ДИРЕКТИВА 2013/50/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 22 октомври 2013 година
за изменение на Директива 2004/109/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно хармонизиране изискванията за прозрачност по отношение на информацията за издателите, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар, Директива 2003/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно проспекта, който следва да се публикува, когато публично се предлагат ценни книжа или когато се допускат ценни книжа до търгуване, и Директива 2007/14/ЕО на Комисията за определяне на подробни правила за прилагането на определени разпоредби от Директива 2004/109/ЕО
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 50 и член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Съгласно член 33 от Директива 2004/109/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (4) Комисията трябваше да докладва на Европейския парламент и Съвета за действието на посочената директива, включително за уместността от прекратяване на освобождаването на съществуващите дългови ценни книжа след 10-годишния срок, предвиден в член 30, параграф 4 от посочената директива, и за евентуалното влияние на действието на същата директива спрямо европейските финансови пазари.
(2)
На 27 май 2010 г. Комисията прие доклад за действието на Директива 2004/109/ЕО, в който се посочват областите, в които режимът, създаден по посочената директива, би могъл да бъде подобрен. По-специално докладът показва необходимостта да се предвиди опростяване на някои задължения на издателите с цел регулираните пазари да станат по-привлекателни за малки и средни издатели, които набират капитал в Съюза. Освен това се налага да се подобри ефективността на съществуващия режим за прозрачност, по-специално по отношение на оповестяването на собствеността в дружествата.
(3)
Освен това в съобщението си от 13 април 2011 г., озаглавено „Акт за единния пазар. Дванадесет лоста за насърчаване на растежа и укрепване на доверието. Заедно за нов тип икономически растеж“, Комисията констатира необходимостта от преглед на Директива 2004/109/ЕО с цел задълженията, приложими към малките и средните предприятия, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар, да станат по-пропорционални, като същевременно се гарантира същото ниво на защита на инвеститорите.
(4)
Според доклада и съобщението на Комисията административната тежест, която произтича от задълженията, свързани с допускането за търгуване на регулиран пазар, следва да бъде намалена за малките и средните издатели, за да се подобри достъпът им до капитал. Задълженията да публикуват междинни отчети за управлението или тримесечни финансови отчети представляват значителна тежест за голям брой малки и средни издатели, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулирани пазари, без това да е необходимо за защитата на инвеститорите. С тези задължения се насърчава и стремежът към резултати в краткосрочен план и се възпират дългосрочните инвестиции. За да се насърчи устойчивото натрупване на стойност и дългосрочна инвестиционна стратегия, от съществено значение е да се намали натискът върху издателите в краткосрочен план и да се поощрят инвеститорите да възприемат по-дългосрочни перспективи. По тази причина следва да бъде премахнато изискването за публикуване на междинни отчети за управлението.
(5)
На държавите членки не следва да се позволява да налагат в националното си законодателство изискването за публикуване на периодична финансова информация на по-чести интервали от годишните финансови отчети и шестмесечните финансови отчети. Държавите членки обаче следва да могат въпреки това да изискват от издателите да публикуват допълнителна периодична финансова информация, ако подобно изискване не съставлява значителна финансова тежест и ако изискваната допълнителна информация е съразмерна спрямо факторите, които допринасят за вземането на инвестиционни решения. Настоящата директива не засяга допълнителната информация, която се изисква по секторното законодателство на Съюза, като държавите членки могат да изискват по-специално публикуването на допълнителна периодична финансова информация от финансовите институции. Освен това регулираният пазар може да изисква от издателите, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на него, да публикуват допълнителна периодична финансова информация за всички или за някои от сегментите на този пазар.
(6)
За да се осигури допълнителна гъвкавост и по този начин да се намали административната тежест, срокът за публикуване на шестмесечните финансови отчети следва да бъде удължен до три месеца след края на отчетния период. Предвид удължаването на срока, в който издателите могат да публикуват своите шестмесечни финансови отчети, се очаква пазарните участници да отделят по-голямо внимание на отчетите на малките и средни издатели, като по този начин тези издатели ще станат по-видими.
(7)
За да се осигури по-голяма прозрачност на плащанията, извършвани към правителства, издателите, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар и които развиват дейност в добивната промишленост или в дърводобива от девствени гори, следва ежегодно да оповестяват в отделен отчет плащанията към правителствата на държавите, в които извършват дейност. Отчетът следва да включва информация за видовете плащания, сходни с тези, които се оповестяват в съответствие с Инициативата за прозрачност на добивната промишленост (EITI). С оповестяването на плащанията към правителства на гражданското общество и инвеститорите следва да се предостави информация, която да задължи правителствата на държавите, притежаващи природни богатства, да се отчитат за приходите от тяхната експлоатация. Инициативата допълва също така Плана за действие на Европейския съюз за прилагане на законодателството в областта на горите, управлението и търговията (EU FLEGT) и разпоредбите на Регламент (ЕС) № 995/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 20 октомври 2010 г. за определяне на задълженията на операторите, които пускат на пазара дървен материал и изделия от дървен материал (5), които изискват от търговците на изделия от дървен материал да извършват надлежна проверка с цел предотвратяване на вноса на незаконно добит дървен материал на пазара в Съюза. Държавите членки следва да гарантират, че членовете на отговорните органи на дадено предприятие, като действат в рамките на правомощията, които са им предоставени съгласно националното законодателство, отговарят за осигуряването на изготвянето на отчета за плащанията към правителства в съответствие с изискванията на настоящата директива, в рамките на своята осведоменост и способности. Подробните изисквания са определени в глава 10 от Директива 2013/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно годишните счетоводни отчети, консолидираните счетоводни отчети и свързаните с тях отчети на определени видове предприятия (6).
(8)
От съображения за прозрачност и защита на инвеститорите държавите членки следва да изискват отчитането на плащанията към правителства да се подчинява на следните принципи съгласно глава 10 от Директива 2013/34/ЕС: същественост (не е необходимо всяко плащане, независимо дали е извършено като еднократно плащане или като поредица от свързани плащания, да бъде отразявано в отчета, ако размерът му не надвишава 100 000 EUR в рамките на финансова година); отчитане по правителства и по отделни проекти (плащанията към правителствата следва да се отчитат на база правителство и на база отделен проект); универсалност (да не се допускат никакви изключения - например за издатели, извършващи дейност в някои държави - които имат изкривяващо въздействие и позволяват на издателите да се възползват от по-малко строги изисквания за прозрачност); изчерпателност (да се отчитат всички свързани плащания към правителства в съответствие с глава 10 от Директива 2013/34/ЕС и съдържащите мотивите към нея съображения).
(9)
Иновациите във финансовата сфера доведоха до създаването на нови видове финансови инструменти, с които се създават експозиции на инвеститорите към дружества, за които не са предвидени правила за оповестяване в Директива 2004/109/ЕО. Такива инструменти биха могли да бъдат използвани за тайно придобиване на акции в дружества, което може да доведе до пазарни злоупотреби и да създаде невярна и подвеждаща представа за икономическата собственост на дружества, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар. За да се гарантира, че издателите и инвеститорите са добре запознати със структурата на собствеността в дружествата, определението за финансови инструменти в посочената директива следва да обхваща всички инструменти с икономически ефект, сходен с притежаването на акции и на права за придобиването им.
(10)
Финансови инструменти с икономически ефект, сходен с притежаването на акции и на права за придобиването им, които предвиждат паричен сетълмент, следва да се изчисляват на основа, коригирана спрямо коефициента „делта“, като се умножи номиналната стойност на базовите акции по делтата на инструмента. Коефициентът „делта“ посочва до каква степен би се променила теоретичната стойност на финансовия инструмент в случай на промяна в цената на базовия инструмент и дава точна представа за експозицията на притежателя към базовия инструмент. Целта на този подход е да се гарантира възможно най-голяма точност на информацията относно всички права на глас на разположение на инвеститора.
(11)
Освен това, за да се осигури достатъчна прозрачност по отношение на големите притежания, когато притежател на финансови инструменти упражнява правото си на придобиване на акции и общата сума на правата на глас, свързани с базовите акции, надвишава прага за нотифициране, без да се засяга общият процент притежавани участия, за които вече е подадена нотификация, в новата нотификация следва да се оповести промяната в характера на притежаваните участия.
(12)
Хармонизирането на режима на нотифициране за притежавани големи части от правата на глас, и по-конкретно по отношение на сумирането на участията в акции и участията във финансови инструменти, следва да повиши правната сигурност, да подобри прозрачността и да намали административната тежест за трансграничните инвеститори. Ето защо на държавите членки не следва да се позволява да приемат правила, по-строги от предвидените в Директива 2004/109/ЕО, по отношение на изчисляването на праговете за нотифициране, сумирането на притежаваните права на глас, свързани с акции, и притежаваните права на глас, свързани с финансови инструменти, както и изключението от изискванията за нотифициране. При все това, предвид съществуващите различия в концентрацията на собственост в Съюза и различията в дружественото право в Съюза, водещи до различия между общия брой акции и общия брой права на глас за някои издатели, държавите членки следва да продължат да имат възможността да определят както по-ниски, така и допълнителни прагове за нотифициране за притежавани права на глас и да изискват еквивалентни нотификации във връзка с прагове, основани на капиталови участия. Освен това държавите членки следва да продължат да разполагат с възможността да определят задължения, по-строги от предвидените в Директива 2004/109/ЕО, по отношение на съдържанието (например оповестяване на намеренията на акционерите), процедурата и сроковете за нотифициране, както и да могат да изискват допълнителна информация по отношение на големите притежания, която не е предвидена в Директива 2004/109/ЕО. По-специално, държавите членки следва също така да могат да продължат да прилагат законовите, подзаконовите и административните разпоредби, приети във връзка с предложения за поглъщане, сделки за сливане и други сделки, засягащи собствеността или контрола върху дружествата, върху които се упражнява надзор от страна на органите, определени от държавите членки съгласно член 4 от Директива 2004/25/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. относно предложенията за поглъщане (7), които налагат изисквания за оповестяване, по-строги от предвидените в Директива 2004/109/ЕО.
(13)
Последователното хармонизиране на режима за нотифициране за големи притежания и подходящите равнища на прозрачност следва да се гарантират посредством технически стандарти. Би било ефикасно и подходящо на Европейския надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (ЕОЦКП), създаден с Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (8), да се възложи да разработи с цел представянето им на Комисията проекти на регулаторни технически стандарти, които не предполагат избори, свързани с провежданата политика. Комисията следва да приеме регулаторните технически стандарти, разработени от ЕОЦКП за уточняване на условията за прилагане на съществуващите изключения от изискванията за нотифициране за притежавани големи части от правата на глас. ЕОЦКП следва да използва експертния си опит, за да определи случаите, в които се допускат изключения, като отчита възможните случаи на злоупотреба и заобикаляне на изискванията за нотифициране.
(14)
С цел да се отчете техническото развитие на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) по отношение на определянето на съдържанието на нотификациите за големи притежания във финансови инструменти. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(15)
За улесняване на трансграничните инвестиции инвеститорите следва да разполагат с безпрепятствен достъп до регулирана информация за всички дружества, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар в Съюза. Сегашната мрежа от официално определени национални механизми за централно съхранение на регулирана информация обаче не дава възможност за лесно търсене на такава информация в целия Съюз. С цел да се гарантира трансграничният достъп до информация и да се отчете техническото развитие в областта на финансовите пазари и в комуникационните технологии на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 ДФЕС за определяне на минимални стандарти във връзка с разпространяването на регулирана информация, достъпа до регулирана информация на равнището на Съюза, както и механизмите за централно съхранение на регулирана информация. На Комисията следва също така да бъде предоставено правомощието със съдействието на ЕОЦКП да предприема мерки за подобряване на работата на мрежата от официално определени национални механизми за съхранение, както и да разработи технически критерии за достъп до регулирана информация на равнището на Съюза, по-специално по отношение на функционирането на централна точка за достъп за търсене на регулирана информация на равнището на Съюза. ЕОЦКП следва да разработи и управлява електронен портал, който да служи за европейска точка за електронен достъп (наричан по-долу „точката за достъп“).
(16)
За да се подобри спазването на изискванията на Директива 2004/109/ЕО, както и предвид съобщението на Комисията от 9 декември 2010 г., озаглавено „По-строги наказателни разпоредби за сектора на финансовите услуги “, правомощията за налагане на санкции следва да бъдат разширени и да отговарят на някои съществени изисквания по отношение на адресатите, критериите, които трябва да се отчитат при прилагането на административна санкция или мярка, ключовите правомощия за налагане на санкции и размерите на административните имуществени санкции. Такива правомощия за налагане на санкции следва да има най-малкото в случай на нарушение на ключови разпоредби на Директива 2004/109/ЕО. Държавите членки следва да могат да ги упражняват и при други обстоятелства. По-специално държавите членки следва да гарантират, че административните санкции и мерки, които могат да бъдат прилагани, включват възможността за налагане на имуществени санкции, чийто размер е достатъчно висок, за да осигури възпиращ ефект. При нарушения от страна на правни образувания държавите членки следва да могат да предвидят прилагането на санкции по отношение на членовете на административните, управителните или надзорните органи на съответното правно образувание или по отношение на други лица, от които може да се търси отговорност за тези нарушения при условията, определени в националното право. Държавите членки следва също така да могат да предвидят спиране или възможност за спиране на упражняването на правата на глас за притежатели на акции и финансови инструменти, които не спазват изискванията за нотифициране. Държавите членки следва да могат да предвидят спирането на упражняването на правата на глас да се прилага само за най-тежките нарушения. Директива 2004/109/ЕО следва да се отнася едновременно до административни санкции и мерки, така че да бъдат обхванати всички случаи на нарушение, независимо дали са квалифицирани като санкция или мярка по националното право, и следва да не засяга разпоредбите на правото на държавите членки относно наказателноправните санкции.
Държавите членки следва да могат да предвидят допълнителни санкции или мерки, както и по-високи размери на административните имуществени санкции от предвидените в Директива 2004/109/ЕО, като вземат предвид необходимостта от санкции с достатъчен възпиращ ефект за насърчаването на чисти и прозрачни пазари. Разпоредбите относно санкциите и разпоредбите относно публикуването на административните санкции не представляват прецедент за други разпоредби на законодателството на Съюза, по-специално за по-тежки регулаторни нарушения.
(17)
За да се гарантира, че решенията, с които се налага административна мярка или санкция, имат възпиращ ефект по отношение на широката общественост, те обикновено следва да се публикуват. Публикуването на решенията е и важно средство за информиране на пазарните участници относно типа поведение, което се счита за нарушение на Директива 2004/109/ЕО, както и за насърчаване на добро поведение в по-широк смисъл сред пазарните участници. Ако обаче публикуването на решение може сериозно да застраши стабилността на финансовата система или текущо официално разследване или, доколкото може да се прецени, би причинило несъразмерна и тежка вреда на участващите институции или лица, или когато при налагането на санкция на физическо лице след задължителна предварителна проверка на пропорционалността на публикуването на лични данни е станало ясно, че публикуването е непропорционално, компетентният орган следва да може да реши да отложи това публикуване или да публикува информацията на анонимна основа.
