ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 639/2014 НА КОМИСИЯТА
от 11 март 2014 година
за допълнение на Регламент (ЕС) № 1307/2013 на Европейския парламент и на Съвета за установяване на правила за директни плащания за земеделски стопани по схеми за подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика и за изменение на приложение X към същия регламент
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1307/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. за установяване на правила за директни плащания за земеделски стопани по схеми за подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика и за отмяна на Регламент (ЕО) № 637/2008 на Съвета и Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета (1), и по-специално член 4, параграф 3, член 8, параграф 3, член 9, параграф 5, член 35, параграфи 1, 2 и 3, член 36, параграф 6, член 39, параграф 3, член 43, параграф 12, член 44, параграф 5, член 45, параграфи 5 и 6, член 46, параграф 9, член 50, параграф 11, член 52, параграф 9, член 57, параграф 3, член 58, параграф 5, член 59, параграф 3 и член 67, параграфи 1 и 2 от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕС) № 1307/2013 отмени и замени Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета (2). С Регламент (ЕС) № 1307/2013 се определя нова нормативна уредба, която се състои от нова система за директно подпомагане, включваща основно плащане за земеделските стопани и допълнителни схеми за подпомагане. С него на Комисията се предоставят правомощия да приема делегирани актове и актове за изпълнение. С цел да се гарантира безпрепятствено функциониране на схемите съгласно новата нормативна уредба, някои правила трябва да бъдат приети посредством такива актове. За да се намали административната тежест, правилата следва да бъдат прости и лесно да се поддават на контрол. Тези актове следва да заменят правилата, залегнали в регламенти (ЕО) № 1120/2009 (3) и (ЕО) № 1121/2009 (4) на Комисията.
(2)
Необходимо е тази нормативна уредба да се допълни посредством настоящия регламент във връзка с някои общи разпоредби, схемата за основно плащане, схемата за единно плащане на площ, плащането за земеделски стопани, които прилагат селскостопански практики, благоприятни за климата и околната среда, плащането за млади земеделски стопани, които започват своята селскостопанска дейност, доброволно обвързаното с производството подпомагане, специалното плащане за култура - памук, както и във връзка с уведомленията, които са необходими по отношение на всяка отделна схема за подпомагане.
(3)
За целите на гарантирането на правилното прилагане на корекциите на директните плащания по отношение на финансовата дисциплина, е необходимо да се определят общи правила по отношение на последователността, използвана за изчисляването на тези намаления по отношение на намаленията съгласно Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета (5).
(4)
В съответствие със съдебната практика на Съда на Европейския съюз (6) е целесъобразно да се поясни, че когато държавите членки приемат мерки за прилагане на правото на Съюза, те следва да упражняват своето право на преценка, като спазват някои принципи, включително по-специално принципа за недопускане на дискриминация.
(5)
Подпомагането, различно от обвързаното с производството подпомагане, следва да е съобразено с изискванията, разглеждани като отделено от производството подпомагане на доходите по смисъла на „зелената кутия“ от Споразумението за селското стопанство, сключено по време на Уругвайския кръг на многостранните търговски преговори (7), а обвързаното с производството подпомагане следва да е съобразено с изискванията, разглеждани като попадащи в обхвата на „синята кутия“ от същото споразумение.
(6)
В съответствие с член 4, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 селскостопанската дейност не изисква производство, отглеждане или култивиране на селскостопански продукти. Вместо това земеделските стопани могат да поддържат земеделска площ в състояние, което да я прави подходяща за паша или обработване без подготвителни действия, които са извън рамките на обичайните земеделски методи и машини, или да извършват определена минимална дейност в земеделски площи, които естествено се поддържат в състояние, подходящо за паша или обработване. Тъй като за последните две дейности се изискват някои действия от страна на земеделския стопанин, необходимо е да се създаде съюзна нормативна уредба, по силата на която държавите членки да определят допълнителни критерии за тези дейности.
(7)
По екологични причини в определението за постоянно затревени площи в член 4, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се включват и нетревни видове, като храсти и/или дървета, които са подходящи за паша, при условие че на съответната земя тревата и другите тревни фуражи продължават да преобладават. Поради това е необходимо да се установи критерий за определяне в кои случаи тревата и другите тревни фуражи продължават да преобладават.
(8)
Това определение за постоянно затревени площи позволява на държавите членки да разглеждат като постоянно затревена площ също така земя, която е подходяща за паша и по отношение на която се прилагат установени местни практики, при които тревата и другите тревни фуражи традиционно не преобладават в зоните за паша. За тази цел е необходимо да се формулират критерии, въз основа на които да бъдат определяни такива установени местни практики.
(9)
В съответствие с член 4, параграф 2, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013 държавите членки могат да считат за постоянно затревена площ подходящата за паша земя, по отношение на която се прилагат установени местни практики, когато в зоните за паша по традиция не преобладават треви и други тревни фуражи. За такава постоянно затревена площ може да се изисква прилагането на коефициент за намаление в съответствие член 32, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013. С оглед на пропорционалното прилагане на тази разпоредба е целесъобразно да се предвиди възможността да се разграничават различни категории площи, по отношение на които да се прилагат различни коефициенти за намаление.
