 година
за оправомощаване на държавите членки да подпишат, ратифицират или се присъединят към Споразумението от Кейптаун от 2012 г. за прилагането на разпоредбите на Протокола от Торемолинос от 1993 г. във връзка с Международната конвенция от Торемолинос за безопасността на риболовните кораби, 1977 г.
(текст от значение за ЕИП)
(2014/195/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 100, параграф 2 във връзка с член 218, параграф 5, параграф 6, буква а), подточка v) и параграф 8, първа алинея от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид одобрението на Европейския парламент,
като има предвид, че:
(1)
Необходимо е действията на Съюза в сектора на морския транспорт да целят подобряване на морската безопасност.
(2)
Протоколът от Торемолинос във връзка с Международната конвенция от Торемолинос за безопасността на риболовните кораби от 1977 г. („Протоколът от Торемолинос“) бе приет на 2 април 1993 г.
(3)
Директива 97/70/ЕО на Съвета (1) определя стандарти за безопасност, които се основават на Протокола от Торемолинос за риболовни кораби с дължина, равна или по-голяма от 24 метра, като надлежно отчитат, доколкото е необходимо, регионалните и местните особености.
(4)
Протоколът от Торемолинос не е влязъл в сила, защото не са изпълнени необходимите минимални изисквания по отношение на ратификацията.
(5)
За да бъдат установени с общо съгласие и под егидата на Международната морска организация (ММО) най-високите практически достижими стандарти за безопасност на риболовните кораби, които могат да бъдат спазвани от всички заинтересовани държави, Споразумението от Кейптаун от 2012 г. за прилагането на разпоредбите на Протокола от 1993 г. във връзка с Международната конвенция от Торемолинос за безопасността на риболовните кораби от 1977 г. („споразумението“) беше прието на 11 октомври 2012 г. Споразумението е открито за подписване от 11 февруари 2013 г. до 10 февруари 2014 г. и след това ще остане открито за присъединяване.
(6)
Разпоредбите на споразумението попадат в обхвата на изключителната компетентност на Съюза по отношение на режима на безопасност на риболовни кораби с дължина, равна или по-голяма от 24 метра.
(7)
Съюзът не може да стане страна по споразумението, тъй като само държави могат да бъдат страни по него.
(8)
В интерес на морската безопасност и лоялната конкуренция сега е държавите - членки на ЕС, с риболовни кораби, плаващи под техен флаг, които попадат в приложното поле на споразумението и които оперират в техните вътрешни води или териториални морета или разтоварват улов в тяхно пристанище, да ратифицират или да се присъединят към споразумението, за да се гарантира влизането в сила на разпоредбите на Протокола от Торемолинос. Освен това влизането в сила на споразумението ще даде възможност за последващото осъвременяване, чрез внасяне на предложения за тази цел в ММО, на редица разпоредби в протокола, които вследствие на приемането на Директива 97/70/ЕО са загубили своята актуалност.
(9)
В съответствие с член 2, параграф 1 от Договора Съветът следва да оправомощи държавите членки с риболовни кораби, плаващи под техен флаг, които попадат в приложното поле на споразумението и които оперират в техните вътрешни води или териториални морета или разтоварват улов в тяхно пристанище, да подпишат и ратифицират споразумението или да се присъединят към него в интерес на Съюза. Същевременно, с оглед запазване на сегашните нива на безопасност, предвидени в Директива 97/70/ЕО, при подписването на споразумението и депозирането на своите инструменти за ратификация или присъединяване държавите членки следва да направят декларация, според която няма да се прилагат освобождаванията, предвидени в глава 1, правило 1, точка 6 и правило 3, точка 3 от приложението към споразумението, съответно във връзка с годишните прегледи и общата риболовна зона или изключителната икономическа зона. Освен това тази декларация следва да посочи, че риболовните кораби на трети държави с дължина 24 метра или повече, опериращи в техните териториални или вътрешни води или разтоварващи улов в техни пристанища, отговарят на стандартите за безопасност, установени в Директива 97/70/ЕО, и че освобождаванията, предвидени в глава 1, правило 3, точка 3 от приложението към споразумението, няма да важат по отношение на тези риболовни кораби на трети държави,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавите членки се оправомощават да подпишат, да подпишат и ратифицират или да се присъединят, по целесъобразност, към Споразумението от Кейптаун от 2012 г. за прилагането на разпоредбите на Протокола от 1993 г. във връзка с Международната конвенция от Торемолинос за безопасността на риболовните кораби от 1977 г.
Член 2
Държавите членки полагат усилия за предприемане на необходимите стъпки за депозиране на техните инструменти за ратификация на споразумението или за присъединяване към него при генералния секретар на Международната морска организация в разумен срок и по възможност не по-късно от две години след датата на влизане в сила на настоящото решение.
Когато държава членка подпише, ратифицира или се присъедини към споразумението, тя депозира също декларацията, поместена в приложението към настоящото решение.
Член 3
Адресати на настоящото решение са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 17 февруари 2014 година.
PADOMES LĒMUMS
(2014. gada 17. februāris),
ar ko dalībvalstis tiek pilnvarotas parakstīt vai ratificēt 2012. gada Keiptaunas nolīgumu par 1993. gada Torremolinosas protokola, kas attiecas uz 1977. gada Torremolinosas Starptautisko konvenciju par zvejas kuģu drošību, noteikumu īstenošanu vai pievienoties tam
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2014/195/ES)
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 100. panta 2. punktu saistībā ar 218. panta 5. punktu un 6. punkta a) apakšpunkta v) punktu un 218. panta 8. punkta pirmo daļu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu,
tā kā:
(1)
Savienības darbībai jūras transporta nozarē ir jāuzlabo kuģošanas drošība.