(18)
С цел се внесе яснота по отношение на третирането на ценните книжа, които не се котират на борсата и са обективирани с депозитарни разписки, допуснати за търгуване на регулиран пазар, и за да се избегнат пропуски във връзка с прозрачността, определението за „издател“ следва да се уточни допълнително така, че да включва и издателите на ценни книжа, които не се котират на борсата и са обективирани с депозитарни разписки, допуснати за търгуване на регулиран пазар. Освен това е целесъобразно определението за „издател“ да се изменени с цел отчитане на факта, че в някои държави членки издателите на ценни книжа, допуснати за търгуване на регулиран пазар, могат да бъдат физически лица.
(19)
Съгласно Директива 2004/109/ЕО при издател от трета държава на дългови ценни книжа, чиято единична номинална стойност е по-малка от 1 000 EUR, или на акции, държавата членка по произход на издателя е държавата членка, посочена в член 2, параграф 1, буква м), подточка iii) от Директива 2003/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (9). С цел поясняване и опростяване на определянето на държавата членка по произход на подобни издатели от трета държава, определението на това понятие следва да бъде изменено така, че да се предвиди държавата членка по произход да бъде държавата членка, избрана от издателя между държавите членки, в които неговите ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар.
(20)
Всички издатели, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар в рамките на Съюза, следва да подлежат на надзор от компетентен орган на държава членка, за да се гарантира, че спазват задълженията си. Издатели, които съгласно Директива 2004/109/ЕО трябва да изберат своята държава членка по произход, но не са го направили, могат да избегнат надзора от компетентен орган в Съюза. Ето защо Директива 2004/109/ЕО следва да бъде изменена с цел да се определи държава членка по произход за издатели, които в рамките на тримесечен срок не са оповестили пред компетентните органи избора си на държава членка по произход. В такива случаи държавата членка по произход следва да бъде държавата членка, в която ценните книжа на издателя са допуснати за търгуване на регулиран пазар. Когато ценните книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар в повече от една държава членка, всички тези държави членки ще бъдат държави членки по произход, докато издателят не избере само една държава членка по произход и не я оповести. Това би насърчило тези издатели да изберат държава членка по произход и да оповестят избора си пред съответните компетентни органи, като междувременно компетентните органи вече няма да са лишени от необходимите правомощия за намеса, докато издателят не оповести избора си на държава членка по произход.
(21)
Съгласно Директива 2004/109/ЕО при издател на дългови ценни книжа, чиято единична номинална стойност е 1 000 EUR или повече, изборът на издателя за държава членка по произход е валиден три години. Когато обаче ценните книжа на издател вече не са допуснати за търгуване на регулирания пазар в държавата членка по произход на издателя, а продължават да са допуснати за търгуване в една или повече приемащи държави членки, то вече не съществува връзка между издателя и първоначално избраната от него държава членка по произход, когато това не е държавата членка, в която се намира седалището на издателя. Такъв издател следва да може преди изтичането на тригодишния срок да избере една от приемащите държави членки или държавата членка, в която се намира седалището му, за своя нова държава членка по произход. Същата възможност за избор на нова държава членка по произход ще се прилага и за издател от трета държава на дългови ценни книжа, чиято единична номинална стойност е по-малка от 1 000 EUR, или на акции, чиито ценни книжа вече не се допускат за търгуване на регулирания пазар в държавата членка по произход на издателя, но продължават да се допускат за търгуване в една или повече приемащи държави членки.
(22)
Следва да има съгласуваност между директиви 2004/109/ЕО и 2003/71/ЕО по отношение на определението за държава членка по произход. Във връзка с това, за да се гарантира упражняването на надзор от страна на най-подходящата държава членка, Директива 2003/71/ЕО следва да бъде изменена така, че да предвижда повече гъвкавост в случаи, при които ценните книжа на издател, регистриран в трета държава, вече не се допускат за търгуване на регулирания пазар в неговата държава членка по произход, а вместо това - в една или повече други държави членки.
(23)
Директива 2007/14/ЕО на Комисията (10) съдържа по-специално правила за нотифициране във връзка с избора от издателя на държава членка по произход. Тези правила следва да се включат в Директива 2004/109/ЕО. За да се гарантира, че компетентните органи на приемащата(ите) държава(и) членка и на държавата членка, в която се намира седалището на издателя, когато тази държава членка не е нито държава членка по произход, нито приемаща такава, са информирани за избора му на държава членка по произход, всички издатели следва да бъдат задължени да нотифицират компетентния орган на своята държава членка по произход, компетентните органи на всички приемащи държави членки и компетентния орган на държавата членка, в която се намира седалището им, когато тази държава е различна от държавата членка по произход, за избора си на държава членка по произход. Поради това правилата за нотифициране във връзка с избора на държава членка по произход следва да бъдат съответно изменени.
(24)
Изискването по Директива 2004/109/ЕО по отношение на оповестяването на информация за нова емисия на заем доведе до редица затруднения при въвеждането му на практика и прилагането му се смята за сложно. Освен това изискването се припокрива частично с изискванията, определени в Директива 2003/71/ЕО и в Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 г. относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба) (11), като не предоставя на пазара съществена допълнителна информация. Поради това и за да се намали ненужната административна тежест за издателите, това изискване следва да бъде отменено.
(25)
Изискването издателят да съобщава на компетентните органи на държавата членка по произход всяка промяна в учредителните си документи или в устава си съвпада с подобно изискване по Директива 2007/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 юли 2007 г. относно упражняването на някои права на акционерите на дружества, допуснати до регулиран пазар (12) и може да предизвика объркване по отношение на ролята на компетентния орган. Поради това и за да се намали ненужната административна тежест за издателите, то следва да бъде отменено.
(26)
За издателите, инвеститорите и компетентните органи би било много полезно наличието на хармонизиран електронен формат за отчитане, тъй като това би улеснило отчитането и би допринесло за достъпността, анализа и съпоставимостта на годишните финансови отчети. Ето защо изготвянето на годишните финансови отчети в единен електронен формат за отчитане следва да бъде задължително, считано от 1 януари 2020 г., при условие че ЕОЦКП е провел анализ на разходите и ползите. ЕОЦКП следва да разработи проекти на технически регулаторни стандарти, които Комисията да приеме, за да се определи електронният формат за отчитане, като надлежно се вземат предвид настоящи и бъдещи технологични възможности, като например разширения език за бизнес отчетност (eXtensible Business Reporting Language - XBRL). При изготвянето на проектите на регулаторни технически стандарти ЕОЦКП следва да проведе открити обществени консултации с всички заинтересовани страни, да направи задълбочена оценка на възможното въздействие от приемането на различните технологични възможности, както и да проведе подходящи тестове в държавите членки, за които да докладва на Комисията при представянето на проектите на регулаторни технически стандарти. При разработването на проектите на регулаторни технически стандарти за форматите, които да се прилагат за банките и финансовите посредници и за застрахователните дружества, ЕОЦКП следва редовно и тясно да си сътрудничи с Европейския надзорен орган (Европейски банков орган), създаден с Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (13), и с Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване), създаден с Регламент № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета (14), за да бъдат отчетени особените характеристики на тези сектори, като по този начин се осигури междусекторна съгласуваност на работата и се постигнат общи позиции. Европейският парламент и Съветът следва да могат да възразят срещу регулаторните технически стандарти съгласно член 13, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1095/2010, като в такъв случай стандартите не следва да влизат в сила.
(27)
Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (15) и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (16) се прилагат в пълна степен при обработването на лични данни за целите на настоящата директива.
(28)
Настоящата директива зачита основните права и съблюдава принципите, признати от Хартата на Европейския съюз за основните права и залегнали в Договора, и трябва да се прилага в съответствие с тези права и принципи.
(29)
Тъй като целта на настоящата директива, а именно хармонизиране на изискванията за прозрачност във връзка с информацията за издателите, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки и следователно, поради нейния обхват или последици, може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.
(30)
В съответствие със Съвместната политическа декларация на държавите членки и на Комисията от 28 септември 2011 г. относно обяснителните документи (17) държавите членки са поели ангажимент в обосновани случаи да прилагат към съобщението за своите мерки за транспониране, един или повече документи, обясняващи връзката между елементите на дадена директива и съответстващите им части от националните актове за транспониране. По отношение на настоящата директива законодателят смята, че предоставянето на тези документи е обосновано.
(31)
Директиви 2004/109/ЕО, 2003/71/ЕО и 2007/14/ЕО следва да бъдат съответно изменени,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Изменения на Директива 2004/109/ЕО
Директива 2004/109/ЕО се изменя, както следва:
1)
Член 2 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се изменя, както следва:
i)
буква г) се заменя със следното:
„г)
„издател“ означава физическо лице или правно образувание, подчинено на частното или публичното право, включително държава, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар.
При депозитарни разписки, допуснати за търгуване на регулиран пазар, „издател“ означава издателят на ценните книжа, обективирани от депозитарните разписки, независимо дали тези ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар;“;
ii)
буква и) се изменя, както следва:
i)
в подточка i) второто тире се заменя със следното:
„-
когато издателят е регистриран в трета държава, държавата членка, избрана от издателя между държавите членки, в които неговите ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар. Изборът на държавата членка по произход остава валиден, освен когато издателят е избрал нова държава членка по произход съгласно подточка iii) и е оповестил този избор в съответствие с втора алинея от настоящата буква;“;
ii)
подточка ii) се заменя със следното:
„ii)
за всеки издател, който не попада в приложното поле на подточка i) - държавата членка, избрана между държавата членка, в която се намира седалището му, ако е приложимо, и държавите членки, допуснали ценните му книжа за търгуване на регулиран пазар. Издателят може да избере само една държава членка за своя държава членка по произход. Изборът му е валиден най-малко три години, освен когато ценните му книжа вече не са допуснати за търгуване на нито един регулиран пазар в Съюза или когато в рамките на този тригодишен срок издателят попадне в приложното поле на подточка i) или iii);“;
iii)
добавят се следните подточки:
„iii)
за издател, чиито ценни книжа вече не са допуснати за търгуване на регулиран пазар в неговата държава членка по произход, определена съгласно подточка i), второ тире или подточка ii), но са допуснати за търгуване в една или повече други държави членки - новата държава членка по произход, която издателят може да избере между държавите членки, в които неговите ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар и, ако е приложимо, държавата членка, в която се намира седалището на издателя;“;
iv)
добавят се следните алинеи:
„В съответствие с членове 20 и 21 издателят оповестява своята държава членка по произход съгласно подточка i), ii) или iii). Освен това издателят оповестява своята държава членка по произход пред компетентния орган на държавата членка, в която се намира седалището му, ако е приложимо, пред компетентния орган на държавата членка по произход и пред компетентните органи на всички приемащи държави членки.
В случай че издателят не оповести своята държава членка по произход, определена съгласно подточка i), второ тире или подточка ii), в срок от три месеца от датата, на която ценните книжа на издателя за пръв път са допуснати за търгуване на регулиран пазар, държава членка по произход става държавата членка, в която ценните книжа на издателя са допуснати за търгуване на регулиран пазар. Когато ценните книжа на издателя са допуснати за търгуване на регулирани пазари, намиращи се или работещи в повече от една държава членка, тези държави членки са държави членки по произход на издателя, докато издателят впоследствие не избере само една държава членка по произход и не оповести това.
За издател, чийто ценни книжа вече са допуснати за търгуване на регулиран пазар и който не е оповестил избора си на държава членка по произход съгласно подточка i), второ тире или подточка ii) преди 27 ноември 2015 г., тримесечният срок започва да тече на 27 ноември 2015 г.
Издател, който е избрал държава членка по произход съгласно подточка i), второ тире или подточка ii) или iii) и е съобщил избора си на компетентните органи на държавата членка по произход преди 27 ноември 2015 г., се освобождава от изискването по втора алинея от настоящата буква, освен когато този издател избере друга държава членка по произход след 27 ноември 2015 г.“;
iii)
добавя се следната буква:
„р)
„официален договор“ означава договор, който има задължителна сила по приложимото право.“;
б)
вмъква се следният параграф:
„2а. Всяко позоваване на правни образувания в настоящата директива се разбира като включващо регистрирани стопански сдружения без юридическа правосубектност и тръстове.“
2)
Член 3 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Държавата членка по произход може да постави на издателя по-строги изисквания от предвидените в настоящата директива, но не може да изисква издателите да публикуват периодична финансова информация на интервали, по-чести от приложимите за годишните финансови отчети, посочени в член 4, и шестмесечните финансови отчети, посочени в член 5.“;
б)
вмъкват се следните параграфи:
„1а. Чрез дерогация от параграф 1 държавата членка по произход може да изисква издателите да публикуват допълнителна периодична финансова информация на интервали, по-чести от приложимите за годишните финансови отчети, посочени в член 4, и шестмесечните финансови отчети, посочени в член 5, при спазване на следните условия:
-
допълнителната периодична финансова информация не представлява несъразмерна финансова тежест в съответната държава членка, по-специално за съответните малки и средни издатели; както и
-
съдържанието на изискваната допълнителна периодична финансова информация е съразмерно спрямо факторите, които допринасят за вземането на инвестиционни решения от инвеститорите в съответната държава членка.
Преди да вземат решение, с което от издателите се изисква да публикуват допълнителна периодична финансова информация, държавите членки преценяват както дали тези допълнителни изисквания могат да доведат до прекомерното съсредоточаване на издателите върху резултатите и постиженията в краткосрочен план, така и дали те може да се отразят отрицателно на възможността за малките и средни издатели да получат достъп до регулираните пазари.
Това не засяга възможността държавите членки да изискват публикуването на допълнителна периодична финансова информация от издатели, които са финансови институции.
Държавата членка по произход не може да налага на притежатели на акции или на физически лица или правни образувания, посочени в член 10 или 13, по-строги изисквания от предвидените в настоящата директива, освен когато:
i)
определя по-ниски или допълнителни прагове за нотифициране от предвидените в член 9, параграф 1 и изисква еквивалентни нотификации във връзка с прагове, основани на капиталови участия;
ii)
прилага изисквания, които са по-строги от посочените в член 12; или
iii)
прилага законовите, подзаконовите и административните разпоредби, приети във връзка с предложения за поглъщане, сделки за сливане и други сделки, засягащи собствеността или контрола върху дружествата, върху които упражняват надзор органите, определени от държавите членки съгласно член 4 от Директива 2004/25/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. относно предложенията за поглъщане (18).
3)
Член 4 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Издателят обявява публично годишния си финансов отчет не по-късно от четири месеца след края на всяка финансова година и гарантира, че този отчет остава на разположение на обществеността в продължение на най-малко десет години.“;
б)
добавя се следният параграф:
„7. Считано от 1 януари 2020 г. всички годишни финансови отчети се изготвят в единен електронен формат за отчитане, при условие че Европейският надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (ЕОЦКП), създаден с Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (19), е провел анализ на разходите и ползите.
