РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1257/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 20 ноември 2013 година
относно рециклирането на кораби и за изменение на Регламент (ЕО) № 1013/2006 и Директива 2009/16/ЕО
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 192, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Корабите, които представляват отпадъци и които са предмет на трансгранично движение за рециклиране, са регламентирани от Базелската конвенция от 22 март 1989 г. за контрол на трансграничното движение на опасни отпадъци и тяхното обезвреждане („Базелската конвенция“) и от Регламент (ЕО) № 1013/2006 на Европейския парламент и на Съвета (3). Регламент (ЕО) № 1013/2006 е за прилагане на Базелската конвенция, както и на изменение (4) на същата Конвенция, прието през 1995 г., което обаче още не е влязло в сила на международно равнище, и с което е въведена забрана за износ на опасни отпадъци за държави, които не са членки на Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР). Корабите обикновено са класифицирани като опасни отпадъци и са забранени за износ с цел рециклиране в съоръжения, намиращи се в държави, които не са членки на ОИСР.
(2)
Механизмите за мониторинг на прилагането и за изпълнението на действащото право на Съюза и международно право не са адаптирани към особеностите на корабите и международното корабоплаване. Усилията, включващи сътрудничество между Международната организация на труда (МОТ), Международната морска организация (ИМО) и секретариата на Базелската конвенция, доведоха до успешно постигане на споразумение относно включването на задължителни изисквания на глобално равнище за обезпечаване на ефикасно и ефективно решаване на проблема с опасните и ненадеждни практики при рециклирането на кораби посредством Международната конвенция от Хонконг за безопасно и екологосъобразно рециклиране на кораби („Конвенцията от Хонконг“).
(3)
Настоящият капацитет за рециклиране на кораби в държави от ОИСР, който е законно достъпен за корабите, плаващи под знамето на държава-членка, е недостатъчен. Настоящият безопасен и надежден капацитет за рециклиране на кораби в държави, които не са членки на ОИСР, е достатъчен за обработване на всички кораби, плаващи под знамето на държава-членка, и се очаква да нараства до 2015 г. в резултат от предприетите действия за изпълнение на изискванията по Конвенцията от Хонконг от страна на държави, в които се извършва рециклиране.
(4)
Конвенцията от Хонконг е приета на 15 май 2009 г. под егидата на Международната морска организация. Конвенцията от Хонконг ще влезе в сила едва 24 месеца след датата на ратификация от не по-малко от 15 държави, чийто комбиниран търговски флот съставлява най-малко 40 % от брутния тонаж на корабите от световния търговски флот и чийто общ максимален годишен обем на рециклирани кораби през предходните 10 години представлява не по-малко от 3 % от брутния тонаж на корабите от комбинирания търговски флот на същите държави. Посочената конвенция обхваща проектирането, строежа, експлоатацията и подготовката на корабите с оглед улесняване на безопасното и екологосъобразното им рециклиране, без рискове за безопасността и експлоатационната ефективност на корабите. Тя обхваща и експлоатацията на съоръженията за рециклиране на кораби по безопасен и екологосъобразен начин, както и създаването на подходящ механизъм за правоприлагане при рециклирането на кораби.
(5)
Настоящият регламент има за цел да способства за своевременната ратификация на Конвенцията от Хонг Конг както в Съюза, така и в трети държави, чрез прилагане на пропорционални механизми за контрол по отношение на кораби и съоръжения за рециклиране на кораби въз основа на посочената Конвенция.
(6)
Конвенцията от Хонконг предвижда изрично страните по нея да предприемат по-строги мерки в съответствие с международното право по отношение на безопасното и екологосъобразно рециклиране на кораби, с цел предотвратяване, намаляване или свеждане до минимум на всякакви неблагоприятни въздействия върху човешкото здраве и околната среда. Като се има предвид това, настоящият регламент следва да осигури защита от евентуалното вредно въздействие на опасните материали на борда на всички кораби, които посещават пристанище или място за заставане на котва в държава-членка, като същевременно гарантира спазването на разпоредбите, приложими за тези материали по силата на международното право. За да се осигури контрол върху спазването на изискванията относно опасни материали съгласно настоящия регламент, държавите-членки следва да прилагат националните разпоредби за изпълнение на Директива 2009/16/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5). Понастоящем проверката на сертификатите и активното тестване за опасни материали, в т.ч. азбест, се извършва от инспекторите, осъществяващи държавен пристанищен контрол, съгласно Международната конвенция за безопасност на човешкия живот на море („SOLAS“). Меморандумът за разбирателство от Париж за контрола от държавата на пристанището осигурява хармонизиран подход към тези дейности.
(7)
Целта на настоящия регламент е също да намали съществуващите неравенства между операторите в Съюза, в държавите от ОИСР и в съответните трети държави по отношение на здравословните и безопасни условия на работното място и екологичните стандарти, както и да насочи корабите, плаващи под знамето на държава-членка, към съоръжения за рециклиране на кораби, които използват безопасни и екологосъобразни методи за разглобяване на кораби, вместо към места, които не отговарят на стандартите, каквато е практиката сега. Това следва също да допринесе за увеличаването на конкурентоспособността на екологосъобразното и безопасно рециклиране и третиране на кораби в съоръжения за рециклиране, разположени в държави-членки. Установяването на европейски списък на съоръжения за рециклиране на кораби („европейски списък“), които отговарят на изискванията по настоящия регламент, ще допринесе за постигането на тези цели, както и за по-доброто правоприлагане чрез улесняване на контрола върху корабите, предназначени за рециклиране от страна на държавите-членки на знамето. Тези изисквания към съоръженията за рециклиране на кораби следва да се основават на изискванията на Конвенцията от Хонконг. В тази връзка одобрените в съответствие с настоящия регламент съоръжения за рециклиране на кораби следва да отговарят на необходимите изисквания за опазване на околната среда, здравето на работниците и осигуряване на тяхната безопасност и на екологосъобразното управление на оползотворените от рециклирани кораби отпадъци. За съоръжения за рециклиране на кораби, разположени в трета страна изискванията следва да са такива, че да се постигне висока степен на защита на здравето на човека и околната среда, която в общи линии е равностойна на защитата в Съюза. Поради това съоръженията за рециклиране на кораби, които не отговарят на тези минимални стандарти, следва да не бъдат включени в европейския списък.
(8)
Заложеният в правото на Съюза принцип на равенство следва да се прилага, а за прилагането му да се следи, по-конкретно при съставянето и актуализирането на европейския списък по отношение на съоръженията за рециклиране на кораби, разположени в държави-членки и на съоръженията за рециклиране на кораби, разположени в трети държави, които отговарят на изискванията, установени в настоящия регламент.
(9)
Държавите-членки се насърчават да приемат подходящи мерки, с които да гарантират, че корабите, изключени от обхвата на настоящия регламент, извършват дейност по съгласуван с него начин, доколкото е разумно и приложимо.
(10)
За да се избегне дублиране, е необходимо корабите, плаващи под знамето на държава-членка, попадащи в обхвата на настоящия регламент, да се изключат от обхвата и приложното поле съответно от Регламент (ЕО) № 1013/2006 и от Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6). Регламент (ЕО) № 1013/2006 се прилага за превози на отпадъци от Съюза, подлежащи на изключване за определени категории отпадъци, когато се прилага алтернативен режим. Съгласно настоящия регламент корабите, които попадат в обхвата му, подлежат на контрол през целия им жизнен цикъл, като целта му е да осигури екологосъобразното рециклиране на тези кораби. Поради това е уместно да се уточни, че кораб, подлежащ на алтернативния режим на контрол през целия му жизнен цикъл съгласно настоящия регламент, не следва да бъде в обхвата на Регламент (ЕО) № 1013/2006. Корабите, които не са обхванати нито от Конвенцията от Хонг Конг, нито от настоящия регламент, и всички отпадъци на борда на кораб, различни от отпадъците, генерирани по време на експлоатацията, следва да продължат да бъдат в обхвата съответно на Регламент (ЕО) № 1013/2006 и на Директива 2008/98/ЕО и Директива 2008/99/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (7).
(11)
Наред с това се отчита фактът, че корабите продължават да бъдат в обхвата на други международни конвенции, за да се гарантира безопасното им функциониране в морето по време на периода на експлоатация от жизнения им цикъл и въпреки че могат да упражняват определени навигационни права и свободи, корабите са длъжни да отправят предварително уведомление, преди да влязат в пристанище. Държавите-членки следва да могат да изберат прилагане и на допълнителен контрол в съответствие с други международни договори. Следователно в настоящия регламент не е необходимо да се предвижда допълнителен контрол върху транзита.
(12)
При тълкуването на изискванията по настоящия регламент следва да се вземат предвид насоките, разработени от ИМО („насоки на ИМО“) в подкрепа на Конвенцията от Хонконг.
(13)
За целите на настоящия регламент терминът „рециклиране“ не следва да има същото значение, както определението в Директива 2008/98/ЕО. Поради това настоящият регламент следва да въведе специфично определение за термина „рециклиране на кораби“.
(14)
Чрез Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета (8) на равнището на Съюза се прилага Глобалната хармонизирана система за класифициране и етикетиране на химикали. Посоченият регламент заедно с Директива 67/548/ЕИО на Съвета (9) и Директива 1999/45/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (10) осигуряват полезни насоки за определянето на характеристиките на понятието „опасен материал“.
(15)
Наличието на инвентарен списък на опасните материали на борда на кораб през целия му жизнен цикъл е основно изискване, установено в Конвенцията от Хонг Конг и в настоящия регламент. В съответствие с регламент 8, параграф 2 от Конвенцията от Хонг Конг кораб, който е предназначен за рециклиране, следва да намали до минимум количествата отпадъци, генерирани в резултат на експлоатацията през периода преди да влезе в съоръжение за рециклиране. Ако отпадъците, генерирани в резултат на експлоатацията, са предназначени за доставка заедно с кораба в съоръжение за рециклиране, приблизителните количества и разположението на тези отпадъци следва да бъдат включени в част II от инвентарния опис.
(16)
Държавите-членки следва да предприемат мерки за предотвратяване заобикалянето на разпоредбите за рециклирането на кораби и за увеличаване на прозрачността при рециклирането на кораби. Както е предвидено в Конвенцията от Хонконг, държавите-членки следва да предоставят информация относно корабите, за които е издадено свидетелство за инвентарния опис, относно кораби, за които е получена декларация за приключване, както и информация относно незаконно рециклиране на кораби и извършени от съответната държава последващи действия.
(17)
Държавите-членки следва да установят правила относно приложимите санкции при нарушения на настоящия регламент и да гарантират, че тези санкции се прилагат така, че да се предотврати заобикалянето на разпоредбите за рециклиране на кораби. Санкциите могат да имат гражданскоправен или административен характер и следва да бъдат ефективни, съразмерни и възпиращи.
(18)
В съответствие с практиката на Съда на Европейския Съюз от съдилищата на държавите-членки се изисква да тълкуват в най-пълна възможна степен процедурните правила, свързани с условията, които трябва да бъдат спазени, за да се приведат административните и съдебни процедури в съответствие с целите на член 9, параграф 3 от Орхуската конвенция.
(19)
В интерес на защитата на здравето на човека и околната среда и с оглед на принципа „замърсителят плаща“, Комисията следва да прецени осъществимостта на финансов механизъм, приложим по отношение на всички кораби, които посещават пристанище или място за заставане на котва в държава-членка, независимо от това под чие знаме плават, чрез който да се набират средства за целите на улесняването на екологосъобразното рециклиране и третиране на кораби, без да се създава стимул за смяна на знамето.
(20)
С цел съгласуване с развитието във връзка с Конвенцията от Хонг Конг на Комисията следва да бъдат делегирани правомощия за приемане на актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз по отношение на актуализирането на приложения I и II към настоящия регламент. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготвянето и съставянето на делегирани актове Комисията следва да осигури едновременно, своевременно и подходящо предаване на съответните документи на Европейския парламент и на Съвета.
(21)
За да се гарантират еднакви условия за прилагането на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (11).
(22)
Тъй като целта на настоящия регламент, а именно предотвратяване, намаляване или премахване на неблагоприятното въздействие върху здравето на човека и околната среда, причинено от рециклирането, експлоатацията и поддръжката на плаващи под знамето на държава-членка кораби, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки поради международния характер на корабоплаването и рециклирането на кораби, и следователно с оглед мащаба и въздействието си може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тази цел,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ПРЕДМЕТ, ОБХВАТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Предмет и цел
Настоящия регламент има за цел да предотврати, намали, сведе до минимум и, доколкото е практически възможно, да премахне произшествията, нараняванията и други неблагоприятни въздействия върху човешкото здраве и околната среда, причинени от рециклирането на кораби. Целта на настоящия регламент е да повиши безопасността и да осигури по-добра защита на човешкото здраве и на морската среда в Съюза по време на жизнения цикъл на корабите, по-специално като се гарантира, че опасните отпадъци от рециклирането на корабите подлежат на екологосъобразно управление.
Настоящият регламент също установява правила за осигуряване на надлежно управление на опасните материали на корабите.
Настоящият регламент има за цел и да способства за ратифицирането на Международната конвенция от Хонг Конг за безопасно и екологосъобразно рециклиране на кораби от 2009 г. („Конвенцията от Хонг Конг“).
Член 2
Обхват
1. Настоящият регламент с изключение на член 12 се прилага за кораби, плаващи под знамето на държава-членка.
Член 12 се прилага за кораби, плаващи под знамето на трета държава, които посещават пристанище или застават на котва в държава-членка.
2. Настоящият регламент не се прилага по отношение на:
а)
военните кораби, военни спомагателни или други кораби, които са собственост на дадена държава или са експлоатирани от нея и които към момента се използват единствено за правителствени нетърговски цели;
б)
кораби с тонаж, по-малък от 500 бруто тонаж (БТ);
в)
кораби, експлоатирани през целия им жизнен цикъл само във води, намиращи се под суверенитета или юрисдикцията на държавата-членка, под чието знаме плава корабът.
Член 3
Определения
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„кораб“ означава плавателен съд от всякакъв тип, който се експлоатира или е бил експлоатиран в морска среда и включва подводни морски съдове, плаващи по повърхността кораби, плаващи платформи, самоподемни платформи, плаващи складови съоръжения (FSU) и плаващи съоръжения за производство, складиране и разтоварване на товари (FPSO), както и плавателен съд, който е с демонтирано оборудване или влачен;
2)
„нов кораб“ означава кораб:
а)
за който договорът за строеж е сключен на датата на прилагане на настоящия регламент или след това; или
б)
при липса на договор за строеж, килът е заложен или корабът се намира на подобен етап на построяване шест месеца след датата на прилагане на настоящия регламент или след това; или
в)
чиято доставка се извършва тридесет месеца след датата на прилагане на настоящия регламент или след това;
3)
„танкер“ означава петролен танкер съгласно определението в приложение I към Конвенцията за предотвратяване на замърсяването от кораби („Конвенцията MARPOL“) или танкер за вредни вещества под формата на течности съгласно определението в приложение II към същата конвенция;
4)
„опасен материал“ означава всеки материал или вещество, което може да създаде опасност за здравето на човека и/или за околната среда;
5)
„отпадъци, генерирани по време на експлоатацията“ означава отпадъчни води и остатъци, образували се вследствие на нормалното функциониране на кораби, за които важат изискванията по Конвенцията MARPOL;
6)
„рециклиране на кораби“ означава дейност по пълно или частично разглобяване на кораби за скрап в съоръжение за рециклиране на кораби с цел оползотворяване на елементи и материали за преработване, подготовка за повторна употреба и повторна употреба при едновременно осигуряване управлението на опасни и други материали, като тази дейност включва свързани с нея операции като складиране и третиране на компоненти и материали на място, но не включва тяхната допълнителна преработка или обезвреждане в отделни съоръжения;
7)
„съоръжение за рециклиране на кораби“ означава определена зона, представляваща режище или инсталация, намиращи се в държава-членка или в трета държава и използвани за рециклиране на кораби;
8)
„предприятие за рециклиране на кораби“ означава собственикът на съоръжение за рециклиране на кораби или друга организация или лице, които са поели от собственика на съоръжение за рециклиране на кораби отговорността за извършване на дейността по рециклирането на кораби;
9)
„администрация“ означава държавен орган, определен от държава-членка като натоварен с изпълнение на задължения, свързани с корабите, плаващи под нейното знаме или които се експлоатират под нейна юрисдикция;
10)
„призната организация“ означава организация, която е призната в съответствие с Регламент (ЕО) № 391/2009 на Европейския парламент и на Съвета (12);
11)
„компетентен орган“ означава правителствен орган или органи, определен(и) от държава-членка или от трета държава като компетентен за съоръженията за рециклиране на кораби в определен географски район или в определена област на професионална компетентност, по отношение на всички дейности в рамките на юрисдикцията на тази държава;
12)
„бруто тонаж“ означава брутният тонаж (БТ), изчислен в съответствие с разпоредбите за измерване на тонажа, които се съдържат в приложение I към Международната конвенция за измерване на тонажа на корабите от 1969 г., или в съответствие с всяка последваща конвенция;
13)
„компетентно лице“ означава лице с подходяща квалификация, обучение и достатъчно знания, опит и умения за изпълнение на конкретната работа;
14)
„корабособственик“ означава физическо или юридическо лице, регистрирано като собственик на кораба, включително физическо или юридическо лице, което е собственик на кораба за ограничен период от време в очакване на продажбата или предаването му в съоръжение за рециклиране на кораби или - при липса на регистрация - физическо или юридическо лице, което е собственик на кораб, или друга организация или лице, например управителя или беърбоут чартьора, които са поели от собственика на кораба отговорността за експлоатация на кораба, както и всяко юридическо лице, експлоатиращо кораб, който е собственост на държавата;
15)
„нова инсталация“ означава инсталиране на системи, оборудване, изолация или други материали на кораб след датата на прилагане на настоящия регламент;
16)
„план за рециклиране на кораб“ означава план, разработен от оператора на съоръжението(ята) за рециклиране на кораби за всеки отделен кораб, като са взети предвид приложимите насоки и резолюции на ИМО;
17)
„план на съоръжението за рециклиране на кораби“ означава план, разработен от оператора на съоръжението за рециклиране на кораби и приет от управителния съвет или от съответния управителен орган на дружеството за рециклиране на кораби, в който се описват оперативните процеси и процедури по рециклирането на даден кораб в съоръжението за рециклиране на кораби и който по-конкретно включва въпросите по безопасността и обучението на работниците, опазването на здравето на човека и околната среда, функциите и отговорностите на персонала, готовността и реагирането в аварийни ситуации и системите за наблюдение, докладване и отчетност, като се вземат предвид приложимите насоки и резолюции на ИМО;
18)
„безопасно за влизане“ означава пространство, което отговаря на всичките следни критерии:
а)
съдържанието на кислород в атмосферата и концентрацията на запалими пари са в безопасни граници;
б)
всички евентуални токсични материали в атмосферата са в рамките на допустимите концентрации;
в)
остатъчните вещества или материали, свързани с разрешената от компетентното лице работа, не водят до неконтролируемо изпускане на токсични материали или до опасна концентрация на запалими пари в рамките на съществуващите атмосферни условия, при поддържането им съгласно разпорежданията;
19)
„безопасно за високотемпературни работи“ означава пространство, което отговаря на всички следни критерии:
а)
намира се в състояние, което е безопасно и не създава опасност от взрив, включително състояние след обезгазяване, и при което може да бъде използвано оборудване за електродъгово или газово заваряване, за рязане или изгаряне, или други форми на открит пламък, както и състояние, при което могат да бъдат извършвани дейности, свързани с отопление, шлайфане или образуване на искри;
б)
спазени са критериите по точка 18 за „безопасно за влизане“;
в)
съществуващите атмосферни условия няма да се променят в резултат от високотемпературните работи;
г)
всички прилежащи пространства са били почистени или обезвредени или третирани в достатъчна степен с оглед предотвратяване на започване или разпространение на огън;
20)
„декларация за приключване“ означава направено от оператора на съоръжението за рециклиране на кораби изявление, с което се потвърждава, че рециклирането на даден кораб е приключило в съответствие с настоящия регламент;
21)
„свидетелство за инвентарен опис“ означава индивидуално за кораба свидетелство, което се издава на кораби, плаващи под знамето на държава-членка, в съответствие с член 9 и е придружено от инвентарен опис на опасните материали в съответствие с член 5;
22)
„свидетелство за годност за рециклиране“ означава индивидуално за кораба свидетелство, което се издава на кораби, плаващи под знамето на държава-членка, в съответствие с член 9, параграф 9 и е придружено от инвентарен опис на опасните материали в съответствие с член 5, параграф 7 и от одобрения план за рециклиране на кораба в съответствие с член 7;
23)
„свидетелство за съответствие“ означава индивидуално за кораба свидетелство, което се издава на кораби, плаващи под знамето на държава-членка, е придружено от инвентарен опис на опасните материали и е в съответствие с член 12;
24)
„тонове водоизместимост при празен кораб (LDT)“ означава теглото на кораб, изразено в тонове, без товар, гориво, смазочно масло в резервоарите за съхранение, баластна вода, прясна и питателна вода, припаси за консумация, и пътници и екипаж и техните вещи и същото представлява съвкупност от теглото на корпуса, констукцията, машините, оборудването и арматурата на кораба.
