РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 656/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 май 2014 година
за установяване на правила за наблюдението на външните морски граници в контекста на оперативното сътрудничество, координирано от Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите - членки на Европейския съюз
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 77, параграф 2, буква г) от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (1),
като имат предвид, че:
(1)
Целта на политиката на Съюза в областта на външните граници на Съюза е да гарантира ефективния мониторинг на преминаването на външните граници, включително чрез наблюдение на границите, като същевременно допринася за това да се гарантира защитата и спасяването на човешки живот. Целта на наблюдението на границите е да се предотврати неразрешено преминаване на границите, да се противодейства на трансграничната престъпност и да се залавят лицата, които преминават границите не по предвидения ред, или да се предприемат други мерки срещу тях. Наблюдението на границите следва да е ефективно при предотвратяването и разубеждаването на лицата, които се стремят да избегнат проверките по граничните контролно-пропускателни пунктове. За тази цел наблюдението на границите не се свежда само до разкриването на опити за неразрешено преминаване на граница, а включва и други мерки, например залавянето на плавателни съдове, за които се предполага, че се опитват да проникнат в Съюза, без да преминат гранични проверки, както и мерки за работа в ситуации като издирване и спасяване, които могат да възникнат по време на операция по наблюдение на границите по море, и мерки за извеждане на такава операция до успешен край.
(2)
Политиките на Съюза относно управлението на границите, убежището и имиграцията и тяхното прилагане следва да се ръководят от принципа на солидарност и на справедливо споделяне на отговорностите между държавите членки, съгласно член 80 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС). Когато е необходимо, актовете на Съюза, приети в рамките на тези политики, трябва да съдържат подходящи мерки за прилагането на този принцип и да насърчават разпределението на тежестта, включително посредством прехвърляне на доброволна основа на лица, на които е предоставена международна закрила.
(3)
Обхватът на настоящия регламент следва да се ограничи до операции по наблюдение на границите, извършвани от държавите членки по техните външни морски граници в контекста на оперативното сътрудничество, координирано от Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите - членки на Европейския съюз („Агенцията“), създадена с Регламент (ЕО) № 2007/2004 на Съвета (2). Мерките по разследване и наказателните мерки се уреждат от националното наказателно право и действащите инструменти за правна взаимопомощ в областта на съдебното сътрудничество по наказателноправни въпроси в Съюза.
(4)
Агенцията отговаря за координирането на оперативното сътрудничество между държавите членки в областта на управлението на външните граници, включително по отношение наблюдението на границите. Агенцията отговаря и за подпомагането на държавите членки при обстоятелства, изискващи увеличена техническа помощ по външните граници, като се отчита обстоятелството, че някои случаи могат да включват хуманитарни извънредни ситуации и спасяване в морето. За по-нататъшното укрепване на това сътрудничество са необходими специални правила по отношение на дейностите по наблюдение на границите, осъществявани от морски, наземни или въздушни екипи на една държава членка по морските граници на друга държава членка или в открито море в контекста на оперативното сътрудничество, координирано от Агенцията.
(5)
Сътрудничеството със съседни трети държави е от решаващо значение за предотвратяването на неразрешеното преминаване на границите, за борбата с трансграничната престъпност и за предотвратяването на човешки жертви в морето. В съответствие с Регламент (ЕО) № 2007/2004 и доколкото напълно се гарантира зачитането на основните права на мигрантите, Агенцията може да си сътрудничи с компетентните органи от трети държави, по-специално по отношение на анализа на риска и обучението, и следва да подпомага оперативното сътрудничество между държавите членки и трети държави. Когато сътрудничеството с трети държави се осъществява на територията или в териториалните води на тези държави, държавите членки и Агенцията следва да спазват норми и стандарти, най-малкото равностойни на определените в правото на Съюза.
(6)
Европейската система за наблюдение на границите (Eurosur), създадена с Регламент (ЕС) № 1052/2013 на Европейския парламент и на Съвета (3), има за цел да засили обмена на информация и оперативното сътрудничество между държавите членки и с Агенцията. С това се гарантира, че осведомеността за обстановката и способността за реакция на държавите членки се подобряват значително, включително с подкрепата на Агенцията, за целите на разкриването, предотвратяването и борбата с незаконната имиграция и трансграничната престъпност и на приноса за гарантирането на защитата и спасяването на живота на мигрантите по външните граници на държавите членки. При координирането на операциите по наблюдение на границите Агенцията следва да предоставя на държавите членки информация и анализ относно тези операции в съответствие с посочения регламент.
(7)
Настоящият регламент заменя Решение 2010/252/ЕС на Съвета (4), което беше отменено от Съда на Европейския съюз („Съда“) с решение от 5 септември 2012 г. по дело C-355/10. В това решение Съдът постановява, че действието на Решение 2010/252/ЕС се запазва до влизането в сила на нови правила. Следователно от деня на влизане в сила на настоящия регламент посоченото решение престава да поражда правно действие.
(8)
По време на операции за наблюдение на границите по море държавите членки следва да спазват съответните си задължения по международното право, и по-конкретно Конвенцията на ООН по морско право, Международната конвенция за безопасност на човешкия живот на море, Международната конвенция за търсене и спасяване по море, Конвенцията на ООН срещу транснационалната организирана престъпност и Протокола към нея срещу незаконния трафик на мигранти по суша, море и въздух, Конвенцията на ООН за статута на бежанците, Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, Международния пакт за граждански и политически права, Конвенцията на ООН против изтезанията и други форми на жестоко, нечовешко или унизително отнасяне или наказание, Конвенцията на ООН за правата на детето и други имащи отношение международни инструменти.
(9)
При координирането на операции за наблюдение на границите по море Агенцията следва да изпълнява възложените ѝ задачи при пълно спазване на съответното право на Съюза, включително Хартата за основните права на Европейския съюз („Хартата“), и на съответното международно право, и по-конкретно посоченото в съображение 8.
(10)
В съответствие с Регламент (ЕО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета (5) и с общите принципи на правото на Съюза всяка мярка, предприета в хода на операция по наблюдение, следва да бъде пропорционална на поставените цели, да бъде недискриминационна и да зачита изцяло човешкото достойнство, основните права и правата на бежанците и на търсещите убежище лица, включително принципа на забрана за връщане. Държавите членки и Агенцията са обвързани от разпоредбите на достиженията на правото на Съюза в областта на убежището, и по-специално от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (6) по отношение на молбите за международна закрила, подадени на територията на държавите членки, включително на границата, в териториалните води или в транзитните зони.
(11)
Прилагането на настоящия регламент не следва да засяга Директива 2011/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (7), особено що се отнася до помощта, която следва да се оказва на жертвите на трафика на хора.
(12)
Настоящият регламент следва да се прилага при пълно спазване на принципа на забраната за връщане, както е определен в Хартата и тълкуван в съдебната практика на Съда и на Европейския съд по правата на човека. В съответствие с този принцип никое лице не следва да бъде сваляно на брега, да бъде принуждавано да влиза, да бъде водено или по друг начин предавано на властите на държава, в която, наред с другото, съществува сериозна опасност да му бъде наложено смъртно наказание, да бъде подложено на изтезания, преследване или друго нечовешко или унизително отношение или наказание, или в която съществува заплаха за живота или свободата му поради неговата раса, вероизповедание, националност, сексуална ориентация, принадлежност към определена социална група или политически възгледи, или в която съществува сериозна опасност за експулсиране, извеждане или екстрадиране в друга държава в разрез с принципа на забраната за връщане.
(13)
Евентуалното наличие на споразумение между държава членка и трета държава не освобождава държавите членки от техните задължения съгласно правото на Съюза и международното право, по-специално по отношение на спазването на принципа на забрана за връщане, когато им е известно или би трябвало да им е известно, че системните недостатъци на процедурата за предоставяне на убежище и условията за приемане на търсещи убежище лица в тази трета държава съставляват сериозни основания да се смята, че лицето, търсещо убежище, е изложено на сериозна опасност от нечовешко или унизително отношение, или когато знаят или би трябвало да знаят, че тази трета държава участва в практики, които противоречат на принципа на забрана за връщане.
(14)
По време на операция за наблюдение на границите по море може да възникне ситуация, при която да бъде необходимо да се окаже помощ на бедстващи лица. В съответствие с международното право всяка държава трябва да изисква от капитана на плавателен съд, плаващ под нейното знаме, да оказва незабавно помощ на всяко открито в морето лице, което е застрашено от смърт, и да пристъпва възможно най-бързо към спасяването на бедстващи лица, доколкото това може да се извърши без сериозна опасност за плавателния съд, екипажа или пътниците. Тази помощ следва да бъде оказана без значение на гражданството или статута на нуждаещите се лица или на обстоятелствата, при които са открити. На капитана на кораба и екипажа не следва да бъдат налагани наказания заради това, че са спасили бедстващи в морето лица и са ги отвели на безопасно място.
(15)
Задължението за оказване на помощ на бедстващи лица следва да се изпълнява от държавите членки в съответствие с приложимите разпоредби на международните правни инструменти, уреждащи ситуациите на издирване и спасяване, и в съответствие с изискванията по отношение на защитата на основните права. Настоящият регламент не следва да засяга отговорностите на органите по издирване и спасяване, включително за гарантиране, че координацията и сътрудничеството се осъществяват по такъв начин, че спасените лица да бъдат транспортирани до безопасно място.
(16)
Когато оперативният район на морска операция включва региона на издирване и спасяване на трета държава, при планирането на морска операция следва да се търси установяване на канали за комуникация с органите по издирване и спасяване на тази трета държава, като по този начин се гарантира, че тези органи ще бъдат в състояние да се отзоват при случаи на издирване и спасяване, възникващи в техния регион на издирване и спасяване.
(17)
Съгласно Регламент (ЕО) № 2007/2004 операциите по наблюдение на границите, координирани от Агенцията, се провеждат в съответствие с оперативен план. Съобразно с това по отношение на морските операции оперативният план следва да включва конкретна информация за прилагането на съответната компетентност и законодателство в географската област, в която се провежда съвместната операция, пилотният проект или бързата намеса, включително позовавания на правото на Съюза и международното право относно залавянето, спасяването по море и свалянето на брега. Оперативният план следва да се изготвя в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент, уреждащи откриването, спасяването по море и свалянето на брега в контекста на координирани от Агенцията операции за наблюдение на границите по море, и като се вземат предвид конкретните обстоятелства около въпросната операция. Оперативният план следва да включва процедури, гарантиращи установяването и предоставянето на подходяща помощ, включително на достъп до международна закрила, на лица, които се нуждаят от международна закрила, на жертви на трафик на хора, непридружавани непълнолетни и малолетни лица и други уязвими лица.
(18)
Практиката по Регламент (ЕО) № 2007/2004 е, че за всяка морска операция се създава координационна структура в рамките на приемащата държава членка, в чийто състав са включени служители от приемащата държава членка, гост-служители и представители на Агенцията, включително координиращият служител на Агенцията. Тази координационна структура, обикновено наричана Международен координационен център, следва да се използва като средство за комуникация между служителите, участващи в морската операция, и съответните органи.
(19)
Настоящият регламент зачита основните права и съблюдава принципите, признати в членове 2 и 6 от Договора за Европейския съюз (ДЕС) и в Хартата, и по-конкретно зачитането на човешкото достойнство, правото на живот, забраната на изтезанията и на нечовешкото или унизително отношение или наказание, забраната на трафика на хора, правото на свобода и сигурност, правото на защита на личните данни, правото на убежище и на закрила в случай на извеждане и експулсиране, принципите на забрана за връщане и недискриминация, правото на ефективни правни средства за защита и правата на детето. Настоящият регламент следва да се прилага от държавите членки и Агенцията в съответствие с тези права и принципи.
(20)
Доколкото целта на настоящия регламент, а именно приемането на специални правила за наблюдение на морските граници от служителите на граничната охрана, чиято дейност е координирана от Агенцията, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки вследствие на различията в тяхното право и практики, а поради многонационалния характер на операциите може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от ДЕС. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.