ЕОЦКП разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на електронния формат за отчитане, като надлежно взема предвид настоящите и бъдещите технологични възможности. Преди приемането на проектите на регулаторни технически стандарти ЕОЦКП извършва адекватна оценка на възможните електронни формати за отчитане и провежда подходящи тестове в работни условия. ЕОЦКП представя проектите на регулаторни технически стандарти на Комисията най-късно до 31 декември 2016 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме регулаторните технически стандарти, посочени във втора алинея, в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
4)
В член 5 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Издателят на акции или дългови ценни книжа обявява публично шестмесечния си финансов отчет, обхващащ първите шест месеца от финансовата година, във възможно най-кратък срок след края на съответния период, но не по-късно от три месеца след това. Издателят гарантира, че този шестмесечен финансов отчет остава на разположение на обществеността в продължение на най-малко десет години.“
5)
Член 6 се заменя със следното:
„Член 6
Отчет за плащанията към правителства
Държавите членки изискват от издателите, които развиват дейност в областта на добивната промишленост или дърводобива от девствени гори по смисъла на член 41, параграфи 1 и 2 от Директива 2013/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно годишните счетоводни отчети, консолидираните счетоводни отчети и свързаните с тях отчети на определени видове предприятия и за изменение на Директива 2006/43/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директиви 78/660/ЕИО и 83/349/ЕИО на Съвета (20), да изготвят ежегодно в съответствие с глава 10 от посочената директива отчет за плащанията си към правителства. Отчетът се обявява публично не по-късно от шест месеца след края на всяка финансова година и остава на разположение на обществеността в продължение на най-малко десет години. Плащанията към правителства се отчитат на консолидирано равнище.
6)
Член 8 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Членове 4 и 5 не се прилагат за следните издатели:
а)
държава, регионален или местен орган на държава, международна публична институция, в която участва поне една държава членка, Европейската централна банка (ЕЦБ), Европейския инструмент за финансова стабилност (ЕИФС), създаден с Рамковото споразумение за ЕИФС и всеки друг механизъм, създаден с цел запазване на финансовата стабилност на Европейския паричен съюз чрез осигуряване на временна финансова помощ на държавите членки, чиято парична единица е еврото, и националните централни банки на държавите членки, независимо дали издават акции или други ценни книжа; както и
б)
издателите само на дългови ценни книжа, допуснати за търгуване на регулиран пазар, чиято единична номинална стойност е най-малко 100 000 EUR, или - при дългови ценни книжа, деноминирани в парична единица, различна от евро - чиято единична номинална стойност към датата на издаването съответства на най-малко 100 000 ЕUR.“;
б)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. Чрез дерогация от параграф 1, буква б) от настоящия член, членове 4 и 5 не се прилагат за издатели само на дългови ценни книжа, чиято единична номинална стойност е най-малко 50 000 EUR, или - при дългови ценни книжа, деноминирани в парична единица, различна от евро - чиято единична номинална стойност към датата на издаването съответства най-малко на 50 000 ЕUR, които вече са били допуснати за търгуване на регулиран пазар в Съюза преди 31 декември 2010 г., дотогава докато тези дългови ценни книжа са в обращение“.
7)
Член 9 се изменя, както следва:
а)
параграф 6 се заменя със следното:
„6. Настоящият член не се прилага за права на глас, държани в търговския портфейл по смисъла на член 11 от Директива 2006/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно капиталовата адекватност на инвестиционните посредници и кредитните институции (21) на кредитна институция или инвестиционен посредник, при условие че:
а)
правата на глас, държани в търговския портфейл, не превишават 5 %; и
б)
правата на глас, свързани с акции, държани в търговския портфейл, не се упражняват или използват по друг начин за намеса в управлението на издателя.
б)
вмъкват се следните параграфи:
„6а. Настоящият член не се прилага за права на глас, свързани с акции, придобити за целите на стабилизиране в съответствие с Регламент (ЕО) № 2273/2003 на Комисията от 22 декември 2003 г. за прилагане на Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на изключенията относно програмите за обратно изкупуване и стабилизирането на финансови инструменти (22), при условие че правата на глас, свързани с тези акции, не се упражняват или използват по друг начин за намеса в управлението на издателя.
6б. ЕОЦКП разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на метода за изчисляване на 5-процентния праг, посочен в параграфи 5 и 6, включително при група от дружества, като взема предвид член 12, параграфи 4 и 5.
ЕОЦКП представя на Комисията проектите на регулаторни технически стандарти в срок до 27 ноември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме регулаторните технически стандарти, посочени в първа алинея, в съответствие с процедурата, предвидена в членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
8)
В член 12, параграф 2 уводната част се заменя със следното:
„Нотифицирането на издателя се извършва бързо и не по-късно от четири търговски дни след датата, на която акционерът или физическото или юридическото лице по член 10,“.
9)
Член 13 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Изискванията за нотифициране, установени в член 9, се прилагат и за физическо лице или правно образувание, което притежава пряко или непряко:
а)
финансови инструменти, които съгласно официален договор дават на притежателя на датата на падежа безусловно право да придобие акции или право на преценка по отношение на правото си да придобие акции с право на глас, които вече са издадени от издател, чиито акции са допуснати за търгуване на регулиран пазар;
б)
финансови инструменти, които не са включени в буква а), но са базирани на акции, посочени в тази буква, и имат икономически ефект, сходен с ефекта на финансовите инструменти, посочени в тази буква, независимо дали предоставят право за сетълмент чрез доставка на базовите ценни книжа.
Изискваната нотификация включва разбивка по вид на финансовите инструменти, държани в съответствие с първа алинея, буква а), и финансовите инструменти, държани в съответствие с буква б) на същата алинея, като се прави разграничение между финансовите инструменти, даващи право на сетълмент чрез доставка на базовите ценни книжа, и финансовите инструменти, даващи право на паричен сетълмент.“;
б)
вмъкват се следните параграфи:
„1а. Броят на правата на глас се изчислява в зависимост от пълната номинална стойност на базовите акции на финансовия инструмент, освен когато финансовият инструмент гарантира единствено паричен сетълмент, при което броят на правата на глас се изчислява на основа, коригирана спрямо коефициента „делта“, като се умножи номиналната стойност на базовите акции по коефициента „делта“ на инструмента. За тази цел притежателят сумира всички финансови инструменти, свързани със същия издател на базови акции, и нотифицира за тях. При изчисляване на правата на глас се вземат предвид само дългите позиции. Дългите позиции не се нетират с къси позиции, свързани със същия издател на базови акции.
ЕОЦКП разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на:
а)
метода за изчисляване на броя на правата на глас по първа алинея по отношение на финансови инструменти, базирани на индекс или кошница от акции; както и
б)
методите за определяне на коефициента „делта“ с цел изчисляване на правата на глас, свързани с финансови инструменти, предвиждащи единствено паричен сетълмент, съгласно изискването по първа алинея.
ЕОЦКП представя на Комисията проектите на регулаторни технически стандарти в срок до 27 ноември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме регулаторните технически стандарти, посочени във втора алинея от настоящия параграф, в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
1б. За целите на параграф 1 посочените по-долу инструменти се считат за финансови инструменти, ако отговарят на някое от условията, посочени в параграф 1, първа алинея, буква а) или буква б):
а)
прехвърляеми ценни книжа;
б)
опции;
в)
фючърси;
г)
суапове;
д)
форуърдни споразумения;
е)
договори за разлики; както и
ж)
всякакви други договори или споразумения със сходен икономически ефект, за които може да бъде извършен сетълмент чрез доставка на базовите ценни книжа или паричен сетълмент.
ЕОЦКП съставя и периодично актуализира примерен списък на финансовите инструменти, за които се прилагат изискванията за нотифициране съгласно параграф 1, като взема предвид техническото развитие в областта на финансовите пазари.“;
в)
параграф 2 се заменя със следното:
„2. На Комисията се предоставя правомощието да приеме, чрез делегирани актове в съответствие с член 27, параграфи 2а, 2б и 2в и при спазване на условията по членове 27а и 27б, мерките за определяне на съдържанието на нотификацията, която трябва да се направи, срока за нотифициране, както и до кого трябва да се изпрати нотификацията, посочена в параграф 1.“;
г)
добавя се следният параграф:
„4. Изключенията, посочени в член 9, параграфи 4, 5 и 6 и в член 12, параграфи 3, 4 и 5, се прилагат mutatis mutandis към изискванията за нотифициране по настоящия член.
ЕОЦКП разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на случаите, в които изключенията, посочени в първа алинея, се прилагат спрямо финансови инструменти, държани от физическо лице или правно образувание, което изпълнява указанията на клиенти или отговаря на исканията на клиент да търгува по друг начин, освен за собствена сметка, или хеджира позиции, произтичащи от такива сделки.
ЕОЦКП представя на Комисията проектите на регулаторни технически стандарти в срок до 27 ноември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме регулаторните технически стандарти, посочени във втора алинея на настоящия параграф, в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.“
10)
Вмъква се следният член:
„Член 13а
Сумиране
1. Изискванията за нотифициране, предвидени в членове 9, 10 и 13, се прилагат също така към физическо лице или правно образувание, когато броят на правата на глас, държани пряко или непряко от такова лице или образувание съгласно членове 9 и 10, сумиран с броя на правата на глас, свързани с финансовите инструменти, държани пряко или непряко съгласно член 13, превиши или спадне под праговете, установени в член 9, параграф 1.
Нотификацията, изисквана съгласно първа алинея на настоящия параграф, включва разбивка на броя на правата на глас, свързани с акции, държани в съответствие с членове 9 и 10, и правата на глас, свързани с финансови инструменти по смисъла на член 13.
2. За правата на глас, свързани с финансови инструменти, за които вече е подадена нотификация в съответствие с член 13, се подава нова нотификация, ако физическото лице или правното образувание е придобило базовите акции и в резултат на придобиването им общият брой права на глас, свързани с акции, издадени от същия издател, достигне или превиши праговете, установени в член 9, параграф 1.“
11)
В член 16 параграф 3 се заличава.
12)
В член 19, параграф 1 втора алинея се заличава.
13)
В член 21 параграф 4 се заменя със следното:
„4. На Комисията се предоставя правомощието да приема, чрез делегирани актове в съответствие с член 27, параграфи 2а, 2б и 2в и при спазване на условията по членове 27а и 27б, мерки за определяне на:
а)
минимални стандарти за разпространяване на регулираната информация, посочена в параграф 1;
б)
минимални стандарти за механизмите за централно съхранение, посочени в параграф 2;
в)
правила за осигуряване на оперативната съвместимост на информационните и комуникационни технологии, използвани от механизмите по параграф 2, и на достъпа до регулирана информация на равнището на Съюза, по същия параграф.
Освен това Комисията може да определи съдържанието и да актуализира списък на средствата за разпространение на информацията сред обществеността.“
14)
Вмъква се следният член:
„Член 21а
Европейска точка за електронен достъп
1. До 1 януари 2018 г. се създава електронен портал, който служи за европейска точка за електронен достъп (наричана по-долу „точката за достъп“).Точката за достъп се разработва и управлява от ЕОЦКП.
2. Системата за взаимно свързване на официално определените механизми се състои от:
-
механизмите по член 21, параграф 2,
-
портала, който служи за европейска точка за електронен достъп.
3. Държавите членки осигуряват достъп до механизмите си за централно съхранение чрез точката за достъп.“
15)
Член 22 се заменя със следното:
„Член 22
Достъп до регулирана информация на равнището на Съюза
1. ЕОЦКП разработва проекти на регулаторни технически стандарти, определящи техническите изисквания за достъп до регулирана информация на равнището на Съюза, за конкретизиране на:
а)
техническите изисквания по отношение на комуникационните технологии, използвани от механизмите по член 21, параграф 2;
б)
техническите изисквания за функционирането на централната точка за достъп при търсенето на регулирана информация на равнището на Съюза;
в)
техническите изисквания за използването от механизмите по член 21, параграф 2 на уникален идентификатор за всеки издател;
д)
общия формат за предоставяне на регулирана информация от механизмите по член 21, параграф 2;
е)
общата класификация на регулираната информация от механизмите по член 21, параграф 2 и общ списък на видовете регулирана информация.
2. При разработването на проекти на регулаторни технически стандарти ЕОЦКП взема предвид техническите изисквания за системата за взаимно свързване на търговските регистри, създадена с Директива 2012/17/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (23)
ЕОЦКП представя на Комисията проектите на регулаторни технически стандарти в срок до 27 ноември 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме регулаторните технически стандарти, посочени в първа алинея на настоящия параграф, в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
16)
В член 23, параграф 1 се добавя следната алинея:
„Информацията, за която се прилагат изискванията, предвидени в третата държава, се представя в съответствие с член 19 и се обявява в съответствие с членове 20 и 21.“
17)
В член 24 се вмъкват следните параграфи:
„4а. Без да се засяга параграф 4, на компетентните органи се предоставят всички правомощия за провеждане на разследвания, необходими за изпълнението на техните функции. Тези правомощия се упражняват в съответствие с националното право.
4б. Компетентните органи упражняват правомощията си за налагане на санкции в съответствие с настоящата директива и с националното право по един от следните начини:
-
пряко,
-
в сътрудничество с други органи,
-
при запазване на тяхната отговорност - посредством делегиране на такива органи,
-
чрез сезиране на компетентните съдебни органи.“
18)
В член 25, параграф 2 се добавя следната алинея:
„При упражняването на правомощията си за налагане на санкции и за разследване компетентните органи си сътрудничат с цел да се гарантира, че санкциите, съответно мерките, дават желания резултат, и съгласуват действията си при разглеждането на трансгранични случаи.“
19)
След член 27б се вмъква следното заглавие:
„ГЛАВА VIА
САНКЦИИ И МЕРКИ“;
20)
Член 28 се заменя със следното:
„Член 28
Административни мерки и санкции
1. Без да се засягат правомощията на компетентните органи в съответствие с член 24 и правото на държавите членки да предвиждат и налагат наказателноправни санкции, държавите членки установяват система от административни мерки и санкции, приложими при нарушаване на националните разпоредби, приети при транспониране на настоящата директива, и предприемат всички необходими мерки, за да гарантират тяхното прилагане. Тези административни мерки и санкции трябва да са ефективни, пропорционални и възпиращи.
2. Без да се засяга член 7, държавите членки гарантират, че когато задълженията се прилагат по отношение на правни образувания, при нарушение - при спазване на условията, определени в националното право - могат да бъдат налагани санкции по отношение на членовете на административните, управителните или надзорните органи на съответното правно образувание, както и по отношение на други лица, които съгласно националното право носят отговорност за нарушението.“
21)
Вмъкват се следните членове:
„Член 28а
Нарушения
Член 28б се прилага най-малко по отношение на следните нарушения:
а)
неизпълнение от страна на издателя на задължението за оповестяване в рамките на изисквания срок на информацията, изисквана съгласно националните разпоредби, приети при транспониране на членове 4, 5, 6, 14 и 16;
б)
неизпълнение от страна на физическото или юридическото лице на задължението за нотифициране, в рамките на изисквания срок, във връзка с придобиването или продажбата на големи притежания в съответствие с националните разпоредби, приети при транспониране на членове 9, 10, 12, 13 и 13а.
Член 28б
Правомощия за налагане на санкции
1. В случай на нарушения по член 28а компетентните органи имат правомощието да налагат най-малко следните административни мерки и санкции:
а)
публично изявление, посочващо отговорното физическо лице или правно образувание и естеството на нарушението;
б)
разпореждане, с което се изисква отговорното физическо лице или правно образувание да прекрати поведението, съставляващо нарушение, и да се въздържа от извършване на повторно нарушение;
в)
административни имуществени санкции;
i)
по отношение на правно образувание:
-
в размер до 10 000 000 EUR или до 5 % от общия годишен оборот в съответствие с последните налични годишни отчети, одобрени от управителния орган; когато правното образувание е предприятие майка или дъщерно предприятие на предприятие майка, което трябва да изготви консолидиран финансов отчет съгласно Директива 2013/34/ЕС, за съответен общ оборот се приема общият годишен оборот или съответстващият вид доход по съответните счетоводни директиви съгласно последните налични консолидирани годишни отчети, одобрени от управителния орган на първостепенното предприятие майка; или
-
до удвоения размер на получената печалба или избегнатата загуба в резултат на нарушението, когато размерът им може да бъде определен,
като се прилага по-голяма стойност;
ii)
по отношение на физическо лице:
-
до 2 000 000 EUR; или
-
до удвоения размер на получената печалба или избегнатата загуба в резултат на нарушението, когато размерът им може да бъде определен,
като се прилага по-голямата стойност.