(10)
С член 9, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се изисква да не се отпускат директни плащания на физически или юридически лица, или на групи физически или юридически лица, чиито земеделски площи са основно площи, естествено поддържани в състояние, подходящо за паша или обработване, и които не извършват върху тези площи минималните дейности, определени от държавите членки. За тази цел е необходимо да се определи кога такива площи трябва да се считат за основната част от земеделската земя на даден земеделски стопанин и да се изясни обхватът на прилагане на тази разпоредба.
(11)
Съгласно член 9, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 субектите, попадащи в обхвата на т.нар. отрицателен списък, следва да се считат за активни земеделски стопани, ако са в състояние да докажат, че отговарят на критериите, изброени в посочената разпоредба. Един от тези критерии се състои в доказване, че годишният размер на директните плащания е най-малко 5 % от общия размер на постъпленията, получени от неселскостопански дейности. Поради това е необходимо да се установят разпоредби, чрез които да се определя дали постъпленията са от селскостопански или неселскостопански дейности.
(12)
Освен това е необходимо да се установят правила за начина на определяне на годишния размер на директните плащания за целите на член 9, параграф 2 и когато е целесъобразно - на член 9, параграф 3, както и за целите на член 9, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, съгласно който някои земеделски стопани се изключват от прилагането на член 9, параграфи 2 и 3 от посочения регламент. С цел да се осигури равностойно третиране на земеделските стопани в България, Румъния и Хърватия, където директните плащания подлежат на постепенно въвеждане, в тези държави членки годишният размер на директните плащания следва да се основава на окончателния размер, който се отпуска в края на процеса на постепенно въвеждане.
(13)
В съответствие с член 9, параграф 2 и когато е приложимо, с член 9, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 земеделските стопани могат да бъдат изключени от подпомагането, когато селскостопанските им дейности са незначителни или когато тяхната основна дейност или предметът на дейност на предприятието им не се състои в упражняване на селскостопанска дейност. В това отношение е необходимо да се определят някои критерии, като същевременно на държавите членки се даде възможност да установяват алтернативни критерии, насочени към селскостопански дейности, които представляват само незначителна част от цялостната им икономическа дейност.
(14)
В Регламент (ЕС) № 1307/2013 са предвидени няколко възможности за разпределяне на права на плащане на земеделски стопани. В интерес на правната сигурност следва да се предвиди, че в случай на действително или бъдещо наследяване, отменимо бъдещо наследяване, сливания или разделяния на стопанството, броят и стойността на правата на плащане, които се полагат, се установяват при същите условия, които биха се прилагали за земеделския стопанин, който първоначално е управлявал стопанството. Освен това е необходимо да се предвидят правила за начина на установяване броя на правата на плащане, които подлежат на разпределяне в случай на стопанства, възникнали в резултат на разделяне, когато тези стопанства се намират в държави членки, прилагащи член 24, параграф 4 или 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013. С оглед на легитимните очаквания на земеделските стопани промените в правния статут на даден земеделски стопанин не следва да имат отражение върху броя или стойността на правата на плащане, които той може да получи, когато продължава да упражнява контрол върху стопанството по отношение на управлението, ползите и финансовите рискове.
(15)
В интерес на правната сигурност и с цел да се осигури адекватното управление на правата на плащане, е необходимо да се уточни, че за разпределяне и активиране на права на плащане следва да се вземат предвид само отговарящите на условията за подпомагане хектари, определени съгласно член 2, параграф 1, втора алинея, точка 23, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) № 640/2014 на Комисията (8).
(16)
В съответствие със съдебната практика на Съда на Европейския съюз (9) права на плащане следва да се разпределят на лицето, което упражнява правомощията за вземане на решения, получава ползите и поема финансовите рискове по отношение на селскостопанската дейност върху земята, за която се искат права на плащане. Целесъобразно е да се поясни, че този принцип се прилага по-специално когато отговарящ на условията за подпомагане хектар е предмет на заявление за разпределяне на права на плащане от повече от един земеделски стопанин.
(17)
Член 24, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 дава възможност на държавите членки да прилагат коефициент на намаление спрямо някои отговарящи на условията за подпомагане хектари, които представляват постоянно затревени площи, разположени в региони с неблагоприятни климатични условия, дължащи се предимно на надморската височина и други природни ограничения. С оглед на пропорционалното прилагане на тази разпоредба е целесъобразно да се установи рамка за прилагането на такъв коефициент на намаление, по-специално по отношение на ограниченията за такова намаление.
(18)
В член 9 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се установява основният принцип, че директни плащания могат да получават само активните земеделски стопани. Освен това член 24, параграф 9 от посочения регламент дава възможност на държавите членки да определят минимален размер на стопанството, за който може да се подаде заявление за разпределение на права на плащане. Целесъобразно е тези разпоредби да се вземат предвид и в контекста на определянето на стойността на правата на плащане.
(19)
Когато съгласно член 26 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 за определянето на първоначалната единична стойност на правата на плащане се взема предвид подпомагането, отпуснато за 2014 календарна година, следва да се уточни, че държавите членки могат да решат да не вземат предвид всички мерки, изброени в посочената разпоредба. С цел да се избегне неоправдано санкциониране на земеделските стопани, референтните суми, които са от значение за определянето на стойността на правата на плащане, следва да не включват намаленията или изключванията, определени съгласно дял II, глава 4 от Регламент (ЕО) № 73/2009. Целесъобразно е да се уточни по какъв начин да се взема предвид това подпомагане и да се определят допълнителни критерии, необходими с оглед спазването на необвързания с производството характер на някои схеми, които могат да се вземат предвид.