(21)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към ДЕС и към ДФЕС, Дания не участва в приемането на настоящия регламент и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане. Доколкото настоящият регламент представлява развитие на достиженията на правото от Шенген, в срок от шест месеца след вземането на решение от Съвета относно настоящия регламент Дания взема решение, в съответствие с член 4 от посочения протокол, дали да го въведе в националното си право.
(22)
По отношение на Исландия и Норвегия настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението, сключено от Съвета на Европейския съюз, от една страна, и Република Исландия и Кралство Норвегия, от друга страна, за асоциирането на последните в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген (8), които попадат в областта, посочена в член 1, буква А от Решение 1999/437/ЕО на Съвета (9).
(23)
По отношение на Швейцария настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (10), които попадат в областта, посочена в член 1, буква А от Решение 1999/437/ЕО във връзка с член 3 от Решение 2008/146/ЕО на Съвета (11).
(24)
По отношение на Лихтенщайн настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Протокола между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (12), които попадат в областта, посочена в член 1, буква А от Решение 1999/437/ЕО във връзка с член 3 от Решение 2011/350/ЕС на Съвета (13).
(25)
Настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Обединеното кралство не участва в съответствие с Решение 2000/365/ЕО на Съвета (14); следователно Обединеното кралство не участва в неговото приемане и не е обвързано от него, нито от неговото прилагане.
(26)
Настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Ирландия не участва в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета (15); следователно Ирландия не участва в неговото приемане и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Обхват
Настоящият регламент се прилага за операции по наблюдение на границите, извършвани от държавите членки по техните външни морски граници в контекста на оперативното сътрудничество, координирано от Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите - членки на Европейския съюз.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„Агенцията“ означава Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите - членки на Европейския съюз, създадена с Регламент (ЕО) № 2007/2004;
2)
„морска операция“ означава съвместна операция, пилотен проект или бърза намеса, провеждани от държавите членки за наблюдение на техните външни морски граници и координирани от Агенцията;
3)
„приемаща държава членка“ означава държава членка, в която се провежда дадена морска операция или от която морската операция е започнала;
4)
„участваща държава членка“ означава държава членка, която участва в морска операция, като предоставя техническо оборудване, служители на граничната охрана, разположени като част от европейските екипи за гранична охрана, или друг подходящ персонал, но която не е приемаща държава членка;
5)
„участващ екип“ означава морски, наземен или въздушен екип под отговорността на приемащата държава членка или на участваща държава членка, който участва в морска операция;
6)
„Международен координационен център“ означава координационната структура, създадена в рамките на приемащата държава членка за координирането на морската операция;
7)
„национален координационен център“ означава националния координационен център, създаден за целите на Европейската система за наблюдение на границите (Eurosur) в съответствие с Регламент (ЕС) № 1052/2013;
8)
„оперативен план“ означава оперативния план, посочен в членове 3а и 8д от Регламент (ЕО) № 2007/2004;
9)
„плавателен съд“ означава всякакъв плавателен съд, включително лодки, надуваеми лодки, плаващи платформи, съдове на въздушна възглавница и хидроплани, които се използват или могат да бъдат използвани в морето;
10)
„плавателен съд без националност“ означава плавателен съд, който е без националност или може да бъде смятан за плавателен съд без националност, ако никоя държава не му е дала право да плава под нейно знаме или ако плава под знамената на две или повече държави, използвайки знамето на едната или на другата според ситуацията;
11)
„Протокол срещу незаконния трафик на мигранти“ означава Протоколът срещу незаконния трафик на мигранти по суша, море и въздух, допълващ Конвенцията на Организацията на обединените нации срещу транснационалната организирана престъпност и подписан в Палермо, Италия, през декември 2000 г.;
12)
„безопасно място“ означава място, където се смята, че спасителните операции са приключили, и където безопасността на живота на спасените лица не е застрашена, където техните основни човешки потребности могат да бъдат задоволени и откъдето може да бъде организирано транспортирането им до следващото или до крайното им местоназначение, като се вземе предвид защитата на основните им права в съответствие с принципа на забрана за връщане;
13)
„център за координация на спасителните дейности“ означава екип, отговарящ за насърчаване на ефикасното организиране на услугите по издирване и спасяване и за координация на провеждането на операциите по издирване и спасяване в рамките на района на издирване и спасяване, както е определен в Международната конвенция за търсене и спасяване по море;
14)
„прилежаща зона“ означава зона, прилежаща към териториалното море съгласно определеното в член 33 от Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право, където е официално обявена;
15)
„крайбрежна държава членка“ означава държава членка, в чието териториално море или прилежаща зона става залавянето.
ГЛАВА II
ОБЩИ ПРАВИЛА
Член 3
Безопасност в морето
Мерките, предприети за целите на морска операция, се провеждат по начин, който при всички случаи гарантира безопасността на заловените или спасените лица, безопасността на участващите екипи или на трети страни.
Член 4
Защита на основните права и принцип на забрана за връщане
1. Никое лице не може, в нарушение на принципа на забрана за връщане, да бъде сваляно на брега, да бъде принуждавано да влиза, да бъде водено или по друг начин предавано на властите на държава, в която, наред с другото, съществува сериозна опасност да му бъде наложено смъртно наказание, да бъде подложено на изтезания, преследване или друго нечовешко или унизително отношение или наказание, или в която съществува заплаха за живота или свободата му поради неговата раса, вероизповедание, националност, сексуална ориентация, принадлежност към определена социална група или политически възгледи; или в която съществува сериозна опасност за такова експулсиране, извеждане или екстрадиране в друга държава в разрез с принципа на забрана за връщане.
2. Когато се разглежда възможността за сваляне на брега в трета държава, в контекста на планирането на морска операция приемащата държава членка, в координация с участващите държави членки и Агенцията, взема предвид общата ситуация в тази трета държава.
Оценката на общата ситуация в дадена трета държава се основава на информация, взета от широк кръг източници, които може да включват други държави членки, органи, служби и агенции на Съюза и съответните международни организации, и може да отразява също наличието на споразумения и проекти в областта на миграцията и убежището, осъществявани в съответствие с правото на Съюза и посредством фондове на Съюза. Тази оценка е част от оперативния план, предоставя се на участващите екипи и се актуализира съобразно необходимостта.
Заловените или спасени лица не могат да бъдат сваляни на брега, принуждавани да влизат, водени или по друг начин предавани на властите на трета държава, когато приемащата държава членка или участващите държави членки знаят или би трябвало да знаят, че тази трета държава участва в практики съгласно описаното в параграф 1.
3. По време на морската операция, преди заловените или спасени лица да бъдат свалени на брега, принудени да влязат, заведени или по друг начин предадени на властите на трета държава и като вземат предвид оценката на общата ситуация в тази трета държава в съответствие с параграф 2, участващите екипи, без да се засяга член 3, използват всички средства за идентифициране на заловените или спасени лица, преценяват личното им положение, уведомяват ги за тяхното местоназначение по начин, който тези лица разбират или за който с основание може да се предположи, че разбират и им дават възможност да изразят всички основания, поради които смятат, че свалянето на брега на предложеното място би било в нарушение на принципа на забрана за връщане.
За тези цели в оперативния план се предоставят допълнителни подробности, включително при необходимост за наличието на брега на медицински лица, устни преводачи, правни консултанти и съответни други експерти на приемащата и участващата държава членка. Във всеки участващ екип има най-малко едно лице, преминало основно обучение за оказване на първа помощ.
Посоченият в член 13 доклад, включва въз основа на осигурената от приемащата и участващата държава членка информация допълнителни подробности за случаите на сваляне на брега в трети държави и относно това по какъв начин всеки елемент от предвидените в първа алинея от настоящия параграф процедури е бил приложен от участващите екипи с оглед да се гарантира спазване на принципа на забрана за връщане.
4. По време на цялата морска операция участващите екипи отчитат специалните нужди на децата, включително на непридружаваните непълнолетни и малолетни лица, жертвите на трафик на хора, лицата, нуждаещи се от спешна медицинска помощ, лицата с увреждания, лицата, нуждаещи се от международна закрила, и другите лица в особено уязвимо положение.
5. Обменът с трети държави на лични данни, получени по време на морска операция за целите на настоящия регламент, се ограничава строго до най-необходимото и се извършва в съответствие с Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (16), Рамково решение 2008/977/ПВР на Съвета (17) и относимите национални разпоредби за защита на данните.
Обменът с трети държави на лични данни по отношение на заловени или спасени лица, получени по време на морска операция, се забранява, когато има сериозен риск от нарушаване на принципа на забрана за връщане.
6. При изпълнението на задълженията си участващите екипи зачитат напълно човешкото достойнство.
7. Настоящият член се прилага за всички мерки, предприети от държавите членки или Агенцията в съответствие с настоящия регламент.
8. Служителите на граничната охрана и други служители, участващи в морска операция, преминават обучение относно съответните разпоредби за основните права, правото за бежанците и международния правен режим за търсене и спасяване в съответствие с член 5, втора алинея от Регламент (ЕО) № 2007/2004.
ГЛАВА III
СПЕЦИАЛНИ ПРАВИЛА
Член 5
Задържане
1. При откриване на плавателен съд, за който съществува подозрение, че превозва лица, които избягват или възнамеряват да избегнат проверките по гранични контролно-пропускателни пунктове, или че участва в незаконен трафик на мигранти по море, участващите екипи се приближават до него, за да го идентифицират и установят националността му, и до предприемането на допълнителни мерки наблюдават плавателния съд от безопасно разстояние, като вземат всички необходими предохранителни мерки. Участващите екипи събират информация за съответния плавателен съд и я съобщават незабавно на Международния координационен център, включително, когато е възможно, информация за състоянието на лицата на борда, по-специално за това дали съществува непосредствена опасност за техния живот или дали има лица, нуждаещи се от спешна медицинска помощ. Международният координационен център предава тази информация на националния координационен център на приемащата държава членка.
2. Когато плавателен съд се готви да навлезе или е навлязъл в териториалното море или в прилежащата зона на държава членка, която не участва в морската операция, участващите екипи събират и съобщават информацията за този плавателен съд на Международния координационен център, който предава тази информация на националния координационен център на съответната държава членка.
3. Участващите екипи събират и съобщават информация за всеки плавателен съд, за който съществува подозрение, че извършва незаконни дейности по море, които са извън обхвата на морската операция, на Международния координационен център, който предава тази информация на националния координационен център на съответната държава членка.
Член 6
Залавяне в териториалното море
1. В териториалното море на приемащата държава членка или съседна участваща държава членка същата държава разрешава на участващите екипи да предприемат една или повече от следните мерки, когато са налице разумни основания да се подозира, че определен плавателен съд може да превозва лица, които възнамеряват да избегнат проверките по граничните контролно-пропускателни пунктове, или се занимава с незаконен трафик на мигранти по море:
а)
изискване на информация и документи относно собствеността, регистрацията и подробности за пътуването на плавателния съд и относно самоличността, гражданството и съответни други данни за лицата на борда, включително дали има лица, нуждаещи се от спешна медицинска помощ, и уведомяване на лицата на борда, че може да не им бъде разрешено да преминат границата;
б)
спиране, качване на борда и претърсване на плавателния съд, на товара и лицата на борда, както и разпитване на тези лица, и уведомяването им, че лицата, управляващи плавателния съд, могат да бъдат подведени под отговорност за улесняване на пътуването.
2. Ако бъде намерено доказателство, потвърждаващо това подозрение, въпросната приемаща държава членка или съседна участваща държава членка може да разреши на участващите екипи да предприемат една или повече от следните мерки:
а)
задържане на плавателния съд и на лицата на борда;
б)
отправяне на заповед към плавателния съд да промени курса си към напускане на териториалното море или прилежащата зона или към местоназначение, различно от териториалното море или прилежащата зона, включително придружаване на плавателния съд или оставане в близост до него, докато не бъде потвърдено, че плавателният съд се придържа към зададения курс;
в)
отвеждане на плавателния съд или на лицата на борда до крайбрежната държава членка в съответствие с оперативния план.
3. Всяка мярка, предприета в съответствие с параграф 1 или 2, трябва да е пропорционална и да не надхвърля необходимото за постигане на целите на настоящия член.