2. За целите на член 7, параграф 2, буква г) и членове 13, 15 и 16 се прилагат следните определения:
а)
„отпадъци“, „опасни отпадъци“, „третиране“ и „управление на отпадъци“ имат същия смисъл, както по член 3 от Директива 2008/98/ЕО;
б)
„проверка на място“ означава проверка на съоръжение за рециклиране на кораби с цел установяване дали състоянието му отговаря на описаното в представен относим документ;
в)
„работник“ означава всяко лице, което извършва някаква работа, редовно или временно, в рамките на трудово правоотношение, включително персоналът, работещ за изпълнители и подизпълнители;
г)
„екологосъобразно управление“ означава предприемане на всякакви практически стъпки за гарантиране, че отпадъците и опасните материали се управляват по начин, който опазва здравето на човека и околната среда срещу нежелателни въздействия, които биха могли да се появят в резултат на тези отпадъци и материали;
3. За целите на параграф 1, точка 13 компетентно лице може да бъде обучен работник или ръководен служител, който може да разпознае и оцени професионални и други рискове и излагане на работниците и служителите на въздействието на потенциално опасни материали или небезопасни условия в дадено съоръжение за рециклиране на кораби, и който е в състояние да посочи необходимите защитни средства и предпазните мерки, които трябва да се вземат, за да се премахнат или намалят тези рискове и излагания на въздействия.
Без да се засягат разпоредбите на Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (13), компетентният орган може да дефинира подходящи критерии за назначаване на такива лица и може да определи задълженията, които да им бъдат възложени.
ДЯЛ II
КОРАБИ
Член 4
Контрол на опасни материали
Инсталацията или употребата на опасните материали, посочени в приложение I, на корабите се забранява или ограничава съгласно определеното в приложение I, без да се засягат други изисквания на приложимо право на Съюза, което може да изисква допълнителни мерки.
Член 5
Инвентарен опис на опасните материали
1. На борда на всеки нов кораб се държи инвентарен опис на опасните материали, който съдържа най-малко тези опасни материали, които са посочени в приложение II, и се съдържат в конструкцията или оборудването на кораба, и в който се посочват местоположението и приблизителните им количества.
2. При спазване на член 32, параграф 2, буква б) съществуващите кораби са в съответствие доколкото е практически възможно с параграф 1.
Корабите, които отиват за рециклиране, са в съответствие, доколкото е практически възможно, с параграф 1 от настоящия член, считано от датата на публикуване на европейския списък на съоръженията за рециклиране на кораби („европейски списък“) съобразно установеното в член 16, параграф 2.
При спазване на член 32, параграф 2, буква б) при съставянето на списъка на опасните материали в него се посочват най-малко изброените в приложение I опасни материали.
3. Инвентарният опис на опасните материали:
а)
е специфичен за всеки кораб;
б)
предоставя доказателство, че корабът отговаря на изискването за забрана или на ограниченията за инсталиране или използване на опасни материали в съответствие с член 4;
в)
се съставя, като се отчитат приложимите насоки на ИМО;
г)
е проверен от администрацията или от овластена от нея призната организация.
4. Освен предвиденото по параграф 3 за съществуващите кораби се изготвя план, описващ огледа или проверката с вземане на проба, чрез които е изготвен инвентарният опис на опасните материали, като се вземат предвид приложимите насоки на ИМО.
5. Инвентарният опис на опасните материали се състои от три части:
а)
списък на опасните материали, посочени в приложения I и II, в съответствие с разпоредбите на параграфи 1 и 2 от настоящия член, и съдържащи се в конструкцията или оборудването на кораба, с посочване на тяхното разположение и приблизителните количества (част I);
б)
списък на генерираните в резултат на експлоатацията отпадъци, намиращи се на борда на кораба (част II);
в)
списък на складовете, намиращи се на борда на кораба (част III).
6. Част I от инвентарния опис на опасните материали се води и актуализира по надлежен начин през целия експлоатационен срок на кораба, като отразява нови инсталации, съдържащи някой от опасните материали по приложение II, както и съответните промени в структурата и оборудването на кораба.
7. Преди рециклирането и като се вземат предвид приложимите насоки на ИМО, в допълнение към водената и актуализирана по надлежен начин част I, в инвентарния опис на опасните материали се включват част II за отпадъците, генерирани по време на експлоатацията, и част III за складовете, и описът се проверява от администрацията или от овластена от нея призната организация.
8. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 24 във връзка с актуализирането на списъка с позиции за инвентарния опис на опасните материали в приложения I и II, за да се гарантира, че в списъка са включени най-малко веществата, изброени в Допълнения I и II към Конвенцията от Хонг Конг.
Комисията приема отделен делегиран акт за всяко вещество, което се включва или заличава от приложения I или II.
Член 6
Общи изисквания за корабособствениците
1. При подготовката за изпращане на кораб за рециклиране корабособствениците:
а)
предоставят на оператора на съоръжението за рециклиране на кораби цялата свързана с кораба информация, необходима за разработването на плана за рециклиране на кораб, установен в член 7;
б)
уведомяват писмено съответната администрация в указания от нея срок за намерението си да рециклират кораба в конкретно(и) съоръжение(я) за рециклиране на кораби. Уведомлението включва най-малкото:
i)
описа на опасните материали; и
ii)
цялата свързана с кораба информация, предоставена съгласно буква а).
2. Корабособствениците следят предназначените за рециклиране кораби да:
а)
се рециклират само в съоръжения за рециклиране на кораби, които са включени в европейския списък;
б)
изпълняват работи в периода преди влизане в съоръжението за рециклиране на кораби по такъв начин, че да сведат до минимум количеството на остатъците от товари, останалия мазут и генерираните от самия кораб отпадъци, оставащи на борда;
в)
притежават сертификат за годност за рециклиране, издаден от администрацията или от овластена от нея призната организация преди всяко рециклиране на кораб след получаването на одобрения план за рециклиране на кораб в съответствие с член 7, параграф 3.
3. Корабособствениците гарантират, че танкерите пристигат на съоръжението за рециклиране на кораби с товарни резервоари и помпени отделения в състояние, годно за сертифициране като „безопасно за високотемпературни работи“.
4. Корабособствениците предоставят на оператора на съоръжението за рециклиране на кораби екземпляр от свидетелството за годност за рециклиране, издадено в съответствие с член 9.
5. Корабособствениците носят отговорност за кораба и вземат мерки, за да го поддържат в съответствие с изискванията на администрацията на държавата, под чието знаме корабът плава до момента, в който отговорността за него бъде поета от оператора на съоръжението за рециклиране на кораби. Операторът на съоръжението за рециклиране на кораби може да откаже да приеме кораба за рециклиране, ако състоянието на кораба до голяма степен не отговаря на данните от свидетелството за инвентарния опис, включително когато част I от описа на опасните материали не е надлежно водена и актуализирана, отразявайки промените в конструкцията и оборудването на кораба. При тези обстоятелства корабособственикът продължава да носи отговорността за кораба, като той незабавно уведомява администрацията за това.
Член 7
План за рециклиране на кораб
1. Преди всякакво рециклиране на кораби се разработва специфичен за кораба план за рециклиране на кораб. Планът за рециклиране на кораб включва всички специфични за кораба аспекти, които не са визирани в плана на съоръжението за рециклиране на кораби или за които се изискват специални процедури.
2. Планът за рециклиране на кораб:
а)
се разработва от оператора на съоръжението за рециклиране на кораби в съответствие със съответните разпоредби на Конвенцията и като се вземат предвид приложимите насоки на ИМО и релевантната за кораба информация, предоставена от корабособственика в съответствие с член 6, параграф 1, буква а), така че съдържанието му надлежно да отразява информацията, съдържаща се в описа на опасните материали;
б)
изяснява дали и в каква степен подготвителна работа, като предварително третиране, идентифициране на потенциалните опасности и премахване на складовете предстои да се проведе на място, различно от съоръжението за рециклиране на кораби, посочено в плана за рециклиране на кораба. Планът за рециклиране на кораба включва мястото, където корабът ще бъде поставен по време на дейностите по рециклиране, и кратък план за пристигането и безопасно поставяне на конкретния кораб за рециклирането му;
в)
включва информация относно създаването, поддържането и наблюдението на условията за „безопасност за влизане“ и „безопасност за високотемпературни работи“ за конкретния кораб, като се отчитат характеристики като конструкция, конфигурация и предходен товар на кораба, както и друга необходима информация относно начина за изпълнение на плана за рециклиране на кораба;
г)
включва информация за вида и количеството на опасните материали и на отпадъците, получени от рециклирането на конкретния кораб, включително материалите и отпадъците, посочени в описа на опасните материали, както и за това как ще бъдат управлявани и съхранявани в съоръжението за рециклиране на кораби и в последващите съоръжения; и
д)
когато се използва повече от едно съоръжение за рециклиране на кораби, по принцип се изготвя отделно за всяко от участващите съоръжения и се посочват редът на използване на съоръженията и разрешените дейности, които ще се извършат в тези съоръжения.
3. Планът за рециклиране на кораб се одобрява мълчаливо или изрично от компетентния орган в съответствие с изискванията на държавата, където е разположено съоръжението за рециклиране на кораби, когато е приложимо.
Изрично одобрение е дадено, ако компетентният орган изпрати писмено уведомление за решението си относно плана за рециклиране на кораба на оператора на съоръжението за рециклиране на кораби, на корабособственика и на администрацията.
Счита се, че е дадено мълчаливо съгласие, ако компетентният орган не е изпратил писмено възражение срещу плана за рециклиране на кораба на оператора на съоръжението за рециклиране на кораби, на корабособственика и на администрацията в рамките на срок за разглеждане, определен в съответствие с изискванията на държавата, където е разположено съоръжението за рециклиране на кораби, когато е приложимо, и не е направил уведомление в съответствие с член 15, параграф 2, буква б).
4. Държавите-членки могат да изискат от своята администрация да изпрати на компетентния орган на държавата, в която се намира съоръжението за рециклиране на кораби, информацията, предоставена от корабособственика съгласно член 6, параграф 1, буква б), както и следните данни:
i)
датата, на която корабът е регистриран в държавата, под чието знаме плава;
ii)
идентификационния номер на кораба (номер по ИМО);
iii)
заводския номер на корпуса при доставка за ново строителство;
iv)
името и типа на кораба;
v)
пристанището, на което корабът е регистриран;
vi)
името и адреса на корабособственика, а също и идентификационния номер на собственика, както е регистриран по ИМО;
vii)
името и адреса на дружеството;
viii)
наименованията на всички класификационни организации, които са присъждали клас на кораба;
ix)
основни данни за кораба (обща дължина (LOA), теоретична ширина, теоретична височина, LDT, бруто и нето тонаж и тип и мощност на двигателя).
Член 8
Прегледи
1. Прегледите на корабите се извършват от служители на администрацията или на овластена от нея призната организация, като се вземат предвид приложимите насоки на ИМО.
2. Когато администрацията, използва признати организации за извършването на прегледи съгласно параграф 1, тя упълномощава такива признати организации най-малко да:
-
изискат от кораб, на който извършват преглед, да се съобрази с настоящия регламент; и
-
извършват прегледи, поискани от надлежните органи на държава-членка.
3. Корабите подлежат на следните прегледи:
а)
първоначален преглед;
б)
преглед при подновяване;
в)
допълнителен преглед;
г)
окончателен преглед.
4. Първоначалният преглед на нов кораб се извършва преди корабът да бъде пуснат в експлоатация или преди да бъде издадено свидетелството за инвентарния опис. За съществуващите кораби се извършва първоначален преглед до 31 декември 2020 г. С прегледа се проверява дали част I от описа на опасните материали е в съответствие с изискванията на настоящия регламент.
5. Прегледът при подновяване се извършва през интервали, посочени от администрацията, които не може да надхвърлят пет години. С прегледа при подновяване се удостоверява че част I от описа на опасните материали е в съответствие с изискванията на настоящия регламент.
6. Допълнителният преглед, общ или частичен, в зависимост от обстоятелствата, се извършва по искане на корабособственика след промяна, замяна или значителен ремонт на конструкцията, оборудването, системите, арматурата, приспособленията и материалите, който е оказал въздействие върху списъка на опасните материали. Прегледът се провежда така, щото да се гарантира, че всяка промяна, замяна или значителен ремонт са били направена по начин, който гарантира корабът да продължи да бъде в съответствие с изискванията на настоящия регламент, а част I от описа на опасните материали при необходимост да бъде съответно изменена.
7. Окончателният преглед се извършва преди корабът да бъде изведен от експлоатация и преди рециклирането на кораба да е започнало.
Прегледът удостоверява, че:
а)
описът на опасните материали е в съответствие с изискванията на член 5;
б)
планът за рециклиране на кораб отразява надлежно информацията, съдържаща се в инвентарния опис на опасните материали и изпълнява изискванията по член 7;
в)
съоръжението за рециклиране на кораби, в което корабът предстои да бъде рециклиран, е включено в европейския списък.
8. За съществуващите кораби, предназначени за рециклиране, първоначалният и окончателният преглед могат да се извършват по едно и също време.
Член 9
Издаване и одобрение на свидетелства
1. След успешно приключване на първоначален преглед или на преглед при подновяване администрацията или овластена от нея призната организация издава свидетелство за инвентарния опис. Това свидетелство се допълва с част I от инвентарния опис на опасните материали, посочени в член 5, параграф 5, буква а).
Когато, съгласно предвиденото в член 8, параграф 8, първоначалният преглед и окончателният преглед се извършват по едно и също време, се издава само свидетелството за годност за рециклиране, посочено в параграф 9 от настоящия член.
Комисията приема актове за изпълнение за определяне на формата на свидетелството за инвентарния опис, за да се гарантира, че е в съответствие с допълнение 3 към Конвенцията от Хонг Конг. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 25 от настоящия регламент.
2. Свидетелство за инвентарен опис се одобрява по молба на корабособственика от администрацията или от овластена от нея призната организация след успешното приключване на допълнителен преглед, проведен в съответствие с член 8, параграф 6.
3. При условията на параграф 4 администрацията или овластена от нея призната организация издава или одобрява свидетелство за инвентарен опис, според случая, ако прегледът при подновяване е приключил успешно:
а)
в срок от три месеца преди изтичането на срока на наличното свидетелство за инвентарен опис, и новото свидетелство за инвентарен опис е валидно от датата на приключване на прегледа при подновяване до дата, не по-късна от пет години след датата на изтичане на валидността на наличното свидетелство;
б)
след изтичането на срока на наличното свидетелство за инвентарен опис, и новото свидетелство за инвентарен опис е валидно от датата на приключване на прегледа при подновяване до дата, не по-късна от пет години след датата на изтичане на валидността на наличното свидетелство;
в)
повече от три месеца преди изтичането на срока на наличното свидетелство за инвентарен опис, и новото свидетелство за инвентарен опис е валидно от датата на приключване на прегледа при подновяване до дата, не по-късна от пет години след датата на приключване на прегледа при подновяване.
4. Ако прегледът при подновяване е приключил успешно и ново свидетелство за инвентарен опис не може да се издава, нито да се използва на борда преди изтичането на срока на наличното свидетелство за инвентарен опис, администрацията или овластена от нея призната организация одобрява наличното свидетелство и то се приема за валидно за срок, не по-дълъг от пет месеца след датата на изтичане на валидността.
5. В случай на свидетелство за инвентарен опис, издадено за срок, по-кратък от пет години, администрацията или овластена от нея призната организация може да продължи срока на валидност на наличното свидетелство за срок, който не надхвърля пет години.
6. При специфични обстоятелства, определени от администрацията, новото свидетелство за инвентарен опис не е необходимо да има дата от датата на изтичане на валидността на наличното, съгласно изискванията по параграф 3, букви а) и б) и параграфи 7 и 8. При такива обстоятелства новото свидетелство е валидно до дата, не по-късна от пет години след датата на приключване на прегледа при подновяване.
7. Когато даден кораб не се намира на пристанището или мястото за заставане на котва, където ще бъде подложен на преглед при изтичане на валидността на свидетелството за инвентарния опис, администрацията може, ако е уместно, да продължи валидността на свидетелството за срок, не по-дълъг от три месеца, за да даде възможност на кораба да завърши пътуването си до пристанището, на което ще му бъде извършен преглед. Всяко продължаване на срока е при условие че прегледът ще бъде извършен преди корабът да напусне въпросното пристанище. Кораб, на който е продължен срокът, няма право по силата на това продължаване да напусне пристанището, на което ще му бъде извършен преглед, без да е получил ново свидетелство. Когато приключи проверката на обновяването, новото свидетелство за инвентарен опис е валидно до дата, не по-късна от пет години от датата на наличното свидетелство, преди да е било разрешено продължаването му.
8. Свидетелство за инвентарен опис на кораб, извършващ кратки пътувания, и чийто срок не е бил продължен при условията, посочени в параграф 7, може да бъде продължен от администрацията за гратисен срок до един месец след изтичането на валидността на свидетелството. Когато приключи прегледът при подновяване, новото свидетелство за инвентарен опис е валидно за срок не повече от пет години след датата на изтичане на валидността на наличното свидетелство, преди да е било разрешено продължаването.
9. След успешното приключване на окончателен преглед в съответствие с член 8, параграф 7, администрацията или овластена от нея призната организация издава свидетелство за годност за рециклиране. Това свидетелство се допълва с инвентарния опис на опасните материали и плана за рециклиране на кораб.
Комисията приема актове за изпълнение за определяне на формата на свидетелството за годност за рециклиране, за да се гарантира, че е в съответствие с допълнение 4 към Конвенцията от Хонг Конг. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 25 от настоящия регламент. Свидетелство за годност за рециклиране, издадено след окончателен преглед в съответствие с първа алинея от настоящия параграф, се приема от другите държави-членки и се счита за целите на настоящия регламент, че има същата сила, каквато има свидетелство за годност за рециклиране, издадено от тях.
Член 10
Продължителност и валидност на свидетелствата
1. При условията на член 9 свидетелство за инвентарния опис се издава за период, чиято продължителност се установява от администрацията и не надвишава пет години.
2. Свидетелството за инвентарния опис, издадено или одобрено съгласно член 9, престава да бъде валидно във всеки от следните случаи:
а)
ако състоянието на кораба съществено се различава от данните в свидетелството за инвентарния опис, включително когато част I от описа на опасните материали не се води и актуализира надлежно, отразявайки промените в конструкцията и оборудването на кораба, като се вземат предвид приложимите насоки на ИМО;
б)
когато прегледът при подновяване не е извършен в интервалите, посочени в член 8, параграф 5.