В държавите членки, в които еврото не е официална парична единица, равностойността на еврото в национална валута се изчислява по официалния обменен курс към датата на влизане в сила на Директива 2013/50/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2013 година за изменение на Директива 2004/109/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно хармонизиране изискванията за прозрачност по отношение на информацията за издателите, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар, Директива 2003/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно проспекта, който следва да се публикува, когато публично се предлагат ценни книжа или когато се допускат ценни книжа до търгуване, и Директива 2007/14/ЕО на Комисията за определяне на подробни правила за прилагането на определени разпоредби от Директива 2004/109/ЕО (24).
2. Без да се засягат правомощията на компетентните органи по член 24 и правото на държавите членки да налагат наказателноправни санкции, държавите членки гарантират, че техните законови, подзаконови и административни разпоредби предвиждат възможност за спиране на упражняването на права на глас, свързани с акции, при нарушения по член 28а, буква б). Държавите членки могат да предвидят спирането на упражняването на правата на глас да се прилага само за най-тежките нарушения.
3. Държавите членки могат да предвиждат допълнителни санкции или мерки и имуществени административни санкции в по-високи размери от предвидените в настоящата директива.
Член 28в
Упражняване на правомощията за налагане на санкции
1. Държавите членки гарантират, че при определянето на вида и размера на административните санкции или мерки компетентните органи отчитат всички обстоятелства от значение, включително, когато е уместно:
а)
тежестта и продължителността на нарушението;
б)
степента на отговорност на отговорното физическо лице или правно образувание;
в)
финансовото състояние на отговорното физическо лице или правно образувание, определено например според общия оборот на отговорното правно образувание или годишния доход на отговорното физическо лице;
г)
размерът на получената печалба или избегнатата загуба от отговорното физическо лице или правно образувание, доколкото може да бъде определен;
д)
размерът на загубите, претърпени от трети лица в резултат на нарушението, доколкото може да бъде определен;
е)
степента на съдействие, което отговорното физическо лице или правно образувание оказва на компетентния орган;
ж)
предходни нарушения на отговорното физическо лице или правно образувание.
2. Обработката на лични данни, събрани при или с цел упражняване на надзорните правомощия и правомощията за провеждане на разследвания в съответствие с настоящата директива, се извършва в съответствие с Директива 95/46/ЕО и Регламент (ЕО) № 45/2001, в зависимост от случая.
22)
Преди член 29 се вмъква следното заглавие:
„ГЛАВА VIБ
ПУБЛИКУВАНЕ НА РЕШЕНИЯТА“.
23)
Член 29 се заменя със следното:
„Член 29
Публикуване на решенията
1. Държавите членки правят необходимото компетентните органи да публикуват без неоправдано забавяне всяко решение за санкции или мерки, наложени за нарушение на настоящата директива, включително най-малко информация за вида и естеството на нарушението и идентификационни данни за отговорните за това физически лица или правни образувания.
Компетентните органи обаче могат да отложат публикуването на решение или могат да публикуват решението на анонимна основа по начин, съобразен с националното право, при наличието на някое от следните обстоятелства:
а)
когато при налагане на санкция на физическо лице, в резултат на задължителна предварителна оценка на пропорционалността на такова публикуване се установи, че публикуването на лични данни не е пропорционално;
б)
когато публикуването сериозно би застрашило стабилността на финансовата система или текущо официално разследване;
в)
когато публикуването би причинило - доколкото това може да бъде определено - несъразмерна и тежка вреда на участващите институции или физически лица.
2. В случай на обжалване на решението, публикувано съгласно параграф 1, компетентният орган е задължен да включи информация в този смисъл в публикацията в момента на публикуването или да измени публикацията, ако жалбата е подадена след първоначалната публикация.“
24)
Член 31, параграф 2 се заменя със следното:
„2. Когато държавите членки приемат мерки съгласно член 3, параграф 1, член 8, параграф 2 или 3 или член 30, те незабавно съобщават тези мерки на Комисията и останалите държави членки.“
Член 2
Изменения на Директива 2003/71/ЕО
В член 2, параграф 1, буква м) от Директива 2003/71/ЕО подточка iii) се заменя със следното:
„iii)
по отношение на емитенти на ценни книжа, регистрирани в трета страна, които не са посочени в подточка ii), държавата членка, в която ценните книжа са предназначени за публично предлагане за първи път след датата на влизане в сила на Директива 2013/50/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2013 година за изменение на Директива 2004/109/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно хармонизиране изискванията за прозрачност по отношение на информацията за издателите, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар, Директива 2003/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно проспекта, който следва да се публикува, когато публично се предлагат ценни книжа или когато се допускат ценни книжа до търгуване, и Директива 2007/14/ЕО на Комисията за определяне на подробни правила за прилагането на определени разпоредби от Директива 2004/109/ЕО (25) или в която е подадено първото заявление за допускане до търгуване на регулиран пазар, по избор на емитента, предлагащата страна или лицето, което кандидатства за допускане, съобразно случая, в зависимост от последващ избор на емитентите, регистрирани в трета страна, при следните обстоятелства:
-
когато държавата членка по произход не е определена по техен избор; или
-
в съответствие с член 2, параграф 1, буква и), подточка iii) от Директива 2004/109/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 2004 г. относно хармонизиране изискванията за прозрачност по отношение на информацията за издателите, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар (26).
Член 3
Изменения на Директива 2007/14/ЕО
Директива 2007/14/ЕО се изменя, както следва:
1)
Член 2 се заличава.
2)
В член 11 параграфи 1 и 2 се заличават.
3)
Член 16 се заличава.
Член 4
Транспониране
1. Държавите членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, в срок до 24 месеца, считано от датата на нейното влизане в сила. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
2. Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните мерки от националното право, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 5
Преглед
До 27 ноември 2015 г. Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета за действието на настоящата директива, включително за въздействието ѝ върху малките и средните издатели, и за прилагането на санкциите, по-специално дали те са ефективни, пропорционални и възпиращи, и прави преглед на действието и оценява ефективността на избрания метод за целите на изчисляването броя на правата на глас, свързани с финансовите инструменти, посочени в член 13, параграф 1а, първа алинея от Директива 2004/109/ЕО.
Докладът се представя заедно със законодателно предложение, ако е целесъобразно.
Член 6
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 7
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Страсбург на 22 октомври 2013 година.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA 2013/50/ES
(2013. gada 22. oktobris),
ar kuru groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/109/EK par atklātības prasību saskaņošanu attiecībā uz informāciju par emitentiem, kuru vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/71/EK par prospektu, kurš jāpublicē, publiski piedāvājot vērtspapīrus vai atļaujot to tirdzniecību, un Komisijas Direktīvu 2007/14/EK, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Direktīvas 2004/109/EK atsevišķu noteikumu īstenošanai
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 50. un 114. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Centrālās bankas atzinumu (1),
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (2),
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (3),
tā kā:
(1)
Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/109/EK (4) 33. pantu Komisijai bija jāsniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojums par minētās direktīvas darbību, tostarp par to, cik lietderīgi būtu izbeigt atbrīvojumu attiecībā uz esošiem parāda vērtspapīriem pēc 10 gadu perioda, kas noteikts minētās direktīvas 30. panta 4. punktā, un par minētās direktīvas darbības iespējamo ietekmi uz Eiropas finanšu tirgiem.
(2)
Komisija 2010. gada 27. maijā pieņēma ziņojumu par Direktīvas 2004/109/EK darbību, kurā bija apzinātas jomas, kurās ar direktīvu izveidoto režīmu varētu uzlabot. Konkrēti, ziņojums liecināja par vajadzību vienkāršot dažus emitentu pienākumus, lai regulētie tirgi kļūtu pievilcīgāki maziem un vidējiem emitentiem, kuri piesaista kapitālu Savienībā. Turklāt ir jāuzlabo pastāvošā atklātības režīma efektivitāte, jo īpaši attiecībā uz korporatīvo īpašumtiesību struktūras atklāšanu.
(3)
Turklāt Komisija 2011. gada 13. aprīļa paziņojumā ar nosaukumu “Akts par vienoto tirgu. Divpadsmit mehānismi, kā veicināt izaugsmi un vairot uzticēšanos. Kopīgiem spēkiem uz jaunu izaugsmi” norādīja uz vajadzību pārskatīt Direktīvu 2004/109/EK, lai biržas sarakstā iekļautiem maziem un vidējiem uzņēmumiem piemērojamie pienākumi būtu samērīgāki, vienlaikus garantējot tādu pašu ieguldītāju aizsardzības līmeni.
(4)
Saskaņā ar Komisijas ziņojumu un Komisijas paziņojumu būtu jāsamazina administratīvais slogs, ko maziem un vidējiem emitentiem rada pienākumi saistībā ar atļauju tirgot vērtspapīrus regulētā tirgū, lai uzlabotu šādu emitentu piekļuvi kapitālam. Pienākumi publicēt starpposma vadības ziņojumus vai ceturkšņa finanšu pārskatus rada nozīmīgu slogu maziem un vidējiem emitentiem, kuru vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū, kaut gan ieguldītāju aizsardzībai šāda informācija nav nepieciešama. Šie pienākumi arī veicina īstermiņa rezultātu gūšanu un attur no ilgtermiņa ieguldījumu veikšanas. Lai veicinātu ilgtspējīgu vērtības radīšanu un uz ilgtermiņu orientētu ieguldījumu stratēģiju, ir svarīgi mazināt īstermiņa spiedienu uz emitentiem un radīt ieguldītājiem motivāciju pievērsties ilgāka termiņa redzējumam. Tāpēc prasība publicēt starpposma pārvaldības ziņojumus būtu jāatceļ.
(5)
Dalībvalstīm nebūtu jāatļauj to valsts tiesību aktos noteikt prasību publicēt periodisku finanšu informāciju biežāk nekā atbilstoši gada finanšu pārskatiem un pusgada finanšu pārskatiem. Tomēr dalībvalstīm būtu jāvar pieprasīt emitentiem periodiski publicēt papildu finanšu informāciju, ja šāda prasība nav ievērojams finanšu slogs un ja pieprasītā papildu informācija ir samērīga ar faktoriem, kas palīdz pieņemt lēmumus par ieguldījumiem. Šī direktīva neskar papildu informāciju, ko pieprasa, pamatojoties uz Savienības nozaru tiesību aktiem, un dalībvalstis var īpaši pieprasīt finanšu iestādēm publicēt papildu periodisku finanšu informāciju. Turklāt regulēts tirgus var pieprasīt emitentiem, kuru vērtspapīrus ir atļauts tajā tirgot, periodiski publicēt papildu finanšu informāciju par visiem vai atsevišķiem šā tirgus segmentiem.
(6)
Lai nodrošinātu papildu elastību un tādējādi samazinātu administratīvo slogu, pusgada finanšu pārskatu publicēšanas termiņu pēc ziņošanas perioda beigām vajadzētu pagarināt par trim mēnešiem. Tā kā periods, kurā emitenti var publicēt savus pusgada finanšu pārskatus, ir pagarināts, sagaidāms, ka mazo un vidējo emitentu ziņojumi saņems lielāku uzmanību no tirgus dalībnieku puses un tādējādi minētie emitenti kļūs pamanāmāki.
(7)
Lai nodrošinātu pārvaldes struktūrām veiktu maksājumu lielāku atklātību, emitentiem, kuru vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū un kuri darbojas ieguves rūpniecībā vai pirmatnējo mežu izstrādes jomā, reizi gadā atsevišķā ziņojumā būtu jādara zināmi atklātībai maksājumi pārvaldes struktūrām valstīs, kurās tie darbojas. Ziņojumā būtu jāiekļauj tādu veidu maksājumi, kas salīdzināmi ar tiem, kuri atklāti saskaņā ar Ieguves rūpniecības atklātības iniciatīvu (EITI). Atklājot šādu informāciju par pārvaldes struktūrām veiktiem maksājumiem, pilsoniskajai sabiedrībai un ieguldītājiem sniegtu informāciju, ar kuru resursiem bagātu valstu pārvaldes struktūrām liktu uzņemties atbildību par ieņēmumiem no dabas resursu izmantošanas. Šī iniciatīva papildina arī Eiropas Savienības meža tiesību aktu ieviešanas, pārvaldības un tirdzniecības rīcības plānu (FLEGT) un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 995/2010 (2010. gada 20. oktobris), ar ko nosaka pienākumus tirgus dalībniekiem, kas laiž tirgū kokmateriālus un koka izstrādājumus (5), kurā koka izstrādājumu tirgotājiem noteikts pienākums veikt likumības pārbaudes, lai nepieļautu nelikumīgi iegūtas koksnes iekļūšanu Savienības tirgū. Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka uzņēmuma atbildīgo struktūru locekļiem, darbojoties saskaņā ar valsts tiesību aktos tiem noteikto kompetenci, ir pienākums atbilstoši to rīcībā esošām zināšanām un prasmei nodrošināt, ka ziņojums par maksājumiem pārvaldes struktūrām ir sagatavots saskaņā ar šīs direktīvas prasībām. Sīkākas prasības noteiktas 10. nodaļā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2013/34/ES (2013. gada 26. jūnijs) par noteikta veida uzņēmumu finanšu gada pārskatiem, konsolidētajiem finanšu pārskatiem un saistītiem ziņojumiem (6).
(8)
Atklātības un ieguldītāju aizsardzības nolūkā dalībvalstīm vajadzētu pieprasīt, lai ziņošanai par maksājumiem pārvaldes struktūrām piemērotu šādus principus saskaņā ar Direktīvas 2013/34/ES 10. nodaļu: būtiskums (jebkurš maksājums - vai tas veikts kā viens maksājums vai saistītu maksājumu virkne - ziņojumā nav jāņem vērā, ja tā apjoms ir mazāks par EUR 100 000 finanšu gada laikā); ziņošana, pamatojoties uz pārvaldes struktūru un par katru projektu atsevišķi (ziņošana par maksājumiem pārvaldes struktūrām būtu jāveic, pamatojoties uz pārvaldes struktūru un par katru projektu atsevišķi); universālums (nevajadzētu pieļaut nekādus izņēmumus, piemēram, attiecībā uz emitentiem, kas darbojas atsevišķās valstīs; un kuriem ir kropļojoša ietekme un kuri ļauj emitentiem izmantot vājākas atklātības prasības); visaptveramība (būtu jāziņo par visiem attiecīgiem pārvaldes struktūrām veiktiem maksājumiem atbilstīgi Direktīvas 2013/34/ES 10. nodaļai un attiecīgajiem apsvērumiem.