4. За целите на параграфи 1 и 2 приемащата държава членка инструктира участващия екип по подходящ начин чрез Международния координационен център.
Участващият екип информира приемащата държава членка чрез Международния координационен център, когато капитанът на плавателния съд иска да бъде уведомен дипломатически служител или консулско длъжностно лице на държавата на знамето.
5. Когато има разумни основания за подозрение, че плавателен съд без националност превозва лица, които имат намерение да избегнат проверките по граничните контролно-пропускателни пунктове, или извършва незаконен трафик на мигранти по море, приемащата държава членка или съседната участваща държава членка, в чието териториално море е задържан плавателният съд без националност, разрешава една или повече от мерките, предвидени в параграф 1, и може да разреши една или повече от мерките, предвидени в параграф 2. Приемащата държава членка инструктира участващия екип по подходящ начин чрез Международния координационен център.
6. Всички оперативни дейности в териториалното море на държава членка, която не участва в морската операция, се извършват в съответствие с разрешението на тази държава членка. Приемащата държава членка инструктира участващия екип чрез Международния координационен център въз основа на курса на действие, разрешен от тази държава членка.
Член 7
Залавяне в открито море
1. В открито море, когато са налице разумни основания да се подозира, че даден плавателен съд извършва незаконен трафик на мигранти по море, участващите екипи предприемат една или повече от следните мерки, при условие че получат разрешение от държавата на знамето в съответствие с Протокола срещу незаконния трафик на мигранти и според случая - националното и международното право:
а)
изискване на информация и документи относно собствеността, регистрацията и подробности за пътуването на плавателния съд и относно самоличността, гражданството и съответни други данни за лицата на борда, включително дали има лица, нуждаещи се от спешна медицинска помощ;
б)
спиране, качване на борда и претърсване на плавателния съд, на товара и лицата на борда, както и разпитване на тези лица, и уведомяването им, че лицата, управляващи плавателния съд, могат да бъдат подведени под отговорност за улесняване на пътуването.
2. Ако бъдат намерени доказателства, потвърждаващи това подозрение, участващите екипи може да предприемат една или повече от следните мерки, при условие че получат разрешение от държавата на знамето, в съответствие с Протокола срещу незаконния трафик на мигранти и според случая - националното и международното право:
а)
задържане на плавателния съд и на лицата на борда;
б)
предупреждаване и отправяне на заповед към плавателния съд да не навлиза в териториалното море или прилежащата зона и при необходимост - отправяне на искане към плавателния съд да промени курса си към местоназначение, различно от териториалното море или прилежащата зона;
в)
отвеждане на плавателния съд или на лицата на борда до трета държава или предаване по друг начин на плавателния съд или на лицата на борда на органите на трета държава;
г)
отвеждане на плавателния съд или на лицата на борда до приемащата държава членка или до съседна участваща държава членка.
3. Всяка мярка, предприета в съответствие с параграф 1 или 2, трябва да е пропорционална и да не надхвърля необходимото за постигане на целите на настоящия член.
4. За целите на параграфи 1 и 2 приемащата държава членка инструктира участващия екип по подходящ начин чрез Международния координационен център.
5. Когато плавателният съд плава под знамето на приемащата държава членка или на участваща държава членка или носи обозначение за регистрация в приемащата държава членка или в участваща държава членка, тази държава членка, след потвърждаване на националността на плавателния съд, може да разреши една или повече от мерките, предвидени в параграфи 1 и 2. В такъв случай приемащата държава членка инструктира участващия екип по подходящ начин чрез Международния координационен център.
6. Ако плавателният съд плава под знамето на държава членка, която не участва в морската операция, или на трета държава, или ако носи обозначение за регистрация в държава членка, която не участва в морската операция, или в трета държава, приемащата държава членка или участваща държава членка, в зависимост от това чий участващ екип е задържал този плавателен съд, уведомява държавата на знамето, иска потвърждаване на регистрацията и ако националността бъде потвърдена, отправя искане към държавата на знамето да предприеме действия за прекратяване използването на нейния плавателен съд за незаконен трафик на мигранти. Ако държавата на знамето не желае или не може да направи това пряко или с помощта на държавата членка, към която принадлежи участващият екип, тази държава членка иска от държавата на знамето разрешение да предприеме някоя от мерките, установени в параграфи 1 и 2. Приемащата държава членка или участващата държава членка уведомява Международния координационен център за всяка комуникация с държавата на знамето и за планираните действия или мерки, разрешени от държавата на знамето. В такъв случай приемащата държава членка инструктира участващия екип по подходящ начин чрез Международния координационен център.
7. Когато, макар да плава под чуждо знаме или да отказва да покаже знамето си, има разумни основания да се подозира, че всъщност плавателният съд е със същата националност като тази на участващ екип, този участващ екип проверява правото на плавателния съд да плава под това знаме. За тази цел той може да се доближи до плавателния съд, за който съществуват подозрения. Ако подозренията останат, екипът може да извърши по-нататъшно обследване на борда на плавателния съд, като действа с нужното внимание.
8. Когато, макар да плава под чуждо знаме или да отказва да покаже знамето си, има разумни основания да се подозира, че всъщност плавателният съд е с националността на приемащата държава членка или на участваща държава членка, участващият екип проверява правото на плавателния съд да плава под нейното знаме.
9. Ако в случаите, посочени в параграф 7 или 8, подозренията относно националността на плавателния съд се потвърдят, тази приемаща държава членка или участваща държава членка може да разреши една или повече от мерките, предвидени в параграфи 1 и 2. В такъв случай приемащата държава членка инструктира участващия екип по подходящ начин чрез Международния координационен център.
10. До получаване на разрешение от държавата на знамето или в отсъствието на такова плавателният съд се наблюдава от безопасно разстояние. Не се предприемат никакви други мерки без изричното разрешение на държавата на знамето освен необходимите за отстраняване на непосредствена опасност за човешки живот или такива, които произтичат от съответни двустранни или многостранни споразумения.
11. Когато са налице разумни основания да се подозира, че плавателен съд без националност извършва незаконен трафик на мигранти по море, участващият екип може да се качи на борда на плавателния съд и да го претърси, за да удостовери липсата на националност. Ако бъде намерено доказателство, потвърждаващо това подозрение, участващият екип уведомява приемащата държава членка, която може да предприеме, пряко или с помощта на държавата членка, към която принадлежи участващият екип, по-нататъшни подходящи мерки, както е предвидено в параграфи 1 и 2, в съответствие с националното и международното право.
12. Държава членка, чийто участващ екип е предприел мярка в съответствие с параграф 1, незабавно уведомява държавата на знамето за резултатите от тази мярка.
13. Националният служител, представляващ приемащата държава членка или участваща държава членка в Международния координационен център, отговаря за улесняването на комуникацията със съответните органи на тази държава членка в усилията за получаване на разрешение да се извърши проверка на правото на плавателен съд да плава под нейното знаме или за предприемане на някоя от мерките, посочени в параграфи 1 и 2.
14. Когато основанията за подозрение, че даден плавателен съд извършва незаконен трафик на мигранти в открито море, се окажат неоснователни или когато участващият екип няма компетентност за действие, но продължава да съществува основателно подозрение, че плавателният съд превозва лица, които възнамеряват да достигнат до границата на държава членка и да избегнат проверките на гранично-пропускателните пунктове, този плавателен съд продължава да бъде наблюдаван. Международният координационен център съобщава информацията за този плавателен съд на националния координационен център на държавите членки, към които той се е насочил.
Член 8
Залавяне в прилежащата зона
1. В прилежащата зона на приемащата държава членка или на съседна участваща държава членка, мерките, предвидени в член 6, параграфи 1 и 2, се предприемат в съответствие с тези параграфи и с параграфи 3 и 4 от същия член. Разрешението, посочено в член 6, параграфи 1 и 2, може да бъде дадено само за мерки, които са необходими за предотвратяването на нарушение на съответните законови и подзаконови разпоредби в рамките на територията или териториалното море на тази държава членка.
2. Мерките, предвидени в член 6, параграфи 1 и 2, не се предприемат в прилежащата зона на държава членка, която не участва в морската операция, без разрешение на тази държава членка. Международният координационен център се уведомява за всяка комуникация с тази държава членка и за последващите действия, които са разрешени от тази държава членка. Ако тази държава членка не даде разрешение и ако съществуват разумни основания за подозрение, че плавателният съд превозва лица, които възнамеряват да достигнат границата на държава членка, се прилага член 7, параграф 14.
3. Когато плавателен съд без националност преминава транзитно през прилежащата зона, се прилага член 7, параграф 11.
Член 9
Ситуации на издирване и спасяване
1. Държавите членки спазват задължението за оказване на помощ на всеки бедстващ в морето плавателен съд или лице и по време на морска операция те правят необходимото техните участващи екипи да спазват това задължение в съответствие с международното право и зачитането на основните права. Екипите оказват помощ независимо от националността или статута на лицето или обстоятелствата, при които то е открито.
2. За целите на справяне със ситуации на издирване и спасяване, които може да възникнат по време на морска операция, в оперативния план се съдържат, в съответствие с относимото международно право, включително правото в областта на издирването и спасяването, най-малко следните разпоредби:
а)
когато в хода на морска операция участващите екипи имат основания да смятат, че са изправени пред състояние на несигурност, тревога или бедствие по отношение на даден плавателен съд или което и да е лице на борда, те предават незабавно цялата налична информация на центъра за координация на спасителните дейности, отговорен за района на издирване и спасяване, в който възниква ситуацията, и се поставят на разположение на този център за координация на спасителните дейности;
б)
участващите екипи информират Международния координационен център във възможно най-кратък срок за всеки контакт с центъра за координация на спасителните дейности и за действията, предприети от тях;
в)
плавателен съд или лицата на борда се считат за намиращи се в състояние на несигурност, по-конкретно когато:
i)
лицето е обявено за изчезнало или плавателният съд закъснява; или
ii)
лицето или плавателният съд не са се появили на очакваното място или не е представен доклад за безопасност;
г)
плавателен съд или лицата на борда се считат за намиращи се в състояние на тревога, по-конкретно когато:
i)
след ситуация на несигурност опитите за установяване на контакт с лицето или плавателния съд са се провалили, а запитванията, отправени към други подходящи източници, са били безуспешни; или
ii)
е получена информация, която показва, че оперативната ефективност на плавателния съд е нарушена, но не до степен, при която е вероятно настъпването на бедствено положение;
д)
плавателен съд или лицата на борда се считат за намиращи се в състояние на бедствие, по-конкретно когато:
i)
е получена сигурна информация, че лицето или плавателният съд се намира в опасност и се нуждае от незабавна помощ; или
ii)
след състояние на тревога по-нататъшните безуспешни опити за установяване на контакт с лицето или плавателния съд и по-широкомащабните безуспешни запитвания сочат вероятно наличие на бедствено положение; или
iii)
е получена информация, която показва, че оперативната ефективност на плавателния съд е била нарушена до степен, при която е вероятно настъпването на бедствено положение;
е)
с цел да се прецени дали даден плавателен съд е в състояние на несигурност, тревога или бедствие, участващите екипи вземат под внимание и предават цялата съответна информация и наблюдения на отговорния център за координация на спасителните дейности, включително информация относно:
i)
наличието на искане за помощ, въпреки че такова искане не е единственият фактор, за да се приеме, че е налице бедствено положение;
ii)
плавателната годност на плавателния съд и вероятността той да не достигне крайното си местоназначение;
iii)
броя лица на борда с оглед на вида на плавателния съд и неговото състояние;
iv)
наличието на необходимите за достигане до брега запаси като гориво, вода и храна;
v)
присъствието на квалифициран екипаж и команден състав на плавателния съд;
vi)
наличието на оборудване за безопасност и на навигационно и комуникационно оборудване и неговия капацитет;
vii)
присъствието на лица на борда, нуждаещи се от спешна медицинска помощ;
viii)
наличието на починали лица на борда;
ix)
присъствието на бременни жени или на деца на борда;
x)
метеорологичните условия и условията за корабоплаване, включително прогнозите за тези условия;
ж)
в очакване на инструкции от центъра за координация на спасителните дейности участващите екипи предприемат всички подходящи мерки за гарантиране на безопасността на съответните лица;
з)
когато плавателен съд се смята за намиращ се в положение на несигурност, тревога или бедствие, но лицата на борда отказват да приемат помощ, участващият екип уведомява отговорния център за координация на спасителните дейности и следва указанията му. Участващият екип продължава да полага дължимата грижа, като наблюдава плавателния съд и предприема всички необходими мерки за гарантиране на безопасността на засегнатите лица, като същевременно избягва да предприема каквито и да е действия, които биха могли да влошат ситуацията или да увеличат риска от нараняване или загуба на човешки живот;
и)
когато центърът за координация на спасителните дейности на трета държава, отговарящ за района на търсене и спасяване, не реагира на информацията, предадена от участващия екип, екипът се свързва с центъра за координация на спасителните дейности на приемащата държава членка, освен ако същият участващ екип не прецени, че друг международно признат център за координация на спасителните дейности е в състояние по-добре да поеме координацията на ситуацията, свързана с търсенето и спасяването.