(20)
Освен това за целите на определянето на първоначалната единична стойност на правата на плащане е необходимо да се уточни, че съгласно член 26, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 държаните от земеделския стопанин права на плащане включват също така правата на плащане, отдадени под аренда на друг земеделски стопанин към датата, на която арендодателят подава заявление за 2014 г.
(21)
За да може да се прогнозира подпомагането на доходите на земеделските стопани, целесъобразно е да се определи срок, в който държавите членки да определят и да съобщят на земеделските стопани окончателните стойност и брой на правата на плащане, когато земеделските стопани са информирани въз основа на предварителни данни.
(22)
За целите на член 26 или член 40, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, когато през посочената в тези членове референтна година даден земеделски стопанин е бил засегнат от непреодолима сила или извънредни обстоятелства, целесъобразно е стойността на правата на плащане да се установи въз основа на последната година, през която земеделският стопанин не е бил засегнат от непреодолима сила или извънредни обстоятелства. С цел да се намали административната тежест обаче на държавите членки следва да се даде възможност да определят праг по отношение на въздействието на непреодолима сила или извънредни обстоятелства върху директното подпомагане, получено през референтната година.
(23)
В случай на продажба или отдаване под аренда на стопанство или част от него, осъществени в периода преди датата за подаване на заявления за разпределяне на права на плащане през първата година на прилагане на схемата, следва да се предвиди държавите членки да могат да решат, че земеделските стопани могат чрез договор да прехвърлят заедно със стопанството или с част от него и правата на плащане, които подлежат на разпределяне. По силата на такава частноправна договорна клауза правата на плащане следва да се разпределят съответно на продавача или арендодателя и да се прехвърлят директно съответно на купувача или арендатора, който ще се ползва, когато е приложимо, от плащанията, които съответно продавачът или арендодателят е получил за 2014 г., или от стойността на правата на плащане, които продавачът или арендодателят е притежавал през 2014 г., както е посочено в член 26 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, като референтна стойност за определяне на първоначалната единична цена на правата на плащане. Освен това следва да се поясни, че член 34, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 не се прилага към такива прехвърляния.
(24)
Що се отнася до изчисляването на единичната стойност на правата на плащане, следва да се установят ясни правила относно закръгляването на числените стойности, относно възможността за разделяне на съществуващите права на плащане, ако размерът на парцела, който е деклариран или прехвърлен заедно с правото на плащане, се равнява само на част от хектари, както и относно възможността за сливане на права и части.
(25)
В интерес на правната сигурност е целесъобразно да се определи срок, в който да се определят регионите, посочени в член 34, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
(26)
Следва да се определят специални разпоредби за управлението на националния или регионалния резерв.
(27)
Необходимо е да се установят критерии и максимални проценти за прилагането на член 34, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, за да не може намаление съгласно посочената разпоредба да доведе до съществено препятствие или забрана за прехвърляне на права на плащане.
(28)
С оглед на правната сигурност, при определянето на правата на плащане през първата година на прилагане на схемата за основно плащане е целесъобразно да се изясни определянето на сумата, която съгласно член 28 или член 40, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 може да се върне в националния или регионалния резерв.
(29)
В член 30 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се предвиждат задължителни и факултативни случаи на разпределяне на права на плащане от националния или регионалния резерв. Целесъобразно е да се определят правила за изчисляването на броя и стойността на правата на плащане, които се разпределят по такъв начин, и да се предвиди залегналите в член 30, параграф 6 от посочения регламент приоритети да не се подкопават от решенията, които държавите членки могат да вземат съгласно член 30, параграфи 7 и 10 от Регламент (ЕС) № 1307/2013. По същия начин, прилагането на член 30, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 следва да бъде съгласувано с член 24, параграфи 6 и 7 от посочения регламент и със съдържащите се в настоящия регламент правила относно случаите на затруднения. С цел да се гарантира отделеният от производството характер на схемата за основно плащане, изчисляването на броя и стойността на правата на плащане в рамките на националния или регионалния резерв следва да не се основава на специфични за сектора критерии след датата, определена от държавата членка за референтната 2013 г. в съответствие с член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1122/2009 на Комисията (10).
(30)
В интерес на правната сигурност и с цел да се гарантира равнопоставено третиране на земеделските стопани, които започват своята селскостопанска дейност, е целесъобразно да се изясни съдържащото се в член 30, параграф 11, буква б) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 понятие „земеделски стопани, които започват своята селскостопанска дейност“.