(9)
Inovācijas finanšu jomā ir radījušas jauna veida finanšu instrumentus, kas ļauj ieguldītājiem veidot ekonomiska rakstura riska darījumus ar sabiedrībām, bet par kuriem Direktīva 2004/109/EK neprasa atklāt informāciju. Šādus instrumentus varētu izmantot, lai slepeni iegādātos akcijas sabiedrībās, kā rezultātā varētu notikt ļaunprātīga tirgus izmantošana un rasties nepatiess un maldinošs priekšstats par biržas sarakstā iekļauto sabiedrību ekonomiskajām īpašumtiesībām. Lai nodrošinātu to, ka emitenti un ieguldītāji pilnībā pārzina korporatīvo īpašumtiesību struktūru, finanšu instrumentu definīcijai minētajā direktīvā būtu jāaptver visi instrumenti, kuru ekonomiskā ietekme ir līdzīga līdzdalībai akcijās un tiesībās iegādāties akcijas.
(10)
Tādu finanšu instrumentu, kuru ekonomiskā ietekme ir līdzīga līdzdalībai akcijās un tiesībās iegādāties akcijas un kuri paredz naudas norēķinus, vērtība būtu jāaprēķina ar delta korekciju, reizinot pamatakciju nosacīto summu ar instrumenta delta koeficientu. Delta koeficients norāda to, kā mainītos finanšu instrumenta teorētiskā vērtība gadījumā, ja būtu pamatinstrumenta cenas svārstības, un tas precīzi atspoguļo finanšu instrumenta turētāja riska darījumu apmēru ar pamatinstrumentu. Šāda pieeja tiek izmantota, lai nodrošinātu, ka informācija par ieguldītājam pieejamo kopējo balsstiesību skaitu ir pēc iespējas precīza.
(11)
Turklāt, lai nodrošinātu nozīmīgu līdzdalību adekvātu atklātību, gadījumos, kad finanšu instrumentu turētājs īsteno savas tiesības iegādāties akcijas un kopējā līdzdalība pamatakciju balsstiesībās pārsniedz paziņošanas slieksni, bet neietekmē iepriekš paziņoto līdzdalību kopējo procentuālo īpatsvaru, būtu jāprasa sniegt jaunu paziņojumu, lai atklātu pārmaiņas līdzdalību būtībā.
(12)
Saskaņojot režīmu par to, kā paziņo par nozīmīgām līdzdalībām balsstiesībās, īpaši saistībā ar līdzdalību akcijās un līdzdalību finanšu instrumentos summēšanu, varētu uzlabot tiesisko noteiktību, veicināt atklātību un samazināt administratīvo slogu pārrobežu ieguldītājiem. Tādēļ dalībvalstīm nevajadzētu ļaut pieņemt stingrākus noteikumus par tiem, kas noteikti Direktīvā 2004/109/EK attiecībā uz paziņošanas sliekšņa aprēķināšanu, līdzdalību ar akcijām saistītās balsstiesībās un līdzdalību ar finanšu instrumentiem saistītās balsstiesībās summēšanu un atbrīvojumiem no paziņošanas prasības. Tomēr, ņemot vērā pastāvošās atšķirības īpašumtiesību koncentrācijā Savienībā un atšķirības uzņēmējdarbības tiesībās Savienībā, kā rezultātā dažu emitentu gadījumā kopējais akciju skaits atšķiras no kopējā balsstiesību skaita, dalībvalstīm arī turpmāk vajadzētu ļaut noteikt gan zemākus, gan papildu sliekšņus paziņošanai par līdzdalībām balsstiesībās, kā arī pieprasīt līdzvērtīgus paziņojumus attiecībā uz paziņošanas sliekšņiem, kas balstās uz līdzdalībām kapitālā. Turklāt arī turpmāk būtu jāatļauj dalībvalstīm noteikt stingrākas prasības nekā tās, kas noteiktas Direktīvā 2004/109/EK attiecībā uz saturu (piemēram, akcionāru nodomiem), procesu un paziņošanas laiku, un tām ir jāļauj pieprasīt papildu informāciju attiecībā uz nozīmīgu līdzdalību, kas nav paredzēta Direktīvā 2004/109/EK. Īpaši dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai arī turpmāk piemērot normatīvos un administratīvos aktus, kas pieņemti saistībā ar pārņemšanas piedāvājumiem, apvienošanās darījumiem un citiem darījumiem, kas skar tādu sabiedrību īpašumtiesības vai kontroli, ko uzrauga dalībvalstu izraudzītas iestādes atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/25/EK (2004. gada 21. aprīlis) par pārņemšanas piedāvājumiem (7) 4. pantam, kurā minētas stingrākas prasības attiecībā uz informācijas sniegšanu nekā Direktīvā 2004/109/EK.
(13)
Tehniskajiem standartiem būtu jānodrošina nozīmīgu līdzdalību paziņošanas režīma konsekventa saskaņošana un adekvāta līmeņa atklātība. Būtu lietderīgi un pareizi uzticēt Eiropas Uzraudzības iestādei (Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādei) (EVTI), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1095/2010 (8), izstrādāt un iesniegt Komisijai regulatīvus tehniskos standartus, kuros neietilpst politiski lēmumi. Komisijai būtu jāpieņem regulatīvo tehnisko standartu projekts, kuru EVTI izstrādājusi, lai precizētu nosacījumus, kādos piemēro pastāvošos atbrīvojumus no prasībām paziņot nozīmīgas līdzdalības balsstiesībās. Pamatojoties uz savu profesionālo pieredzi, EVTI būtu konkrēti jānosaka atbrīvojumu piemērošanas gadījumi, vienlaikus ņemot vērā to, ka pastāv iespēja tos izmantot ļaunprātīgi, lai apietu paziņošanas prasības.
(14)
Lai ņemtu vērā tehnisko attīstību, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 290. pantu, lai precizētu par nozīmīgām līdzdalībām finanšu instrumentos sniedzamā paziņojuma saturu. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ekspertu līmenī. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina vienlaicīga, savlaicīga un atbilstīga attiecīgo dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei.
(15)
Lai veicinātu pārrobežu ieguldījumus, būtu jānodrošina ieguldītājiem viegla piekļuve regulētai informācijai par visām biržas sarakstā iekļautām sabiedrībām Savienībā. Tomēr pašreizējais valstu oficiāli noteikto regulētas informācijas centralizētas glabāšanas sistēmu tīkls nenodrošina šādas informācijas vienkāršu meklēšanu visā Savienībā. Lai nodrošinātu pārrobežu piekļuvi informācijai un ņemtu vērā finanšu tirgu un komunikāciju tehnoloģiju tehnisko attīstību, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras saskaņā ar LESD 290. pantu pieņemt tiesību aktus, lai precizētu minimuma standartus, kas attiecas uz regulētas informācijas izplatīšanu, piekļuvi regulētai informācijai Savienības mērogā un regulētas informācijas centralizētas glabāšanas sistēmu. Komisija būtu arī jāpilnvaro ar EVTI palīdzību veikt pasākumus, lai uzlabotu oficiāli noteikto valstu regulētas informācijas glabāšanas sistēmu tīkla darbību un izstrādātu tehniskos kritērijus attiecībā uz piekļuvi regulētai informācijai Savienības mērogā, jo īpaši attiecībā uz to, kā darbojas centralizēts piekļuves punkts regulētas informācijas meklēšanai Savienības mērogā. EVTI būtu jāizstrādā un jāpārvalda tīmekļa portāls, kas kalpotu par Eiropas elektroniskās piekļuves punktu (“piekļuves punkts”).
(16)
Lai uzlabotu atbilstību Direktīvas 2004/109/EK prasībām un ievērotu Komisijas 2010. gada 9. decembra“Paziņojumu par sankciju režīmu pastiprināšanu finanšu pakalpojumu nozarē”, būtu jāpastiprina pilnvaras piemērot sankcijas, lai tās atbilstu noteiktām būtiskām prasībām attiecībā uz adresātiem, kritērijiem, kas jāņem vērā, piemērojot administratīvu sodu vai pasākumu, galvenās pilnvaras piemērot sankcijas un administratīvo naudas sodu līmeņus. Šīm pilnvarām piemērot sankcijas vajadzētu būt pieejamām vismaz gadījumos, ja tiek pārkāpti galvenie Direktīvas 2004/109/EK noteikumi. Dalībvalstīm būtu jāvar tās īstenot arī citos apstākļos. Dalībvalstīm jo īpaši būtu jānodrošina, ka administratīvie sodi un pasākumi, kurus var piemērot, ietver iespēju piemērot naudas sodus, kas ir pietiekami lieli, lai būtu atturoši. Ja juridiskas personas izdara pārkāpumu, dalībvalstīm būtu jāievieš noteikumi, kas paredz piemērot sankciju attiecīgajai juridiskajai personai vai citu personu administratīvās, vadības vai uzraudzības struktūrvienības locekļiem, kurus var saukt pie atbildības par šiem pārkāpumiem saskaņā ar valstu tiesību aktu noteikumiem. Dalībvalstīm būtu jāvar paredzēt paziņošanas prasību neievērojušo akciju turētāju un finanšu instrumentu turētāju balsstiesību īstenošanas apturēšanu vai iespēju tās apturēt. Dalībvalstīm būtu jāvar paredzēt, ka balsstiesību apturēšana ir piemērojama tikai visnopietnāko pārkāpumu gadījumā. Lai aptvertu visus iespējamos neatbilstības gadījumus, Direktīvai 2004/109/EK būtu jāattiecas gan uz administratīviem sodiem, gan uz pasākumiem neatkarīgi no tā, vai valsts tiesību aktos tie kvalificēti kā sankcija vai kā pasākums, un tai nevajadzētu skart nekādus dalībvalstu tiesību noteikumus saistībā ar kriminālsodiem.
Ņemot vērā nepieciešamību piemērot pietiekami atturošas sankcijas, lai atbalstītu godīgus un pārredzamus tirgus, dalībvalstīm būtu jāvar paredzēt papildu sankcijas vai pasākumus un noteikt tādus administratīvo naudas sodu līmeņus, kas būtu augstāki par Direktīvā 2004/109/EK paredzētajiem līmeņiem. Šie noteikumi par sankcijām un noteikumi par administratīvo sodu publiskošanu nerada precedentu citiem Savienības tiesību aktiem, īpaši attiecībā uz nopietnākiem regulējuma pārkāpumiem.
(17)
Lai nodrošinātu, ka lēmumiem, ar kuriem piemēro administratīvo pasākumu vai sankciju, ir atturoša ietekme uz sabiedrību kopumā, parasti tie būtu jāpublicē. Lēmumu publicēšana arī ir svarīgs līdzeklis, ar ko tirgus dalībniekus informēt par to, kāda rīcība tiek uzskatīta par Direktīvas 2004/109/EK pārkāpumu, kā arī veicināt plašāku izpratni par labu praksi tirgus dalībnieku vidū. Tomēr, ja lēmuma publicēšana nopietni apdraudētu finanšu sistēmas stabilitāti vai notiekošu oficiālu izmeklēšanu vai tā - ciktāl to iespējams noteikt - radītu nesamērīgu un nopietnu kaitējumu iesaistītajām iestādēm vai personām, vai gadījumā, kad sankciju piemēro fiziskai personai, - ja obligāti veicamā iepriekšējā novērtējumā par publikācijas samērīgumu secināts, ka šāda personas datu publicēšana nav samērīga, - kompetentajai iestādei būtu jāvar nolemt atlikt šādu publicēšanu vai publicēt informāciju anonīmi.
(18)
Lai padarītu skaidrāku režīmu biržas sarakstā neiekļautiem vērtspapīriem, ko reprezentē depozitārie sertifikāti, kurus atļauts tirgot regulētā tirgū, un lai novērstu atklātības nepilnības, būtu precīzāk jāformulē termina “emitents” definīcija, tajā iekļaujot tādu biržas sarakstā neiekļautu vērtspapīru emitentus, kas aizstāti ar depozitārajiem sertifikātiem, kurus atļauts tirgot regulētā tirgū. Termina “emitents” definīciju ir lietderīgi grozīt arī tādēļ, lai ņemtu vērā to, ka dažās dalībvalstīs vērtspapīru emitenti, kuru vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū, var būt fiziskas personas.
(19)
Saskaņā ar Direktīvu 2004/109/EK tāda trešās valsts emitenta gadījumā, kas emitē parāda vērtspapīrus, kuru vienības denominācija ir mazāka par EUR 1 000, vai līdzvērtīgas akcijas, šāda emitenta izcelsmes dalībvalsts ir tā dalībvalsts, kas minēta Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/71/EK (9) 2. panta 1. punkta m) apakšpunkta iii) punktā. Lai precizētu un vienkāršotu šādu trešās izcelsmes dalībvalsts emitentu apzīmējumu, minētā termina definīciju vajadzētu grozīt, lai noteiktu, ka izcelsmes dalībvalstij jābūt dalībvalstij, ko emitents ir izvēlējies no to dalībvalstu vidus, kurās tā vērtspapīrus ir atļauts tirgot regulētā tirgū.
(20)
Lai nodrošinātu to, ka visi emitenti, kuru vērtspapīrus Savienībā ir atļauts tirgot regulētā tirgū, pilda savas saistības, tie būtu jāuzrauga dalībvalsts kompetentai iestādei. Emitenti, kuriem saskaņā ar Direktīvu 2004/109/EK jāizvēlas izcelsmes dalībvalsts, bet kuri to nav izdarījuši, var izvairīties no kompetentās iestādes uzraudzības Savienībā. Tāpēc Direktīva 2004/109/EK būtu jāgroza, lai tajā noteiktu izcelsmes dalībvalsti emitentiem, kuri triju mēnešu laikā nav kompetentajām iestādēm darījuši zināmu izvēlēto izcelsmes dalībvalsti. Šādos gadījumos izcelsmes dalībvalstij vajadzētu būt dalībvalstij, kurā emitenta vērtspapīrus ir atļauts tirgot regulētā tirgū. Ja vērtspapīrus ir atļauts tirgot regulētā tirgū vairāk nekā vienā dalībvalstī, visas šīs dalībvalstis būs izcelsmes dalībvalstis līdz brīdim, kad emitents izvēlas un paziņo vienu izcelsmes dalībvalsti. Šādiem emitentiem tas būtu stimuls izvēlēties izcelsmes dalībvalsti un atklāt savu izvēli attiecīgajām kompetentajām iestādēm, un vienlaicīgi kompetentajām iestādēm būtu vajadzīgās pilnvaras iesaistīties līdz brīdim, kad emitents ir paziņojis par tā izvēlēto izcelsmes dalībvalsti.
(21)
Saskaņā ar Direktīvu 2004/109/EK attiecībā uz to parādu vērtspapīru emitentiem, kuru vienības denominācija ir EUR 1 000 vai vairāk, emitentu izcelsmes dalībvalsts izvēle ir spēkā trīs gadus. Tomēr, ja emitenta vērtspapīrus vairs nav atļauts tirgot regulētā tirgū emitenta izcelsmes dalībvalstī un joprojām ir atļauts tirgot vienā vai vairākās uzņēmējās dalībvalstīs, šādam emitentam nav attiecību ar tā sākotnēji izvēlēto izcelsmes dalībvalsti, ja tā nav dalībvalsts, kurā atrodas emitenta juridiskā adrese. Pirms trīs gadu termiņa beigām kā jauno izcelsmes dalībvalsti šādam emitentam būtu jāvar izvēlēties vienu no savām uzņēmējām dalībvalstīm vai dalībvalsti, kurā ir emitenta juridiskā adrese. Tāda pati iespēja izvēlēties jaunu izcelsmes dalībvalsti attiektos arī uz trešās valsts emitentu, kurš emitē parāda vērtspapīrus, kuru vienības denominācija ir mazāka par EUR 1 000, vai līdzvērtīgas akcijas un kura vērtspapīrus vairs nevar tirgot emitenta izcelsmes valsts regulētā tirgū, bet tos joprojām var tirgot vienā vai vairākās uzņēmējās valstīs.