Оперативният план може да съдържа подробности, съобразени с особеностите на съответната морска операция.
3. Когато ситуацията на търсене и спасяване е приключила, участващият екип, след консултация с Международния координационен център, възобновява морската операция.
Член 10
Сваляне на брега
1. В съответствие с международното право и при зачитане на основните права оперативният план съдържа най-малко следните условия за сваляне на брега на заловените или спасени при морска операция лица:
а)
в случай на залавяне в териториалното море или в прилежащата зона, както е посочено в член 6, параграф 1, 2 или 6 или в член 8, параграф 1 или 2, свалянето на брега се осъществява в крайбрежната държава членка, без да се засяга член 6, параграф 2, буква б);
б)
в случай на залавяне в открито море, както е предвидено в член 7, свалянето на брега може да се извърши в третата държава, от която се предполага, че е отпътувал плавателният съд. Ако това не е възможно, тогава свалянето на брега се осъществява в приемащата държава членка;
в)
в случай на ситуации на търсене и спасяване, както е предвидено в член 9, и без да се засяга отговорността на центъра за координация на спасителните дейности, приемащата държава членка и участващите държави членки си сътрудничат с отговорния център за координация на спасителните дейности с цел определяне на безопасно място, а когато отговорният център за координация на спасителните дейности определи такова безопасно място, вземат необходимите мерки свалянето на брега на спасените лица да се извърши бързо и ефективно.
Ако не е възможно участващият екип да бъде освободен от задължението си по член 9, параграф 1 възможно най-бързо, като се отчита безопасността на спасените лица и на самия участващ екип, на екипа се разрешава да свали на брега спасените лица в приемащата държава членка.
Тези условия за сваляне на брега не пораждат задължения за държавите членки, които не участват в морската операция, освен в случай че те изрично предоставят разрешение за предприемане на мерки в тяхното териториално море или прилежаща зона в съответствие с член 6, параграф 6 или член 8, параграф 2.
Оперативният план може да съдържа подробности, съобразени с особеностите на съответната морска операция.
2. Участващите екипи информират Международния координационен център за присъствието на лица по смисъла на член 4 и Международният координационен център предава тази информация до компетентните национални органи на държавата, в която се извършва свалянето на брега.
Оперативният план съдържа данните за контакт на тези компетентни национални органи, които предприемат подходящи последващи действия.
Член 11
Изменение на Регламент (ЕО) № 2007/2004
В края на буква й) съответно от член 3а, параграф 1 и член 8д, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2007/2004 се добавя следното изречение:
„В това отношение оперативният план се установява в съответствие с Регламент (ЕС) № 656/2014 на Европейския парламент и на Съвета (18);
Член 12
Механизми за солидарност
1. Държава членка, която е изправена пред ситуация на спешен и извънреден натиск на външната си граница, може да отправя искане:
а)
за разполагане на европейски екипи за гранична охрана в съответствие с член 8а от Регламент (ЕО) № 2007/2004 за предоставяне на бърза оперативна помощ на тази държава членка;
б)
към Агенцията за техническа и оперативна помощ в съответствие с член 8 от Регламент (ЕО) № 2007/2004 с цел да получи помощ по въпроси, свързани с координацията между държавите членки и/или разполагането на експерти с цел оказване на помощ на компетентните национални органи;
в)
за спешна помощ съгласно член 14 от Регламент (ЕС) № 515/2014 на Европейския парламент и на Съвета (19) за посрещане на неотложни и специфични нужди в случай на извънредна ситуация.
2. Държава членка, изложена на миграционен натиск, който подлага на извънредно натоварване местата за настаняване на мигрантите и системите за убежище на тази държава, може да отправи искане:
а)
към Европейската служба за подкрепа в областта на убежището - за разполагане на екип за подкрепа в областта на убежището в съответствие с член 13 от Регламент (ЕС) № 439/2010 на Европейския парламент и на Съвета (20) за предоставяне на експертни знания, по-специално във връзка с услугите за устен превод, информация относно държавите на произход и познания в областта на обработката и управлението на делата за убежище;
б)
за спешна помощ съгласно член 21 от Регламент (ЕС) № 516/2014 на Европейския парламент и на Съвета (21) с оглед на спешните и специфични потребности в случай на извънредна ситуация.
Член 13
Доклад
1. Агенцията представя доклад на Европейския парламент, Съвета и Комисията относно практическото прилагане на настоящия регламент до 18 юли 2015 г. и всяка година след това.
2. Докладът включва описание на процедурите, въведени от Агенцията за прилагане на настоящия регламент по време на морски операции, заедно с информация относно практическото прилагане на настоящия регламент, включително подробна информация относно съответствието с основните права и въздействието върху тях, както и всякакви евентуални инциденти, които може да са възникнали.
ГЛАВА IV
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 14
Действие на Решение 2010/252/ЕС
Решение 2010/252/ЕС престава да поражда действие, считано от датата на влизане в сила на настоящия регламент.
Член 15
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Брюксел на 15 май 2014 година.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 656/2014
(2014. gada 15. maijs),
ar kuru paredz noteikumus ārējo jūras robežu uzraudzībai saistībā ar operatīvo sadarbību, ko koordinē Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 77. panta 2. punkta d) apakšpunktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (1),
tā kā:
(1)
Savienības politikas mērķis Savienības ārējo robežu jomā ir nodrošināt ārējo robežu šķērsošanas efektīvu novērošanu, tostarp veicot robežu uzraudzību, vienlaikus sekmējot to, ka tiek nodrošināta cilvēku dzīvības aizsardzība un glābšana. Robežu uzraudzības mērķis ir nepieļaut neatļautu robežšķērsošanu, apkarot pārrobežu noziedzību un aizturēt personas, kas robežu šķērsojušas nelikumīgi, vai veikt citus pasākumus pret tām. Robežu uzraudzībai būtu efektīvi jānovērš personu izvairīšanās no pārbaudēm robežšķērsošanas vietās un jāattur no šādas rīcības. Šajā nolūkā robežu uzraudzība neaprobežojas tikai ar neatļautu robežu šķērsošanas mēģinājumu atklāšanu, bet vienlīdz attiecas arī uz citiem pasākumiem, piemēram, to kuģu pārtveršanu, par kuriem ir aizdomas, ka tie mēģina iekļūt Savienībā, nepakļaujoties robežpārbaudēm, kā arī pasākumiem, kas paredzēti, lai risinātu tādas situācijas kā meklēšana un glābšana, kas var rasties robežu uzraudzības operāciju jūrā laikā, un pasākumiem, kuru mērķis ir nodrošināt šādu operāciju veiksmīgu noslēgumu.
(2)
Uz Savienības robežu pārvaldības, patvēruma un imigrācijas politiku un tās īstenošanu attiecas solidaritātes princips un atbildības taisnīga sadalījuma princips starp dalībvalstīm, ievērojot Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 80. pantu. Ja nepieciešams, Savienības aktos, kas pieņemti saskaņā ar minētajām politikas nostādnēm, iekļauj atbilstīgus pasākumus, lai minētais princips stātos spēkā un lai sekmētu sloga sadalījumu, tostarp veicot brīvprātīgu starptautiskās aizsardzības saņēmēju pārvietošanu.
(3)
Šīs regulas darbības jomai būtu jāattiecas tikai uz robežu uzraudzības operācijām, ko veic dalībvalstis pie savām ārējām jūras robežām saistībā ar operatīvo sadarbību, kuru koordinē Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām (“aģentūra”), kas izveidota ar Padomes Regulu (EK) Nr. 2007/2004 (2). Izmeklēšanas un sodīšanas pasākumus reglamentē ar valsts krimināltiesībām un savstarpējas tiesiskās palīdzības instrumentiem, kas pastāv Savienībā tiesu iestāžu sadarbības krimināllietās jomā.
(4)
Aģentūra ir atbildīga par operatīvās sadarbības koordināciju starp dalībvalstīm ārējo robežu pārvaldības jomā, tostarp attiecībā uz robežu uzraudzību. Aģentūra ir arī atbildīga par palīdzību dalībvalstīm apstākļos, kad nepieciešama pastiprināta tehniskā palīdzība pie ārējām robežām, ņemot vērā faktu, ka dažas situācijas var būt saistītas ar humānām ārkārtas situācijām un glābšanu jūrā. Ir nepieciešami īpaši noteikumi attiecībā uz robežu uzraudzības darbībām, ko veic vienas dalībvalsts jūras, sauszemes un gaisa spēku vienības pie citu dalībvalstu jūras robežām vai atklātā jūrā saistībā ar operatīvo sadarbību, ko koordinē aģentūra, lai vēl vairāk stiprinātu šādu sadarbību.
(5)
Sadarbība ar kaimiņos esošām trešām valstīm ir būtiski nepieciešama, lai novērstu nelikumīgu robežu šķērsošanu, apkarotu pārrobežu noziedzību un izvairītos no cilvēku bojāejas jūrā. Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 2007/2004 un ja tiek pilnībā ievērotas migrantu pamattiesības, aģentūra var sadarboties ar trešo valstu kompetentajām iestādēm, jo īpaši attiecībā uz risku analīzi un apmācību, un tai būtu jāveicina dalībvalstu un trešo valstu operatīvā sadarbība. Ja sadarbība ar trešām valstīm notiek minēto valstu teritorijā vai to teritoriālajā jūrā, dalībvalstīm un aģentūrai būtu jāievēro normas un standarti, kas ir vismaz līdzvērtīgi Savienības tiesību aktos noteiktajām normām un standartiem.
(6)
Eiropas Robežu uzraudzības sistēmai (Eurosur), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1052/2013 (3), tiecas stiprināt informācijas apmaiņu un operatīvo sadarbību starp dalībvalstīm un ar aģentūru. Tam jānodrošina, ka būtiski tiek uzlabota stāvokļa apzināšanās un dalībvalstu reaģēšanas spējas, tostarp ar aģentūras atbalstu, lai atklātu, novērstu un apkarotu nelikumīgo migrāciju un pārrobežu noziedzību, un nodrošinātu, ka pie dalībvalstu ārējām robežām tiek aizsargātas un glābtas migrantu dzīvības. Koordinējot robežu uzraudzības operācijas, aģentūrai saskaņā ar minēto regulu būtu jāsniedz dalībvalstīm informācija un analīze par minētajām operācijām.
(7)
Ar šo regulu aizstāj Padomes Lēmumu 2010/252/ES (4), kuru Eiropas Savienības Tiesa (“Tiesa”) ir anulējusi ar 2012. gada 5. septembra spriedumu lietā C-355/10. Ar minēto spriedumu Tiesa Lēmumu 2010/252/ES uzturēja spēkā līdz brīdim, kamēr nav stājušies spēkā jauni noteikumi. Tādēļ līdz ar šīs regulas spēkā stāšanās dienu izbeidzas minētā lēmuma spēkā esība.