(31)
Когато държавите членки разпределят права на плащане съгласно член 30, параграф 7, буква в) от Регламент (ЕС) № 1307/2013, стойността на такива права на плащане следва да се изчислява в съответствие с член 25 или член 40 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
(32)
Разпоредбите на член 24, параграфи 3-7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 предоставят на държавите членки няколко възможности за ограничаване на броя на правата на плащане, които трябва да бъдат разпределени на земеделските стопани. По този начин някои земеделски стопани могат да имат голям дял отговарящи на условията за подпомагане хектари, необхванати от права на плащане, което може да доведе до случаи на затруднения, тъй като някои схеми за подпомагане, допълващи схемата за основно плащане, по-специално плащането за селскостопански практики, благоприятни за климата и околната среда, се основават на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане, декларирани с оглед на активирането на правата на плащане. Ето защо следва да се уточни, че когато земеделски стопанин е значително засегнат от ограниченията по член 24, параграфи 3-7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, съответната държава членка има възможност да му разпредели права на плащане от националния или регионалния резерв. Тъй като някои площи не подлежат на задължения за екологизиране или изпълнението на тези задължения е свързано с ограничени разходи, държавите членки следва да имат възможност да решат да не включват такива площи при определянето на случаи на затруднения.
(33)
Съгласно член 21, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 държаните от земеделския стопанин права на плащане (притежавани или взети под аренда), чийто брой надхвърля броя на отговарящите на условията за подпомагане хектари, изтичат. С оглед на правната сигурност е целесъобразно да се уточни редът на приоритетност на изтичането на тези права на плащане и да се определят допълнителни правила за прилагане. Освен това е целесъобразно на държавите членки да се даде възможност да вземат предвид тази разпоредба и в контекста на определянето на стойността на правата на плащане.
(34)
В Регламент (ЕС) № 1307/2013 се предвижда, че в някои държави членки основното плащане може да се прилага под формата на схемата за единно плащане на площ най-късно до 2020 г. Като се има предвид фактът, че единното плащане на хектар се изчислява всяка година и че изпълняването на условията за основното плащане е предпоставка за достъп до голяма част от останалите схеми за директни плащания и поради това е неразривно свързано с тях, необходимо е да се уточни, че за целите на съответните схеми се вземат предвид само отговарящите на условията за подпомагане хектари, които са определени съгласно член 2, параграф 1, втора алинея, точка 23, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) № 640/2014.
(35)
Държава членка, която прилага схемата за единно плащане на площ и най-късно от 1 януари 2018 г. прилага схемата за основно плащане, може да разграничи схемата за единно плащане на площ на хектар, като вземе предвид някои плащания, отпуснати за 2014 календарна година. За да се проведе това разграничение, е целесъобразно да се уточни по какъв начин следва да се вземат предвид тези плащания и да се определят допълнителни критерии, необходими с оглед спазването на необвързания с производството характер на някои схеми. Освен това в случаите, когато земеделски стопанин е бил засегнат от непреодолима сила или извънредни обстоятелства, засягащи 2014 календарна година, целесъобразно е разграничението да се направи въз основа на последната година, която не е била засегната от непреодолима сила или извънредни обстоятелства. С цел да се намали административната тежест обаче на държавите членки следва да се даде възможност да определят праг по отношение на въздействието на непреодолима сила или извънредни обстоятелства върху директното подпомагане, получено през референтната година. Освен това в интерес на правната сигурност следва да се предвидят правила за случаи на действително или бъдещо наследяване.
(36)
В дял III, глава 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се установяват условията за предоставяне на плащане за селскостопански практики, благоприятни за климата и околната среда (плащане за екологизиране). Посочените в основния акт изисквания във връзка с плащането за екологизиране са обобщени (те се прилагат по еднакъв начин за всички бенефициери), предвиждат възможност за недоговорни действия и ще гарантират изцяло, че селското стопанство в ЕС се основава на практики, които надхвърлят изискванията за кръстосано съответствие. Принципите, залегнали в основния акт, се отчитат при определянето на подробни правила относно практиките за екологизиране.
(37)
С цел да се осигури адекватно ниво на увереност, що се отнася до определените в член 43, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 задължения във връзка с еквивалентните практики, обхванати от национални или регионални схеми за сертифициране, следва да се определят критерии за определяне на публични или частни органи за сертифициране.
(38)
С цел да се спази принципът за избягване на двойното финансиране е необходимо да се предвидят правила за изчисляване на плащанията за някои специфични ангажименти, обхващащи практики, посочени в раздел I, точки 3 и 4 и раздел III, точка 7 от приложение IX към Регламент (ЕС) № 1307/2013. Тъй като тези ангажименти се отнасят до еквивалентни практики, които позволяват на ангажиращите се земеделски стопани да изпълнят едно или няколко задължения с цел да получат плащането за екологизиране, посочено в дял III, глава 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, следва плащанията за тези ангажименти да бъдат намалени - в сравнение с нормалното плащане, предвидено в член 28, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1305/2013 на Европейския парламент и на Съвета (11) - със сума, която трябва да се изчисли въз основа на равнището на плащането за екологизиране в съответната държава членка или в съответния регион или - в специфични случаи - въз основа на индивидуалното за земеделския стопанин плащане за екологизиране.
(39)
В член 44 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се определят задълженията по отношение на броя на културите и относителните дялове на културите върху обработваемата земя. Необходимо е да се установят правила за точното изчисляване на дяловете на отделните култури.
(40)
Следва да се определят и правила за периода, който ще се взема предвид за изчисляване на относителния дял на културите, като се отчитат практическият график на дейностите по отглеждане на културите и необходимостта от опростена администрация.
(41)
За по-голяма яснота за земеделските стопани и държавите членки и за да се допринесе за опазването на елементите на ландшафта, разположени в обработваеми земи, е необходимо да се изясни ситуацията по отношение на площта, в която се намират особености на ландшафта.