(22)
Attiecībā uz izcelsmes dalībvalsts definīciju būtu jānodrošina konsekvence starp Direktīvu 2004/109/EK un 2003/71/EK. Šajā ziņā, lai nodrošinātu, ka uzraudzību veic visvairāk iesaistītā dalībvalsts, Direktīva 2003/71/EK būtu jāgroza, lai panāktu lielāku elastību situācijās, kad trešā valstī reģistrēta emitenta vērtspapīrus vairs nav atļauts tirgot regulētā tirgū tā izcelsmes dalībvalstī, bet kurus ir atļauts tirgot vienā vai vairākās citās dalībvalstīs.
(23)
Komisijas Direktīvā 2007/14/EK (10) ir iekļauti konkrēti noteikumi par to, kā emitents paziņo par izvēlēto izcelsmes dalībvalsti. Minētie noteikumi būtu jāiestrādā Direktīvā 2004/109/EK. Lai nodrošinātu, ka emitents izvēlēto izcelsmes dalībvalsti paziņo kompetentajām iestādēm uzņēmējā dalībvalstī(-īs) vai dalībvalstī, kurā atrodas emitenta juridiskā adrese, ja šī dalībvalsts nav ne izcelsmes, ne uzņēmēja dalībvalsts, būtu jāparedz prasība visiem emitentiem paziņot izvēlēto izcelsmes dalībvalsti kompetentajām iestādēm to izcelsmes dalībvalstī, visās uzņēmējās dalībvalstīs un tajā dalībvalstī, kurā atrodas emitenta juridiskā adrese, ja šī valsts nav emitenta izcelsmes dalībvalsts. Tāpēc būtu attiecīgi jāgroza noteikumi par to, kā paziņo par izvēlēto izcelsmes dalībvalsti.
(24)
Saskaņā ar Direktīvu 2004/109/EK noteiktā prasība atklāt informāciju par no jauna izsniegtiem aizdevumiem praksē ir radījusi daudzas problēmas saistībā ar tās īstenošanu, un tiek uzskatīts, ka šo prasību ir sarežģīti piemērot. Turklāt šī prasība daļēji pārklājas ar prasībām Direktīvā 2003/71/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/6/EK (2003. gada 28. janvāris) par iekšējās informācijas ļaunprātīgu izmantošanu un tirgus manipulācijām (par tirgus ļaunprātīgu izmantošanu) (11) un nedod nozīmīgu papildinformāciju tirgum. Tāpēc un lai samazinātu nevajadzīgu administratīvo slogu emitentiem, šī prasība būtu jāatceļ.
(25)
Prasība emitentam grozījumus savos reģistrācijas dokumentos vai statūtos darīt zināmus izcelsmes dalībvalsts kompetentajai iestādei pārklājas ar līdzīgu prasību, kas noteikta Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2007/36/EK (2007. gada 11. jūlijs) par biržu sarakstos iekļautu sabiedrību akcionāru konkrētu tiesību izmantošanu (12), un var radīt sajukumu attiecībā uz kompetentās iestādes lomu. Tāpēc un lai samazinātu nevajadzīgu administratīvo slogu emitentiem, šī prasība būtu jāatceļ.
(26)
Emitentiem, ieguldītājiem un kompetentajām iestādēm būtu ļoti noderīgs saskaņots elektronisks ziņošanas formāts, jo tas atvieglotu ziņošanu un vienkāršotu gada finanšu pārskatu analīzi, salīdzināmību un piekļuvi tiem. Tādēļ no 2020. gada 1. janvāra gada finanšu pārskatu sagatavošanai vienotā elektroniskā ziņošanas formātā vajadzētu būt obligātai - ar noteikumu, ka EVTI ir veikusi izmaksu un ieguvumu analīzi. EVTI būtu jāizstrādā tādu regulatīvo tehnisko standartu projekts, kuri jāpieņem Komisijai un kuros precizē elektronisko ziņošanas formātu, atbilstīgi atsaucoties uz pašreizējām un nākotnes tehnoloģiskajām izvēlēm, piemēram, uz paplašināmo uzņēmējdarbības ziņojumu valodu (XBRL). Sagatavojot regulatīvo tehnisko standartu projektu, EVTI būtu jāsarīko publiska apspriešanās ar visām iesaistītajām personām, rūpīgi jāizvērtē, kādas sekas varētu rasties, pieņemot dažādas tehnoloģiskās izvēles, un dalībvalstīs jāveic attiecīgi testi, par kuriem tai būtu jāziņo Komisijai, kad tā iesniedz regulatīvo tehnisko standartu projektu. Izstrādājot regulatīvo tehnisko standartu projektu par formātiem, ko piemēro bankām, finanšu starpniekiem un apdrošināšanas sabiedrībām, EVTI būtu regulāri un cieši jāsadarbojas ar Eiropas Uzraudzības iestādi (Eiropas Banku iestādi) (EBI), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (13), un Eiropas Uzraudzības iestādi (Eiropas Apdrošināšanas un arodpensiju iestādi) (EAAPI), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1094/2010 (14), lai ņemtu vērā šo nozaru īpatnības, nodrošinot starpnozaru darba konsekvenci un panākot kopējas nostājas. Eiropas Parlamentam un Padomei būtu jāvar iebilst pret regulatīviem tehniskiem standartiem saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1095/2010 13. panta 3. punktu, un tādā gadījumā šiem standartiem nebūtu jāstājas spēkā.
(27)
Personas datu apstrādei šīs direktīvas īstenošanas vajadzībām pilnībā piemēro Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 95/46/EK (1995. gada 24. oktobris) par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (15) un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 45/2001 (2000. gada 18. decembris) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (16).
(28)
Šajā direktīvā ir ņemtas vērā pamattiesības un ievēroti principi, kas atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, kā noteikts Līgumā, un tā jāpiemēro saskaņā ar šīm tiesībām un principiem.
(29)
Tā kā šīs direktīvas mērķi, proti, saskaņot atklātības prasības attiecībā uz informāciju par emitentiem, kuru vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū, nevar pietiekami labi sasniegt dalībvalstīs un tāpēc minētā mērķa mēroga un iedarbības dēļ to var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz tikai to, kas vajadzīgs minētā mērķa sasniegšanai.
(30)
Saskaņā ar dalībvalstu un Komisijas 2011. gada 28. septembra Kopīgo politisko deklarāciju par skaidrojošiem dokumentiem (17) dalībvalstis gadījumos, kad tas nepieciešamības ziņā ir pamatoti, ir apņēmušās ziņojumam par saviem transponēšanas pasākumiem pievienot vienu vai vairākus dokumentus, kuros ir paskaidrota saikne starp direktīvas elementiem un attiecīgajām daļām valsts transponēšanas instrumentos. Attiecībā uz šo direktīvu likumdevējs šādu dokumentu nosūtīšanu uzskata par pamatotu.
(31)
Tādēļ attiecīgi jāgroza Direktīva 2004/109/EK, 2003/71/EK un 2007/14/EK,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.
1. pants
Grozījumi Direktīvā 2004/109/EK
Ar šo Direktīvu 2004/109/EK groza šādi:
1)
direktīvas 2. pantu groza šādi:
a)
panta 1. punktu groza šādi:
i)
punkta d) apakšpunktu aizstāj ar šādu:
“d)
“emitents” ir fiziska persona vai juridiska persona, kas ir privāttiesību vai publisko tiesību subjekts, arī valsts, kuras vērtspapīrus ir atļauts tirgot regulētā tirgū.
Attiecībā uz depozitārajiem sertifikātiem, kurus atļauts tirgot regulētā tirgū, emitents ir attiecīgo vērtspapīru emitents neatkarīgi no tā, vai šos vērtspapīrus ir vai nav atļauts tirgot regulētā tirgū;”;
ii)
punkta i) apakšpunktu groza šādi:
i)
apakšpunkta i) punkta otro ievilkumu aizstāj ar šādu:
“-
ja emitents ir reģistrēts trešā valstī - dalībvalsts, ko emitents ir izvēlējies no to dalībvalstu vidus, kurās tā vērtspapīrus ir atļauts tirgot regulētā tirgū. Izcelsmes dalībvalsts izvēle paliek spēkā, ja vien emitents nav izvēlējies jaunu izcelsmes dalībvalsti saskaņā ar iii) punktu un ir savu izvēli darījis zināmu saskaņā ar šā i) apakšpunkta otro daļu.”;
ii)
apakšpunkta ii) punktu aizstāj ar šādu:
“ii)
attiecībā uz emitentu, uz kuru neattiecas i) punkts - dalībvalsts, ko emitents izvēlējies attiecīgā gadījumā no dalībvalsts, kurā atrodas emitenta juridiskā adrese, un no dalībvalstīm, kurās tā vērtspapīrus ir atļauts tirgot regulētā tirgū. Emitents drīkst izvēlēties tikai vienu dalībvalsti par savu izcelsmes dalībvalsti. Izvēle paliek spēkā vismaz trīs gadus, ja vien tā vērtspapīri nav zaudējuši tirgošanas atļauju kādā Savienības regulētā tirgū vai ja uz emitentu šo trīs gadu laikā netiek attiecināts i) vai iii) punkts;”;
iii)
pievieno šādu punktu:
“iii)
emitentam, kura vērtspapīrus vairs nav atļauts tirgot regulētā tirgū tā izcelsmes dalībvalstī, kā definēts i) punkta otrajā ievilkumā vai ii) punktā, bet kurus ir atļauts tirgot vienā vai vairākās citās dalībvalstīs, tādā jaunā izcelsmes dalībvalstī, kuru emitents var izvēlēties no tām dalībvalstīm, kurās tā vērtspapīrus ir atļauts tirgot regulētā tirgū, un attiecīgos gadījumos - dalībvalstī, kurā emitentam ir juridiskā adrese.”;
iv)
pievieno šādas daļas:
“Emitents paziņo savu izcelsmes dalībvalsti, kā norādīts i), ii) vai iii) punktā, saskaņā ar 20. un 21. pantu. Turklāt emitents paziņo savu izcelsmes dalībvalsti tās dalībvalsts kompetentajai iestādei, kurā atrodas emitenta juridiskā adrese, attiecīgos gadījumos - izcelsmes valsts kompetentajai iestādei un visu uzņēmēju dalībvalstu kompetentajām iestādēm.
Gadījumā, ja emitents trīs mēnešu laikā no dienas, kad emitenta vērtspapīrus pirmo reizi atļauj tirgot regulētā tirgū, nepaziņo par savu izcelsmes dalībvalsti, kā noteikts i) punkta otrajā ievilkumā vai ii) punktā, izcelsmes dalībvalsts ir tā dalībvalsts, kurā emitenta vērtspapīrus ir atļauts tirgot regulētā tirgū. Ja emitenta vērtspapīrus atļauts tirgot regulētos tirgos, kas atrodas vai darbojas vairāk nekā vienā dalībvalstī, šīs dalībvalstis ir minētā emitenta izcelsmes dalībvalstis līdz laikam, kamēr emitents nav izvēlējies vienu izcelsmes dalībvalsti un par to paziņojis.
Emitentam, kura vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū un kurš nav atklājis savu izvēlēto izcelsmes dalībvalsti, kā norādīts i) punkta otrajā ievilkumā vai ii) punktā, pirms 2015. gada 27. novembra, trīs mēnešu laikposms sākas 2015. gada 27. novembrī.
Emitents, kurš ir izvēlējies izcelsmes dalībvalsti, kā noteikts i) punkta otrajā ievilkumā vai ii) vai iii) punktā un par minēto izvēli ir paziņojis izcelsmes dalībvalsts kompetentajām iestādēm pirms 2015. gada 27. novembra, ir atbrīvots no prasībām, kas noteiktas šā i) apakšpunkta otrajā daļā, ja vien šāds emitents neizvēlas citu izcelsmes dalībvalsti pēc 2015. gada 27. novembra;”;
iii)
pievieno šādu apakšpunktu:
“q)
“oficiāla vienošanās” ir vienošanās, kas ir saistoša saskaņā ar piemērojamiem tiesību aktiem.”;
b)
iekļauj šādu punktu:
“2.a Šajā direktīvā visas atsauces uz juridiskām personām ietver arī reģistrētas uzņēmumu apvienības bez juridiskās personas statusa un trastus.”;
2)
direktīvas 3. pantu groza šādi:
a)
panta 1. punktu aizstāj ar šādu:
“1. Izcelsmes dalībvalsts var izvirzīt emitentam stingrākas prasības, nekā noteikts šajā direktīvā, izņemot - tā nevar prasīt publicēt periodisku finanšu informāciju biežāk kā atbilstoši 4. pantā minētajiem gada finanšu pārskatiem un 5. pantā minētajiem pusgada finanšu pārskatiem.”;
b)
iekļauj šādu punktu:
“1.a Atkāpjoties no 1. punkta, izcelsmes dalībvalstis var pieprasīt emitentiem periodiski publicēt papildu finanšu informāciju biežāk nekā 4. pantā minētos gada finanšu pārskatus un 5. pantā minētos pusgada finanšu pārskatus, ja ir ievēroti šādi nosacījumi:
-
pieprasītā periodiskā papildu informācija neveido nesamērīgu finansiālu slogu attiecīgajā dalībvalstī, jo īpaši attiecīgajiem maziem un vidējiem emitentiem, kā arī
-
pieprasītās periodiskās papildu finanšu informācijas saturs ir samērīgs ar faktoriem, kas palīdz ieguldītājiem attiecīgajā dalībvalstī pieņemt lēmumus par ieguldījumiem.
Pirms pieņemt lēmumu pieprasīt emitentiem publicēt periodisku papildu finanšu informāciju, dalībvalstis izvērtē, vai šādas papildu prasības var izraisīt pārlieku koncentrēšanos uz emitentu īstermiņa rezultātiem un emitentu darbības sekmēm un vai tās var negatīvi ietekmēt mazo un vidējo emitentu spēju piekļūt regulētiem tirgiem.
Tas neskar dalībvalstu spēju pieprasīt emitentiem, kas ir finanšu iestādes, periodiski publicēt papildu finanšu informāciju.
Izcelsmes dalībvalsts nevar akciju turētājam vai 10. vai 13. pantā minētajai fiziskai vai juridiskai personai piemērot stingrākas prasības, nekā noteikts šajā direktīvā, izņemot, ja:
i)
nosaka zemākus vai papildu paziņošanas sliekšņus nekā tos, kas minēti 9. panta 1. punktā, un var pieprasīt līdzvērtīgus paziņojumus attiecībā uz paziņošanas sliekšņiem, kas balstās uz līdzdalību kapitālā;
ii)
piemēro prasības, kas ir stingrākas par 12. pantā minētajām prasībām; vai
iii)
piemēro normatīvos un administratīvos aktus, kas pieņemti saistībā ar pārņemšanas piedāvājumiem, apvienošanās darījumiem un citiem darījumiem, kas skar tādu uzņēmumu īpašumtiesības vai kontroli, ko uzrauga dalībvalstu izraudzītās iestādes atbilstoši 4. pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2004/25/EK (2004. gada 21. aprīlis) par pārņemšanas piedāvājumiem (18).