3. Свидетелство за годност за рециклиране се издава от администрацията или от овластена от нея призната организация за период, не по-дълъг от три месеца.
4. Свидетелство за годност за рециклиране, издадено съгласно член 9, параграф 9, престава да бъде валидно, когато състоянието на кораба съществено се различава от данните в свидетелството за инвентарния опис.
5. Чрез дерогация от параграф 3 свидетелството за годност за рециклиране може да бъде продължено от администрацията или от овластена от нея призната организация за единично пътуване от точка до точка до съоръжението за рециклиране на кораби.
Член 11
Контрол на държавата на пристанището
1. Държавите-членки прилагат разпоредби за контрол за корабите в съответствие с националното си законодателство, като вземат предвид Директива 2009/16/ЕО. При условията на параграф 2 всяка такава инспекция се ограничава до проверка дали на борда се държи свидетелство за инвентарен опис или свидетелство за годност за рециклиране, които, ако са валидни, се считат достатъчни за одобрението на инспекцията.
2. Може да се извърши подробна инспекция от компетентния орган, извършващ дейности по контрол на държавата на пристанището, като се вземат предвид приложимите насоки на ИМО, когато кораб не носи валидно свидетелство или има ясни основания да се счита, че:
а)
състоянието на кораба или на неговото оборудване в значителна степен не съответства на данните, посочени в това свидетелство, в част I на инвентарния опис на опасните материали или и в двете; или
б)
на борда на кораба не се прилага процедура за водене на част I от инвентарния опис на опасните материали.
3. Всеки кораб може да бъде предупреден, задържан, отпратен или изключен от достъп до пристанищата или морските терминали под юрисдикцията на държава-членка, в случай че не изпрати на компетентните органи на тази държава-членка копие от свидетелството за инвентарен опис или, по искане на тези органи и според случая, от свидетелството за годност за рециклиране, без да се засяга член 9. Държавата-членка, която предприема такива действия, уведомява незабавно съответната администрация. Неактуализиране на инвентарния опис на опасните материали не е нарушение, което е основание за задържането на кораб, но несъответствия в инвентарния опис на опасните материали се докладват на съответната администрация и се коригират при извършването на следващ преглед.
4. Достъпът до определено пристанище или място за заставане на котва може да бъде разрешен от компетентния орган на държава-членка в случай на форсмажорни обстоятелства или поради първостепенни съображения за безопасност или за да се намали или сведе до минимум рискът от замърсяване, или за да се отстранят неизправностите, при условие собственикът, операторът или капитанът на кораба вземе подходящи мерки в изпълнение на предписанията на компетентния орган на същата държава-членка, за да се гарантира влизането на кораба при пълна безопасност.
Член 12
Изисквания за кораби, плаващи под знамето на трета държава
1. При спазване на член 32, параграф 2, буква б), когато посещава пристанище или застава на котва в държава-членка, кораб, плаващ под знамето на трета държава, разполага на борда си със списък на опасните материали, който е в съответствие с член 5, параграф 2.
Независимо от първа алинея достъпът до определено пристанище или място за заставане на котва може да бъде разрешен от компетентния орган на държава-членка в случай на форсмажорни обстоятелства или поради първостепенни съображения за безопасност, или за да се намали или сведе до минимум рискът от замърсяване, или за да се отстранят неизправностите, при условие че собственикът, операторът или капитанът на кораба вземе подходящи мерки в изпълнение на предписанията на компетентния орган на същата държава-членка, за да се гарантира влизането на кораба при пълна безопасност.
2. Инсталирането на опасни материали, посочени в приложение I, на кораби, плаващи под знамето на трета държава, докато са в пристанище или на място за заставане на котва в държава-членка, се забранява или ограничава съгласно приложение I.
Използването на опасни материали, посочени в приложение I, на кораби, плаващи под знамето на трета държава, докато са в пристанище или на място за заставане на котва в държава-членка, се забранява или ограничава съгласно приложение I, без да се засягат освобождаванията и преходните разпоредби, приложими за тези материали по силата на международното право.
3. Инвентарният опис на опасните материали е специфичен за всеки кораб, съставя се, като се вземат предвид приложимите насоки на ИМО и служи за изясняване на това, че корабът е в съответствие с параграф 2 от настоящия член. При съставянето на инвентарния опис на опасните материали в него се посочват най-малко изброените в приложение I опасни материали. Корабът, плаващ под знамето на трета държава, изготвя план, описващ огледа или проверката с вземане на проба, чрез които е съставен инвентарният опис на опасните материали, като се вземат предвид приложимите насоки на ИМО.
4. Инвентарният опис на опасните материали се води и актуализира по надлежен начин през целия експлоатационен срок на кораба, като отразява нови инсталации, съдържащи някой от опасните материали по приложение II, както и съответните промени в конструкцията и оборудването на кораба, като се отчитат освобождаванията и преходните разпоредби, приложими за тези материали по силата на международното право.
5. Всеки кораб, плаващ под знамето на трета държава, може да бъде предупреден, задържан, отпратен или изключен от достъп до пристанищата или морските терминали под юрисдикцията на държава-членка, в случай че не изпрати на компетентните органи на тази държава-членка копие от свидетелството за съответствие съгласно параграфи 6 и 7, придружено, когато е необходимо и по искане на тези органи, от инвентарния опис на опасните материали. Държавата-членка, която предприема такива действия, уведомява незабавно компетентните органи на третата държава, под чието знаме плава въпросният кораб. Неактуализиране на инвентарния опис на опасните материали не е нарушение, което е основание за задържането на кораб, но несъответствия в инвентарния опис на опасните материали се докладват на компетентните органи на третата държава, под чието знаме корабът плава.
6. Свидетелството за съответствие се издава след проверка на инвентарния опис на опасните материали от компетентните органи на третата държава, под чието знаме плава корабът, или от организация, овластена от тях съгласно националните изисквания. За образец на свидетелството за съответствие може да се използва допълнение 3 към Конвенцията от Хонг Конг.
7. Свидетелството за съответствие и инвентарният опис на опасните материали се изготвят на един от официалните езици на издаващите компетентни органи на третата държава, под чието знаме плава корабът, а когато използваният език не е английски, френски или испански, те се превеждат на един от тези езици.
8. При спазване на член 32, параграф 2, буква б) корабите, плаващи под знамето на трета държава, за които е подадено заявление за регистрация под знамето на държава-членка, гарантират, че в съответствие с член 5, параграф 2 държат на борда инвентарен опис на опасните материали или че той се съставя в рамките на шест месеца от регистрацията под знамето на съответната държава-членка или по време на следващия периодичен преглед по член 8, параграф 3, в зависимост от това коя дата настъпи първа.
ДЯЛ III
СЪОРЪЖЕНИЯ ЗА РЕЦИКЛИРАНЕ НА КОРАБИ
Член 13
Изисквания, необходими за включването на съоръженията за рециклиране на кораби в европейския списък
1. За да бъде включено в европейския списък, съоръжение за рециклиране на кораби трябва да отговаря на следните изисквания в съответствие с приложимите разпоредби на Конвенцията от Хонг Конг и като се вземат предвид приложимите насоки на ИМО, МОТ, Базелската конвенция за контрол на трансграничното движение на опасни отпадъци и тяхното обезвреждане, Стокхолмската конвенция за устойчивите органични замърсители и на други международни насоки:
а)
да има разрешение от своите компетентни органи да извэршва дейност по рециклиране на кораби;
б)
да бъде проектирано, конструирано и експлоатирано по безопасен и екологосъобразен начин;
в)
да функционира от изградени структури;
г)
да създаде системи за управление и наблюдение, процедури и техники, които имат за цел предотвратяване, намаляване, свеждане до минимум и, доколкото е практически възможно, премахване на:
i)
рисковете за здравето на работниците и на населението в близост до съоръжението за рециклиране на кораби и
ii)
неблагоприятното въздействие върху околната среда, причинено от рециклирането кораби;
д)
да изготви план на съоръжението за рециклиране на кораби;
е)
да предотвратява вредните въздействия върху здравето на човека и околната среда, включително да демонстрира контрол върху всякакви изтичания, по-специално в приливни зони;
ж)
да гарантира безопасно и екологосъобразно управление и съхранение на опасните материали и отпадъците, включително:
i)
затваряне на всички опасни материали, които се намират на борда по време на процеса на рециклиране на кораба, за да се предотврати всякакво изпускане на тези материали в околната среда; както и извършване на манипулации с опасни материали и отпадъци, получени в процеса на рециклиране на кораба, само върху непромокаеми подове с ефективни системи за оттичане;
ii)
че всички отпадъци, получени от дейността по рециклиране на кораба, и техните количества се документират и се прехвърлят само към съоръжения за управление на отпадъци, в т.ч. съоръжения за рециклиране на отпадъци, на които е разрешено да процедират с тяхното третиране, без да застрашават човешкото здраве и по екологосъобразен начин;
з)
да създаде и поддържа план за готовност и реагиране в аварийни ситуации; да осигури бърз достъп за оборудване за реагиране в извънредни ситуации, като например противопожарно оборудване и превозни средства, линейки и кранове, до кораба и до всички места на съоръжението за рециклиране на кораби;
и)
да осигури безопасност и обучение на работниците, включително да гарантира ползването на лични предпазни средства за операции, изискващи такова ползване;
й)
да създаде архиви за произшествия, злополуки, професионални заболявания и хронични въздействия и, ако това се изисква от компетентните органи, да докладва всички произшествия, злополуки, професионални заболявания и хронични въздействия, които причиняват или имат способността да причиняват рискове за безопасността на работниците, здравето на човека и околната среда;
к)
да се съгласи да спазва изискванията по параграф 2.
2. Операторът на съоръжение за рециклиране на кораби:
а)
изпраща плана за рециклиране на кораб, след като бъде одобрен в съответствие с член 7, параграф 3, на корабособственика и на администрацията или на овластена от нея призната организация;
б)
докладва на администрацията, че съоръжението за рециклиране на кораби е готово във всяко отношение за започване на рециклиране на кораба;
в)
когато пълното или частичното рециклиране на кораба приключи в съответствие с настоящия регламент, изпраща декларация за приключване на администрацията, издала свидетелството за годност за рециклиране за кораба, в срок от 14 дни от датата на пълното или частичното рециклиране в съответствие с плана за рециклиране на кораб. Декларацията за приключване включва доклад относно евентуални инциденти и произшествия, нанесли щети на човешкото здраве и/или на околната среда.
3. Комисията приема актове за изпълнение за установяване на формата на:
а)
доклада, изискван съгласно параграф 2, буква б) от настоящия член, за да се гарантира, че той е в съответствие с допълнение 6 към Конвенцията от Хонг Конг; и
б)
декларацията, изисквана съгласно параграф 2, буква в) от настоящия член, за да се гарантира, че тя е в съответствие с допълнение 7 към Конвенцията от Хонг Конг.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 25 от настоящия регламент.
Член 14
Разрешение за съоръжения за рециклиране на кораби, намиращи се в държава-членка
1. Без да се засягат други приложими разпоредби на правото на Съюза, компетентните органи разрешават на съоръженията за рециклиране на кораби, намиращи се на тяхната територия и отговарящи на изискванията, формулирани в член 13, да извършват рециклиране на кораби. Това разрешение може да бъде предоставено на съответните съоръжения за рециклиране на кораби за срок от максимум пет години и да бъде съответно подновявано.
При условие че са спазени изискванията по настоящия регламент, всяко разрешение, издадено съгласно съответните разпоредби на друго национално право или на правото на Съюза, може да бъде комбинирано с разрешението по настоящия член в единно разрешение, когато по този начин се избягва ненужното дублиране на информация и на работата на оператора на съоръжението за рециклиране на кораби или на дружеството за рециклиране на кораби или на компетентния орган. В такива случаи разрешението може да бъде продължено в съответствие с посочения в първа алинея разрешителен режим, но без да надхвърля максимален срок от пет години.
2. Държавите-членки създават и актуализират списък на съоръженията за рециклиране на кораби, на които са издали разрешение в съответствие с параграф 1.
3. Списъкът, посочен в параграф 2, се съобщава на Комисията без забавяне и не по-късно от 31 март 2015 г.
4. Когато съоръжение за рециклиране на кораби престане да отговаря на изискванията, формулирани в член 13, държавата-членка, в която е разположено съоръжението за рециклиране на кораби, спира или отнема разрешението, издадено на въпросното съоръжение за рециклиране на кораби, или предписва коригиращи действия от дружеството за рециклиране на кораби и уведомява незабавно Комисията за това.
5. Когато съоръжение за рециклиране на кораби е получило разрешение в съответствие с параграф 1, съответната държава-членка уведомява незабавно Комисията за това.
Член 15
Съоръжения за рециклиране на кораби, разположени в трета държава
1. Дружество за рециклиране на кораби, което притежава съоръжение за рециклиране на кораби, разположено в трета държава и което възнамерява да рециклира кораби, плаващи под знамето на държава-членка, подава заявление до Комисията за включване на посоченото съоръжение за рециклиране в европейския списък.
2. Заявлението, посочено в параграф 1, се придружава от доказателства, че въпросното съоръжение за рециклиране на кораби отговаря на изискванията, формулирани в член 13, за да извършва рециклиране на кораби и да бъде включено в европейския списък в съответствие с член 16.
По-специално, дружеството за рециклиране на кораби:
а)
посочва разрешителното, лиценза или разрешението, издадено от съответните компетентни органи за извършване на рециклиране на кораби и, когато е целесъобразно, разрешителното, лицензията или разрешението, издавано от компетентните органи на всички негови изпълнители и подизпълнители, пряко участващи в процеса на рециклиране на кораби, и да предостави цялата информация, посочена в член 16, параграф 2;
б)
уточнява дали планът за рециклиране на кораб ще бъде мълчаливо или изрично одобрен от компетентния орган, като посочи срока за разглеждане в случай на мълчаливо съгласие, в съответствие с националните изисквания, когато е приложимо;
в)
потвърждава, че ще приеме за рециклиране в съответствие с настоящия регламент само кораб, плаващ под знамето на държава-членка;
г)
представя доказателства, че съоръжението за рециклиране на кораби е в състояние да създаде, поддържа и наблюдава критериите за „безопасност за влизане“ и „безопасност за високотемпературни работи“ през целия процес на рециклиране на кораба;
д)
прикачва карта за границите на съоръжението за рециклиране на кораби и за местоположението на операциите по рециклиране на кораби в неговите рамки;
е)
за всеки опасен материал, посочен в приложение I и допълнителен опасен материал, който би могъл да бъде част от конструкцията на кораб, указва:
i)
дали съоръжението за рециклиране на кораби е оправомощено да извършва отстраняването на опасния материал. В този случай трябва да бъде определен отговорният персонал, упълномощен да извършва отстраняването, и да бъдат представени доказателства за компетентността му;
ii)
кой процес за управление на отпадъците ще се прилага в съоръжението за рециклиране на кораби или извън него - например изгаряне, депониране или друг метод за третиране на отпадъци, името и адреса на съоръжението за третиране на отпадъци, ако е различно от съоръжението за рециклиране на кораби, и представя доказателства, че прилаганият процес ще се извършва, без да се застрашава човешкото здраве и по екологосъобразен начин;
ж)
потвърждава, че дружеството е приело план за рециклиране на кораб, като е взело предвид приложимите насоки на ИМО;
з)
предоставя информацията, необходима за идентифицирането на съоръжението за рециклиране на кораби.
3. На Комисията се предоставя правомощието да приема актове за изпълнение, за да определи формата на информацията, необходима за идентифицирането на съоръжението за рециклиране на кораби. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 25 от настоящия регламент.
4. За да бъдат включени в европейския списък, съответствието на съоръженията за рециклиране на кораби, разположени в трети държави, с изискванията, установени в член 13 се удостоверява чрез проверка на място от независим експерт с необходимите квалификации. Дружеството за рециклиране на кораби представя удостоверението на Комисията, когато подава заявление за включване в европейския списък и на всеки пет години след това при подновяване на включването му в този списък. Първоначалното включване в списъка и последващото подновяване се допълват от средносрочен преглед за потвърждаване на съответствието с изискванията, установени в член 13.
Като подават заявления за включване в европейския списък, дружествата за рециклиране на кораби приемат възможността съоръжението за рециклиране на кораби да бъде обект на проверка на място от Комисията или от представители, действащи от нейно име, преди или след включването им в европейския списък, с цел проверка на съответствието с изискванията, установени в член 13. Независимият експерт, Комисията или представителите, действащи от нейно име, си сътрудничат с компетентните органи на третата държава, в която е разположено съоръжението за рециклиране на кораби, за извършването на тези проверки на място.
Комисията може да издава бележки с технически напътствия с цел улесняване на въпросното удостоверяване.
5. За целите на член 13, що се отнася до съответната операция по оползотворяване или обезвреждане на отпадъци може се допусне, че е налице екологосъобразно управление, единствено когато съоръжението за рециклиране на кораби може да докаже, че съоръжението за управление на отпадъците, което приема отпадъците, ще бъде експлоатирано в съответствие с такива стандарти за опазване на здравето на човека и околната среда, които в общи линии са еквивалентни на приложимите международни стандарти и стандарти на Съюза.
6. В случай на промени в информацията, предоставена на Комисията, дружеството за рециклиране на кораби незабавно представя актуализирани доказателства и във всеки случай три месеца преди изтичането на всеки петгодишен период на включване в европейския списък дружеството декларира, че:
а)
доказателството, което е представило, е пълно и актуализирано;
б)
съоръжението за рециклиране на кораби продължава и ще продължи да съответства на изискванията на член 13.
Член 16
Съставяне и актуализиране на европейския списък
1. Комисията приема актове за изпълнение с цел съставяне на европейски списък на съоръженията за рециклиране на кораби, които:
а)
са разположени в Съюза и са били нотифицирани от държавите-членки в съответствие с член 14, параграф 3;
б)
са разположени извън Съюза и чието включване е въз основа на преценка на информацията и подкрепящите доказателствата, представени или събрани в съответствие с член 15.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 25 от настоящия регламент.
2. Европейският списък се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и на уебсайта на Комисията не по-късно от 31 декември 2016 г. Той се разделя на два подсписъка, включващи съоръжения за рециклиране на кораби, разположени в държава-членка и съоръжения за рециклиране на кораби, разположени в трета държава.
Европейският списък включва цялата следна информация относно съоръжението за рециклиране на кораби:
а)
метода на рециклиране;
б)
вида и размера на корабите, които могат да се рециклират;
в)
всякакви ограничения и условия, съгласно които съоръжението за рециклиране на кораби извършва дейност, включително по отношение на управлението на опасни отпадъци;
г)
информация за процедурата по изрично или мълчаливо одобрение от компетентния орган на плана за рециклиране на кораби, както е посочено в член 7, параграф 3;
д)
максималния годишен обем на рециклиране на кораби.
3. В европейския списък се посочва датата на изтичането на срока на включване на съоръжението за рециклиране на кораби. Включването е валидно за максимален период от пет години и подлежи на подновяване.
4. Комисията приема актове за изпълнение с цел редовно актуализиране на европейски списък:
а)
за включване на съоръжение за рециклиране на кораби в европейския списък когато:
i)
му е дадено разрешение съгласно член 14; или
ii)
включването му в Европейския списък е решено в съответствие с параграф 1, буква б) от настоящия член;
б)
за изключване на съоръжение за рециклиране на кораби от европейския списък когато:
i)
съоръжението за рециклиране на кораби престане да отговаря на изискванията, установени в член 13; или
ii)
актуализираното доказателство не е представено най-късно до три месеца преди изтичането на петгодишния период, установен в параграф 3 от настоящия член.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 25 от настоящия регламент
5. При съставянето и актуализирането на европейския списък Комисията действа в съответствие със залегналите в Договорите принципи и с международните задължения на Съюза.