(8)
Robežu uzraudzības operāciju jūrā laikā dalībvalstīm būtu jāievēro savi attiecīgie pienākumi saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, jo īpaši Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvenciju, Starptautisko konvenciju par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras, Starptautisko konvenciju par meklēšanu un glābšanu uz jūras, Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju pret transnacionālo organizēto noziedzību un tās Protokolu pret migrantu nelikumīgu ievešanu pa zemes, jūras un gaisa ceļiem, Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju par bēgļu statusu, Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvenciju, Starptautisko paktu par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām, Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju pret spīdzināšanu un citiem nežēlīgiem, necilvēcīgiem vai cieņu pazemojošiem rīcības un sodīšanas veidiem, Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju par bērna tiesībām un citiem attiecīgajiem starptautisko tiesību dokumentiem.
(9)
Koordinējot robežu uzraudzības operācijas jūrā, aģentūrai tās pienākumi būtu jāpilda, pilnībā ievērojot attiecīgos Savienības tiesību aktus, tostarp Eiropas Savienības Pamattiesību hartu (“harta”), un attiecīgos starptautiskos tiesību aktus, jo īpaši tos, kas minēti 8. apsvērumā.
(10)
Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 562/2006 (5), un Savienības tiesību aktu vispārējiem principiem, visiem pasākumiem, kurus veic uzraudzības operācijas gaitā, vajadzētu būt samērīgiem ar izvirzītajiem mērķiem, tiem nevajadzētu būt diskriminējošiem, un to īstenošanā būtu pilnībā jāievēro cilvēka cieņa, pamattiesības un bēgļu un patvēruma meklētāju tiesības, tostarp neizraidīšanas princips. Dalībvalstīm un aģentūrai ir saistoši patvēruma acquis noteikumi un jo īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/32/ES (6) attiecībā uz starptautiskās aizsardzības statusa pieteikumiem, kas iesniegti dalībvalstu teritorijā, tostarp pie to robežām, teritoriālajos ūdeņos vai tranzīta zonās.
(11)
Šīs regulas piemērošanai nevajadzētu skart Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/36/ES (7), jo īpaši attiecībā uz palīdzību, ko paredzēts sniegt cilvēku tirdzniecības upuriem.
(12)
Šī regula būtu jāpiemēro, pilnībā ievērojot neizraidīšanas principu, kā tas definēts hartā un interpretēts Tiesas un Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūrā. Saskaņā ar minēto principu nevienu nebūtu jāizceļ krastā kādā valstī, jāliek tajā ieceļot, jānogādā uz to vai kā citādi jāizdod attiecīgās valsts iestādēm, ja inter alia ir liela iespējamība, ka attiecīgo personu tur sodīs ar nāvi, spīdzinās, vajās vai citādi necilvēcīgi vai pazemojoši pret viņu izturēsies vai sodīs, vai ja tur šīs personas dzīvība vai brīvība tiktu apdraudēta, pamatojoties uz tās rasi, reliģiju, valstspiederību, seksuālo orientāciju, piederību kādai konkrētai sociālajai grupai vai politiskās pārliecības dēļ, vai ja pastāv nopietns risks, ka pretrunā neizraidīšanas principam no turienes var tikt veikta izraidīšana vai pārvietošana uz citu valsti vai izdošana tai.
(13)
Tas, ka starp kādu dalībvalsti un trešo valsti, iespējams, pastāv vienošanās, neatbrīvo dalībvalstis no to pienākumiem, kas izriet no Savienības un starptautiskajiem tiesību aktiem, jo īpaši attiecībā uz neizraidīšanas principa ievērošanu, ja tās zina vai tām vajadzētu zināt, ka sistēmiski trūkumi patvēruma procedūrā un patvēruma meklētāju uzņemšanas nosacījumos minētajā trešā valstī ir pamatots iemesls uzskatīt, ka patvēruma meklētājam būtu jāsastopas ar nopietnu risku, ka pret viņu tur necilvēcīgi vai pazemojoši izturēsies, vai ja tās zina vai tām vajadzētu zināt, ka minētā trešā valsts īsteno praksi, kas ir pretrunā neizraidīšanas principam.
(14)
Jūrā izvēršot robežu uzraudzības operāciju, var rasties situācija, ka ir jāsniedz palīdzība personām, kas atrodas briesmās. Saskaņā ar starptautiskajām tiesībām katrai valstij ir jāpieprasa tās karoga kuģa kapteinim nekavējoties sniegt palīdzību jebkurai personai, kas atrasta jūrā un kurai draud bojāeja, un iespējami ātri steigties glābt cilvēkus, kuri atrodas briesmās, ciktāl to iespējams izdarīt, neradot nopietnas briesmas kuģim, apkalpei vai pasažieriem. Minētā palīdzība būtu jāsniedz neatkarīgi no to personu valstspiederības vai statusa, kurām vajadzīga palīdzība, vai no apstākļiem, kuros tās ir nokļuvušas. Kuģa kapteinim un apkalpei nebūtu jāpiemēro kriminālsodi tikai tāpēc, ka tie ir izglābuši personas, kas jūrā atradās briesmās, un nogādājuši tās uz drošu vietu.
(15)
Pienākums sniegt palīdzību personām, kuras atrodas briesmās, būtu jāpilda dalībvalstīm saskaņā ar piemērojamiem starptautisko tiesību aktu noteikumiem, kas reglamentē meklēšanas un glābšanas situācijas, un saskaņā ar prasībām par pamattiesību aizsardzību. Ar šo regulu nebūtu jāietekmē meklēšanas un glābšanas dienestu pienākumi, tostarp pienākums nodrošināt, ka koordinācija un sadarbība norit tā, lai izglābtās personas varētu nogādāt drošā vietā.
(16)
Ja jūras operācijas darbības areālā ietilpst trešās valsts meklēšanas un glābšanas reģions, tad, veicot jūras operācijas plānošanu, būtu jācenšas izveidot sakaru kanālus ar šīs trešās valsts meklēšanas un glābšanas iestādēm, tādējādi nodrošinot, ka minētās iestādes spēs reaģēt uz to meklēšanas un glābšanas reģionā notiekošiem meklēšanas un glābšanas gadījumiem.
(17)
Ievērojot Regulu (EK) Nr. 2007/2004, robežu uzraudzības operācijas, kuras koordinē aģentūra, veic saskaņā ar darbības plānu. Tādējādi attiecībā uz jūras operācijām darbības plānā būtu jāietver konkrēta informācija par attiecīgās judikatūras un tiesību aktu piemērošanu tajā ģeogrāfiskajā apgabalā, kurā notiek kopīgā operācija, izmēģinājuma projekts vai ātrās reaģēšanas operācija, tostarp atsauces uz Savienības un starptautiskajām tiesībām attiecībā uz pārtveršanu, glābšanu jūrā un izcelšanu krastā. Darbības plāns būtu jāizstrādā saskaņā ar šīs regulas noteikumiem, kas reglamentē pārtveršanu, glābšanu jūrā un izcelšanu krastā saistībā ar robežu uzraudzības operācijām jūrā, ko koordinē aģentūra, un ņemot vērā attiecīgās operācijas konkrētos apstākļus. Darbības plānā būtu jāietver procedūras, ar kurām nodrošina, ka tiek apzinātas personas, kurām ir vajadzīga starptautiskā aizsardzība, cilvēku tirdzniecības upuri, nepilngadīgie bez pieaugušo pavadības un citas mazāk aizsargātas personas un ka tām tiek sniegta atbilstīga palīdzība, tostarp piekļuve starptautiskajai aizsardzībai.
(18)
Prakse saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 2007/2004 ir tāda, ka katrai jūras operācijai uzņēmējā dalībvalstī tiek izveidota koordinācijas struktūra, kurā ietilpst ierēdņi no uzņēmējas dalībvalsts, pieaicinātie ierēdņi un aģentūras pārstāvji, tostarp aģentūras koordinators. Šī koordinācijas struktūra, kuru parasti dēvē par starptautisko koordinācijas centru, būtu jāizmanto kā saziņas kanāls starp jūras operācijā iesaistītajiem ierēdņiem un attiecīgajām iestādēm.
(19)
Šajā regulā ir ievērotas pamattiesības un principi, kas ir atzīti Līguma par Eiropas Savienību (LES) 2. un 6. pantā un hartā, jo īpaši cilvēka cieņas respektēšana, tiesības uz dzīvību, spīdzināšanas un necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās vai sodīšanas aizliegums, cilvēku tirdzniecības aizliegums, tiesības uz brīvību un drošību, tiesības uz personas datu aizsardzību, patvēruma tiesības, princips par aizsardzību pārvietošanas un izraidīšanas gadījumā, neizraidīšanas principa ievērošana un diskriminācijas aizliegums, tiesības uz efektīvu tiesisko aizsardzību un bērna tiesības. Dalībvalstīm un aģentūrai šī regula būtu jāpiemēro saskaņā ar minētajām tiesībām un principiem.
(20)
Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķi, proti, pieņemt konkrētus noteikumus attiecībā uz jūras robežu uzraudzību, ko veic robežsargi, kuru darbību koordinē aģentūra, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, jo pastāv atšķirības to tiesību aktos un praksē, bet operāciju daudznacionālā rakstura dēļ to var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar LES 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai.
(21)
Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā Nr. 22 par Dānijas nostāju, kas pievienots LES un LESD, Dānija nepiedalās šīs regulas pieņemšanā, un tai šī regula nav saistoša un nav jāpiemēro. Tā kā šī regula pilnveido Šengenas acquis, Dānija saskaņā ar minētā protokola 4. pantu sešos mēnešos pēc tam, kad Padome pieņēmusi lēmumu par šo regulu, izlemj, vai tā šo regulu ieviesīs savos tiesību aktos.
(22)
Attiecībā uz Islandi un Norvēģiju - saskaņā ar Nolīgumu, kas noslēgts starp Eiropas Savienības Padomi un Islandes Republiku un Norvēģijas Karalisti par šo valstu asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā, šī regula ir to Šengenas acquis noteikumu (8) pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta 1. panta A punktā Padomes Lēmumā 1999/437/EK (9).
(23)
Attiecībā uz Šveici - saskaņā ar Nolīgumu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā, šī regula ir to Šengenas acquis (10) noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta Lēmuma 1999/437/EK 1. panta A punktā, to lasot saistībā ar Padomes Lēmuma 2008/146/EK (11) 3. pantu.
(24)
Attiecībā uz Lihtenšteinu - saskaņā ar Protokolu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu, Šveices Konfederāciju un Lihtenšteinas Firstisti par Lihtenšteinas Firstistes pievienošanos Nolīgumam starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā, šī regula ir to Šengenas acquis noteikumu (12) pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta Lēmuma 1999/437/EK 1. panta A punktā, to lasot saistībā ar Padomes Lēmuma 2011/350/ES (13) 3. pantu.
(25)
Šī regula ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Apvienotā Karaliste nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2000/365/EK (14); tādēļ Apvienotā Karaliste nepiedalās šīs regulas pieņemšanā, un tai šī regula nav saistoša un nav jāpiemēro.
(26)
Šī regula ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Īrija nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2002/192/EK (15); tādēļ Īrija nepiedalās šīs regulas pieņemšanā, un tai šī regula nav saistoša un nav jāpiemēro,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
I NODAĻA
VISPĀRĒJI NOTEIKUMI
1. pants
Darbības joma
Šo regulu piemēro robežu uzraudzības operācijām, ko veic dalībvalstis pie savām ārējām jūras robežām saistībā ar operatīvo sadarbību, kuru koordinē Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām.