3)
direktīvas 4. pantu groza šādi:
a)
panta 1. punktu aizstāj ar šādu:
“1. Emitents dara zināmu atklātībai savu gada finanšu pārskatu vēlākais četrus mēnešus pēc katra finanšu gada beigām un nodrošina, ka tas ir publiski pieejams vismaz turpmākos 10 gadus.”;
b)
pievieno šādu punktu:
“7. No 2020. gada 1. janvāra visus gada finanšu pārskatus sagatavo vienotā elektroniskā ziņošanas formātā - ar noteikumu, ka Eiropas Uzraudzības iestāde (Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestāde) (EVTI), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1095/2010 (19), ir veikusi izmaksu un ieguvumu analīzi.
EVTI izstrādā regulatīvo tehnisko standartu projektu, kuros precizē elektronisko ziņošanas formātu, atbilstīgi atsaucoties uz pašreizējām un nākotnes tehnoloģiskajām izvēlēm. Pirms regulatīvo tehnisko standartu pieņemšanas EVTI veic iespējamo elektronisko ziņošanas formātu pienācīgu novērtēšanu un attiecīgu testēšanu. EVTI šos regulatīvo tehnisko standartu projektus iesniedz Komisijai vēlākais līdz 2016. gada 31. decembrim.
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1095/2010 10. līdz 14. pantu Komisijai tiek deleģētas pilnvaras pieņemt otrajā daļā minēto regulatīvo tehnisko standartu projektu.
4)
direktīvas 5. panta 1. punktu aizstāj ar šādu:
“1. Akciju vai parādu vērtspapīru emitents publisko pusgada finanšu pārskatu par pirmajiem sešiem finanšu gada mēnešiem cik vien ātri iespējams pēc attiecīgā perioda beigām, bet ne vēlāk kā trīs mēnešus pēc tā beigām. Emitents nodrošina, ka pusgada finanšu pārskats ir publiski pieejams vismaz turpmākos 10 gadus.”;
5)
direktīvas 6. pantu aizstāj ar šādu:
“6. pants
Ziņojumi par maksājumiem pārvaldes struktūrām
Dalībvalstis pieprasa, lai emitenti, kas darbojas ieguves rūpniecībā vai pirmatnējo mežu izstrādes jomā, kā definēts 41. panta 1. un 2. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2013/34/ES (2013. gada 26. jūnijs) par noteikta veida uzņēmumu finanšu gada pārskatiem, konsolidētajiem finanšu pārskatiem un saistītiem ziņojumiem, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/43/EK un atceļ Padomes Direktīvas 78/660/EEK un 83/349/EEK (20), katru gadu saskaņā ar minētās direktīvas 10. nodaļu sagatavotu ziņojumu par maksājumiem pārvaldes struktūrām. Ziņojumu publisko ne vēlāk kā sešus mēnešus pēc katra finanšu gada beigām, un tas ir publiski pieejams vismaz desmit gadus. Ziņojumu par maksājumiem pārvaldes struktūrām sniedz konsolidētā līmenī.
6)
direktīvas 8. pantu groza šādi:
a)
panta 1. punktu aizstāj ar šādu:
“1. Direktīvas 4. un 5. pants neattiecas uz šādiem emitentiem:
a)
valsti, tās reģionālajām vai pašvaldības iestādēm, starptautiskām publiskām struktūrām, kurā vismaz viena dalībvalsts ir dalībniece, Eiropas Centrālo banku (ECB), Eiropas Finanšu stabilitātes instrumentu (EFSI), kas izveidots saskaņā ar Eiropas Finanšu stabilitātes instrumenta pamatnolīgumu, un jebkuru citu mehānismu, kas izveidots ar mērķi saglabāt Eiropas monetārās savienības finanšu stabilitāti, sniedzot pagaidu finanšu palīdzību dalībvalstīm, kuru valūta ir euro, un dalībvalstu centrālajām bankām, neatkarīgi no tā, vai tās emitē akcijas vai citus vērtspapīrus; un
b)
emitentu, kas emitē tikai un vienīgi parāda vērtspapīrus, kurus atļauts tirgot regulētā tirgū un kuru vienības denominācija ir vismaz EUR 100 000 vai - ja parāda vērtspapīru vērtība izteikta citā valūtā, kas nav euro, - kuru vienības denominācija emisijas dienā ir ekvivalenta vismaz EUR 100 000.”;
b)
panta 4. punktu aizstāj ar šādu:
“4. Atkāpjoties no šā panta 1. punkta b) apakšpunkta, šīs direktīvas 4. un 5. pantu nepiemēro emitentiem, kas emitē tikai un vienīgi parāda vērtspapīrus, kuru vienības denominācija ir vismaz EUR 50 000 vai - ja parāda vērtspapīru vērtība izteikta citā valūtā, kas nav euro, - kuru vienības denominācija emisijas dienā ir ekvivalenta vismaz EUR 50 000, kuriem jau pirms 2010. gada 31. decembra ir bijusi sniegta pielaide tirdzniecībai regulētā tirgū Savienībā, kamēr šādi parāda vērtspapīri tiek dzēsti.”;
7)
direktīvas 9. pantu groza šādi:
a)
panta 6. punktu aizstāj ar šādu:
“6. Šo pantu nepiemēro balsstiesībām, kas iekļautas kredītiestādes vai ieguldījumu brokersabiedrības tirdzniecības portfelī, kā noteikts 11. pantā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2006/49/EK (2006. gada 14. jūnijs) par ieguldījumu brokersabiedrību un kredītiestāžu kapitāla pietiekamību (21), ja:
a)
balsstiesības, kas iekļautas tirdzniecības portfelī, nepārsniedz 5 %; un
b)
tirdzniecības portfelī iekļauto akciju balsstiesības netiek īstenotas vai citādi izmantotas, lai iejauktos emitenta pārvaldībā.
b)
iekļauj šādus punktus:
“6.a Šo pantu nepiemēro balsstiesībām, kas saistītas ar akcijām, kuras iegūtas stabilizācijas nolūkos saskaņā ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 2273/2003 (2003. gada 22. decembris), ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/6/EK īsteno attiecībā uz atbrīvojumiem saistībā ar atpirkšanas programmām un finanšu instrumentu stabilizāciju (22), ja ar minētajām akcijām saistītās balsstiesības netiek izmantotas vai citādi pielietotas, lai iejauktos emitenta pārvaldībā.
6.b EVTI izstrādā regulatīvu tehnisko standartu projektu, lai precizētu 5. un 6. punktā norādītā 5 % sliekšņa aprēķināšanas metodi sabiedrību grupai, ņemot vērā 12. panta 4. un 5. punktu.
EVTI iesniedz minēto regulatīvo tehnisko standartu projektu Komisijai līdz 2014. gada 27. novembrim.
Komisijai tiek deleģētas pilnvaras saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1095/2010 10. līdz 14. pantu pieņemt šā punkta pirmajā daļā minētos regulatīvos tehniskos standartus.
8)
direktīvas 12. panta 2. punkta ievadfrāzi aizstāj ar šādu:
“Paziņojumu emitentam veic nekavējoties, ne vēlāk kā četras tirdzniecības dienas pēc dienas, kad akcionārs vai fiziska vai juridiska persona, kas minēta 10. pantā:”;
9)
direktīvas 13. pantu groza šādi:
a)
panta 1. punktu aizstāj ar šādu:
“1. Šīs direktīvas 9. pantā noteiktās paziņošanas prasības piemēro arī fiziskai personai vai juridiskai personai, kura tieši vai netieši tur:
a)
finanšu instrumentus, kas to termiņa beigās saskaņā ar oficiālu vienošanos dod to turētājam neierobežotas tiesības vai izvēles brīvību pēc saviem ieskatiem iegādāties jau emitētas akcijas, kuras dod balsstiesības un kuras emitējis emitents, kura akcijas atļauts tirgot regulētā tirgū;
b)
finanšu instrumentus, kuri nav iekļauti a) apakšpunktā, bet kuri saistīti ar akcijām, kas minētas šajā apakšpunktā un kuru ekonomiskā ietekme ir līdzīga tai, kāda ir minētajā apakšpunktā minētajiem finanšu instrumentiem, neatkarīgi no tā, vai tie piešķir vai nepiešķir tiesības veikt norēķinus finanšu instrumentos.
Prasītajā paziņojumā atsevišķi norāda tādu finanšu instrumentu veidus, kas turēti saskaņā ar pirmās daļas a) apakšpunktu, un finanšu instrumentu veidus, kas turēti saskaņā ar minētās daļas b) apakšpunktu, nošķirot finanšu instrumentus, kas piešķir tiesības veikt norēķinus finanšu instrumentos, un tos, kas piešķir tiesības veikt naudas norēķinus.”;
b)
iekļauj šādus punktus:
“1.a Balsstiesību skaitu aprēķina, pamatojoties uz finanšu instrumentu pamatakciju pilnu nosacīto summu, izņemot situācijas, kad ar finanšu instrumentu paredz tikai norēķinus naudā, un tādā gadījumā balsstiesības aprēķina ar delta korekciju, reizinot pamatakciju nosacīto summu ar instrumenta delta koeficientu. Šim nolūkam turētājs summē un paziņo visus finanšu instrumentus, kuri saistīti ar vienu un to pašu bāzes emitentu. Aprēķinot balsstiesības, ņem vērā tikai garās pozīcijas. Nedrīkst veikt ar vienu un to pašu bāzes emitentu saistītu garo un īso pozīciju ieskaitu.
EVTI izstrādā regulatīvu tehnisko standartu projektu, lai precizētu:
a)
pirmajā daļā minētā balsstiesību skaita aprēķināšanas metodi attiecībā uz finanšu instrumentiem, kuru atsauce ir akciju grozs vai indekss; un
b)
delta koeficienta noteikšanas metodes, lai aprēķinātu balsstiesības, kas saistītas ar finanšu instrumentiem, kuri paredz vienīgi norēķinus naudā, kā prasīts pirmajā daļā.
EVTI iesniedz šo regulatīvo tehnisko standartu projektu Komisijai līdz 2014. gada 27. novembrim.
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1095/2010 10. līdz 14. pantu Komisijai tiek deleģētas pilnvaras pieņemt šā punkta otrajā daļā minēto regulatīvo tehnisko standartu projektu.
1.b Šā panta 1. punkta nolūkā, ja turpmāk minētie instrumenti atbilst 1. punkta pirmās daļas a) un b) apakšpunkta nosacījumiem, par finanšu instrumentiem uzskata:
a)
pārvedamus vērtspapīrus;
b)
iespējas līgumus;
c)
nākotnes līgumus;
d)
mijmaiņas līgumus;
e)
procentu nākotnes līgumus;
f)
līgumus attiecībā uz starpībām; un
g)
jebkurus citus līgumus vai darījumus ar līdzīgu ekonomisko ietekmi, par kuriem var veikt norēķinus finanšu instrumentos vai naudā.
EVTI izstrādā un periodiski atjaunina to finanšu instrumentu orientējošu sarakstu, uz kuriem attiecas paziņošanas prasības atbilstīgi 1. punktam, ņemot vērā tehnisko attīstību finanšu tirgos.”;
c)
panta 2. punktu aizstāj ar šādu:
“2. Komisija ir pilnvarota, izmantojot deleģētos aktus atbilstīgi 27. panta 2.a, 2.b un 2.c punktam un ievērojot 27.a un 27.b panta nosacījumus, pieņemt pasākumus, lai precizētu, kā minēts 1. punktā, norādītā paziņojuma saturu, paziņošanas periodu un paziņojuma adresātu.”;
d)
pievieno šādu punktu:
“4. Šīs direktīvas 9. panta 4., 5. un 6. punktā un 12. panta 3., 4. un 5. punktā minētos atbrīvojumus mutatis mutandis piemēro šajā pantā minētajām paziņošanas prasībām.
EVTI izstrādā regulatīvu tehnisko standartu projektu, lai precizētu gadījumus, kad pirmajā daļā minētos atbrīvojumus piemēro finanšu instrumentiem, kurus tur fiziska persona vai juridiska persona, kura izpilda klienta uzsāktus rīkojumus vai izpilda rīkojumus, reaģējot uz klienta pieprasījumu veikt tirdzniecību, kas nav darījumu veikšana savā vārdā, vai ierobežo risku attiecībā uz pozīcijām, kas veidojas šādu darījumu rezultātā.
EVTI iesniedz šo regulatīvo tehnisko standartu projektu Komisijai līdz 2014. gada 27. novembrim.
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1095/2010 10. līdz 14. pantu Komisijai tiek deleģētas pilnvaras pieņemt šā punkta otrajā daļā minēto regulatīvo tehnisko standartu projektu.”;
10)
iekļauj šādu pantu:
“13.a pants
Summēšana
1. Šīs direktīvas 9., 10. un 13. pantā noteiktās paziņošanas prasības piemēro arī fiziskai personai vai juridiskai personai, ja šādas personas tieši vai netieši turētu balsstiesību skaits, kā minēts 9. un 10. pantā, summēts ar tādu balsstiesību skaitu, kas saistītas ar tieši vai netieši turētiem finanšu instrumentiem, kā minēts 13. pantā, sasniedz vai pārsniedz 9. panta 1. punktā noteiktos sliekšņus vai kļūst mazāks par tiem.
Šā punkta pirmajā daļā prasītajā paziņojumā norāda balsstiesību sadalījumu, norādot ar turētajām akcijām saistīto balsstiesību skaitu saskaņā ar 9. un 10. pantu un ar finanšu instrumentiem saistīto balsstiesību skaitu 13. panta nozīmē.
2. Par balsstiesībām, kuras saistītas ar finanšu instrumentiem un par kurām jau paziņots saskaņā ar 13. pantu, paziņo vēlreiz, ja fiziskā persona vai juridiskā persona ir iegādājusies pamatakcijas un šādas iegādes rezultātā kopējais ar viena emitenta akcijām saistītais balsstiesību skaits sasniedz vai pārsniedz 9. panta 1. punktā noteiktos sliekšņus.”;
11)
direktīvas 16. panta 3. punktu svītro;
12)
direktīvas 19. panta 1. punkta otro daļu svītro;
13)
direktīvas 21. panta 4. punktu aizstāj ar šādu:
“4. Komisija ir pilnvarota, izmantojot deleģētus aktus atbilstīgi 27. panta 2.a, 2.b un 2.c punktam un ievērojot 27.a un 27.b panta nosacījumus, pieņemt pasākumus, lai precizētu:
a)
standartu minimumu regulētas informācijas izplatīšanai, kā minēts 1. punktā;
b)
standartu minimumu centralizētās glabāšanas sistēmām, kā minēts 2. punktā;
c)
noteikumus, lai nodrošinātu 2. punktā minētajās sistēmās izmantoto informācijas un komunikācijas tehnoloģiju sadarbspēju un piekļuvi regulētai informācijai Savienības mērogā, kā tajā paredzēts.
Komisija var arī noteikt un atjaunināt to plašsaziņas līdzekļu sarakstu, kas paredzēti informācijas izplatīšanai sabiedrībā.”;
14)
direktīvā iekļauj šādu pantu:
“21.a pants
Eiropas elektroniskās piekļuves punkts
1. Līdz 2018. gada 1. janvārim izveido tīmekļa portālu, kas darbojas kā Eiropas elektroniskās piekļuves punkts (“piekļuves punkts”). EVTI izstrādā un pārvalda šo piekļuves punktu.