(42)
За целите на изчисляване на дяловете на различните култури е необходимо също така да се определят допълнителни правила за специфичните случаи на смесени култури в отделни редове на сеитба, подсяване и използване на смеси от семена.
(43)
В член 45, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се определят задълженията, насочени към защитата на постоянно затревените площи, които най-много допринасят за опазването на околната среда и по-специално за поглъщането на въглерод, биологичното разнообразие и опазването на почвата. Такива затревени площи, които представляват зони от голям екологичен интерес, са разположени в рамките на мрежата „Натура 2000“, но също и извън нея. С цел осигуряване на ефективна защита за разположените извън мрежата, е необходимо да се установи рамка за определянето им от държавите членки, която да им позволява да отчитат условията в държавата членка и да се опира на полезни взаимодействия със съществуващите политики в областта на околната среда.
(44)
С цел осигуряване на дългосрочна защита на такива постоянно затревени площи, следва да се установят правила за обратното им преобразуване, в случай че земеделският стопанин не е спазвал строгата защита.
(45)
Член 45, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 предвижда запазване на дела на постоянно затревените площи спрямо общата земеделска площ. За да се постигне тази цел, държавите членки следва да наблюдават развитието на дела на постоянно затревените площи. Следва да им се даде възможност да създадат система за предварително разрешаване. В случай, че този дял намалее с над 5 %, следва да се изисква индивидуално обратно преобразуване или забрана на по-нататъшно преобразуване. За по-голяма яснота и с цел пропорционално изпълнение следва да се установят правила за земеделските стопани и за площите, които да подлежат на разрешения и обратно преобразуване.
(46)
С цел ефективно използване на процедурата на издаване на разрешения за преобразуване на постоянно затревени площи, на държавите членки следва да бъде предоставена гъвкавостта въз основа на обективни критерии да избират приоритетни площи или групи земеделски стопани, на които се предоставят такива разрешения.
(47)
Следва да се предвидят правила относно метода за определяне на съотношението на постоянно затревените площи спрямо земеделската площ, за да се избегнат ситуации, при които постоянно затревени площи се броят два пъти поради практиката затревените площи да се поддържат в дълъг цикъл на ротация, и за да се избегне опасността преобразуванията, извършени от малки и произвеждащи по биологичен начин земеделски стопани, които са освободени от задължения за обратно преобразуване, да се отразят пряко на задължението за обратно преобразуване, което важи за други земеделски стопани. На държавите членки следва да се даде възможност в обосновани случаи да адаптират своето референтно съотношение.
(48)
В член 46 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 са посочени особеностите и площите, които държавите членки могат да разглеждат като екологично насочени площи. Необходимо е да се въведат допълнителни критерии, съгласно които тези особености и площи да бъдат определяни като екологично насочени площи. За да се изпълнят целите по отношение на биологичното разнообразие, тези критерии следва да осигуряват опазването и подобряването на биологичното разнообразие в земеделските стопанства. Те следва да отчитат усилията, които вече са положени от земеделските стопани.
(49)
При земите, оставени под угар, изискването за отсъствие на производство, което ще доведе до ограничаване на използването на пестициди или торове, следва да не изключва предприемането на действия по собствена инициатива, като например засяване на смеси от диворастящи цветя, с оглед увеличаване на ползите за биологичното разнообразие. Следва да се уточни, че земите, оставени под угар за повече от пет години с оглед на изискването за екологично насочени площи, продължават да бъдат обработваема земя и не попадат в определението за постоянно затревени площи.
(50)
Що се отнася до терасите, предвид наблюдаващото се в Съюза многообразие от методи за тяхното изграждане, държавите членки следва да определят сами подробни условия въз основа на националните или регионалните особености, като се взема предвид значението им за биологичното разнообразие.
(51)
С цел да се внесе яснота следва да се изготви списък на особеностите на ландшафта, които се считат за екологично насочени площи, и в рамките на кръстосаното спазване да се изясни връзката им с особености, които вече са защитени в държавите членки. За някои особености следва да се определи минимален и максимален размер с цел те да се идентифицират по-лесно и да се гарантира, че съответната площ е предимно земеделска.
(52)
Буферните ивици, които трябва да бъдат разположени в близост до границите на обработваеми земи по протежението на водни басейни или в рамките на земи, разположени на склон, спомагат да се намали оттичането на замърсителите към повърхностните води. В интерес на ползите за биологичното разнообразие следва да се предвиди площите, които се считат за екологично насочени площи, да не се използват за производство, чрез което ще се избегне и употребата на пестициди и ще се ограничи употребата на торове. С цел допълнително да се увеличат ползите за биологичното разнообразие, засяването на смеси от диворастящи цветя следва да не се изключва. Държавите членки следва да могат да решават дали върху буферните ивици да се разрешава паша или коситба за фураж.
(53)
Що се отнася до агролесовъдните хектари, следва да се поясни, че площите, които трябва да се вземат под внимание, са площите с обработваема земя, намиращи се в агролесовъдна система, която отговаря на условията, съгласно които получава или е получавала подпомагане за развитие на селските райони. Държавите членки, които избират тези площи с цел да изпълнят задължението за екологично насочени площи, следва да се съобразяват с целта по отношение на биологичното разнообразие, когато в своите програми за развитие на селските райони определят допълнителните условия за отпускане на подпомагане за създаването на агролесовъдни системи.