6. Държавите-членки съобщават на Комисията цялата информация, която може да е необходима в контекста на актуализирането на европейския списък. Комисията изпраща необходимата информация на останалите държави-членки.
ДЯЛ IV
ОБЩИ АДМИНИСТРАТИВНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 17
Език
1. Планът за корабното рециклиране, посочен в член 7, се съставя на език, приемлив за държавата, която издава разрешение на съоръжението за рециклиране на кораби. Когато използваният език не е английски, френски или испански, планът за корабното рециклиране се превежда на един от тези езици, освен ако администрацията счита, че това не е необходимо.
2. Свидетелството за инвентарния опис и свидетелството за годност за рециклиране, издадени съгласно член 9, се изготвят на един от официалните езици на издаващата администрация. Когато използваният език не е английски, френски или испански, текстът включва и превод на един от тези езици.
Член 18
Определяне на компетентни органи и администрации
1. Държавите-членки определят компетентните органи и администрации, отговорни за прилагането на настоящия регламент, и уведомяват Комисията за тези определяния. Държавите-членки незабавно уведомяват Комисията за всички промени в тази информация.
2. Комисията публикува на своя уебсайт списъците с определените компетентни органи и администрации, и актуализира тези списъци, когато е уместно.
Член 19
Определяне на лица за връзка
1. Държавите-членки и Комисията определят поотделно едно или повече лица за връзка, отговорни за информиране или съветване на физически или юридически лица, отправили запитвания. Лицето за връзка на Комисията препраща на лицата за връзка на държавите-членки всички получени въпроси, които ги касаят, и обратно.
2. Държавите-членки уведомяват Комисията за определянето на лица за връзка. Държавите-членки незабавно уведомяват Комисията за всички промени в тази информация.
3. Комисията публикува на своя уебсайт списъците с определените лица за връзка и актуализира тези списъци, когато е уместно.
Член 20
Определяне на лица за връзка
По искане на държавите-членки или ако е уместно, Комисията периодично организира срещи на лицата за връзка с цел обсъждане на въпросите, възникнали при прилагането на настоящия регламент. На тези срещи или на части от тях се канят и съответните заинтересовани страни, когато всички държави-членки и Комисията са в съгласие, че това е целесъобразно.
ДЯЛ V
ДОКЛАДВАНЕ И ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 21
Доклади от държавите-членки
1. Всяка държава-членка изпраща на Комисията доклад, съдържащ следното:
а)
списък на корабите, плаващи под нейно знаме, за които е издадено свидетелство за годност за рециклиране, наименованието на дружеството за рециклиране на кораби и местоположението на съоръжението за рециклиране на кораби, както е показано в свидетелството за годност за рециклиране;
б)
списък на корабите, плаващи под нейно знаме, за които е получена декларация за приключване;
в)
информация относно незаконно рециклиране на кораби, наказания и последващи действия, предприети от държавата-членка.
2. Всяка държава-членка предава на всеки три години в електронен вид доклада на Комисията не по-късно от девет месеца след края на тригодишния период, за който се отнася.
Първият електронен доклад обхваща периода от датата на прилагане на настоящия регламент до края на първия редовен тригодишен отчетен период, определен в член 5 от Директива 91/692/ЕИО на Съвета (14), след началната дата на първия отчетен период.
Комисията публикува доклад относно изпълнението на настоящия регламент не по-късно от девет месеца след получаване на докладите от държавите-членки.
3. Комисията въвежда тази информация в електронна база данни, която е постоянно достъпна за обществеността.
Член 22
Изпълнение в държавите-членки
1. Държавите-членки приемат разпоредби за санкции, прилагани при нарушаване на настоящия регламент, и предприемат всички необходими мерки за осигуряване на тяхното прилагане. Предвидените санкции са ефективни, пропорционални и възпиращи.
2. Държавите-членки си сътрудничат, двустранно или многостранно една с друга, така че да улеснят предотвратяването и откриването на потенциалното заобикаляне и нарушаване на настоящия регламент.
3. Държавите-членки определят членовете от своя постоянен персонал, които са отговорни за сътрудничеството, посочено в параграф 2. Тази информация се изпраща до Комисията, която разпространява обобщен списък до тези членове.
4. Държавите-членки съобщават на Комисията разпоредбите от своето национално право, отнасящо се до правоприлагането на настоящия регламент, и за приложимите санкции.
Член 23
Молба за действие
1. Физически или юридически лица, които са засегнати или е вероятно да бъдат засегнати от нарушение на член 13 във връзка с член 15 и член 16, параграф 1, буква б) от настоящия регламент, или които имат достатъчен интерес от вземането на решения в областта на околната среда, свързани с нарушение на член 13 във връзка с член 15 и член 16, параграф 1, буква б) от настоящия регламент, имат право да отправят молба до Комисията за предприемане на действия съгласно настоящия регламент във връзка с такова нарушение или с непосредствена опасност от такова нарушение.
За тази цел за всяка неправителствена организация, насърчаваща опазването на околната среда и отговаряща на изискванията, установени в член 11 от Регламент (ЕО) № 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета (15), се счита, че има достатъчен интерес за целите на първа алинея.
2. Молбата за действие се придружава от съответната информация и данни, подкрепящи тази молба.
3. Когато молбата за действие и придружаващите я информация и данни показват убедително, че е налице нарушение на член 13 във връзка с член 15 и член 16, параграф 1, буква б) или непосредствена опасност от такова нарушение, Комисията разглежда всички молби за действие с информацията и данните. При такива обстоятелства Комисията дава на съответното дружество за рециклиране на кораби възможност да изложи своите виждания по отношение на молбата за действие и придружаващите я информация и данни.
4. Комисията информира незабавно и в съответствие с приложимите разпоредби на правото на Съюза лицата, отправили молба съгласно параграф 1, за решението си да уважи или отхвърли молбата за действие, като посочва мотивите за това.
ДЯЛ VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 24
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 5, параграф 8 се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 30 декември 2013 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощие не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се подновява мълчаливо за срокове със същата продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно подновяване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 5, параграф 8, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейският парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в него дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията уведомява за него едновременно Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 5, параграф 8, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът направят възражение в срок от два месеца след нотификацията на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да правят възражения. Този срок се продължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 25
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитет. Той е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта на акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 26
Преходна разпоредба
От датата на публикуване на европейския списък, до датата на прилагане настоящия регламент, държавите-членки могат да разрешават рециклирането на кораби в съоръжения за рециклиране на кораби, включени в европейския списък. При тези обстоятелства не се прилага Регламент (ЕО) № 1013/2006.
Член 27
Изменение на Регламент (ЕО) № 1013/2006
В член 1, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1013/2006 се добавя следната подточка:
„i)
кораби, плаващи под знамето на държава-членка, които попадат в обхвата на Регламент (ЕС) № 1257/2013 на Европейския парламент и на Съвета (16).
Член 28
Изменение на Директива 2009/16/ЕО
В приложение IV към Директива 2009/16/ЕО се добавя следната точка:
„49.
Свидетелство за инвентарния опис на опасни материали или свидетелство за съответствие съгласно Регламент (ЕС) № 1257/2013 на Европейския парламент и на Съвета (17).
Член 29
Финансов стимул
До 31 декември 2016 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за осъществимостта на финансов инструмент, който би улеснил безопасното и правилно рециклиране на кораби, и при целесъобразност той се придружава от законодателно предложение.
Член 30
Преглед
1. Комисията преценява дали нарушенията на настоящия регламент следва да бъдат отнесени към обхвата на Директива 2008/99/ЕО, за да се постигне еквивалентност на свързаните с нарушения разпоредби на настоящия регламент и Регламент (ЕО) № 1013/2006. Комисията докладва относно констатациите си до 31 декември 2014 г. на Европейския парламент и на Съвета и при целесъобразност докладът се придружава от законодателно предложение.
2. Комисията следва да преразгледа настоящия регламент не по-късно от 18 месеца преди датата на влизане в сила на Конвенцията от Хонг Конг и при целесъобразност същевременно да представи евентуални подходящи законодателни предложения във връзка с това. Това преразглеждане следва да отчита включването на съоръжения за рециклиране на кораби, разрешени съгласно Конвенцията от Хонг Конг в европейския списък с цел да се избегне дублирането на работа и административната тежест.
3. Комисията извършва редовни прегледи на настоящия регламент и при целесъобразност прави своевременни предложения, за да бъдат взети предвид новостите във връзка с международните конвенции, включително Базелската конвенция, в случай че се окаже необходимо.
4. Независимо от параграф 2, до пет години след датата на прилагане на настоящия регламент Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно прилагането на настоящия регламент, придружен при целесъобразност от законодателни предложения, за да се гарантира, че целите му са били осъществени и въздействието му е постигнато и обосновано.
Член 31
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 32
Прилагане
1. Настоящият регламент се прилага от по-ранната от следните две дати, но не по-рано от 31 декември 2015 г.:
а)
6 месеца след датата, на която общият максимален годишен обем рециклирани кораби на съоръженията за рециклиране на кораби, включени в европейския списък, представлява не по-малко от 2,5 милиона тона водоизместимост при празен кораб (LDT). Годишният обем рециклирани кораби на съоръжение за рециклиране на кораби представлява сумарното тегло, изчислено в LDT, на корабите, рециклирани през дадена година в това съоръжение. Максималният годишен обем на рециклиране на кораби се определя, като се избере най-високата стойност от предходния 10-годишен период за всяко съоръжение за рециклиране на кораби, или, в случай на новолицензирано съоръжение за рециклиране на кораби - най-високата годишна стойност, постигната в това съоръжение; или
б)
на 31 декември 2018 г.
2. При все това по отношение на следните разпоредби се прилагат следните дати:
а)
член 2, член 5, параграф 2, втора алинея, членове 13, 14, 15, 16, 25 и 26 от 31 декември 2014 г.;
б)
член 5, параграф 2, първа и трета алинея, и член 12, параграфи 1 и 8 от 31 декември 2020 г.
3. Комисията публикува в Официален вестник на Европейския съюз съобщение относно датата на прилагане на настоящия регламент, когато условията, посочени в параграф 1, буква а) са изпълнени.
4. Ако държава-членка е закрила своя национален регистър на корабите или в продължение на три години не е имала кораби, регистрирани под нейно знаме, и, доколкото никой кораб не е регистриран под нейно знаме, тази държава-членка може да ползва дерогация от разпоредбите на настоящия регламент с изключение на членове 4, 5, 11, 12, 13, 14, член 16, параграф 6, членове 18, 19, 20, 21 и 22. Когато държава-членка реши да се възползва от тази дерогация, тя уведомява Комисията най-късно на датата на прилагане на настоящия регламент. Всички последващи промени също се съобщават на Комисията.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 20 ноември 2013 година.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 1257/2013
(2013. gada 20. novembris)
par kuģu pārstrādi un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1013/2006 un Direktīvu 2009/16/EK
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 192. panta 1. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
pēc apspriešanās ar Reģionu komiteju,
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),
tā kā:
(1)
Kuģus, kuri kļuvuši par atkritumiem un kurus pārstrādes nolūkā pārvieto pāri robežām, regulē 1989. gada 22. marta Bāzeles Konvencija par kontroli pār kaitīgo atkritumu robežšķērsojošo transportēšanu un to aizvākšanu (“Bāzeles konvencija”) un Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1013/2006 (3). Ar Regulu (EK) Nr. 1013/2006 īsteno Bāzeles konvenciju un tās 1995. gadā pieņemto grozījumu (4), kurš starptautiskā līmenī vēl nav stājies spēkā un ar kuru nosaka aizliegumu bīstamo atkritumu eksportam uz valstīm, kas nav Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) locekles. Kuģus parasti klasificē kā bīstamus atkritumus, un ir aizliegts tos pārstrādes nolūkā eksportēt uz rūpnīcām valstīs, kuras nav ESAO locekles.
(2)
Mehānismi pastāvošo Savienības un starptautisko tiesību aktu piemērošanas uzraudzībai un izpildei nav pielāgoti kuģu un starptautiskās kuģošanas īpatnībām. Centieni, kas saistīti ar sadarbību aģentūru līmenī - starp Starptautisko Darba organizāciju (SDO), Starptautisko Jūrniecības organizāciju (SJO) un Bāzeles konvencijas Sekretariātu -, ir bijuši veiksmīgi attiecībā uz to, lai panāktu vienošanos par obligāto prasību ieviešanu pasaules līmenī, kuru mērķis ir nodrošināt efektīvu un iedarbīgu risinājumu nedrošām un kaitīgām kuģu pārstrādes darbībām, proti, par Honkongas Starptautisko konvenciju par kuģu pārstrādi drošā un videi nekaitīgā veidā (“Honkongas konvencija”).
(3)
Pašreizējās kuģu pārstrādes jaudas ESAO valstīs, kurās ir likumīgi atļauts nodot kuģus, kas kuģo ar dalībvalsts karogu, ir nepietiekamas. Pašreizējā drošas un videi nekaitīgas kuģu pārstrādes jauda valstīs, kuras nav ESAO locekles, ir pietiekama, lai apstrādātu visus kuģus, kas kuģo ar dalībvalsts karogu, un paredzams, ka līdz 2015. gadam šī jauda vēl palielināsies, jo pārstrādājošās valstis būs veikušas pasākumus, lai izpildītu Honkongas konvencijas prasības.
(4)
Honkongas konvencija tika pieņemta 2009. gada 15. maijā Starptautiskās Jūrniecības organizācijas paspārnē. Honkongas konvencija stāsies spēkā tikai 24 mēnešus pēc tam, kad to ratificējušas vismaz 15 valstis, kuru kopējā tirdzniecības flotes bruto tilpība ir vismaz 40 % no pasaules tirdzniecības flotes bruto tilpības un kuru kopējā maksimālā pārstrādāto kuģu tilpība gadā pēdējo 10 gadu laikā ir vismaz 3 % no šo pašu valstu kopējās tirdzniecības flotes bruto tilpības. Minētā konvencija attiecas uz kuģu projektēšanu, būvi, ekspluatāciju un sagatavošanu, lai atvieglotu drošu un videi nekaitīgu pārstrādi, nekaitējot kuģu drošībai un ekspluatācijas efektivitātei. Tā attiecas arī uz kuģu pārstrādes rūpnīcu drošu un videi nekaitīgu ekspluatāciju un uz pienācīga izpildes mehānisma izveidošanu attiecībā uz kuģu pārstrādi.
(5)
Šīs regulas mērķis ir veicināt Honkongas konvencijas drīzu ratifikāciju gan Savienībā, gan trešās valstīs, kuģiem un kuģu pārstrādes rūpnīcām piemērojot samērīgas pārbaudes, kuru pamatā ir minētā konvencija.
(6)
Honkongas konvencijā nepārprotami noteikts, ka tās pusēm ir jāveic stingrāki, starptautiskajām tiesībām atbilstīgi pasākumi attiecībā uz kuģu drošu un videi nekaitīgu pārstrādi, lai nepieļautu, vājinātu vai samazinātu jebkādu negatīvu ietekmi uz cilvēka veselību un vidi. Ņemot to vērā, ar šo regulu būtu jānodrošina aizsardzība pret to bīstamo materiālu iespējamo kaitīgo ietekmi, kuri atrodas uz visiem kuģiem, kas ienāk dalībvalsts ostā vai enkurvietā, vienlaikus nodrošinot atbilstību noteikumiem, kurus minētajiem materiāliem piemēro saskaņā ar starptautiskajām tiesībām. Lai nodrošinātu uzraudzību par atbilstību tām prasībām, kuras saistītas ar bīstamajiem materiāliem saskaņā ar šo regulu, dalībvalstīm būtu jāpiemēro valstu noteikumi, lai īstenotu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/16/EK (5). Pašlaik ostas valsts kontroles inspektoru uzdevums ir veikt sertificēšanas inspekcijas un aktīvi pārbaudīt, vai nav bīstamie materiāli, tostarp azbests, saskaņā ar Starptautisko konvenciju par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras (“SOLAS”). Parīzes Saprašanās memorands par ostas valsts kontroli paredz saskaņotu pieeju attiecībā uz minētajām darbībām.
(7)
Šīs regulas mērķis ir arī samazināt nevienlīdzību starp operatoriem Savienībā, ESAO valstīs un attiecīgās trešās valstīs attiecībā uz veselības aizsardzību un drošību darba vietā un standartiem vides jomā un pašreizējo standartiem neatbilstošo objektu vietā kuģus, kas kuģo ar dalībvalstu karogu, novirzīt uz kuģu pārstrādes rūpnīcām, kurās kuģu demontāžai izmanto drošas un videi nekaitīgas metodes. Tādējādi kuģu pārstrādes rūpnīcās, kas atrodas dalībvalstī, tiktu arī palielināta kuģu drošas un videi nekaitīgas pārstrādes un apstrādes konkurētspēja. Izveidojot to Eiropas kuģu pārstrādes rūpnīcu sarakstu (“Eiropas saraksts”), kas atbilst šajā regulā noteiktajām prasībām, tiktu sekmēta gan minēto mērķu sasniegšana, gan labāka izpilde, jo dalībvalstij, ar kuras karogu kuģis kuģo, būtu vieglāk kontrolēt kuģus, kas nolemti pārstrādei. Minētajām prasībām par kuģu pārstrādes rūpnīcām būtu jābalstās uz Honkongas konvencijas prasībām. Šajā sakarā kuģu pārstrādes rūpnīcām, kuras apstiprinātas saskaņā ar šo regulu, būtu jāatbilst vajadzīgajām prasībām, lai nodrošinātu vides aizsardzību, darba ņēmēju veselības un drošības aizsardzību un no pārstrādātajiem kuģiem iegūto atkritumu apsaimniekošanu videi nekaitīgā veidā. Attiecībā uz kuģu pārstrādes rūpnīcām, kuras atrodas trešā valstī, ar prasībām būtu jāpanāk augsts cilvēka veselības un vides aizsardzības līmenis, kas visumā atbilstu līmenim Savienībā. Tādēļ kuģu pārstrādes rūpnīcas, kuras neatbilst minētajām minimālajām prasībām, nevajadzētu iekļaut Eiropas sarakstā.
(8)
Būtu jāpiemēro Savienības tiesībās paredzētais vienlīdzības princips, un tā piemērošana būtu jāuzrauga, jo īpaši saistībā ar Eiropas saraksta izveidi un atjaunināšanu attiecībā uz kuģu pārstrādes rūpnīcām, kuras atrodas dalībvalstī, un kuģu pārstrādes rūpnīcām, kuras atrodas trešā valstī, kas atbilst šajā regulā izklāstītajām prasībām.
(9)
Dalībvalstis tiek mudinātas pieņemt piemērotus pasākumus, lai nodrošinātu, ka kuģi, uz kuriem neattiecas šīs regulas darbības joma, rīkojas saskaņā ar šo regulu, ciktāl tas ir saprātīgi un praktiski.
(10)
Lai izvairītos no dublēšanās, ir nepieciešams kuģus, kuri kuģo ar dalībvalsts karogu un uz kuriem attiecas šīs regulas darbības joma, izslēgt attiecīgi no Regulas (EK) Nr. 1013/2006 un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/98/EK (6) piemērošanas jomas. Regulu (EK) Nr. 1013/2006 piemēro atkritumu sūtījumiem no Savienības, uz kuriem gadījumos, kad piemēro alternatīvu režīmu, attiecina izņēmumus saistībā ar dažām atkritumu kategorijām. Ar šo regulu kuģiem, kuri ietilpst tās darbības jomā, ir paredzēts veikt pārbaudes visā to dzīves ciklā, un tās mērķis ir nodrošināt minēto kuģu pārstrādi videi nekaitīgā veidā. Tādēļ ir lietderīgi precizēt, ka Regula (EK) Nr. 1013/2006 nebūtu jāattiecina uz kuģi, kuram tā dzīves cikla laikā piemēro alternatīvo kontroles režīmu saskaņā ar šo regulu. Kuģiem, uz kuriem neattiecas Honkongas konvencijas un šīs regulas darbības joma, kā arī jebkādiem uz kuģa esošiem atkritumiem, kas nav ekspluatācijas laikā radušies atkritumi, būtu jāturpina piemērot attiecīgi Regulu (EK) Nr. 1013/2006, Direktīvu 2008/98/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/99/EK (7).