2. pants
Definīcijas
Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:
1)
“aģentūra” ir Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām, kas izveidota ar Regulu (EK) Nr. 2007/2004;
2)
“jūras operācija” ir kopīga operācija, izmēģinājuma projekts vai ātrās reaģēšanas operācija, ko dalībvalstis veic savu ārējo jūras robežu uzraudzībai un ko koordinē aģentūra;
3)
“uzņēmēja dalībvalsts” ir dalībvalsts, kurā notiek jūras operācija vai no kuras tā tiek uzsākta;
4)
“iesaistītā dalībvalsts” ir dalībvalsts, kas piedalās jūras operācijā, nodrošinot tehnisko aprīkojumu, izvietojot robežsargus, kas ir daļa no Eiropas robežsardzes vienībām, vai citu attiecīgu personālu, bet kura nav uzņēmēja dalībvalsts;
5)
“iesaistītā vienība” ir jūras, sauszemes vai aviācijas vienība, kas ir tās uzņēmējas vai iesaistītās dalībvalsts pārziņā, kura piedalās jūras operācijā;
6)
“starptautiskais koordinācijas centrs” ir koordinācijas struktūra, kas izveidota uzņēmējā dalībvalstī jūras operācijas koordinēšanai;
7)
“valsts koordinācijas centrs” ir valsts koordinācijas centrs, kas izveidots Eiropas Robežu uzraudzības sistēmas (Eurosur) vajadzībām saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1052/2013;
8)
“darbības plāns” ir darbības plāns, kas minēts Regulas (EK) Nr. 2007/2004 3.a un 8.e pantā;
9)
“kuģis” ir jebkāda veida peldlīdzeklis, kuru izmanto vai kuru var izmantot jūrā, tostarp laivas, peldošas platformas, beziegrimes peldlīdzekļi un hidrolidmašīnas;
10)
“kuģis bez valstspiederības” ir kuģis bez valstspiederības vai kuģis, kas ir pielīdzināms kuģim bez valstspiederības, ja neviena valsts nav devusi kuģim tiesības kuģot ar tās karogu vai ja tas kuģo ar divu vai vairāku valstu karogiem, izmantojot tos pēc vajadzības;
11)
“Protokols pret migrantu nelikumīgu ievešanu” ir Protokols pret migrantu nelikumīgu ievešanu pa zemes, jūras un gaisa ceļiem, kurš papildina Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju pret transnacionālo organizēto noziedzību, kas parakstīta 2000. gada decembrī Palermo, Itālijā;
12)
“droša vieta” ir vieta, kurā glābšanas operācija tiek uzskatīta par pabeigtu un kurā izdzīvojušo personu dzīvības drošība netiek apdraudēta, kurā var apmierināt šo personu cilvēka pamatvajadzības un no kuras, ņemot vērā šo personu pamattiesību aizsardzību, saskaņā ar neizraidīšanas principu var nodrošināt transportu uz izdzīvojušo personu nākamo ceļojuma punktu vai galamērķi;
13)
“glābšanas koordinācijas centrs” ir vienība, kas ir atbildīga par to, lai sekmētu meklēšanas un glābšanas dienestu efektīvu organizāciju un koordinētu meklēšanas un glābšanas operāciju izpildi meklēšanas un glābšanas reģionā, kā definēts Starptautiskajā konvencijā par meklēšanu un glābšanu uz jūras;
14)
“pieguļošā zona” ir teritoriālajai jūrai pieguļoša zona, kas definēta Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencijas 33. pantā, ja tā ir oficiāli pasludināta;
15)
“piekrastes dalībvalsts” ir dalībvalsts, kuras teritoriālā jūrā vai pieguļošajā zonā notiek pārtveršana.
II NODAĻA
VISPĀRĪGIE NOTEIKUMI
3. pants
Drošība jūrā
Pasākumus, kas veikti jūras operācijas nolūkiem, veic tādā veidā, lai katrā gadījumā nodrošinātu pārtverto vai izglābto personu un iesaistīto vienību vai trešo personu drošību.
4. pants
Pamattiesību aizsardzība un neizraidīšanas princips
1. Ja tas ir pretrunā neizraidīšanas principam, nevienu neizceļ krastā kādā valstī, neliek ieceļot tajā, nenogādā uz to vai kā citādi neizdot attiecīgās valsts iestādēm, ja inter alia ir liela iespējamība, ka attiecīgo personu tur sodīs ar nāvi, spīdzinās, vajās vai citādi necilvēcīgi vai pazemojoši pret viņu izturēsies vai sodīs, vai ja tur šīs personas dzīvība vai brīvība tiktu apdraudēta, pamatojoties uz tās rasi, reliģiju, valstspiederību, seksuālo orientāciju, piederību kādai konkrētai sociālajai grupai vai politiskās pārliecības dēļ, vai ja pastāv nopietns risks, ka pretrunā neizraidīšanas principam no turienes var tikt veikta izraidīšana vai pārvietošana uz citu valsti vai izdošana tai.
2. Saistībā ar jūras operācijas plānošanu apsverot iespēju kādu personu izcelt krastā trešā valstī, uzņēmēja dalībvalsts, koordinējot darbību ar iesaistītajām dalībvalstīm un aģentūru, ņem vērā vispārējo situāciju šajā trešajā valstī.
Izvērtējot vispārējo situāciju trešā valstī, par pamatu izmanto informāciju, kas iegūta no dažādiem avotiem un kas var ietvert informāciju no citām dalībvalstīm, Savienības struktūrām, birojiem un aģentūrām un attiecīgām starptautiskajām organizācijām, un šādā izvērtējumā var ņemt vērā migrācijas un patvēruma jomas vienošanās un projektus, ko īsteno saskaņā ar Savienības tiesību aktiem un izmantojot Savienības līdzekļus. Šāds izvērtējums ir daļa no darbības plāna, to dara pieejamu iesaistītajām vienībām un pēc vajadzības atjaunina.
Pārtvertās vai izglābtās personas neizceļ krastā, neliek ieceļot un nenogādā trešā valstī vai citādā veidā nenodod trešās valsts iestādēm, ja uzņēmējai dalībvalstij vai iesaistītajām dalībvalstīm ir zināms vai būtu jāzina, ka minētā trešā valsts īsteno praksi, kas aprakstīta 1. punktā.
3. Jūras operācijas laikā, pirms pārtvertās vai izglābtās personas tiek izceltas krastā, tām liek ieceļot vai tās nogādā trešās valsts iestādēm un, saskaņā ar 2. punktu ņemot vērā izvērtējumu par vispārējo situāciju šajā trešā valstī, iesaistītās vienības, neskarot 3. pantu, izmanto visus līdzekļus, lai identificētu pārtvertās vai izglābtās personas, izvērtētu to personiskos apstākļus, šīm personām saprotamā veidā vai veidā, kuru, pamatoti spriežot, tās varētu saprast, informētu tās par galamērķi un dotu tām iespēju izteikt jebkādus iemeslus, kāpēc tās uzskata, ka viņu izcelšana krastā ierosinātajā vietā pārkāptu neizraidīšanas principu.
Minētajos nolūkos darbības plānā paredz papildu elementus, tostarp vajadzības gadījumā piekrastes medicīniskā personāla, tulku, juridisko konsultantu un citu attiecīgu uzņēmēju un iesaistīto dalībvalstu ekspertu pieejamību. Katrā iesaistītajā vienībā ir vismaz viena persona, kas ir apguvusi pirmās palīdzības pamatus.
Pamatojoties uz informāciju, ko sniedz uzņēmējas un iesaistītās dalībvalstis, 13. pantā minētajā ziņojumā ietver sīkāku izklāstu par krastā izcelšanas gadījumiem trešās valstīs un to, kā iesaistītās vienības ir piemērojušas katru šā punkta pirmajā daļā minēto procedūru elementu, lai nodrošinātu neizraidīšanas principa ievērošanu.
4. Iesaistītās vienības jūras operācijas gaitā ņem vērā īpašās vajadzības, kas ir bērniem, tostarp nepilngadīgajiem, ko nepavada pieaugušie, personām, kas cietušas no cilvēku tirdzniecības, personām, kurām vajadzīga steidzama medicīniska palīdzība, personām ar invaliditāti, personām, kurām vajadzīga starptautiska aizsardzība, un citām personām, kas ir īpaši mazāk aizsargātā situācijā.
5. Šajā regulā jebkura jūras operācijas laikā iegūtu personas datu apmaiņa ar trešām valstīm ir stingri ierobežota, nepārsniedzot to, kas ir pilnīgi nepieciešams, un to veic saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 95/46/EK (16), Padomes Pamatlēmumu 2008/977/TI (17) un attiecīgajiem valsts noteikumiem par datu aizsardzību.
Jūras operācijas laikā iegūtu personas datu apmaiņa ar trešām valstīm par pārtvertajām vai izglābtajām personām ir aizliegta, ja pastāv nopietns risks, ka tiks pārkāpts neizraidīšanas princips.
6. Iesaistītās vienības, veicot savus pienākumus, pilnībā respektē cilvēka cieņu.
7. Šo pantu piemēro visiem pasākumiem, ko dalībvalstis vai aģentūra veic saskaņā ar šo regulu.
8. Robežsargi un citi darbinieki, kas piedalās jūras operācijā, tiek apmācīti attiecībā uz atbilstīgajiem pamattiesību, bēgļu tiesību un meklēšanas un glābšanas starptautiskā tiesiskā režīma noteikumiem saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2007/2004. 5. panta otro daļu.
III NODAĻA
ĪPAŠI NOTEIKUMI
5. pants
Atklāšana
1. Atklājot kuģi, par kuru ir aizdomas, ka ar to ved personas, kas izvairās vai gatavojas izvairīties no pārbaudēm robežšķērsošanas vietās, vai ka tas ir iesaistīts migrantu nelikumīgā ievešanā pa jūras ceļiem, iesaistītās vienības tam tuvojas, lai noteiktu tā identitāti un valstspiederību, un, pirms veikt turpmākus pasākumus, tās minēto kuģi uzrauga no piesardzīga attāluma, veicot visus nepieciešamos piesardzības pasākumus. Iesaistītās vienības ievāc informāciju par minēto kuģi un nekavējoties to paziņo starptautiskajam koordinācijas centram, tostarp, ja iespējams, informāciju par to, kāda ir uz kuģa esošo personu situācija, jo īpaši par to, vai viņu dzīvībai draud briesmas, vai arī uz kuģa ir personas, kurām vajadzīga steidzama medicīniskā palīdzība. Starptautiskais koordinācijas centrs minēto informāciju nosūta uzņēmējas dalībvalsts valsts koordinācijas centram.
2. Ja kuģis gatavojas iebraukt vai ir iebraucis tādas dalībvalsts teritoriālajā jūrā vai pieguļošajā zonā, kura nepiedalās jūras operācijā, jūras operācijā iesaistītās vienības apkopo informāciju par šo kuģi un paziņo to starptautiskajam koordinācijas centram, kurš minēto informāciju nosūta attiecīgās dalībvalsts valsts koordinācijas centram.
3. Iesaistītās vienības ievāc informāciju par jebkuru kuģi, par ko ir aizdomas, ka tas veic tādas nelikumīgas darbības jūrā, kas neietilpst jūras operācijas darbības jomā, un paziņo šādu informāciju starptautiskajam koordinācijas centram, kurš minēto informāciju nosūta attiecīgās dalībvalsts valsts koordinācijas centram.
6. pants
Pārtveršana teritoriālajā jūrā
1. Uzņēmējas dalībvalsts vai kaimiņos esošās iesaistītās dalībvalsts teritoriālajā jūrā, minētā valsts atļauj iesaistītām vienībām veikt vienu vai vairākus no turpmāk minētajiem pasākumiem, ja ir pamatots iemesls aizdomām, ka kuģis iespējams pārvadā personas, kas gatavojas izvairīties no pārbaudēm robežšķērsošanas vietās, vai ka tas ir iesaistīts migrantu nelikumīgā ievešanā pa jūras ceļiem:
a)
lūdz informāciju un lūdz uzrādīt īpašuma tiesības apliecinošus dokumentus par kuģi, reģistrācijas dokumentus un ar ceļošanu saistītu dokumentāciju, un identifikācijas un valstspiederības dokumentus, un citus attiecīgus datus par personām, kas atrodas uz kuģa, tostarp to, vai uz kuģa atrodas personas, kurām vajadzīga steidzama medicīniskā palīdzība, un informē personas, kas atrodas uz kuģa, par to, ka tām var neļaut šķērsot robežu;
b)
aptur kuģi, uzkāpj uz tā un pārmeklē kuģi, tā kravu un uz tā esošas personas, un iztaujā šīs personas, un informē tās, ka kuģa apkalpei var piemērot sankcijas par ceļojuma sekmēšanu.