(54)
Що се отнася до отговарящите на условията за подпомагане ивици хектари по краищата на гори, държавите членки следва сами да решат дали да въведат изискване за неотглеждане на култури, с което ще се предотврати използването на препарати върху определената ивица, граничеща с гората, с цел да се създаде буферен преход към съседната гора. Такова изискване ще повиши стойността на екологично насочената площ, което следва да бъде отразено в различна стойност на тегловния коефициент за този вид площ.
(55)
Ограниченото използване на препарати при отглеждането на дървесни култури с кратък цикъл на ротация води до косвени ползи за биологичното разнообразие. За тази цел държавите членки следва да определят условията, приложими към този вид екологично насочена площ, като изготвят списък от дървесни видове, които могат да се използват, както и правила за употреба на препарати.
(56)
За да се даде възможност за прилагане, приспособено към националните условия, и за оптимално оползотворяване на капацитета на междинните култури и зелената покривка да поемат остатъчния азот, както и с цел да се избегне оголване на почвата и дифузно замърсяване в подпочвените води, държавите членки следва да определят дати за засяването на такава покривка. Междинни култури или зелена покривка следва да се създават чрез засяване на смес от култури или чрез подсяване на трева с цел оптимизиране на агрономичните и екологичните резултати по отношение на биологичното разнообразие. В обхвата на посочения в приложение II към Регламент (ЕС) № 1306/2013 ДЗЕС 4 (стандарт за добро земеделско и екологично състояние на земята) държавите членки следва да определят датите, след които се разрешава механичното унищожаване на междинните култури и зелената покривка.
(57)
Що се отнася до площите с култури, които обогатяват почвата с азот, държавите членки следва да определят правила, с които да не допуснат отглеждането на култури, които обогатяват почвата с азот, върху екологично насочени площи да доведе до повишено излужване на азот и до влошено качество на водите, което би било в противоречие с целите на Директива 91/676//ЕИО на Съвета (12) и Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (13) и би застрашило постигането на целта по отношение на биологичното разнообразие. Държавите членки следва да изготвят и списък на обогатяващи почвата с азот култури, за които се счита, че допринасят за подобряване на биологичното разнообразие.
(58)
С цел да се извлече максимална полза от наличието на екологично насочена площ в рамките на обработваема земя и да се гарантира, че екологично насочените площи обхващат процента, предвиден в член 46, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, в интерес на ефективното управление следва ясно да се посочи, че даден парцел или дадена особеност на ландшафта не може да се брои два пъти в една и съща година по отношение на изпълняването на изискването за екологично насочени площи.
(59)
Член 46, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 допуска държавите членки да изпълняват до 50 % от индивидуалното изискване за екологично насочени площи на регионално равнище. За да се гарантира, че подобно регионално изпълнение носи допълнителни ползи за околната среда и ландшафта и допринася за осъществяването на стратегията за екологосъобразна инфраструктура (14), следва да се въведат правила относно особеностите, които могат да бъдат използвани за създаване на съседни екологично насочени площи. Следва да се определят правила също така по отношение на определянето на площи с цел постигане на полезно взаимодействие при изпълнението на селскостопанската и екологичната политика на Съюза.
(60)
За целите на решението, което държавите членки трябва да вземат, за да дадат възможност на земеделските стопани за колективно изпълнение на половината от техните индивидуални задължения за екологично насочени площи, както е предвидено в член 46, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, следва да се въведат правила, които са подобни на правилата относно регионалното изпълнение, по отношение на особеностите, които могат да бъдат използвани за създаване на съседни екологично насочени площи с цел да се гарантират допълнителна полза за околната среда и принос за подобряването на екологосъобразната инфраструктура. В правилата по отношение на критериите, които трябва да изпълнят земеделските стопани, следва да се предвиди, че стопанствата им трябва да бъдат в непосредствена близост, като същевременно на държавите членки се предостави гъвкавост с оглед на отчитането на различните административни структури. В интерес на правната яснота следва да се установят правила относно съдържанието на писменото споразумение, което да се сключва между участниците, с цел определяне на правата и задълженията на всеки един от тях.
(61)
Що се отнася до възможността някои държави членки да освобождават земеделски стопани в гъсто залесени райони от задължението за екологично насочени площи, следва да се определят правила, които да внесат яснота по отношение на методите и данните, които трябва да се използват за изчисляването на съотношението на горите към общата площ на земята и съотношението на горите към земеделската земя.
(62)
Регламент (ЕС) № 1307/2013 определя условията за допустимост, приложими към плащанията за млади земеделски стопани. По-конкретно, плащането е обвързано с условието младият земеделски стопанин да създава за първи път земеделско стопанство като негов ръководител или вече да е създал подобно стопанство в петте години, предхождащи първото заявление за плащане. Плащането е обвързано и с изискването в годината на подаване на първото заявление за плащане земеделският стопанин да не е на повече от 40 години. Когато става въпрос за юридически лица, е целесъобразно на тези условия да отговарят всички физически лица, упражняващи ефективен и траен контрол върху юридическото лице, както е определено от Съда на Европейския съюз (15). Освен това е необходимо да се изясни кои условия трябва да са изпълнени от юридическото лице и от физическите лица, контролиращи това юридическо лице.