(2)
Torremolinosas protokols, kas attiecas uz 1977. gada Torremolinosas Starptautisko konvenciju par zvejas kuģu drošību (“Torremolinosas protokols”) tika pieņemts 1993. gada 2. aprīlī.
(3)
Padomes Direktīvā 97/70/EK (1) ir izklāstīti zvejas kuģu, kuru garums ir 24 metri un lielāks, drošības standarti, kuru pamatā ir Torremolinosas protokols, vienlaikus cik vien iespējams ņemot vērā reģionālos un vietējos apstākļus.
(4)
Torremolinosas protokols nav stājies spēkā, jo nav izpildītas nepieciešamās minimālās ratifikācijas prasības.
(5)
Lai, savstarpēji vienojoties un Starptautiskās Jūrniecības organizācijas (IMO) paspārnē, izveidotu augstākos iespējamos zvejas kuģu drošības standartus, kurus varētu īstenot visas attiecīgās valstis, 2012. gada 11. oktobrī tika pieņemts 2012. gada Keiptaunas nolīgums par 1993. gada Torremolinosas protokola, kas attiecas uz 1977. gada Torremolinosas Starptautisko konvenciju par zvejas kuģu drošību, noteikumu īstenošanu (“nolīgums”). Nolīgums ir pieejams parakstīšanai no 2013. gada 11. februāra līdz 2014. gada 10. februārim, un pēc tam būs iespēja tam pievienoties.
(6)
Nolīguma noteikumi ietilpst Savienības ekskluzīvā kompetencē attiecībā uz drošības režīmu zvejas kuģiem, kuru garums ir 24 metri vai lielāks.
(7)
Savienība nevar kļūt par šā nolīguma pusi, jo par tā pusēm var būt tikai valstis.
(8)
Tas, ka nolīgumu ratificē vai tam pievienojas dalībvalstis, kurām ir zvejas kuģi, kas kuģo ar to karogiem un uz ko attiecas nolīguma piemērošana, un kas kuģo šo dalībvalstu iekšējos ūdeņos vai teritoriālajā jūrā vai izkrauj nozveju to ostās, ir kuģošanas drošības un godīgas konkurences interesēs ar mērķi nodrošināt Torremolinosas protokola noteikumu stāšanos spēkā. Turklāt, nolīgumam stājoties spēkā, vēlāk, iesniedzot priekšlikumus IMO, varēs atjaunināt vairākus Torremolinosas protokola noteikumus, kuri pēc Direktīvas 97/70/EK pieņemšanas ir novecojuši.
(9)
Saskaņā ar Līguma 2. panta 1. punktu Padomei būtu jāpilnvaro dalībvalstis, kurām ir zvejas kuģi, kas kuģo ar to karogiem un uz ko attiecas nolīguma piemērošana, un kas kuģo šo dalībvalstu iekšējos ūdeņos vai teritoriālajā jūrā vai izkrauj nozveju to ostās, Savienības interesēs parakstīt un ratificēt šo nolīgumu vai tam pievienoties. Tomēr, lai aizsargātu pašreizējos drošības līmeņus, kuri paredzēti Direktīvā 97/70/EK, dalībvalstīm, parakstot nolīgumu un deponējot savus ratifikācijas vai pievienošanās dokumentus, būtu jāsniedz deklarācija par to, ka netiks piemēroti atbrīvojumi saistībā ar ikgadējiem apsekojumiem un kopēju zvejas zonu vai ekskluzīvo ekonomisko zonu, kas noteikti attiecīgi pielikuma nolīgumam 1. nodaļas 1. noteikuma 6. punktā un 3. noteikuma 3. punktā. Turklāt minētajā deklarācijā būtu jānosaka, ka uz trešo valstu zvejas kuģiem, kuru garums ir 24 metri vai lielāks un kuri veic darbības dalībvalstu teritoriālajos vai iekšējos ūdeņos vai izkrauj nozveju to ostās, attiecas Direktīvā 97/70/EK izklāstītie drošības standarti un ka saistībā ar šādiem trešo valstu zvejas kuģiem netiks pieņemti pielikuma nolīgumam 1. nodaļas 3. noteikuma 3. punktā paredzētie atbrīvojumi,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Ar šo dalībvalstis tiek pilnvarotas parakstīt vai parakstīt un ratificēt 2012. gada Keiptaunas nolīgumu par 1993. gada Torremolinosas protokola, kas attiecas uz 1977. gada Torremolinosas Starptautisko konvenciju par zvejas kuģu drošību, noteikumu īstenošanu vai pievienoties tam.
2. pants
Dalībvalstis cenšas veikt nepieciešamos pasākumus, lai saprātīgā laikposmā un, ja iespējams, ne vēlāk kā divos gados pēc šā lēmuma stāšanās spēkā deponētu nolīguma ratifikācijas vai pievienošanās dokumentus Starptautiskās Jūrniecības organizācijas ģenerālsekretāram.
Dalībvalsts, parakstot vai ratificējot šo nolīgumu vai pievienojoties tam, deponē arī šā lēmuma pielikumā norādīto deklarāciju.
3. pants
Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.
Briselē, 2014. gada 17. februārī