(11)
Ir arī atzīts, ka kuģiem turpina piemērot citas starptautiskas konvencijas, lai to dzīves cikla ekspluatācijas posmā nodrošinātu kuģu drošu darbību jūrā, un, lai gan kuģi var izmantot konkrētas navigācijas tiesības un brīvības, tiem jāsniedz iepriekšējs paziņojums par ienākšanu ostā. Dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai izvēlēties piemērot turpmākas pārbaudes saskaņā ar citiem starptautiskiem līgumiem. Tādēļ netiek uzskatīts par nepieciešamu šajā regulā noteikt papildu pārbaudes tranzītam.
(12)
Interpretējot šīs regulas prasības, būtu jāņem vērā pamatnostādnes, ko SJO izstrādājusi kā atbalsta dokumentu Honkongas konvencijai (“SJO pamatnostādnes”).
(13)
Šīs regulas nolūkos termina “pārstrāde” nozīmei nevajadzētu būt tādai pašai, kāda definēta Direktīvā 2008/98/EK. Šajā regulā tādēļ būtu jāievieš īpaša definīcija terminam “kuģu pārstrāde”.
(14)
Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1272/2008 (8) Savienības līmenī īsteno ķīmisko vielu klasificēšanas un marķēšanas globāli harmonizēto sistēmu. Minētā regula kopā ar Padomes Direktīvu 67/548/EEK (9) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/45/EK (10) sniedz lietderīgas norādes saistībā ar bīstama materiāla noteikšanu.
(15)
Viena no Honkongas konvencijā un šajā regulā paredzētajām galvenajām prasībām ir veikt uzskaiti par bīstamajiem materiāliem, kas atrodas uz kuģa, visā tā dzīves cikla laikā. Saskaņā ar Honkongas konvencijas 8. noteikuma 2. punktu pārstrādei paredzētam kuģim laikposmā pirms nonākšanas kuģu pārstrādes rūpnīcā būtu jāsamazina ekspluatācijas laikā radušos atkritumu apjoms. Ja ekspluatācijas laikā radušos atkritumus paredzēts kopā ar kuģi nogādāt kuģu pārstrādes rūpnīcā, minēto atkritumu aptuvenie daudzumi un atrašanās vieta būtu jānorāda uzskaitījuma II daļā.
(16)
Dalībvalstīm būtu jāveic pasākumi, lai novērstu kuģu pārstrādes noteikumu apiešanu un palielinātu pārredzamību kuģu pārstrādes nozarē. Kā paredzēts Honkongas konvencijā, dalībvalstīm būtu jāpaziņo informācija par kuģiem, kam izsniegts uzskaitījuma sertifikāts, par kuģiem, par ko saņemts paziņojums par pabeigšanu, un informācija par nelikumīgu kuģu pārstrādi un turpmākajiem pasākumiem, ko tās veikušas.
(17)
Dalībvalstīm būtu jāparedz noteikumi par sankcijām, kas piemērojamas par šīs regulas pārkāpumiem, un jānodrošina minēto sankciju piemērošana, lai nepieļautu kuģu pārstrādes noteikumu apiešanu. Sankcijām, kas var būt civiltiesiskas vai administratīvas, vajadzētu būt efektīvām, samērīgām un preventīvām.
(18)
Saskaņā ar Tiesas judikatūru dalībvalstu tiesām ir, cik vien iespējams, jāinterpretē procesuālie noteikumi saistībā ar nosacījumiem, kas jāizpilda, lai varētu uzsākt administratīvas vai tiesas procedūras saskaņā ar Orhūsas konvencijas 9. panta 3. punkta mērķiem.
(19)
Lai aizsargātu cilvēka veselību un vidi un ņemot vērā principu “piesārņotājs maksā”, Komisijai būtu jāizvērtē iespējas izveidot finanšu mehānismu, ko piemēro visiem kuģiem, kas ienāk dalībvalsts ostā vai enkurvietā, neatkarīgi no tā, ar kādu karogu tie kuģo, lai radītu līdzekļus, ar kuriem veicinātu kuģu pārstrādi un apstrādi videi nekaitīgā veidā, neradot pamudinājumu nomainīt karoga valsti.
(20)
Lai ņemtu vērā norises saistībā ar Honkongas konvenciju, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. pantu attiecībā uz šīs regulas I un II pielikuma atjaunināšanu. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ekspertu līmenī. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina vienlaicīga, savlaicīga un atbilstīga attiecīgo dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei.
(21)
Lai nodrošinātu vienādus šīs regulas īstenošanas nosacījumus, īstenošanas pilnvaras būtu jāpiešķir Komisijai. Minētās pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011 (11).
(22)
Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķi, proti, nepieļaut, samazināt vai izskaust negatīvu ietekmi uz cilvēka veselību un vidi, ko rada tādu kuģu, kuri kuģo ar dalībvalsts karogu, pārstrāde, ekspluatācija un apkope, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs kuģošanas un kuģu pārstrādes starptautiskā rakstura dēļ, bet minētās rīcības mēroga un ietekmes dēļ to var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
I SADAĻA
PRIEKŠMETS, DARBĪBAS JOMA UN DEFINĪCIJAS
1. pants
Priekšmets un mērķis
Šīs regulas mērķis ir nepieļaut, samazināt, ierobežot līdz minimumam un, cik vien praktiski iespējams, izskaust negadījumus, kaitējumus un citu negatīvu ietekmi uz cilvēka veselību un vidi, ko rada kuģu pārstrāde. Šīs regulas mērķis ir veicināt drošību, cilvēka veselības un Savienības jūras vides aizsardzību visā kuģa dzīves cikla laikā, jo īpaši, lai nodrošinātu to, ka šādas kuģu pārstrādes rezultātā radušies bīstamie atkritumi tiek apsaimniekoti videi drošā veidā.
Šī regula arī paredz noteikumus, lai nodrošinātu bīstamo materiālu pienācīgu apsaimniekošanu uz kuģiem.
Šīs regulas mērķis ir arī veicināt 2009. gada Honkongas Starptautiskās konvencijas par kuģu pārstrādi drošā un videi nekaitīgā veidā (turpmāk “Honkongas konvencija”) ratifikāciju.
2. pants
Darbības joma
1. Šo regulu, izņemot 12. pantu, piemēro kuģiem, kas kuģo ar dalībvalsts karogu.
12. pantu piemēro kuģiem, kas kuģo ar trešās valsts karogu un kas ienāk dalībvalsts ostā vai enkurvietā.
2. Šo regulu nepiemēro:
a)
karakuģiem, kara flotes palīgkuģiem vai citiem kuģiem, kas pieder valstij vai ko tā ekspluatē, un ko pašlaik izmanto tikai valsts nekomerciālā dienestā;
b)
kuģiem, kuru bruto tilpība (GT) ir mazāka par 500 GT;
c)
kuģiem, kas visā ekspluatācijas laikā tiek izmantoti tikai tās dalībvalsts suverēnajos vai tās jurisdikcijā esošajos ūdeņos, ar kuras karogu tie kuģo.
3. pants
Definīcijas
1. Šajā regulā izmanto šādas definīcijas:
1)
“kuģis” ir jebkāda veida peldlīdzeklis, kas tiek ekspluatēts vai ticis ekspluatēts jūras vidē, tostarp zemūdens peldlīdzekļi, kuģošanas līdzekļi, peldošas platformas, pašizceļošas platformas, peldošas glabāšanas iekārtas, peldošas ražošanas, glabāšanas un izkraušanas iekārtas, kā arī kuģis, kura aprīkojums ir demontēts vai kuru velk;
2)
“jauns kuģis” ir kuģis, par kuru:
a)
līgums par būvi ir noslēgts dienā, kad piemēro šo regulu, vai pēc tās;
b)
ja nav līguma par būvi - ir likts ķīlis vai kuģis atrodas līdzīgā būves stadijā sešus mēnešus pēc šīs regulas piemērošanas dienas vai vēlāk; vai
c)
piegāde notiek trīsdesmit mēnešus pēc šīs regulas piemērošanas dienas vai vēlāk;
3)
“tankkuģis” ir naftas tankkuģis atbilstoši definīcijai Starptautiskās konvencijas par kuģu izraisīta piesārņojuma novēršanu (“MARPOL konvencija”) I pielikumā vai kaitīgo šķidro vielu tankkuģis atbilstoši definīcijai minētās konvencijas II pielikumā;
4)
“bīstams materiāls” ir jebkāds materiāls vai viela, kas var apdraudēt cilvēka veselību un/vai vidi;
5)
“ekspluatācijas laikā radušies atkritumi” ir notekūdeņi un nosēdumi, ko radījusi parasta kuģu darbība un uz ko attiecas MARPOL konvencijas prasības;
6)
“kuģu pārstrāde” ir kuģa pilnīga vai daļēja demontāža kuģu pārstrādes rūpnīcā, lai atgūtu detaļas un materiālus pārstrādāšanai, sagatavošanai atkārtotai izmantošanai vai atkārtotai izmantošanai, vienlaikus nodrošinot bīstamu un citu materiālu apsaimniekošanu, un tas ietver arī saistītās darbības, piemēram, detaļu un materiālu glabāšanu un apstrādi rūpnīcā, taču neietver to tālāku apstrādi vai apglabāšanu citos uzņēmumos;
7)
“kuģu pārstrādes rūpnīca” ir noteikta teritorija, kas ir laukums vai iekārta, ko izmanto kuģu pārstrādei un kas atrodas dalībvalstī vai trešā valstī;
8)
“kuģu pārstrādes uzņēmums” ir kuģu pārstrādes rūpnīcas īpašnieks vai jebkura cita organizācija vai persona, kas no kuģu pārstrādes rūpnīcas īpašnieka ir pārņēmusi atbildību par kuģu pārstrādes darbībām;
9)
“administrācija” ir pārvaldes iestāde, kurai dalībvalsts ir uzticējusi atbildību par pienākumiem saistībā ar kuģiem, kuri kuģo ar tās karogu, vai kuģiem, ko ekspluatē tās pakļautībā;
10)
“atzīta organizācija” ir organizācija, kas ir atzīta saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 391/2009 (12);
11)
“kompetentā iestāde” ir pārvaldes iestāde vai iestādes, kam dalībvalsts vai trešā valsts noteiktā ģeogrāfiskā apgabalā vai kompetences jomā ir uzticējusi atbildību par kuģu pārstrādes rūpnīcām saistībā ar visām darbībām, kas ir minētās valsts jurisdikcijā;
12)
“bruto tilpība” ir bruto tilpība (GT), kas aprēķināta saskaņā ar tilpības mērīšanas noteikumiem, kas ietverti 1969. gada Starptautiskajās konvencijas par kuģu tilpības mērīšanu I pielikumā vai jebkurā konvencijā, kas to aizstāj;
13)
“kompetentā persona” ir persona, kurai ir attiecīga kvalifikācija, izglītība un pietiekamas zināšanas, pieredze un prasmes, lai veiktu konkrētus darbus;
14)
“kuģa īpašnieks” ir fiziska vai juridiska persona, kas reģistrēta kā kuģa īpašnieks, tostarp fiziska vai juridiska persona, kam kuģis pieder uz ierobežotu laiku, līdz tas tiek pārdots vai nodots kuģu pārstrādes rūpnīcai, vai - ja reģistrācijas nav - fiziska vai juridiska persona, kam pieder kuģis, vai jebkāda cita organizācija vai persona, piemēram, pārvaldnieks vai bezapkalpes kuģa fraktētājs, kas no kuģa īpašnieka pārņēmusi atbildību par kuģa ekspluatāciju, un juridiska persona, kas ekspluatē valstij piederošu kuģi;
15)
“jauna uzstādīšana” ir sistēmu, iekārtu, izolācijas vai citu materiālu uzstādīšana uz kuģa pēc dienas, kad piemēro šo regulu;
16)
“kuģa pārstrādes plāns” ir kuģu pārstrādes rūpnīcas operatora izstrādāts plāns katra konkrēta kuģa pārstrādei tā atbildībā, ņemot vērā attiecīgās SJO pamatnostādnes un rezolūcijas;
17)
“kuģu pārstrādes rūpnīcas plāns” ir kuģu pārstrādes rūpnīcas operatora sagatavots plāns, kuru pieņēmusi kuģu pārstrādes uzņēmuma valde vai atbilstošā pārvaldes struktūra un kurā aprakstīti darbības procesi un procedūras, kas saistītas ar kuģu pārstrādi kuģu pārstrādes rūpnīcā, un kurš jo īpaši aptver darba ņēmēju drošību un apmācību, cilvēka veselības un vides aizsardzību, personāla funkcijas un atbildību, gatavību ārkārtas situācijām un reaģēšanu uz tām, kā arī uzraudzības, ziņošanas un uzskaites sistēmas, ņemot vērā attiecīgās SJO pamatnostādnes un rezolūcijas;
18)
“iekļūšanai droši apstākļi” ir visiem šādiem kritērijiem atbilstoši apstākļi telpā:
a)
skābekļa saturs gaisā un uzliesmojošu tvaiku koncentrācija ir drošās robežās;
b)
jebkādi toksiski materiāli gaisā nepārsniedz pieļaujamo koncentrāciju;
c)
jebkādas atliekvielas vai materiāli, kas saistītas ar kompetentās personas atļautiem darbiem, neradīs toksisku materiālu nekontrolētu izdalīšanos vai uzliesmojošu tvaiku bīstamu koncentrāciju gaisā, ja apstākļi tiek uzturēti saskaņā ar instrukcijām;
19)
“ugunsbīstamiem darbiem droši apstākļi” ir visiem šādiem kritērijiem atbilstoši apstākļi telpā:
a)
droši apstākļi bez sprādzienbīstamības un gāzu klātbūtnes, lai varētu izmantot lokmetināšanas vai gāzmetināšanas iekārtas, griešanas vai liesmas apstrādes iekārtas vai cita veida atklātu liesmu, kā arī veikt karsēšanas, slīpēšanas vai dzirksteļojošas operācijas;
b)
ir ievēroti 18) apakšpunktā izklāstītie kritēriji attiecībā uz iekļūšanai drošiem apstākļiem;
c)
ugunsbīstamo darbu rezultātā nemainās pastāvošais gaisa stāvoklis;
d)
visas blakus esošās telpas ir iztīrītas, padarītas inertas vai pietiekami apstrādātas, lai nepieļautu ugunsgrēka izcelšanos vai izplatīšanos;
20)
“paziņojums par pabeigšanu” ir kuģu pārstrādes rūpnīcas operatora izdots paziņojums, kas apstiprina, ka kuģa pārstrāde ir pabeigta saskaņā ar šo regulu;
21)
“uzskaitījuma sertifikāts” ir konkrēta kuģa sertifikāts, kuru saskaņā ar 9. pantu izsniedz kuģiem, kas kuģo ar dalībvalsts karogu, un kuru saskaņā ar 5. pantu papildina ar bīstamo materiālu uzskaitījumu;
22)
“sertifikāts par gatavību pārstrādei” ir konkrēta kuģa sertifikāts, kuru saskaņā ar 9. panta 9. punktu izsniedz kuģiem, kas kuģo ar dalībvalsts karogu, un kuram saskaņā ar 5. panta 7. punktu pievieno bīstamo materiālu uzskaitījumu un saskaņā ar 7. pantu - apstiprinātu kuģa pārstrādes plānu;
23)
“paziņojums par atbilstību” ir konkrēta kuģa sertifikāts, ko izsniedz kuģiem, kas kuģo ar trešās valsts karogu, un kuru saskaņā ar 12. pantu papildina ar bīstamo materiālu uzskaitījumu;
24)
“bezkravas ūdensizspaida tonnas (LDT)” ir tonnās izteikts kuģa svars bez kravas, degvielas, smēreļļām glabāšanas tvertnēs, balasta ūdens, saldūdens, dzeramā ūdens, patēriņa krājumiem, pasažieriem un apkalpes un viņu personīgajām mantām un ir kuģa korpusa, konstrukcijas, mehānismu, iekārtu un palīgierīču kopējais svars.
2. 7. panta 2. punkta d) apakšpunkta un 13., 15. un 16. panta vajadzībām:
a)
jēdzieniem “atkritumi”, “bīstamie atkritumi”, “apstrāde” un “atkritumu apsaimniekošana” ir tāda pati nozīme, kā Direktīvas 2008/98/EK 3. pantā;
b)
“objekta inspekcija” ir kuģu pārstrādes rūpnīcas inspekcija, kurā izvērtē to, vai apstākļi objektā atbilst jebkādā attiecīgajā sniegtajā dokumentācijā aprakstītajiem apstākļiem;
c)
“darba ņēmējs” ir ikviena persona, kas ir darba attiecībās un regulāri vai uz laiku veic darbu, tostarp darbuzņēmēju un apakšuzņēmēju personāls;
d)
“apsaimniekošana videi drošā veidā” ir visu praktiski iespējamo darbību veikšana, lai nodrošinātu, ka atkritumi un bīstamie materiāli tiek apsaimniekoti tādā veidā, kas aizsargās cilvēka veselību un vidi pret nelabvēlīgām sekām, kuras varētu rasties saistībā ar šādiem materiāliem un atkritumiem.
3. Šā panta 1. punkta 13) apakšpunktā minētā kompetentā persona var būt apmācīts darba ņēmējs vai vadošs darbinieks, kurš spēj atklāt un novērtēt darba drošības apdraudējumus, riskus un potenciāli bīstamu materiālu vai bīstamu apstākļu ietekmi uz darbiniekiem kuģu pārstrādes rūpnīcā un kurš spēj norādīt, kādi aizsargpasākumi un profilakses pasākumi jāveic, lai minētos drošības apdraudējumus, riskus vai iedarbību pilnībā novērstu vai samazinātu.
Neskarot Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2005/36/EK (13), kompetentā iestāde var definēt atbilstošus kritērijus šādu personu norīkošanai un noteikt, kādi pienākumi tām jāuztic.
II SADAĻA
KUĢI
4. pants
Bīstamo materiālu kontrole
I pielikumā minēto bīstamo materiālu uzstādīšana vai izmantošana uz kuģiem ir aizliegta vai ierobežota, kā norādīts I pielikumā, neskarot citu attiecīgo Savienības tiesību aktu prasības, kurās varētu būt noteikti vēl citi pasākumi.
5. pants
Bīstamo materiālu uzskaitījums
1. Uz katra jauna kuģa atrodas bīstamo materiālu uzskaitījums, kurā identificēti vismaz tie bīstamie materiāli, kas minēti II pielikumā un kas ir kuģa konstrukcijā vai iekārtās, to atrašanās vieta un aptuvenais daudzums.
2. Ievērojot 32. panta 2. punkta b) apakšpunktu, esošie kuģi, ciktāl tas praktiski izdarāms, nodrošina atbilstību 1. punktam.
Tādu kuģu gadījumā, kas nolemti pārstrādei, atbilstību šā panta 1. punktam, ciktāl tas praktiski izdarāms, panāk, sākot no Eiropas kuģu pārstrādes rūpnīcu saraksta (“Eiropas saraksts”) publicēšanas dienas, kā izklāstīts 16. panta 2. punktā.
Ievērojot 32. panta 2. punkta b) apakšpunktu, veidojot bīstamo materiālu uzskaitījumu, identificē vismaz I pielikumā uzskaitītos bīstamos materiālus.