(63)
С цел да се избегне евентуално заобикаляне на плащането за млади земеделски стопани, следва да се предвиди плащанията към юридическо лице да се извършват, само ако поне едно от физическите лица, имащи контрол над юридическото лице в първата година на прилагане на схемата, продължава да упражнява контрол. За целите на определянето на максималния период за плащане съгласно член 50, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, е необходимо да се установяват правила за случаи, в които дадено юридическо лице е контролирано от едно или няколко физически лица.
(64)
С цел да се избегне различното третиране на юридическите лица и групите физически лица, подаващи заявления по схема за млади земеделски стопани, еквивалентни правила следва да се прилагат и спрямо група физически лица по член 4, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1307/2013, ако заявленията за основно плащане и за схемата за млади земеделски стопани са подадени от тази група, а не от отделните ѝ членове.
(65)
В дял IV, глава 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се предвижда възможността на земеделските стопани да се предоставя доброволно обвързано с производството подпомагане. Следва да се определят условията за отпускане на подпомагането по посочената глава.
(66)
В съответствие с член 52, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 доброволно обвързано с производството подпомагане може да се отпуска само на онези сектори или онези региони от дадена държава членка, в които отделни видове селскостопански практики или отделни селскостопански сектори, особено важни по икономически, социални или екологични причини, изпитват определени трудности. Освен това, в съответствие с член 52, параграфи 5 и 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 доброволно обвързаното с производството подпомагане може да се отпуска само в степента, необходима, за да се създаде стимул за поддържане на настоящите равнища на производство в съответните региони или сектори. То следва да бъде под формата на годишно плащане и да се отпуска в рамките на определени количествени граници, както и въз основа на определени площи и добиви или определен брой животни. С цел да се гарантират целенасоченият характер и адекватното управление на мерките по линия на доброволно обвързаното с производството подпомагане, като същевременно на държавите членки се даде възможност да разработват доброволно обвързано с производството подпомагане в зависимост от своите потребности, следва да се предвиди държавите членки да поемат ангажимента за определяне на регионите и/или видовете селскостопански практики, които отговарят на условията за подпомагане, както и за определяне на количествените ограничения и необходимото ниво на подпомагане. С цел да се избегне нарушаване на пазарните условия, плащанията не следва да се основават на колебанията на пазарните цени или да са еквивалентни на система за компенсационни плащания, при която местното селскостопанско подпомагане се изплаща от държавата членка на земеделски стопани въз основа на разликата между целевата цена и цената на местния пазар.
(67)
В съответствие с Меморандума за разбирателство между Европейската икономическа общност и Съединените американски щати за маслодайни семена в рамките на ГАТТ (16), за производители, ползващи се от плащания за маслодайни семена, посочени в приложението към същия меморандум, следва да бъде определена отделна базова площ. Като се има предвид, че маслодайните семена са включени в списъка на сектори и производства, допустими за доброволно обвързано с производството подпомагане, целесъобразно е в тази схема за подпомагане да се въведе максимална площ на равнище Съюз за посочените в гореспоменатия меморандум за разбирателство маслодайни семена, за да се осигури изпълнението на този международен ангажимент. В случай на превишаване на тази максимална площ държавите членки следва да коригират обявената площ чрез прилагане на коефициент за намаление, изчислен и предоставен им от Комисията.
(68)
Съгласно член 52, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се изисква предоставяното по посочения член доброволно обвързано с производството подпомагане да съответства на другите мерки за подпомагане от Съюза или мерки, финансирани от държавни помощи. С оглед на методичното управление на схемите, както и за да се избегне двойно финансиране, подобни мерки не следва да получават средства два пъти - по схемата за доброволно обвързано с производството подпомагане и по други схеми за подпомагане от Съюза. Поради разнообразните възможности, с които разполагат държавите членки при прилагането на доброволно обвързаното с производството подпомагане, те следва да носят отговорност за осигуряването на това съответствие в рамката, определена чрез Регламент (ЕС) № 1307/2013, и съобразно условията, определени в настоящия регламент.
(69)
Съгласно член 55, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 Комисията одобрява решението по член 53, параграф 4 или по целесъобразност - по член 53, параграф 6, буква а) от посочения регламент, когато е налице една от определените потребности на съответния регион или сектор. С цел да се осигури правилното прилагане на посочения член, следва да се предвиди разпоредба относно критериите, приложими спрямо тези потребности.
(70)
В дял IV, глава 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се предвижда специфично плащане за култура - памук. Комисията следва да определи правилата и условията за предоставяне на разрешение за земеделска земя и сортове за целите на това плащане. Освен това следва да бъдат определени правила относно изискванията за допустимост. Обективно е изискването засаждането да се извършва по такъв начин, че да се постигне минимална гъстота на засаждане, определена от държавата членка въз основа на почвените и климатичните условия и конкретните регионални особености. Въвеждането на конкретните правила за агрономичните практики следва да бъде оставено на държавите членки.
(71)
Държавите членки следва да одобряват междубраншовите организации за производство на памук въз основа на обективни критерии, свързани с техния мащаб и вътрешна организация. Мащабът на дадена междубраншова организация следва да се определя, като се отчита изискването членуващото в нея предприятие за омаганяване да е в състояние да приеме доставката на достатъчни количества неомаганен памук.