2. Ja tiek atklāti pierādījumi, kas apstiprina minētās aizdomas, minētā uzņēmēja dalībvalsts vai kaimiņos esošā iesaistītā dalībvalsts var atļaut iesaistītajām vienībām veikt vienu vai vairākus no šādiem pasākumiem:
a)
aizturēt kuģi un personas, kas atrodas uz kuģa;
b)
pavēlēt kuģim mainīt kursu, novirzot to ārpus teritoriālās jūras vai pieguļošās zonas vai uz mērķi, kas neatrodas tajās, tostarp eskortējot kuģi vai paliekot tā tuvumā, līdz tiek gūts apstiprinājums tam, ka kuģis ieturēs šo norādīto kursu;
c)
saskaņā ar darbības plānu nogādāt kuģi vai uz tā esošās personas piekrastes dalībvalstī.
3. Jebkādi pasākumi, ko veic saskaņā ar 1. vai 2. punktu, ir samērīgi un tie nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs, lai sasniegtu šā panta mērķus.
4. Piemērojot 1. un 2. punktu, uzņēmēja dalībvalsts ar starptautiskā koordinācijas centra starpniecību dod atbilstīgus norādījumus iesaistītajai vienībai.
Iesaistītā vienība ar starptautiskā koordinācijas centra starpniecību informē uzņēmēju dalībvalsti ikreiz, kad kuģa kapteinis pieprasa, lai tiktu informēts karoga valsts diplomātiskais pārstāvis vai konsulārā amatpersona.
5. Ja ir pamatots iemesls aizdomām, ka kuģis bez valstspiederības pārvadā personas, kuras gatavojas izvairīties no pārbaudēm robežšķērsošanas vietās, vai tas ir iesaistīts migrantu nelikumīgā ievešanā pa jūras ceļiem, uzņēmēja dalībvalsts vai kaimiņos esošā iesaistītā dalībvalsts, kuras teritoriālajā jūrā minētais kuģis bez valstspiederības tiek pārtverts, atļauj veikt vienu vai vairākus no 1. punktā izklāstītajiem pasākumiem un var atļaut veikt vienu vai vairākus no 2. punktā izklāstītajiem pasākumiem. Uzņēmēja dalībvalsts ar starptautiskā koordinācijas centra starpniecību dod atbilstīgus norādījumus iesaistītajai vienībai.
6. Visas operatīvās darbības tās dalībvalsts teritoriālajā jūrā, kura nepiedalās jūras operācijā, veic saskaņā ar šīs dalībvalsts atļauju. Uzņēmēja dalībvalsts ar starptautiskā koordinācijas centra starpniecību dod atbilstīgus norādījumus iesaistītajai vienībai, pamatojoties uz turpmāko darbības norisi, ko šī dalībvalsts ir atļāvusi.
7. pants
Pārtveršana atklātā jūrā
1. Iesaistītās vienības, ievērojot karoga valsts atļauju saskaņā ar Protokolu pret migrantu nelikumīgu ievešanu un attiecīgos gadījumos saskaņā ar valsts un starptautiskiem tiesību aktiem, ja ir pamatots iemesls aizdomām, ka kuģis ir iesaistīts migrantu nelikumīgā ievešanā pa jūras ceļiem atklātā jūrā veic vienu vai vairākus no turpmāk minētajiem pasākumiem,:
a)
lūdz informāciju un lūdz par kuģi uzrādīt īpašuma tiesības apliecinošus dokumentus, reģistrācijas dokumentus un ar ceļošanu saistītu dokumentāciju, un identifikācijas un valstspiederības dokumentus, un citus attiecīgus datus par personām, kas atrodas uz kuģa, tostarp par to, vai uz kuģa atrodas personas, kurām ir vajadzīga steidzama medicīniskā palīdzība;
b)
aptur kuģi, uzkāpj uz tā un pārmeklē kuģi, tā kravu un uz tā esošas personas, un iztaujā šīs personas un informē tās, ka kuģa apkalpei var piemērot sankcijas par ceļojuma sekmēšanu.
2. Ja tiek atklāti pierādījumi, kas apstiprina minētās aizdomas, iesaistītās vienības, ievērojot karoga valsts atļauju saskaņā ar Protokolu pret migrantu nelikumīgu ievešanu un attiecīgos gadījumos saskaņā ar valsts un starptautiskiem tiesību aktiem, var veikt vienu vai vairākus no šādiem pasākumiem:
a)
aizturēt kuģi un personas, kas atrodas uz kuģa;
b)
brīdināt kuģi un pavēlēt kuģim neiebraukt teritoriālajā jūrā vai pieguļošajā zonā un vajadzības gadījumā prasīt kuģim mainīt kursu uz mērķi, kas neatrodas teritoriālajā jūrā vai pieguļošajā zonā;
c)
nogādāt kuģi vai personas, kas uz tā atrodas, uz trešo valsti vai citādā veidā nodot kuģi vai uz tā esošās personas trešo valstu iestādēm;
d)
nogādāt kuģi vai uz tā esošās personas uzņēmējā dalībvalstī vai kaimiņos esošā iesaistītajā dalībvalstī.
3. Jebkādi pasākumi, ko veic saskaņā ar 1. vai 2. punktu, ir samērīgi un tie nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs, lai sasniegtu šā panta mērķus.
4. Piemērojot 1. un 2. punktu, uzņēmēja dalībvalsts ar starptautiskā koordinācijas centra starpniecību dod atbilstīgus norādījumus iesaistītajai vienībai.
5. Ja kuģis kuģo ar uzņēmējas dalībvalsts vai iesaistītās dalībvalsts karogu vai tam ir šādas dalībvalsts valstspiederības reģistrācijas zīmes, minētā dalībvalsts pēc kuģa valstspiederības apstiprināšanas var atļaut veikt vienu vai vairākus 1. un 2. punktā paredzētos pasākumus. Pēc tam uzņēmēja dalībvalsts ar starptautiskā koordinācijas centra starpniecību dod atbilstīgus norādījumus iesaistītajai vienībai.
6. Ja kuģis kuģo ar dalībvalsts, kura nepiedalās jūras operācijā, vai trešās valsts karogu vai tam ir šādas valsts valstspiederības reģistrācijas zīmes, uzņēmēja dalībvalsts vai kāda iesaistītā dalībvalsts atkarībā no tā, kuras valsts iesaistītā vienība ir pārtvērusi minēto kuģi, paziņo šā kuģa karoga valstij, pieprasa reģistrācijas apstiprinājumu un, ja valstspiederība ir apstiprināta, tā lūdz karoga valstij veikt pasākumus, lai izbeigtu tās kuģa izmantošanu migrantu nelikumīgai ievešanai. Ja karoga valsts nevēlas vai nespēj vai nu pati, vai ar iesaistītās vienības dalībvalsts palīdzību veikt šādus pasākumus, minētā dalībvalsts lūdz karoga valstij atļauju veikt jebkuru no 1. un 2. punktā paredzētajiem pasākumiem. Uzņēmēja dalībvalsts vai iesaistītā dalībvalsts informē starptautisko koordinācijas centru par visu saziņu ar karoga valsti un par iecerētajām darbībām vai pasākumiem, kurus atļāvusi karoga valsts. Pēc tam uzņēmēja dalībvalsts ar starptautiskā koordinācijas centra starpniecību dod atbilstīgus norādījumus iesaistītajai vienībai.
7. Ja, neraugoties uz to, ka kuģis kuģo ar ārvalsts karogu vai atsakās rādīt karogu, ir pamats aizdomām, ka patiesībā kuģim ir tāda pati valstspiederība kā iesaistītajai vienībai, šī iesaistītā vienība pārbauda, vai kuģim ir tiesības kuģot ar attiecīgo karogu. Šajā nolūkā tā var tuvoties aizdomās turētajam kuģim. Ja aizdomas saglabājas, tā veic turpmāku pārbaudi uz kuģa, ko dara pēc iespējas uzmanīgi.
8. Ja, neraugoties uz to, ka kuģis kuģo ar ārvalsts karogu vai atsakās rādīt karogu, ir pamats aizdomām, ka patiesībā kuģim ir uzņēmējas dalībvalsts vai iesaistītās dalībvalsts valstspiederība, iesaistītā vienība pārbauda kuģa tiesības kuģot ar tā karogu.
9. Ja 7. vai 8. punktā minētajos gadījumos tiek atklāti pierādījumi, kas apstiprina aizdomas par kuģa valstspiederību, atbilstīgā uzņēmēja dalībvalsts vai atbilstīgā iesaistītā dalībvalsts var atļaut veikt vienu vai vairākus 1. un 2. punktā paredzētos pasākumus. Pēc tam uzņēmēja dalībvalsts ar starptautiskā koordinācijas centra starpniecību dod atbilstīgus norādījumus iesaistītajai vienībai.
10. Līdz karoga valsts atļaujas saņemšanai vai tās neesamības gadījumā kuģi uzrauga no piesardzīga attāluma. Bez nepārprotamas atļaujas no karoga valsts neveic nekādus citus pasākumus, izņemot pasākumus, kas vajadzīgi, lai novērstu draudošas briesmas personu dzīvībai, vai pasākumus, kas izriet no attiecīgiem divpusējiem vai daudzpusējiem nolīgumiem.
11. Ja ir pamatots iemesls aizdomām, ka kuģis bez valstspiederības ir iesaistīts migrantu nelikumīgā ievešanā pa jūras ceļiem, iesaistītā vienība drīkst uzkāpt uz kuģa un pārmeklēt to nolūkā pārbaudīt tā bezvalstniecību. Ja tiek atklāti pierādījumi, kas apstiprina minētās aizdomas, iesaistītā vienība informē uzņēmēju dalībvalsti, kura vai nu pati, vai ar iesaistītās vienības dalībvalsts palīdzību saskaņā ar valsts tiesību aktiem un starptautiskajām tiesībām var veikt turpmākus atbilstīgus pasākumus, kā paredzēts 1. un 2. punktā.
12. Dalībvalsts, kuras iesaistītā vienība ir veikusi jebkuru pasākumu saskaņā ar 1. punktu, nekavējoties informē karoga valsti par minētā pasākuma rezultātiem.
13. Valsts ierēdnis, kas starptautiskajā koordinācijas centrā pārstāv uzņēmēju dalībvalsti vai iesaistīto dalībvalsti, ir atbildīga par saziņas veicināšanu ar atbilstīgās dalībvalsts attiecīgajām iestādēm, lai tiktu saņemta atļauja pārbaudīt kuģa tiesības kuģot ar tās karogu vai lai veiktu jebkuru no šā panta 1. un 2. punktā paredzētajiem pasākumiem.
14. Ja nav atrasti pierādījumi, kas apstiprinātu aizdomas, ka kuģis atklātā jūrā ir iesaistīts migrantu nelikumīgā ievešanā, vai ja iesaistītā vienība jurisdikcijas ierobežojumu dēļ nav kompetenta rīkoties, tomēr joprojām ir pamatotas aizdomas, ka kuģis pārvadā personas, kas gatavojas sasniegt dalībvalsts robežu un izvairīties no pārbaudēm robežšķērsošanas vietās, minēto kuģi turpina uzraudzīt. Starptautiskais koordinācijas centrs paziņo informāciju par minēto kuģi tās dalībvalsts valsts koordinācijas centram, kuras virzienā tas dodas.
8. pants
Pārtveršana pieguļošajā zonā
1. Uzņēmējas dalībvalsts vai kaimiņos esošās iesaistītās dalībvalsts pieguļošajā zonā 6. panta 1. un 2. punktā paredzētos pasākumus veic saskaņā ar minētajiem punktiem un 3. un 4. punktu. Jebkuru atļauju, kas minēta 6. panta 1. un 2. punktā, var dot tikai pasākumiem, kas ir vajadzīgi, lai novērstu attiecīgo normatīvo aktu pārkāpumus attiecīgās dalībvalsts teritorijā vai teritoriālajā jūrā.
2. Tās dalībvalsts pieguļošajā zonā, kura nepiedalās jūras operācijā, pasākumus, kas paredzēti 6. panta 1. un 2. punktā, neveic bez šādas dalībvalsts atļaujas. Starptautisko koordinācijas centru informē par visu saziņu ar minēto dalībvalsti un par turpmāko darbības norisi, ko šī dalībvalsts atļāvusi. Ja minētā dalībvalsts nedod šādu atļauju un ja ir pamats aizdomām, ka attiecīgais kuģis pārvadā personas, kas gatavojas sasniegt dalībvalsts robežu, piemēro 7. panta 14. punktu.