3. Bīstamo materiālu uzskaitījums:
a)
ir specifisks katram kuģim;
b)
sniedz pierādījumus, ka kuģis atbilst bīstamo materiālu uzstādīšanas vai izmantošanas aizliegumam vai ierobežojumiem saskaņā ar 4. pantu;
c)
ir sagatavots, ņemot vērā attiecīgās SJO pamatnostādnes;
d)
to pārbauda vai nu administrācija, vai atzīta organizācija, kuru tā ir pilnvarojusi.
4. Papildus 3. punktam attiecībā uz esošajiem kuģiem sagatavo plānu, kurā apraksta vizuālu apskati vai paraugu ņemšanu, ar kuras palīdzību izveido bīstamo materiālu uzskaitījumu, un kurā ņem vērā attiecīgās SJO pamatnostādnes.
5. Bīstamo materiālu uzskaitījums sastāv no trīs daļām:
a)
saraksts ar I un II pielikumā minētajiem bīstamajiem materiāliem saskaņā ar šā panta 1. punkta un 2. punkta noteikumiem un bīstamajiem materiāliem, kas ir kuģa korpusā vai iekārtās, norādot to atrašanās vietu un aptuveno daudzumu (I daļa);
b)
uz kuģa esošo, ekspluatācijas laikā radušos atkritumu saraksts (II daļa);
c)
saraksts ar krājumiem, kas ir uz kuģa (III daļa).
6. Bīstamo materiālu uzskaitījuma I daļu pienācīgi uztur un atjaunina visā kuģa ekspluatācijas laikā, un tas atspoguļo jaunas uzstādīšanas, kuru sastāvā ir jebkuri II pielikumā minētie bīstamie materiāli, kā arī attiecīgās izmaiņas kuģa konstrukcijā un iekārtās.
7. Pirms pārstrādes un ņemot vērā attiecīgās SJO pamatnostādnes, bīstamo materiālu uzskaitījumā papildus pienācīgi uzturētajai un atjauninātajai I daļai iekļauj II daļu par atkritumiem, kas radušies ekspluatācijas laikā, un III daļu par krājumiem, un to pārbauda administrācija vai atzīta organizācija, kuru tā ir pilnvarojusi.
8. Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētus aktus saskaņā ar 24. pantu attiecībā uz I un II pielikumā minēto bīstamo materiālu uzskaitījumā iekļauto vielu saraksta atjaunināšanu, lai nodrošinātu, ka sarakstos ir iekļautas vismaz tās vielas, kas uzskaitītas Honkongas konvencijas I un II papildinājumā.
Komisija pieņem atsevišķu deleģēto aktu attiecībā uz katru vielu, kas jāpievieno I vai II pielikumam vai jādzēš no tā.
6. pants
Vispārīgās prasības kuģu īpašniekiem
1. Gatavojoties nosūtīt kuģi pārstrādei, kuģa īpašnieks:
a)
sniedz kuģu pārstrādes rūpnīcas operatoram visu informāciju par kuģi, kas nepieciešama, lai izstrādātu 7. pantā noteikto kuģa pārstrādes plānu;
b)
termiņā, kas jānosaka attiecīgajai administrācijai, rakstiski paziņo minētajai administrācijai par nodomu pārstrādāt kuģi norādītajā kuģu pārstrādes rūpnīcā vai rūpnīcās. Paziņojumā iekļauj vismaz:
i)
bīstamo materiālu uzskaitījumu; un
ii)
visu informāciju par kuģi, kas sniegta saskaņā ar a) apakšpunktu.
2. Kuģu īpašnieki nodrošina, ka pārstrādei paredzētie kuģi:
a)
tiek pārstrādāti tikai Eiropas sarakstā iekļautajās kuģu pārstrādes rūpnīcās;
b)
laikposmā pirms nonākšanas kuģu pārstrādes rūpnīcā tiek ekspluatēti tā, lai līdz minimumam samazinātu kravu atliekas, atlikušās degvielas un uz kuģa esošo atkritumu daudzumu;
c)
pirms jebkādas kuģa pārstrādes kuģiem ir sertifikāts par gatavību pārstrādei, ko pēc tam, kad ir saņemts saskaņā ar 7. panta 3. punktu apstiprināts kuģa pārstrādes plāns, ir izdevusi administrācija vai atzīta organizācija, kuru tā ir pilnvarojusi.
3. Kuģu īpašnieki nodrošina, ka tankkuģi kuģu pārstrādes rūpnīcā ierodas ar kravas tilpnēm un sūkņu telpām tādā stāvoklī, lai tās varētu sertificēt kā ugunsbīstamiem darbiem drošas.
4. Kuģu īpašnieki nodrošina kuģu pārstrādes rūpnīcas operatoru ar sertifikāta par gatavību pārstrādei kopiju, kas izsniegts saskaņā ar 9. pantu.
5. Kuģu īpašnieki ir atbildīgi par kuģi un līdz brīdim, kad atbildību par minēto kuģi uzņemas kuģu pārstrādes rūpnīcas operators, veic pasākumus, lai nodrošinātu kuģa atbilstību dalībvalsts, ar kuras karogu kuģis kuģo, administrācijas noteiktajām prasībām. Kuģu pārstrādes rūpnīcas operators var atteikties pieņemt kuģi pārstrādei, ja kuģa stāvoklis būtiski atšķiras no uzskaitījuma sertifikātā sniegtās informācijas, tostarp, ja bīstamo materiālu uzskaitījuma I daļa nav pienācīgi uzturēta un atjaunināta, lai atspoguļotu izmaiņas kuģa konstrukcijā un iekārtās. Šādā gadījumā kuģa īpašnieks saglabā atbildību par minēto kuģi un nekavējoties par to informē administrāciju.
7. pants
Kuģa pārstrādes plāns
1. Pirms kuģa pārstrādes izstrādā katram kuģim specifisku kuģa pārstrādes plānu. Kuģa pārstrādes plānā ir jāpievēršas jebkādiem ar kuģi saistītiem apstākļiem, kuri nav paredzēti kuģu pārstrādes rūpnīcas plānā vai saistībā ar kuriem būs nepieciešamas īpašas procedūras.
2. Kuģa pārstrādes plānu:
a)
izstrādā kuģu pārstrādes rūpnīcas operators saskaņā ar attiecīgajiem Honkongas konvencijas noteikumiem un ņemot vērā attiecīgās SJO pamatnostādnes, kā arī informāciju par kuģi, ko kuģa īpašnieks sniedzis saskaņā ar 6. panta 1. punkta a) apakšpunktu, lai tā saturs atbilstu bīstamo materiālu uzskaitījumā ietvertajai informācijai;
b)
tajā precizē, vai un kādā apjomā sagatavošanas darbi, piemēram, priekšapstrāde, potenciālo apdraudējumu identificēšana un krājumu izvākšana, tiks veikti vietā, kas nav kuģa pārstrādes plānā norādītā kuģu pārstrādes rūpnīca. Kuģa pārstrādes plānā būtu jāiekļauj informācija par vietu, kurā kuģis atradīsies pārstrādes darbību laikā, un konspektīvs plāns saistībā ar pārstrādei paredzētā konkrētā kuģa ierašanos un drošu novietošanu;
c)
tajā ietver informāciju par to, kā konkrētajam kuģim tiek noteikti, uzturēti un uzraudzīti iekļūšanai droši un ugunsbīstamiem darbiem droši apstākļi, ņemot vērā tādus elementus kā kuģa konstrukcija, konfigurācija un iepriekšējā krava, un citu vajadzīgo informāciju, par to, kā īstenojams kuģa pārstrādes plāns;
d)
tajā ietver informāciju par bīstamo materiālu un atkritumu veidu un daudzumu, ko radīs konkrētā kuģa pārstrāde, tostarp tos materiālus un atkritumus, kas minēti bīstamo materiālu uzskaitījumā, un informāciju par to, kā tie tiks apsaimniekoti un uzglabāti gan kuģu pārstrādes rūpnīcā, gan pēc tam citos objektos; un
e)
ja tiks izmantotas vairākas kuģu pārstrādes rūpnīcas - katra iesaistītā rūpnīca to principā sagatavo atsevišķi, un tiek norādīta izmantošanas secība un apstiprinātās darbības, kuras tiks veiktas minētajās kuģu pārstrādes rūpnīcās.
3. Kompetentā iestāde kuģa pārstrādes plānu apstiprina klusējot vai ar skaidru izteikumu saskaņā ar valstī, kurā atrodas kuģu pārstrādes rūpnīca, noteiktajām prasībām, ja tas ir nepieciešams.
Skaidri izteikts apstiprinājums tiek sniegts gadījumos, kad kompetentā iestāde kuģu pārstrādes rūpnīcas operatoram, kuģa īpašniekam un administrācijai nosūta rakstisku paziņojumu par tās lēmumu par kuģa pārstrādes plānu.
Var uzskatīt, ka apstiprinājums ir dots klusējot, ja kompetentā iestāde pārskata periodā, kas vajadzības gadījumā noteikts saskaņā ar valsts, kurā atrodas kuģu pārstrādes rūpnīca, prasībām un paziņots saskaņā ar 15. panta 2. punkta b) apakšpunktu, kuģu pārstrādes rūpnīcas operatoram, kuģa īpašniekam un administrācijai nav nosūtījusi rakstiskus iebildumus par kuģa pārstrādes plānu.
4. Dalībvalstis var pieprasīt, lai administrācija tās valsts kompetentajai iestādei, kurā atrodas kuģu pārstrādes rūpnīca, nosūta informāciju, ko kuģa īpašnieks sniedzis saskaņā ar 6. panta 1. punkta b) apakšpunktu, un šādus datus:
i)
datums, kad kuģis reģistrēts valstī, ar kuras karogu tas kuģo;
ii)
kuģa identifikācijas numurs (SJO numurs);
iii)
jaunuzbūvētā kuģa nodošanas laikā piešķirtais korpusa numurs;
iv)
kuģa nosaukums un tips;
v)
kuģa pieraksta osta;
vi)
kuģa īpašnieka vārds/nosaukums un adrese, kā arī SJO reģistrētā īpašnieka identifikācijas numurs;
vii)
uzņēmuma nosaukums un juridiskā adrese;
viii)
visu to klasifikācijas sabiedrību nosaukumi, kurās kuģis klasificēts;
ix)
kuģa galvenie raksturlielumi (kopējais garums (LOA), platums (teorētiskais), sānu augstums (teorētiskais), bezkravas ūdensizspaida tonnas, bruto un neto tilpība, dzinēja tips un klase).
8. pants
Apskates
1. Kuģu apskates, ņemot vērā attiecīgās SJO pamatnostādnes, veic administrācijas darbinieki vai atzītas organizācijas darbinieki, kuru tā ir pilnvarojusi.
2. Ja administrācija izmanto atzītas organizācijas, lai veiktu apskates, kā izklāstīts 1. punktā, tā šādas atzītas organizācijas pilnvaro vismaz:
-
pieprasīt, lai kuģis, kuru tās apskata, atbilstu šai regulai, un
-
veikt apskates, ja to lūdz dalībvalsts attiecīgās iestādes.
3. Veic šādas kuģu apskates:
a)
sākotnējā apskate;
b)
periodiskā apskate;
c)
papildu apskate;
d)
nobeiguma apskate.
4. Jauna kuģa sākotnējo apskati veic pirms kuģa nodošanas ekspluatācijā vai pirms uzskaitījuma sertifikāta izdošanas. Esošajiem kuģiem sākotnējo apskati veic līdz 2020. gada 31. decembrim. Apskatē pārbauda bīstamo materiālu uzskaitījuma I daļas atbilstību šīs regulas prasībām.
5. Periodisko apskati veic pēc administrācijas noteiktiem starplaikiem, kas nav ilgāki par pieciem gadiem. Periodiskajā apskatē pārbauda bīstamo materiālu uzskaitījuma I daļas atbilstību šīs regulas prasībām.
6. Atkarībā no apstākļiem vispārēju vai daļēju papildu apskati pēc kuģa īpašnieka pieprasījuma veic pēc konstrukciju, iekārtu, sistēmu, palīgierīču, aprīkojuma un materiālu nomaiņas, aizstāšanas vai nozīmīga remonta, kas ietekmē bīstamo materiālu uzskaitījumu. Apskate ir tāda, kas nodrošina to, ka jebkāda nomaiņa, aizstāšana vai nozīmīgs remonts ir veikts tā, lai kuģis saglabātu atbilstību šīs regulas prasībām, un ka bīstamo materiālu uzskaitījuma I daļa vajadzības gadījumā ir grozīta.
7. Nobeiguma apskati veic pirms kuģa ekspluatācijas pārtraukšanas un pirms kuģa pārstrādes uzsākšanas.
Minētajā apskatē pārbauda, vai:
a)
bīstamo materiālu uzskaitījums atbilst 5. panta prasībām;
b)
kuģa pārstrādes plāns pienācīgi atspoguļo bīstamo materiālu uzskaitījumā ietverto informāciju un atbilst 7. panta prasībām;
c)
kuģu pārstrādes rūpnīca, kurā kuģi paredzēts pārstrādāt, ir iekļauta Eiropas sarakstā.
8. Kuģu pārstrādei paredzētu esošo kuģu sākotnējo apskati un nobeiguma apskati var veikt vienlaikus.
9. pants
Sertifikātu izdošana un apstiprināšana
1. Kad sekmīgi pabeigta sākotnējā vai periodiskā apskate, administrācija vai atzīta organizācija, kuru tā ir pilnvarojusi, izdod uzskaitījuma sertifikātu. Minētajam sertifikātam pievieno bīstamo materiālu uzskaitījuma I daļu, kas minēta 5. panta 5. punkta a) apakšpunktā.
Ja sākotnējā apskate un nobeiguma apskate tiek veikta vienlaikus, kā minēts 8. panta 8. punktā, izdod tikai šā panta 9. punktā minēto sertifikātu par gatavību pārstrādei.
Komisija pieņem īstenošanas aktus ar mērķi noteikt uzskaitījuma sertifikāta formātu, lai nodrošinātu tā atbilstību Honkongas konvencijas 3. papildinājumam. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta šīs regulas 25. pantā.
2. Pēc kuģa īpašnieka lūguma administrācija vai atzīta organizācija, kuru tā ir pilnvarojusi, apstiprina uzskaitījuma sertifikātu pēc tam, kad sekmīgi ir pabeigta papildu apskate, kas veikta saskaņā ar 8. panta 6. punktu.
3. Ievērojot 4. punktu, administrācija vai atzīta organizācija, kuru tā ir pilnvarojusi, vajadzības gadījumā izdod vai apstiprina uzskaitījuma sertifikātu, ja periodiskā apskate ir sekmīgi pabeigta:
a)
trīs mēnešu laikposmā pirms esošā uzskaitījuma sertifikāta derīguma termiņa beigām, un jaunais sertifikāts ir derīgs no periodiskās apskates pabeigšanas dienas līdz dienai, kas nepārsniedz piecus gadus, skaitot no esošā sertifikāta termiņa beigu datuma;
b)
pēc esošā uzskaitījuma sertifikāta derīguma termiņa beigām, un jaunais sertifikāts ir derīgs no periodiskās apskates pabeigšanas dienas līdz dienai, kas nepārsniedz piecus gadus, skaitot no esošā sertifikāta termiņa beigu datuma;
c)
vairāk ne kā trīs mēnešos pirms esošā uzskaitījuma sertifikāta derīguma termiņa beigām, un jaunais sertifikāts ir derīgs no periodiskās apskates pabeigšanas dienas līdz dienai, kas nepārsniedz piecus gadus no periodiskās apskates pabeigšanas dienas.
4. Ja periodiskā apskate ir sekmīgi pabeigta un ja jaunu uzskaitījuma sertifikātu nevar izdot vai nogādāt uz kuģa līdz esošā sertifikāta derīguma termiņa beigām, administrācija vai atzīta organizācija, kuru tā pilnvarojusi, apstiprina esošo sertifikātu un šādu sertifikātu akceptē kā derīgu uz turpmāku laikposmu, kas nepārsniedz piecus mēnešus, skaitot no derīguma termiņa beigām.
5. Ja uzskaitījuma sertifikāts ir izdots uz laikposmu, kas ir mazāks par pieciem gadiem, administrācija vai atzīta organizācija, kuru tā ir pilnvarojusi, var pagarināt esošā sertifikāta derīgumu uz turpmāku laikposmu, kas nepārsniedz piecus gadus.
6. Īpašos apstākļos, kurus konstatējusi administrācija, jaunais uzskaitījuma sertifikāts nav jādatē no esošā sertifikāta derīguma termiņa beigām, kā to paredz 3. punkta a) un b) apakšpunkts un 7. un 8. punkts. Minētajos apstākļos jaunais sertifikāts ir derīgs ne ilgāk kā piecus gadus no periodiskās apskates pabeigšanas datuma.
7. Ja kuģis neatrodas ostā vai enkurvietā, kurā pēc uzskaitījuma sertifikāta beigām jānotiek tā apskatei, administrācija, ja tas ir pamatoti, var pagarināt uzskaitījuma sertifikāta derīguma termiņu uz laikposmu, kas nepārsniedz trīs mēnešus, lai kuģis varētu pabeigt reisu līdz ostai, kurā jāveic tā apskate. Jebkāds šāds piešķirtais pagarinājums ir atkarīgs no apskates pabeigšanas minētajā ostā pirms kuģa aizbraukšanas. Kuģim, kam piešķirts sertifikāta termiņa pagarinājums, pēc ierašanās ostā, kurā jāveic tā apskate, nav tiesību šo ostu atstāt bez jauna sertifikāta, pamatojoties uz šādu pagarinājumu. Kad periodiskā apskate ir pabeigta, jaunais uzskaitījuma sertifikāts ir derīgs ne ilgāk kā piecus gadus pēc tāda esošā sertifikāta derīguma termiņa beigām, kurš bija spēkā pirms pagarinājuma piešķiršanas.
8. Uzskaitījuma sertifikātu, kas izsniegts kuģim, kurš veic īsus reisus, un kas nav pagarināts saskaņā ar 7. punktā minētajiem nosacījumiem, administrācija var pagarināt uz papildu laiku, kas nepārsniedz vienu mēnesi pēc tā derīguma termiņa beigām. Kad periodiskā apskate ir pabeigta, jaunais uzskaitījuma sertifikāts ir derīgs uz laikposmu, kas nepārsniedz piecus gadus pēc tāda esošā sertifikāta derīguma termiņa beigām, kurš bija spēkā pirms pagarinājuma piešķiršanas.
9. Kad sekmīgi pabeigta nobeiguma apskate saskaņā ar 8. panta 7. punktu, administrācija vai atzīta organizācija, kuru tā ir pilnvarojusi, izdod sertifikātu par gatavību pārstrādei. Minētajam sertifikātam pievieno bīstamo materiālu uzskaitījumu un kuģa pārstrādes plānu.
Komisija pieņem īstenošanas aktus ar mērķi noteikt sertifikāta par gatavību pārstrādei formātu, lai nodrošinātu tā atbilstību Honkongas konvencijas 4. papildinājumam. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar šīs regulas 25. pantā minēto pārbaudes procedūru. Citām dalībvalstīm jāakceptē sertifikāts par gatavību pārstrādei, kas izsniegts pēc nobeiguma apskates saskaņā ar šā punkta pirmo daļu, un šīs regulas nolūkā jāuzskata, ka tam ir tāds pats spēks kā tādam sertifikātam par gatavību pārstrādei, ko ir izdevušas pašas.
10. pants
Sertifikātu darbības laiks un derīgums
1. Ievērojot 9. pantu, uzskaitījuma sertifikātu izsniedz uz administrācijas noteiktu laiku, kas nepārsniedz piecus gadus.
2. Uzskaitījuma sertifikāts, kas izdots vai apstiprināts saskaņā ar 9. pantu, zaudē spēku jebkurā no šādiem gadījumiem:
a)
ja kuģa stāvoklis būtiski atšķiras no minētajā uzskaitījuma sertifikātā sniegtās informācijas, tostarp, ja bīstamo materiālu uzskaitījuma I daļa nav pienācīgi uzturēta un atjaunināta, lai atspoguļotu izmaiņas kuģa konstrukcijā un aprīkojumā, ņemot vērā attiecīgās SJO pamatnostādnes;
b)
ja periodiskā apskate nav pabeigta 8. panta 5. punktā norādītajos intervālos.