2. Oficiāli apstiprināto mehānismu savstarpējo savienojumu sistēmu veido:
-
21. panta 2. punktā minētās sistēmas,
-
portāls, kas darbojas kā Eiropas elektroniskās piekļuves punkts.
3. Dalībvalstis nodrošina piekļuvi savām centralizētajām informācijas glabāšanas sistēmām, izmantojot piekļuves punktu.”;
15)
direktīvas 22. pantu aizstāj ar šādu:
“22. pants
Piekļuve regulētai informācijai Savienības mērogā
1. EVTI izstrādā regulatīvu tehnisko standartu projektu, nosakot tehniskas prasības attiecībā uz piekļuvi regulētai informācijai Savienības mērogā, lai precizētu:
a)
tehniskās prasības attiecībā uz 21. panta 2. punktā minētajās sistēmās izmantotajām komunikācijas tehnoloģijām;
b)
tehniskās prasības par to, kā darbojas centralizētais piekļuves punkts regulētas informācijas meklēšanai Savienības mērogā;
c)
tehniskās prasības unikāla identifikatora izmantošanai katram emitentam 21. panta 2. punktā minētajās sistēmās;
d)
vienotu formātu regulētas informācijas sniegšanai 21. panta 2. punktā minētajās sistēmās;
e)
vienotu regulētas informācijas klasifikāciju 21. panta 2. punktā minētajās sistēmās un kopēju sarakstu par regulētas informācijas veidiem.
2. Izstrādājot regulatīvo tehnisko standartu projektu, EVTI ņem vērā tehniskās prasības attiecībā uz uzņēmumu reģistru savstarpējo savienojumu sistēmu, kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2012/17/ES (23).
EVTI iesniedz šo regulatīvo tehnisko standartu projektu Komisijai līdz 2015. gada 27. novembrim.
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1095/2010 10. līdz 14. pantu Komisijai tiek deleģētas pilnvaras pieņemt šā punkta pirmajā daļā minēto regulatīvo tehnisko standartu projektu.
16)
direktīvas 23. panta 1. punktam pievieno šādu daļu:
“Informāciju, uz kuru attiecas trešās valsts noteiktās prasības, iesniedz saskaņā ar 19. pantu un dara zināmu saskaņā ar 20. un 21. pantu.”;
17)
direktīvas 24. pantā iekļauj šādus punktus:
“4.a Neskarot 4. punktu, kompetentajām iestādēm tiek piešķirtas visas izmeklēšanas pilnvaras, kādas ir nepieciešamas to darbības veikšanai. Šīs pilnvaras tiek izmantotas saskaņā ar valsts tiesību aktiem.
4.b Kompetentās iestādes izmanto savas pilnvaras piemērot sankcijas saskaņā ar šo direktīvu un valsts tiesību aktiem jebkurā no turpmāk minētajiem veidiem:
-
tieši,
-
sadarbībā ar citām iestādēm,
-
uz savu atbildību deleģējot savas pilnvaras šādām iestādēm,
-
vēršoties kompetentajās tiesu iestādēs.”;
18)
direktīvas 25. panta 2. punktam pievieno šādu daļu:
“Īstenojot sankciju piemērošanas un izmeklēšanas pilnvaras, kompetentās iestādes sadarbojas, lai nodrošinātu sankciju vai pasākumu vēlamo rezultātu, un pārrobežu gadījumos koordinē savas darbības.”;
19)
pēc 27.b panta iekļauj šādu virsrakstu:
“VIA NODAĻA
SANKCIJAS UN PASĀKUMI”;
20)
direktīvas 28. pantu aizstāj ar šādu:
“28. pants
Administratīvie pasākumi un sankcijas
1. Neskarot kompetento iestāžu pilnvaras saskaņā ar 24. pantu un dalībvalstu tiesības paredzēt un piespriest kriminālsodus, dalībvalstis nosaka noteikumus par administratīviem pasākumiem un sankcijām, kas piemērojamas, ja tiek pārkāpti šīs direktīvas transponēšanai pieņemtie valsts tiesību akti, un veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu minēto noteikumu īstenošanu. Minētie administratīvie pasākumi un sankcijas ir efektīvi, samērīgi un preventīvi.
2. Neskarot 7. pantu, dalībvalstis nodrošina, ka gadījumos, kad pienākumus piemēro juridiskām personām, sankcijas par pārkāpumu var piemērot saskaņā ar valsts tiesību aktu noteikumiem attiecīgās juridiskās personas administratīvo, vadības vai uzraudzības struktūru locekļiem vai citām personām, kuras saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir atbildīgas par pārkāpumu.”;
21)
iekļauj šādus pantus:
“28.a pants
Pārkāpumi
Direktīvas 28.b pants attiecas vismaz uz šādiem pārkāpumiem:
a)
ja emitents noteiktajā termiņā nav publicējis prasīto informāciju saskaņā ar valsts noteikumiem, kuri pieņemti šīs direktīvas 4., 5., 6., 14. un 16. panta transponēšanai;
b)
ja fiziska vai juridiska persona noteiktajā termiņā nav paziņojusi par nozīmīgas līdzdalības iegādi vai atsavināšanu saskaņā ar valsts noteikumiem, kuri pieņemti šīs direktīvas 9., 10., 12., 13. un 13.a panta transponēšanai.
28.b pants
Pilnvaras piemērot sankcijas
1. Ja tiek izdarīti 28.a pantā minētie pārkāpumi, kompetentajām iestādēm ir pilnvaras piemērot vismaz šādus administratīvos pasākumus un sankcijas:
a)
publisku paziņojumu, kurā norādīta atbildīgā fiziskā vai juridiskā persona un pārkāpuma būtība;
b)
rīkojumu, saskaņā ar kuru atbildīgajai fiziskajai vai juridiskajai personai jāpārtrauc sava rīcība, kas veido pārkāpumu, un jāatturas atkārtoti veikt šādu rīcību;
c)
administratīvi naudas sodi;
i)
ja tā ir juridiska persona:
-
līdz EUR 10 000 000 vai līdz 5 % no kopējā gada apgrozījuma saskaņā ar pēdējiem pieejamiem gada pārskatiem, kurus apstiprinājusi vadības struktūra; ja juridiskā persona ir mātesuzņēmums vai mātesuzņēmuma filiāle, kurai ir jāsagatavo konsolidētie finanšu pārskati saskaņā ar Direktīvu 2013/34/ES, attiecīgo kopējo apgrozījumu veido kopējais gada apgrozījums vai atbilstoša veida ienākumi saskaņā ar attiecīgām grāmatvedības direktīvām, ņemot vērā pēdējo pieejamo konsolidēto gada pārskatu, ko apstiprinājusi galvenā mātesuzņēmuma vadības struktūra, vai
-
ja var noteikt pārkāpuma dēļ gūto labumu vai novērstos zaudējumus - uzlikto administratīvo naudas sodu apmērs var būt līdz šo ieguvumu vai zaudējumu divkāršai summai;
atkarībā no tā, kurš apmērs ir lielāks;
ii)
ja tā ir fiziska persona:
-
līdz EUR 2 000 000 vai
-
ja var noteikt pārkāpuma dēļ gūto labumu vai novērstos zaudējumus - līdz šo ieguvumu vai zaudējumu divkāršai summai;
atkarībā no tā, kurš apmērs ir lielāks.
Dalībvalstīs, kur euro nav oficiālā valūta, euro atbilstošo summu nacionālajā valūtā aprēķina, ņemot vērā oficiālo valūtas maiņas kursu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/50/ES (2013. gada 22. oktobris), ar kuru groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/109/EK par atklātības prasību saskaņošanu attiecībā uz informāciju par emitentiem, kuru vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/71/EK par prospektu, kurš jāpublicē, publiski piedāvājot vērtspapīrus vai atļaujot to tirdzniecību, un Komisijas Direktīvu 2007/14/EK, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Direktīvas 2004/109/EK atsevišķu noteikumu īstenošanai (24), spēkā stāšanās dienā.
2. Neskarot kompetento iestāžu pilnvaras saskaņā ar 24. pantu un dalībvalstu tiesības noteikt kriminālsodus, dalībvalstis nodrošina, ka to normatīvajos un administratīvajos aktos ir paredzēta iespēja apturēt ar akcijām saistīto balsstiesību īstenošanu, ja ir notikuši 28.a panta b) punktā minētie pārkāpumi. Dalībvalstis var nolemt, ka balsstiesību apturēšana ir piemērojama tikai visnopietnāko pārkāpumu gadījumā.
3. Dalībvalstis var noteikt papildu sankcijas vai pasākumus un augstākus administratīvo naudas sodu līmeņus nekā tos, kas paredzēti šajā direktīvā.
28.c pants
Sankciju piemērošanas pilnvaru izmantošana
1. Dalībvalstis nodrošina, ka, nosakot administratīvo sodu vai pasākumu veidu un līmeni, kompetentās iestādes ņem vērā visus attiecīgos apstākļus, tostarp, attiecīgos gadījumos:
a)
pārkāpuma smagumu un ilgumu;
b)
atbildīgās fiziskās vai juridiskās personas atbildības pakāpi;
c)
atbildīgās fiziskās vai juridiskās personas finansiālo stāvokli, ko, piemēram, norāda atbildīgās juridiskās personas kopējais apgrozījums vai atbildīgās fiziskās personas gada ienākumu apmērs;
d)
atbildīgās fiziskās vai juridiskās personas gūtās peļņas vai novērsto zaudējumu nozīmīgumu, ciktāl to var noteikt;
e)
pārkāpuma dēļ trešām personām nodarītos zaudējumus, ciktāl tos var noteikt;
f)
atbildīgās fiziskās vai juridiskās personas sadarbošanās līmeni ar kompetento iestādi;
g)
atbildīgās fiziskās vai juridiskās personas iepriekš izdarītos pārkāpumus.
2. To personas datu apstrādi, kas iegūti uzraudzības un izmeklēšanas iestāžu vajadzībām saskaņā ar šo direktīvu, vajadzības gadījumā veic saskaņā ar Direktīvu 95/46/EK un Regulu (EK) Nr. 45/2001.
22)
pirms 29. panta iekļauj šādu virsrakstu:
“VIB NODAĻA
LĒMUMU PUBLICĒŠANA”;
23)
direktīvas 29. pantu aizstāj ar šādu:
“29. pants
Lēmumu publicēšana
1. Dalībvalstis nodrošina, lai kompetentajām iestādām bez nepamatotas kavēšanās būtu jāpublisko visi lēmumi par sankcijām un pasākumiem, ko piemēro par šīs direktīvas pārkāpumiem, tostarp informācija vismaz par pārkāpuma veidu un būtību un par pārkāpumu atbildīgo fizisko vai juridisko personu identitāte.
Tomēr kompetentās iestādes var atlikt lēmuma publicēšanu vai var lēmumu publicēt anonīmi, proti, veidā, kas atbilst valsts tiesību aktiem, jebkuros no šādiem apstākļiem:
a)
gadījumā, kad sankciju piemēro fizisku personai, - ja obligāti veicamā iepriekšējā novērtējumā par publikācijas samērīgumu secināts, ka šāda personas datu publicēšana nav samērīga;
b)
ja publicēšana nopietni apdraudētu finanšu sistēmas stabilitāti vai notiekošu oficiālu izmeklēšanu;
c)
ja publikācija radītu - ciktāl to iespējams noteikt - nesamērīgu un nopietnu kaitējumu iesaistītajām iestādēm vai fiziskām personām.
2. Ja par saskaņā ar 1. punktu publicētu lēmumu tiek iesniegta pārsūdzība, kompetentajai iestādei ir pienākums iekļaut informāciju par to publikācijā tās publicēšanas laikā vai jālabo publikācija, ja pārsūdzība iesniegta pēc sākotnējās publikācijas.”;
24)
direktīvas 31. panta 2. punktu aizstāj ar šādu:
“2. Kad dalībvalstis pieņem pasākumus saskaņā ar 3. panta 1. punktu, 8. panta 2. punktu vai 8. panta 3. punktu, vai 30. pantu, tās tūlīt paziņo šos pasākumus Komisijai un citām dalībvalstīm.”
2. pants
Grozījumi Direktīvā 2003/71/EK
Direktīvas 2003/71/EK 2. panta 1. punkta m) apakšpunkta iii) punktu aizstāj ar šādu:
“iii)
attiecībā uz visiem trešā valstī reģistrētiem vērtspapīru emitentiem, kas nav minēti ii) punktā, - dalībvalsts, kurā vērtspapīrus ir paredzēts publiski piedāvāt pirmo reizi pēc dienas, kad Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/50/ES (2013. gada 22. oktobris), ar kuru groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/109/EK par atklātības prasību saskaņošanu attiecībā uz informāciju par emitentiem, kuru vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/71/EK par prospektu, kurš jāpublicē, publiski piedāvājot vērtspapīrus vai atļaujot to tirdzniecību, un Komisijas Direktīvu 2007/14/EK, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Direktīvas 2004/109/EK atsevišķu noteikumu īstenošanai (25), stājas spēkā, vai kurā ir iesniegts pirmais pieteikums atļaujai tirdzniecībai regulētā tirgū, attiecīgi pēc emitenta, piedāvātāja vai tādas personas izvēles, kas lūdz atļauju, ievērojot vēlāku tā emitenta izvēli, kas reģistrēts trešā valstī, ja izcelsmes dalībvalsts netika noteikta pēc to izvēles, šādos gadījumos:
-
ja izcelsmes dalībvalsts netika noteikta pēc to izvēles vai
-
saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/109/EK (2004. gada 15. decembris) par atklātības prasību saskaņošanu attiecībā uz informāciju par emitentiem, kuru vērtspapīrus atļauts tirgot regulētā tirgū (26), 2. panta 1. punkta i) apakšpunkta iii) punktu.
3. pants
Grozījumi Direktīvā 2007/14/EK
Direktīvu 2007/14/EK groza šādi:
1)
direktīvas 2. pantu svītro;
2)
direktīvas 11. panta 1. un 2. punktu svītro;
3)
direktīvas 16. pantu svītro.
4. pants
Transponēšana
1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības 24 mēnešu laikā pēc tās spēkā stāšanās dienas. Dalībvalstis par tiem nekavējoties informē Komisiju.
Kad dalībvalstis veic minētos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarāma šāda atsauce.
2. Dalībvalstis dara zināmus Komisijai to tiesību aktu galvenos pasākumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
5. pants
Pārskatīšana
Komisija līdz 2015. gada 27. novembrim ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par šīs direktīvas darbību, tostarp par tās ietekmi uz maziem un vidējiem emitentiem, un par sankciju piemērošanu, jo īpaši par to, vai tās ir efektīvas, samērīgas un preventīvas, un pārskata pieņemtās metodes darbību un novērtē tās efektivitāti, lai aprēķinātu tādu balsstiesību skaitu, kuras saistītas ar Direktīvas 2004/109/EK 13. panta 1.a punkta pirmajā daļā minētajiem finanšu instrumentiem.
Attiecīgā gadījumā ziņojumu iesniedz kopā ar leģislatīva akta priekšlikumu.
6. pants
Stāšanās spēkā
Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
7. pants
Adresāti
Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.
Strasbūrā, 2013. gada 22. oktobrī