3. Ja pieguļošo zonu tranzītā šķērso kuģis bez valstspiederības, piemēro 7. panta 11. punktu.
9. pants
Meklēšanas un glābšanas situācijas
1. Dalībvalstis ievēro savu pienākumu sniegt palīdzību visiem kuģiem vai personām, kas jūrā atrodas briesmās, un jūras operācijas laikā tās nodrošina, ka to iesaistītās vienības pilda šo pienākumu saskaņā ar starptautiskām tiesībām, un ievērojot pamattiesības. Tās šādi rīkojas neatkarīgi no minēto personu valstspiederības vai statusa, vai apstākļiem, kādos minētās personas atrastas.
2. Lai varētu risināt meklēšanas un glābšanas situācijas, kas var rasties jūras operācijas laikā, operācijas plānā saskaņā ar attiecīgajām starptautiskajām tiesībām, tostarp par meklēšanu un glābšanu, ir iekļauti vismaz šādi noteikumi:
a)
ja jūras operācijas gaitā iesaistītajām vienībām ir iemesls uzskatīt, ka tās saskaras ar nenoteiktības, trauksmes vai briesmu fāzi attiecībā uz kuģi vai uz jebkuru personu, kas atrodas uz kuģa, iesaistītās vienības nekavējoties nosūta visu pieejamo informāciju tam glābšanas koordinācijas centram, kurš atbild par meklēšanas un glābšanas reģionu, kurā situācija ir izveidojusies, un nodod sevi šā glābšanas koordinācijas centra rīcībā;
b)
iesaistītās vienības pēc iespējas ātrāk informē starptautisko koordinācijas centru par visu saziņu ar glābšanas koordinācijas centru un par vienību veiktajiem pasākumiem;
c)
kuģis vai personas, kas atrodas uz kuģa, uzskatāmi par nenoteiktības fāzē nonākušiem jo īpaši tad, ja:
i)
ja persona ir izsludināta par pazudušu vai ja kuģis kavē grafiku; vai
ii)
ja persona vai kuģis nav snieguši plānotu pozīcijas vai drošības ziņojumu;
d)
kuģis vai personas, kas atrodas uz kuģa, uzskatāmi par trauksmes fāzē nonākušiem jo īpaši tad, ja:
i)
pēc nenoteiktības fāzes nav izdevies sazināties ar personu vai kuģi un citiem attiecīgiem avotiem adresēti informācijas pieprasījumi nav devuši rezultātus; vai
ii)
ir saņemta informācija, kas norāda, ka ir traucēta kuģa darbības efektivitāte, tomēr šie traucējumi nav tik apjomīgi, lai liecinātu par iespējamu briesmu stāvokli;
e)
kuģis vai personas, kas atrodas uz kuģa, uzskatāmi par briesmu fāzē nonākušiem jo īpaši tad, ja:
i)
ir saņemta apstiprinoša informācija par to, ka personai vai kuģim draud briesmas un nekavējoties ir vajadzīga palīdzība;
ii)
pēc trauksmes fāzes panākumiem nav vainagojušies turpmāki mēģinājumi sazināties ar personu vai kuģi un sekmīgs rezultāts nav bijis arī plašākiem papildu informācijas pieprasījumiem, tādējādi norādot uz iespējamību, ka pastāv briesmu stāvoklis; vai
iii)
ir saņemta informācija, kas norāda, ka kuģa darbības efektivitāte ir traucēta tiktāl, ka pastāv briesmu stāvokļa iespējamība;
f)
apsverot to, vai kuģis ir nenoteiktības, trauksmes vai briesmu fāzē, iesaistītās vienības ņem vērā un atbildīgajam glābšanas koordinācijas centram nosūta visu attiecīgo informāciju un novērojumus, tostarp šādu informāciju:
i)
vai ir lūgums pēc palīdzības, tomēr šāds lūgums nav vienīgais faktors, lai noteiktu, vai pastāv briesmu stāvoklis;
ii)
kuģa derīgums kuģošanai un iespējamība, ka kuģis nesasniegs savu galamērķi;
iii)
uz kuģa esošo personu skaits attiecībā pret kuģa tipu un stāvokli;
iv)
vai uz kuģa ir vajadzīgie krājumi, piemēram, degviela, ūdens un pārtika, lai sasniegtu krastu;
v)
vai uz kuģa ir kvalificēta kuģa komanda un vadība;
vi)
vai uz kuģa ir pieejamas drošības, navigācijas un sakaru iekārtas un kāda ir to kapacitāte;
vii)
vai uz kuģa ir personas, kurām vajadzīga steidzama medicīniskā palīdzība;
viii)
vai uz kuģa ir mirušas personas;
ix)
vai uz kuģa ir grūtnieces vai bērni;
x)
laika un jūras apstākļi, tostarp laika un jūras prognozes;
g)
gaidot norādījumus no glābšanas koordinācijas centra, iesaistītās vienības veic visus atbilstīgos pasākumus, lai nodrošinātu attiecīgo personu drošību;
h)
ja uzskata, ka kuģis ir nenoteiktības, trauksmes vai briesmu stāvoklī, tomēr personas, kas atrodas uz kuģa, atsakās pieņemt palīdzību, iesaistītā vienība informē atbildīgo glābšanas koordinācijas centru un pilda tā norādījumus. Iesaistītā vienība turpina pildīt pienākumu aprūpēt, uzraugot kuģi un veicot visus pasākumus, kas vajadzīgi attiecīgo personu drošībai, vienlaikus izvairoties no jebkādu tādu darbību veikšanas, kuras varētu pasliktināt stāvokli vai palielināt ievainojumu vai dzīvības zaudēšanas iespējamību;
i)
ja trešās valsts glābšanas koordinācijas centrs, kurš ir atbildīgs par meklēšanas un glābšanas reģionu, neatbild uz informāciju, ko nosūtījusi iesaistītā vienība, tā sazinās ar uzņēmējas dalībvalsts glābšanas koordinācijas centru, ja vien šī iesaistītā vienība neuzskata, ka cits starptautiski atzīts glābšanas koordinācijas centrs spēs labāk uzņemties meklēšanas un glābšanas situācijas koordinēšanu.
Darbības plānā var būt sīka informācija, kas pielāgota attiecīgās jūras operācijas apstākļiem.
3. Ja meklēšanas un glābšanas situācija ir pabeigta, iesaistītā vienība, apspriežoties ar starptautisko koordinācijas centru, atsāk jūras operāciju.
10. pants
Izcelšana krastā
1. Darbības plānā, saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, un ievērojot pamattiesības, ir iekļauti vismaz turpmāk izklāstītie noteikumi jūras operācijā pārtverto vai izglābto personu izcelšanai krastā:
a)
pārtveršanas gadījumā teritoriālajā jūrā vai pieguļošajā zonā, kā paredzēts 6. panta 1., 2. vai 6. punktā vai 8. panta 1. vai 2. punktā, izcelšana krastā notiek piekrastes dalībvalstī, neskarot 6. panta 2. punkta b) apakšpunktu;
b)
pārtveršanas gadījumā atklātā jūrā, kā paredzēts 7. pantā, izcelšana krastā var notikt trešā valstī, par kuru tiek uzskatīts, ka no tās kuģis ir izbraucis. Ja tas nav iespējams, izcelšana krastā notiek uzņēmējā dalībvalstī;
c)
meklēšanas un glābšanas situācijās, kā paredzēts 9. pantā, un neskarot glābšanas koordinācijas centra atbildību, uzņēmēja dalībvalsts un iesaistītā dalībvalsts sadarbojas ar atbildīgo glābšanas koordinācijas centru, lai apzinātu drošu vietu un, ja atbildīgais glābšanas koordinācijas centrs izraugās šādu drošu vietu, tās nodrošina, ka izglābto personu izcelšana krastā notiek ātri un efektīvi.
Ja nav iespējams panākt to, ka iesaistītā vienība tiek atbrīvota no 9. panta 1. punktā minētā pienākuma cik drīz vien praktiski iespējams, ņemot vērā izglābto personu un pašas iesaistītās vienības drošību, tai atļauj izglābtās personas izcelt krastā uzņēmējā dalībvalstī.
Minētie noteikumi izcelšanai krastā neuzliek pienākumus dalībvalstīm, kuras nepiedalās jūras operācijā, ja vien tās nav skaidri devušas atļauju veikt pasākumus to teritoriālajā jūrā vai pieguļošajā zonā saskaņā ar 6. panta 6. punktu vai 8. panta 2. punktu.
Darbības plānā var būt sīka informācija, kas pielāgota attiecīgās jūras operācijas apstākļiem.
2. Iesaistītās vienības informē starptautisko koordinācijas centru par jebkuru personu 4. panta izpratnē klātbūtni, un starptautiskais koordinācijas centrs nosūta šo informāciju tās valsts kompetentajām iestādēm, kurā notiek izcelšana krastā.
Darbības plānā ir to kompetento valsts iestāžu kontaktinformācija, kuras veic atbilstīgus turpmākus pasākumus.
11. pants
Grozījums Regulā (EK) Nr. 2007/2004
Regulas (EK) Nr. 2007/2004 3.a panta 1. punkta un 8.e panta 1. punkta attiecīgi j) apakšpunkta beigās pievieno šādu teikumu:
“Šajā sakarā izstrādā darbības plānu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 656/2014 (18).
12. pants
Solidaritātes mehānismi
1. Dalībvalstij, pie kuras ārējās robežas izveidojas steidzami risināma ārkārtas situācija, ir iespēja pieprasīt:
a)
Eiropas robežsardzes vienību izvietošanu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2007/2004 8.a pantu, tādējādi sniedzot minētajai dalībvalstij ātru operatīvo palīdzību;
b)
tehnisku un operatīvu palīdzību no aģentūras saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2007/2004 8. pantu, lai šī dalībvalsts saņemtu palīdzību attiecībā uz dalībvalstu savstarpēju koordināciju un/vai ekspertu izvietošanu nolūkā atbalstīt kompetentās valsts iestādes;
c)
ārkārtas palīdzību saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 515/2014 (19) 14. pantu, tādējādi palīdzot apmierināt steidzamas un īpašas vajadzības ārkārtas situācijā.
2. Dalībvalstij, kura cieš no stipra migrācijas spiediena, kā dēļ rodas steidzami izskatāmi pieprasījumi tās uzņemšanas spējām un patvēruma sistēmām, ir iespēja pieprasīt:
a)
Eiropas Patvēruma atbalsta birojam patvēruma atbalsta grupu izvietošanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 439/2010 (20) 13. pantu, tādējādi dodot dalībvalstij iespēju izmantot šo grupu kompetenci, piemēram, saistībā ar tulkošanas pakalpojumiem, kā arī saņemt informāciju par izcelsmes valstīm un zināšanām par patvēruma lietu izskatīšanu un pārvaldību;
b)
ārkārtas palīdzību saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 516/2014 (21) 21. pantu, tādējādi palīdzot apmierināt steidzamas un īpašas vajadzības ārkārtas situācijā.
13. pants
Ziņojums
1. Aģentūra līdz 2015. gada 18. jūlijam un pēc tam katru gadu iesniedz Eiropas Parlamentam, Padomei un Komisijai ziņojumu par šīs regulas īstenošanu.
2. Ziņojumā apraksta procedūras, ko aģentūra ievieš, lai īstenotu šīs regulas nosacījumus jūras operācijās, un informāciju par šīs regulas ieviešanu praksē, tostarp sīku informāciju par atbilstību pamattiesībām, kā arī ietekmi uz minētajām tiesībām, un informāciju par iespējami notikušiem incidentiem.
IV NODAĻA
NOBEIGUMA NOTEIKUMI
14. pants
Lēmuma 2010/252/ES spēkā esība
Lēmums 2010/252/ES zaudē spēku no šīs regulas spēkā stāšanās dienas.
15. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama dalībvalstīs saskaņā ar Līgumiem.
Briselē, 2014. gada 15. maijā