3. Sertifikātu par gatavību pārstrādei administrācija vai atzīta organizācija, kuru tā ir pilnvarojusi, izsniedz uz laikposmu, kas nepārsniedz trīs mēnešus.
4. Sertifikāts par gatavību pārstrādei, kas izsniegts saskaņā ar 9. panta 9. punktu, zaudē spēku, ja kuģa stāvoklis būtiski atšķiras no uzskaitījuma sertifikātā sniegtās informācijas.
5. Atkāpjoties no 3. punkta, sertifikātu par gatavību pārstrādei administrācija vai atzīta organizācija, kuru tā ir pilnvarojusi, var pagarināt, lai kuģis varētu doties vienā tiešā reisā uz kuģu pārstrādes rūpnīcu.
11. pants
Ostas valsts kontrole
1. Dalībvalstis kuģiem piemēro kontroles noteikumus saskaņā ar saviem tiesību aktiem, ņemot vērā Direktīvu 2009/16/EK. Ievērojot 2. punktu, jebkāda šāda inspekcija ietver tikai pārbaudi, vai uz kuģa ir uzskaitījuma sertifikāts vai sertifikāts par gatavību pārstrādei, un, ja tas ir derīgs, to uzskata par pietiekamu, lai inspekcija to apstiprinātu.
2. Detalizētu inspekciju, ņemot vērā attiecīgās SJO pamatnostādnes, attiecīgā ostas valsts kontroles darbībās iesaistītā iestāde var veikt, ja kuģim nav derīga sertifikāta vai ja ir pamatots iemesls uzskatīt, ka:
a)
kuģa vai tā iekārtu stāvoklis būtiski atšķiras no minētajā sertifikātā sniegtās informācijas vai bīstamo materiālu uzskaitījuma I daļas, vai abiem; vai
b)
uz kuģa netiek īstenota procedūra bīstamo materiālu uzskaitījuma I daļas uzturēšanai.
3. Kuģim var izteikt brīdinājumu, aizturēt to, atbrīvot vai aizliegt tam atrasties dalībvalsts jurisdikcijā esošajās ostās vai termināļos atklātā jūrā, ja tas vajadzības gadījumā un pēc minētās dalībvalsts attiecīgo iestāžu lūguma neiesniedz minētajām iestādēm uzskaitījuma sertifikāta vai sertifikāta par gatavību pārstrādei kopiju, neskarot 9. pantu. Tādā gadījumā dalībvalsts nekavējoties informē attiecīgo administrāciju. Ja bīstamo materiālu uzskaitījums nav atjaunināts, tas nav tāds trūkums, kas ir par pamatu aizturēšanai, tomēr par jebkādām neatbilstībām bīstamo materiālu uzskaitījumā ziņo attiecīgajai administrācijai, un tās izlabo nākamās apskates laikā.
4. Dalībvalsts attiecīgā iestāde var kuģim ļaut iebraukt noteiktā ostā vai enkurvietā nepārvaramas varas apstākļos, sevišķi svarīgu drošības apsvērumu dēļ vai lai novērstu vai mazinātu piesārņojuma risku, vai lai labotu trūkumus, ar noteikumu, ka atbilstoši minētās dalībvalsts attiecīgās iestādes ieskatiem kuģa īpašnieks, operators vai kapteinis ir veicis piemērotus pasākumus drošai kuģa ienākšanai ostā.
12. pants
Prasības kuģiem, kas kuģo ar trešās valsts karogu
1. Ievērojot 32. panta 2. punkta b) apakšpunktu, ienākot dalībvalsts ostā vai enkurvietā, uz kuģa, kas kuģo ar trešās valsts karogu, ir jābūt bīstamo materiālu uzskaitījumam, kurš atbilst 5. panta 2. punktam.
Neatkarīgi no pirmās daļas dalībvalsts attiecīgā iestāde var kuģim ļaut iebraukt noteiktā ostā vai enkurvietā nepārvaramas varas apstākļos, sevišķi svarīgu drošības apsvērumu dēļ vai lai novērstu vai mazinātu piesārņojuma risku, vai lai labotu trūkumus, ar noteikumu, ka atbilstoši minētās dalībvalsts attiecīgās iestādes ieskatiem kuģa īpašnieks, operators vai kapteinis ir veicis piemērotus pasākumus drošai kuģa ienākšanai ostā.
2. I pielikumā minēto bīstamo materiālu uzstādīšanu uz kuģiem, kas kuģo ar trešās valsts karogu, kamēr tie atrodas dalībvalsts ostā vai enkurvietā, aizliedz vai ierobežo, kā norādīts I pielikumā.
I pielikumā minēto bīstamo materiālu izmantošanu uz kuģiem, kas kuģo ar trešās valsts karogu, kamēr tie atrodas dalībvalsts ostā vai enkurvietā, aizliedz vai ierobežo, kā norādīts I pielikumā, neskarot izņēmumus un pārejas pasākumus, ko šiem materiāliem piemēro saskaņā ar starptautiskajām tiesībām.
3. Bīstamo materiālu uzskaitījums ir specifisks katram kuģim, to sagatavo, ņemot vērā attiecīgās SJO pamatnostādnes, un tajā precizē, ka kuģis atbilst šā panta 2. punktam. Veidojot bīstamo materiālu uzskaitījumu, norāda vismaz I pielikumā uzskaitītos bīstamos materiālus. Kuģis, kas kuģo ar trešās valsts karogu, izstrādā plānu, kurā apraksta vizuālu apskati/paraugu ņemšanu, ar kuras palīdzību izveido bīstamo materiālu uzskaitījumu, ņemot vērā attiecīgās SJO pamatnostādnes.
4. Bīstamo materiālu uzskaitījumu pienācīgi uztur un atjaunina visā kuģa ekspluatācijas laikā, un tas atspoguļo jaunas uzstādīšanas, kuru sastāvā ir jebkuri II pielikumā minētie bīstamie materiāli, kā arī attiecīgās izmaiņas kuģa konstrukcijā un iekārtās, ņemot vērā izņēmumus un pārejas pasākumus, ko šiem materiāliem piemēro saskaņā ar starptautiskajām tiesībām.
5. Kuģim, kas kuģo ar trešās valsts karogu, var izteikt brīdinājumu, aizturēt to, atbrīvot vai aizliegt tam atrasties dalībvalsts jurisdikcijā esošajās ostās vai termināļos atklātā jūrā, ja tas attiecīgā gadījumā un pēc minētās dalībvalsts attiecīgo iestāžu lūguma neiesniedz minētajām iestādēm paziņojuma par atbilstību kopiju saskaņā ar 6. un 7. punktu un bīstamo materiālu uzskaitījumu. Tādā gadījumā dalībvalsts nekavējoties informē attiecīgās trešās valsts, ar kuras karogu kuģis kuģo, iestādes. Ja bīstamo materiālu uzskaitījums nav atjaunināts, tas nav tāds trūkums, kas ir par pamatu aizturēšanai, tomēr par jebkādām neatbilstībām bīstamo materiālu uzskaitījumā ziņo attiecīgajām trešās valsts, ar kuras karogu kuģis kuģo, iestādēm.
6. Paziņojumu par atbilstību izsniedz pēc tam, kad attiecīgās trešās valsts iestādes, ar kuras karogu kuģo kuģis, vai to pilnvarota organizācija ir pārbaudījusi bīstamo materiālu uzskaitījumu saskaņā ar valstī noteiktajām prasībām. Paziņojumu par atbilstību var izstrādāt, balstoties uz Honkongas konvencijas 3. papildinājumu.
7. Paziņojumu par atbilstību un bīstamo materiālu uzskaitījumu sagatavo izdevējas trešās valsts, ar kuras karogu kuģis kuģo, attiecīgo iestāžu oficiālajā valodā; ja izmantotā valoda nav angļu, franču vai spāņu valoda, to pārtulko kādā no minētajām valodām.
8. Ievērojot 32. panta 2. punkta b) apakšpunktu, kuģiem, kas kuģo ar trešās valsts karogu un kas iesniedz pieteikumu par reģistrāciju zem dalībvalsts karoga, ir jānodrošina, ka uz kuģa atrodas bīstamo materiālu uzskaitījums, kā noteikts 5. panta 2. punktā, vai ka tas tiek izveidots sešos mēnešos pēc reģistrācijas zem minētās dalībvalsts karoga vai jebkuras no nākamo apskašu laikā saskaņā ar 8. panta 3. punktu, atkarībā no tā, kurš termiņš ir agrāk.
III SADAĻA
KUĢU PĀRSTRĀDES RŪPNĪCAS
13. pants
Prasības kuģu pārstrādes rūpnīcām, lai tās iekļautu Eiropas sarakstā
1. Lai kuģu pārstrādes rūpnīca tiktu iekļauta Eiropas sarakstā, tā atbilst turpmāk minētajām prasībām saskaņā ar attiecīgajiem Honkongas konvencijas noteikumiem un ņemot vērā attiecīgās SJO pamatnostādnes, Starptautiskās Darba organizācijas pamatnostādnes, Bāzeles konvenciju, Stokholmas Konvenciju par noturīgajiem organiskajiem piesārņotājiem un citas starptautiskas pamatnostādnes:
a)
tā ir saņēmusi kompetento iestāžu kuģu pārstrādes darbību atļauju;
b)
tā ir projektēta, uzbūvēta un tiek ekspluatēta drošā un videi nekaitīgā veidā;
c)
tā darbojas izbūvētās struktūrās;
d)
tajā ir vadības un monitoringa sistēmas, procedūras un metodes, kuru mērķis ir nepieļaut, samazināt, ierobežot līdz minimumam un, cik vien praktiski iespējams, novērst:
i)
veselības apdraudējumus attiecīgajiem darba ņēmējiem un iedzīvotājiem kuģu pārstrādes rūpnīcas tuvumā; un
ii)
kuģu pārstrādes nelabvēlīgo ietekmi uz vidi;
e)
tā sagatavo kuģu pārstrādes rūpnīcas plānu;
f)
tajā netiek pieļauta nelabvēlīga ietekme uz cilvēka veselību un vidi, tostarp pierādot, ka tiek kontrolētas jebkādas noplūdes, īpaši plūdmaiņu zonās;
g)
tā nodrošina bīstamo materiālu un atkritumu apsaimniekošanu un uzglabāšanu drošā un videi nekaitīgā veidā, tostarp:
i)
visu uz kuģa esošo bīstamo materiālu savākšanu visas kuģa pārstrādes laikā, lai nepieļautu minēto materiālu nonākšanu vidē; un papildus tam - tā ar bīstamiem materiāliem un atkritumiem, kas radušies kuģa pārstrādes laikā, darbojas tikai uz necaurlaidīga seguma, kas aprīkots ar efektīvām kanalizācijas sistēmām;
ii)
tā nodrošina, ka visi atkritumi, kas radušies no kuģa pārstrādes darbības, un to daudzumi tiek dokumentēti un nosūtīti tikai uz tādiem atkritumu apsaimniekošanas uzņēmumiem, tostarp atkritumu pārstrādes uzņēmumiem, kam ir atļauts nodarboties ar šo atkritumu apstrādi, neapdraudot cilvēka veselību un nenodarot kaitējumu videi;
h)
tā sagatavo un uztur gatavības un reaģēšanas plānu avārijas situācijās; tā nodrošina, ka kuģim un visai kuģu pārstrādes rūpnīcas teritorijai var ātri piekļūt ar avārijas aprīkojumu, piemēram, ugunsdzēsības aprīkojumu un transportlīdzekļiem, neatliekamās medicīniskās palīdzības transportlīdzekļiem un celtņiem;
i)
tā gādā par strādnieku darba drošību un apmācību, tostarp nodrošina, ka operācijās, kurās tas vajadzīgs, tiek izmantoti individuālie aizsarglīdzekļi;
j)
tā reģistrē incidentus, negadījumus, arodsaslimšanas un hronisku iedarbību un, ja kompetentās iestādes to prasa, ziņo par visiem incidentiem, negadījumiem, arodsaslimšanām un hroniskām iedarbībām, kas izraisa vai var izraisīt apdraudējumu strādnieku drošībai, cilvēka veselībai un videi;
k)
tā piekrīt ievērot 2. punkta prasības.
2. Kuģu pārstrādes rūpnīcas operators:
a)
nosūta kuģa īpašniekam un administrācijai vai atzītai organizācijai, kuru tā ir pilnvarojusi, kuģa pārstrādes plānu, tiklīdz tas ir apstiprināts saskaņā ar 7. panta 3. punktu;
b)
ziņo administrācijai, ka kuģu pārstrādes rūpnīca ir pilnībā gatava uzsākt kuģa pārstrādi;
c)
kad kuģa pilnīga vai daļēja pārstrāde ir pabeigta saskaņā ar šo regulu, 14 dienās pēc pilnīgas vai daļējas pārstrādes saskaņā ar kuģa pārstrādes plānu nosūta paziņojumu par pabeigšanu administrācijai, kura attiecīgajam kuģim ir izdevusi sertifikātu par gatavību pārstrādei. Paziņojumā par pārstrādes pabeigšanu iekļauj ziņojumu par incidentiem un negadījumiem, kas negatīvi ietekmē cilvēka veselību un/vai vidi, ja tādi ir.
3. Komisija pieņem īstenošanas aktus, lai noteiktu formātu:
a)
šā panta 2. punkta b) apakšpunktā paredzētajam ziņojumam, lai nodrošinātu tā atbilstību Honkongas konvencijas 6. papildinājumam; un
b)
šā panta 2. punkta c) apakšpunktā paredzētajam paziņojumam, lai nodrošinātu tā atbilstību Honkongas konvencijas 7. papildinājumam.
Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta šīs regulas 25. pantā.
14. pants
Atļauja kuģu pārstrādes rūpnīcām, kas atrodas dalībvalstīs
1. Neskarot citus attiecīgos Savienības tiesību aktu noteikumus, kompetentās iestādes kuģu pārstrādes rūpnīcām, kas atrodas to teritorijā un atbilst 13. pantā izklāstītajām prasībām, atļauj veikt kuģu pārstrādi. Minēto atļauju attiecīgajām kuģu pārstrādes rūpnīcām var piešķirt ne ilgāk kā uz pieciem gadiem, un to var attiecīgi atjaunot.
Ar noteikumu, ka tiek ievēroti šīs regulas noteikumi, visas atļaujas, ko izdod saskaņā ar citiem attiecīgiem valsts vai Savienības tiesību aktu noteikumiem, var apvienot ar šajā pantā paredzēto atļauju, tādējādi izveidojot vienotu atļauju, ja šāds formāts novērš lieku informācijas dublēšanos un kuģa pārstrādes rūpnīcas operatora vai kuģa pārstrādes uzņēmuma vai kompetentās iestādes darba dublēšanos. Šādos gadījumos atļauju var pagarināt saskaņā ar pirmajā daļā minēto atļauju režīmu, taču nepārsniedzot piecu gadu maksimālo laikposmu.
2. Dalībvalstis izveido un atjaunina sarakstu ar tām kuģu pārstrādes rūpnīcām, kurām tās izsniegušas atļauju saskaņā ar 1. punktu.
3. Šā panta 2. punktā minēto sarakstu dara zināmu Komisijai bez kavēšanās un ne vēlāk kā 2015. gada 31. martā.
4. Ja kuģu pārstrādes rūpnīca vairs neatbilst 13. pantā izklāstītajām prasībām, dalībvalsts, kurā atrodas kuģu pārstrādes rūpnīca, aptur vai atsauc attiecīgajai kuģu pārstrādes rūpnīcai piešķirto atļauju vai pieprasa attiecīgajam kuģu pārstrādes uzņēmumam veikt koriģējošus pasākumus un par to nekavējoties informē Komisiju.
5. Ja saskaņā ar 1. punktu kuģu pārstrādes rūpnīcai tiek izsniegta atļauja, dalībvalsts par to nekavējoties informē Komisiju.
15. pants
Kuģu pārstrādes rūpnīcas, kas atrodas trešā valstī
1. Kuģu pārstrādes uzņēmums, kuram pieder kuģu pārstrādes rūpnīca, kas atrodas trešā valstī, un kurš paredz pārstrādāt kuģus, kas kuģo ar dalībvalsts karogu, Komisijai iesniedz pieteikumu, lai minēto kuģu pārstrādes rūpnīcu iekļautu Eiropas sarakstā.
2. Šā panta 1. punktā minētajam pieteikumam pievieno pierādījumus, ka attiecīgā kuģu pārstrādes rūpnīca atbilst 13. pantā noteiktajām prasībām, lai tai būtu atļauts veikt kuģu pārstrādi un lai to iekļautu Eiropas sarakstā saskaņā ar 16. pantu.
Jo īpaši, kuģu pārstrādes uzņēmums:
a)
norāda atļauju, licenci vai pilnvarojumu, ko kompetentās iestādes tam ir piešķīrušas, lai tas varētu nodarboties ar kuģu pārstrādi, un, attiecīgā gadījumā, atļauju, licenci vai pilnvarojumu, ko kompetentās iestādes piešķīrušas visiem tā darbuzņēmējiem un apakšuzņēmējiem, kas ir tieši iesaistīti kuģu pārstrādē, un iekļauj visu informāciju, kas minēta 16. panta 2. punktā;
b)
norāda, vai kuģa pārstrādes plānu kompetentā iestāde apstiprinās, izmantojot klusēšanas vai skaidra izteikuma procedūru, precizējot ar automātisko procedūru saistīto pārskatīšanas laikposmu, attiecīgā gadījumā atbilstīgi valsts līmenī noteiktām prasībām;
c)
apstiprina, ka kuģi, kas kuģo ar dalībvalsts karogu, pieņems tikai pārstrādei saskaņā ar šo regulu;
d)
sniedz pierādījumus, ka kuģu pārstrādes rūpnīca spēj noteikt, uzturēt un uzraudzīt kritērijus attiecībā uz iekļūšanai drošiem un ugunsbīstamiem darbiem drošiem apstākļiem visā kuģa pārstrādes laikā;
e)
pievieno karti, kur redzamas kuģu pārstrādes rūpnīcas robežas un tajā izvietotās kuģu pārstrādes darbību norises vietas;
f)
attiecībā uz katru I pielikumā minēto bīstamo materiālu un citiem bīstamiem materiāliem, kas var būt daļa no kuģa konstrukcijas:
i)
norāda, vai kuģu pārstrādes rūpnīcai ir atļauts veikt bīstamo materiālu aizvākšanu. Ja tas nav atļauts, norāda atbildīgos darbiniekus, kam atļauts materiālus aizvākt, kā arī pierādījumus par viņu kompetenci;
ii)
norāda, kuru atkritumu apsaimniekošanas procesu izmantos kuģu pārstrādes rūpnīcā vai ārpus tās, piemēram, sadedzināšanu, apglabāšanu poligonā vai citus atkritumu apstrādes paņēmienus, atkritumu apstrādes uzņēmuma nosaukumu un adresi, ja tie atšķiras no kuģu pārstrādes rūpnīcas nosaukuma un adreses, un sniedz pierādījumus, ka izmantotajos procesos netiks apdraudēta cilvēku veselība un tie būs vidi saudzējoši;
g)
apstiprina, ka uzņēmums ir pieņēmis kuģu pārstrādes rūpnīcas plānu, ņemot vērā attiecīgās SJO pamatnostādnes;
h)
sniedz kuģu pārstrādes rūpnīcas identificēšanai vajadzīgo informāciju.
3. Komisija tiek pilnvarota pieņemt īstenošanas aktus, lai precizētu tās informācijas formātu, kas vajadzīga, lai identificētu kuģu pārstrādes rūpnīcu. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 25. pantā minēto pārbaudes procedūru.
4. Lai Eiropas sarakstā iekļautu kuģu pārstrādes rūpnīcu, kas atrodas trešā valstī, to, vai tā atbilst 13. pantā izklāstītajām prasībām, sertificē pēc inspekcijas uz vietas, kuru veic atbilstīgi kvalificēts neatkarīgs inspektors. Minētās sertifikācijas apstiprinājumu kuģu pārstrādes uzņēmums iesniedz Komisijai, sniedzot pieteikumu par iekļaušanu Eiropas sarakstā un pēc tam reizi piecos gados, kad tiek atjaunota iekļaušana Eiropas sarakstā. Veicot sākotnējo iekļaušanu sarakstā un tās atjaunināšanu, nodrošina starpposma pārskatīšanu, lai apstiprinātu, ka tiek pildītas 13. pantā noteiktās prasības.
Iesniedzot pieteikumu par iekļaušanu Eiropas sarakstā, kuģu pārstrādes uzņēmumi piekrīt iespējai, ka attiecīgajā kuģu pārstrādes rūpnīcā notiek inspekcijas uz vietas, ko Komisija vai pārstāvji, kas rīkojas Komisijas vārdā, veic pirms vai pēc iekļaušanas Eiropas sarakstā, lai pārliecinātos par atbilstību 13. panta prasībām. Lai veiktu minētās inspekcijas uz vietas, neatkarīgais inspektors, Komisija vai pārstāvji, kas rīkojas Komisijas vārdā, sadarbojas ar tās trešās valsts kompetentajām iestādēm, kurā atrodas kuģu pārstrādes rūpnīca.
Komisija var izdot tehniskas norādes, lai atvieglotu minēto sertificēšanu.
5. Šīs regulas 13. panta vajadzībām var uzskatīt, ka attiecīgā atkritumu reģenerācija vai apglabāšanas darbība tiek veikta vidi saudzējošā veidā tikai tad, ja kuģu pārstrādes uzņēmums var uzskatāmi parādīt, ka atkritumu apsaimniekošanas uzņēmums, kas saņem atkritumus, darbosies saskaņā ar cilvēka veselības un vides aizsardzības standartiem, kas ir lielā mērā līdzvērtīgi attiecīgajiem starptautiskajiem un Savienības standartiem.
6. Kuģu pārstrādes uzņēmums nekavējoties nodrošina atjauninātus pierādījumus, ja ir notikušas izmaiņas saistībā ar Komisijai sniegto informāciju, un jebkurā gadījumā trīs mēnešus pirms katra piecu gadu laikposma beigām, uz kuru tiek veikta iekļaušana Eiropas sarakstā, apliecina, ka:
a)
tā iesniegtās liecības ir pilnīgas un nav novecojušas;
b)
kuģu pārstrādes rūpnīca joprojām atbilst un turpmāk atbildīs 13. panta prasībām.
16. pants
Eiropas saraksta izveide un atjaunināšana
1. Komisija pieņem īstenošanas aktus, ar ko izveido Eiropas sarakstu, kurā iekļauj kuģu pārstrādes rūpnīcas, kas:
a)
atrodas Savienībā un par ko dalībvalstis paziņojušas saskaņā ar 14. panta 3. punktu;
b)
atrodas trešā valstī un par kuru iekļaušanu sarakstā tiek lemts, pamatojoties uz tās informācijas un pierādījumu izvērtēšanu, kuri ir sniegti vai savākti saskaņā ar 15. pantu.
Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 25. pantā minēto pārbaudes procedūru.
2. Eiropas sarakstu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī un Komisijas vietnē vēlākais 2016. gada 31. decembrī. To sadala divos sarakstos, uzskaitot kuģu pārstrādes rūpnīcas, kas atrodas dalībvalstī, un kuģu pārstrādes rūpnīcas, kas atrodas trešās valstīs.
Eiropas sarakstā iekļauj visu šādu informāciju par kuģu pārstrādes rūpnīcu:
a)
pārstrādes metode;
b)
kuģu veids un izmērs, kurus var pārstrādāt;
c)
jebkuri kuģu pārstrādes rūpnīcas darbības ierobežojumi un nosacījumi, tostarp attiecībā uz bīstamo atkritumu apsaimniekošanu;
d)
ziņas par skaidra izteikuma vai klusēšanas procedūru, kā minēts 7. panta 3. punktā, ko kompetentā iestāde izmantos, lai apstiprinātu kuģa pārstrādes plānu;
e)
maksimālais pārstrādāto kuģu apjoms gadā.
3. Eiropas sarakstā norāda datumu, līdz kuram kuģu pārstrādes rūpnīca ir iekļauta sarakstā. Sarakstā iekļauj uz laiku, kas nav ilgāks par pieciem gadiem, un iekļaušanu var atjaunot.
4. Komisija pieņem īstenošanas aktus, lai regulāri atjauninātu Eiropas sarakstu nolūkā:
a)
iekļaut Eiropas sarakstā kuģu pārstrādes rūpnīcu, ja:
i)
tā ir saņēmusi atļauju saskaņā ar 14. pantu; vai
ii)
ir nolemts to iekļaut Eiropas sarakstā saskaņā ar šā panta 1. punkta b) apakšpunktu;
b)
svītrot kuģu pārstrādes rūpnīcu no Eiropas saraksta, ja:
i)
kuģu pārstrādes rūpnīca vairs neatbilst 13. panta prasībām; vai
ii)
vismaz trīs mēnešus pirms beidzas šā panta 3. punktā minētais piecu gadu laikposms, nav iesniegtas atjauninātas liecības.
Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 25. pantā.
5. Izveidojot un atjauninot Eiropas sarakstu, Komisija rīkojas saskaņā ar Līgumā paredzētajiem principiem un Savienības starptautiskajām saistībām.
6. Dalībvalstis paziņo Komisijai visu informāciju, kas var būt būtiska saistībā ar Eiropas saraksta atjaunināšanu. Komisija visu attiecīgo informāciju pārsūta pārējām dalībvalstīm.
IV SADAĻA
VISPĀRĪGI ADMINISTRATĪVI NOTEIKUMI
17. pants
Valoda
1. Kuģa pārstrādes plānu, kas minēts 7. pantā, izstrādā valodā, ko pieņem tā valsts, kura izsniedz kuģu pārstrādes rūpnīcas atļauju. Ja plānā izmantotā valoda nav angļu, franču vai spāņu valoda, kuģa pārstrādes plānu tulko vienā no šīm valodām, izņemot gadījumus, kad administrācija uzskata, ka tas nav vajadzīgs.
2. Uzskaitījuma sertifikātu un sertifikātu par gatavību pārstrādei, kuru izdod saskaņā ar 9. pantu, sagatavo izdevējas administrācijas oficiālajā valodā. Ja izmantotā valoda nav angļu, franču vai spāņu valoda, tekstam pievieno tulkojumu vienā no šīm valodām.
18. pants
Kompetento iestāžu un administrāciju iecelšana
1. Dalībvalstis ieceļ kompetentās iestādes un administrācijas, kas atbildīgas par šīs regulas piemērošanu, un paziņo Komisijai par to iecelšanu. Dalībvalstis nekavējoties paziņo Komisijai par jebkādām izmaiņām šajā informācijā.
2. Komisija savā vietnē publicē iecelto kompetento iestāžu un administrāciju sarakstus un vajadzības gadījumā minētos sarakstus atjaunina.
19. pants
Kontaktpersonu iecelšana
1. Dalībvalstis un Komisija katra ieceļ vienu vai vairākas kontaktpersonas, kas atbildīgas par to fizisko vai juridisko personu informēšanu un konsultēšanu, kuras uzdod jautājumus. Komisijas kontaktpersona pārsūta dalībvalstu kontaktpersonām visus uzdotos jautājumus, kas attiecas uz dalībvalstu kontaktpersonām, un otrādi.
2. Dalībvalstis paziņo Komisijai par kontaktpersonu iecelšanu. Dalībvalstis nekavējoties paziņo Komisijai par jebkādām izmaiņām minētajā informācijā.
3. Komisija savā vietnē publicē iecelto kontaktpersonu sarakstus un vajadzības gadījumā minētos sarakstus atjaunina.
20. pants
Kontaktpersonu sanāksme
Pēc dalībvalstu pieprasījuma vai ja Komisija to uzskata par lietderīgu, tā periodiski organizē kontaktpersonu sanāksmes, lai apspriestu jautājumus saistībā ar šīs regulas īstenošanu. Uz šādām sanāksmēm vai to daļām aicina attiecīgās ieinteresētās personas, ja visas dalībvalstis un Komisija vienojas, ka tas ir lietderīgi.
V SADAĻA
ZIŅOŠANA UN IZPILDE
21. pants
Dalībvalstu ziņojumi
1. Katra dalībvalsts nosūta Komisijai ziņojumu ar šādu informāciju:
a)
to kuģu saraksts, kuri kuģo ar tās karogu un kuriem ir izdots sertifikāts par gatavību pārstrādei, kuģu pārstrādes uzņēmuma nosaukums un kuģu pārstrādes rūpnīcas atrašanās vieta, kā norādīts sertifikātā par gatavību pārstrādei;
b)
to kuģu saraksts, kas kuģo ar tās karogu, par kuriem saņemts paziņojums par pabeigšanu;
c)
informācija par nelikumīgu kuģu pārstrādi, sankcijām un dalībvalsts veikto turpmāko rīcību.
2. Katrus trīs gadus dalībvalstis elektroniski nosūta ziņojumu Komisijai ne vēlāk kā deviņus mēnešus pēc tā trīs gadu laikposma beigām, uz kuru ziņojums attiecas.
Pirmais elektroniskais ziņojums aptver laikposmu no šīs regulas piemērošanas dienas līdz tā pirmā trīs gadu regulārā ziņošanas laikposma beigām, kas noteikts Padomes Direktīvas 91/692/EEK (14) 5. pantā, kurš ir pēc pirmā ziņošanas laikposma sākuma dienas.
Ne vēlāk kā deviņus mēnešus pēc dalībvalstu ziņojumu saņemšanas Komisija publicē ziņojumu par šīs regulas piemērošanu.
3. Komisija ievada šo informāciju elektroniskā datubāzē, kas ir pastāvīgi pieejama sabiedrībai.
22. pants
Izpilde dalībvalstīs
1. Dalībvalstis paredz noteikumus par sankcijām, kas piemērojamas par šīs regulas pārkāpumiem, un veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka tie tiek piemēroti. Paredzētās sankcijas ir iedarbīgas, samērīgas un atturošas.
2. Dalībvalstis divpusēji vai daudzpusēji savstarpēji sadarbojas, lai atvieglotu šīs regulas iespējamas apiešanas vai pārkāpšanas novēršanu un atklāšanu.
3. Dalībvalstis ieceļ darbiniekus no to pastāvīgā personāla vidus, kuri atbildīgi par 2. punktā minēto sadarbību. Minēto informāciju nosūta Komisijai, kura minētajiem darbiniekiem izsūta apkopotu sarakstu.
4. Dalībvalstis Komisijai paziņo to tiesību aktu noteikumus, kas saistīti ar šīs regulas izpildi un piemērojamām sankcijām.
23. pants
Lūgums rīkoties
1. Fiziskām vai juridiskām personām, kuras skar vai varētu skart pārkāpums, kas attiecas uz šīs regulas 13. pantu saistībā ar 15. pantu un 16. panta 1. punkta b) apakšpunktu, vai kurām ir pamatota interese par lēmumu pieņemšanu vides jomā attiecībā uz pārkāpumu, kas attiecas uz šīs regulas 13. pantu saistībā ar 15. pantu un 16. panta 1. punkta b) apakšpunktu, ir tiesības lūgt Komisijai rīkoties saskaņā ar šo regulu attiecībā uz šādu pārkāpumu vai tiešiem šāda pārkāpuma draudiem.
Pirmās daļas nolūkā par pietiekamām uzskata jebkuras tādas nevalstiskās organizācijas intereses, kas veicina vides aizsardzību un atbilst prasībām, kuras noteiktas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1367/2006 (15) 11. pantā.
2. Lūgumam rīkoties pievieno attiecīgu informāciju un datus, ar ko pamato minēto lūgumu.
3. Ja lūgums rīkoties un pievienotā informācija un dati ticami liecina, ka ir noticis pārkāpums attiecībā uz 13. pantu saistībā ar 15. pantu un 16. panta 1. punkta b) apakšpunktu vai ka pastāv tieši šāda pārkāpuma draudi, Komisija izskata visus šādus lūgumus rīkoties, informāciju un datus. Šādos apstākļos Komisija dod iespēju attiecīgajam kuģu pārstrādes uzņēmumam paust savu nostāju attiecībā uz lūgumu rīkoties un pievienoto informāciju un datiem.
4. Komisija bez kavēšanās un saskaņā ar attiecīgajiem Savienības tiesību aktu noteikumiem informē personas, kas iesniegušas lūgumu saskaņā ar 1. punktu, par savu lēmumu piekrist lūgumam vai to noraidīt un sniedz sava lēmuma pamatojumu.
VI SADAĻA
NOBEIGUMA NOTEIKUMI
24. pants
Deleģēšanas īstenošana
1. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā izklāstītos nosacījumus.
2. Pilnvaras pieņemt 5. panta 8. punktā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz piecu gadu laikposmu no 2013. gada 30. decembra. Komisija sagatavo ziņojumu par pilnvaru deleģēšanu vēlākais deviņus mēnešus pirms piecu gadu laikposma beigām. Pilnvaru deleģēšana tiek automātiski pagarināta uz tāda paša ilguma laikposmiem, ja vien Eiropas Parlaments vai Padome neiebilst pret šādu pagarinājumu vēlākais trīs mēnešus pirms katra laikposma beigām.
3. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt 5. panta 8. punktā minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neskar jau spēkā esošos deleģētos aktus.
4. Tiklīdz tā pieņem deleģētu aktu, Komisija par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei.
5. Saskaņā ar 5. panta 8. punktu pieņemts deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja divos mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par diviem mēnešiem.
25. pants
Komiteju procedūra
1. Komisijai palīdz komiteja. Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē.
2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu.
Ja komiteja nesniedz atzinumu, Komisija nepieņem īstenošanas akta projektu, un piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. panta 4. punkta trešo daļu.
26. pants
Pārejas noteikums
No Eiropas saraksta publicēšanas dienas dalībvalstis pirms šīs regulas piemērošanas dienas var atļaut kuģu pārstrādi veikt Eiropas sarakstā iekļautās kuģu pārstrādes rūpnīcās. Šādos apstākļos nepiemēro Regulu (EK) Nr. 1013/2006.
27. pants
Grozījums Regulā (EK) Nr. 1013/2006
Regulas (EK) Nr. 1013/2006 1. panta 3. punktam pievieno šādu apakšpunktu:
“i)
kuģiem, kuri kuģo ar dalībvalsts karogu un uz kuriem attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1257/2013 (16).
28. pants
Grozījums Direktīvā 2009/16/EK
IV pielikumam pievieno šādu punktu:
“49.
Bīstamo materiālu uzskaitījuma sertifikāts vai, attiecīgā gadījumā, paziņojums par atbilstību, kas piemērojams saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1257/2013 (17).
29. pants
Finansiāls stimuls
Komisija līdz 2016. gada 31. decembrim Eiropas Parlamentam un Padomei iesniedz ziņojumu par iespēju izveidot finanšu instrumentu, kas sekmētu drošu un racionālu kuģu pārstrādi, un vajadzības gadījumā tam pievieno leģislatīvu priekšlikumu.
30. pants
Pārskatīšana
1. Komisija izvērtē, kuri šīs regulas pārkāpumi būtu jāiekļauj Direktīvas 2008/99/EK darbības jomā, lai panāktu to, ka šīs regulas un Regulas (EK) Nr. 1013/2006 noteikumi par pārkāpumiem būtu līdzvērtīgi. Komisija par saviem secinājumiem ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei līdz 2014. gada 31. decembrim un vajadzības gadījumā pievieno leģislatīvu priekšlikumu.
2. Komisija pārskata šo regulu ne vēlāk kā 18 mēnešus pirms Honkongas konvencijas spēkā stāšanās dienas un vajadzības gadījumā šim nolūkam vienlaikus iesniedz attiecīgus leģislatīvus priekšlikumus. Šajā pārskatīšanā apsver, vai Eiropas sarakstā iekļaut kuģu pārstrādes rūpnīcas, kam atļaujas izsniegtas saskaņā ar Honkongas konvenciju, lai izvairītos no darba dublēšanās un administratīvā sloga.
3. Komisija pastāvīgi pārskata šo regulu un attiecīgā gadījumā nāk klajā ar savlaicīgiem priekšlikumiem, kuros ņemtas vērā norises saistībā ar starptautiskām konvencijām, tostarp Bāzeles konvenciju, ja tas ir nepieciešams.
4. Neatkarīgi no 2. punkta Komisija piecus gadus pēc šīs regulas piemērošanas dienas Eiropas Parlamentam un Padomei iesniedz ziņojumu par šīs regulas piemērošanu, attiecīgā gadījumā tam pievienojot leģislatīvus priekšlikumus, lai nodrošinātu to, ka tiek izpildīti regulas mērķi un tās iedarbība ir garantēta un pamatota.
31. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
32. pants
Piemērošana
1. Šo regulu piemēro, sākot no agrākā no turpmāk minētajiem datumiem, bet ne agrāk kā 2015. gada 31. decembrī:
a)
sešus mēnešus pēc dienas, kad Eiropas sarakstā iekļauto kuģu pārstrādes rūpnīcu kopējais maksimālais pārstrādāto kuģu apjoms gadā nav mazāks par 2,5 miljoniem bezkravas ūdensizspaida tonnu (LDT). Kuģu pārstrādes rūpnīcas pārstrādāto kuģu apjomu gadā aprēķina kā LTD izteiktu to kuģu svara summu, kas attiecīgajā gadā ir pārstrādāti konkrētajā rūpnīcā. Maksimālo kuģu pārstrādes apjomu gadā nosaka, izraugoties augstāko vērtību, kas sasniegta katrā kuģu pārstrādes rūpnīcā iepriekšējo 10 gadu laikposmā, vai gadījumā, ja kuģu pārstrādes rūpnīca saņēmusi atļauju pirmo reizi, - augstāko gada vērtību, kas sasniegta konkrētajā rūpnīcā; vai
b)
2018. gada 31. decembrī.
2. Tomēr saistībā ar turpmāk minētajiem noteikumiem piemēro šādas piemērošanas dienas:
a)
2. pantu, 5. panta 2. punkta otro daļu, 13., 14., 15., 16., 25. un 26. pantu - no 2014. gada 31. decembra;
b)
5. panta 2. punkta pirmo un trešo daļu un 12. panta 1. un 8. punktu - no 2020. gada 31. decembra.
3. Komisija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicē paziņojumu par šīs regulas piemērošanas dienu, tiklīdz ir izpildīti 1. punkta a) apakšpunktā minētie nosacījumi.
4. Ja dalībvalsts ir slēgusi savu valsts kuģu reģistru vai trīs gadu laikposmā ar tās karogu nav reģistrēts neviens kuģis un tik ilgi, kamēr ar tās karogu nav reģistrēts neviens kuģis, minētā dalībvalsts var atkāpties no šīs regulas noteikumiem, izņemot 4. pantu, 5. pantu, 11. pantu, 12. pantu, 13. pantu, 14. pantu, 16. panta 6. punktu, 18. pantu, 19. pantu, 20. pantu, 21. pantu un 22. pantu. Ja dalībvalsts ir iecerējusi izmantot minēto atkāpi, tā par to paziņo Komisijai vēlākais šīs regulas piemērošanas dienā. Komisijai nekavējoties dara zināmas arī jebkādas turpmākās izmaiņas.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Strasbūrā, 2013. gada 20. novembrī