(72)
За да се избегнат усложнения при управлението на схемата за помощи, един производител не може да членува в повече от една междубраншова организация. По същата причина, ако производител, който е член на междубраншова организация, се ангажира да достави памука, който е произвел, той следва да го доставя само на предприятие за омаганяване, което е член на същата организация.
(73)
За да се следи за правилното прилагане на определените в Регламент (ЕС) № 1307/2013 правила, и с оглед на оценката на изпълнението на политиката, е необходимо да се установят някои задължения за уведомяване от страна на държавите членки, по-специално по отношение на информацията, която те трябва да предоставят относно своите решения, взети в съответствие с дялове II-V от посочения регламент.
(74)
По-специално, по отношение на доброволно обвързаното с производството подпомагане е необходимо допълнително да се уточни съдържанието на информацията, която трябва да се съобщава от държавите членки с цел гарантиране на правилното прилагане на правилата за доброволно обвързано с производството подпомагане, както и с оглед на ефективността на уведомяването, така че да се даде възможност на Комисията да проверява дали при разработването на мерките за подпомагане държавите членки спазват изискванията за съответствие и за недопускане на натрупване на различни видове подпомагане, както и максималните проценти от националните тавани, посочени в член 53 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, и свързаните с това общи суми.
(75)
При определени условия държавите членки могат да решат да предоставят помощ на национално равнище. За да се провери дали тази помощ се отпуска в установените граници, целесъобразно е да се предвиди задължение до Комисията да се подават годишни доклади за някои данни, свързани с отпуснатата помощ.
(76)
Комисията следва да получава по целесъобразност информация за всички решения, произтичащи от преразглеждане на решенията, за които е подадено уведомление в съответствие с Регламент (ЕС) № 1307/2013 или с настоящия регламент, за да ѝ се даде възможност да следи за правилното прилагане и отражението на това преразглеждане. Поради това е необходимо да се определят правила относно задълженията за уведомяване в тази връзка.
(77)
В приложение X към Регламент (ЕС) № 1307/2013 се съдържа таблица с коефициентите за преобразуване и тегловните коефициенти, посочени в член 46, параграф 3 от същия регламент, за различните видове екологично насочени площи. Към момента на приемането на Регламент (ЕС) № 1307/2013 таблицата не беше попълнена. Поради това посоченото приложение следва да се адаптира. Коефициентите за преобразуване следва да се основават на опита, натрупан при измерванията, както и на спецификата на отделните особености. Тегловните коефициенти следва да бъдат съставени от три различни стойности, като по този начин се отчита различието в значимостта на съответните особености за биологичното разнообразие. Поради това приложение Х към Регламент (ЕС) № 1307/2013 следва да бъде съответно изменено. За целите на изчисляването на екологично насочените площи коефициентите за преобразуване и тегловните коефициенти следва да се прилагат и към особеностите, обхванати от еквивалентните практики, ако те са същите като особеностите, изброени в гореспоменатото приложение.
(78)
От съображения за яснота и правна сигурност регламенти (ЕО) № 1120/2009 и (ЕО) № 1121/2009 следва да бъдат отменени.
(79)
Настоящият регламент следва да се прилага към заявленията за помощи, които се отнасят за календарните години след календарната 2014 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА 1
ОБХВАТ И ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
РАЗДЕЛ 1
Обхват и общи принципи
Член 1
Обхват
С настоящия регламент се определят разпоредби, допълващи някои несъществени елементи от Регламент (ЕС) № 1307/2013 по отношение на:
а)
общите разпоредби относно директните плащания;
б)
схемата за основно плащане;
в)
схемата за единно плащане на площ;
г)
плащането за земеделски стопани, които спазват селскостопански практики, благоприятни за климата и околната среда;
д)
плащането за млади земеделски стопани, които започват своята селскостопанска дейност;
е)
доброволно обвързаното с производството подпомагане;
ж)
специалното плащане за култура - памук;
з)
задълженията на държавите членки за уведомяване.
Член 2
Общи принципи
1. Държавите членки прилагат настоящия регламент в съответствие с обективни критерии и по такъв начин, че да се гарантира равнопоставеното третиране на земеделските стопани и да се избегнат нарушения на пазарните условия и на конкуренцията, като същевременно се насърчават устойчивото управление на природните ресурси и действията в областта на климата.
2. Държавите членки гарантират, че всички условия за подпомагане, отпускано съгласно настоящия регламент, могат да бъдат проверени и контролирани.
3. Държавите членки прилагат настоящия регламент:
а)
по отношение на подпомагането, различно от обвързано с производството подпомагане, като спазват изискванията, посочени в параграфи 1, 5 и 6 от приложение 2 към Споразумението за селското стопанство; и
б)
по отношение на схемата за обвързано с производството подпомагане, като спазват изискванията на член 6, параграф 5 от Споразумението за селското стопанство.
Член 3
Намаления във връзка с финансовата дисциплина
Намаленията във връзка с финансовата дисциплина, предвидени в член 8 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, се прилагат към сумата на плащанията от различните схеми за директно подпомагане, изброени в приложение I към Регламент (ЕС) № 1307/2013, на които всеки земеделски стопанин има право, след прилагането на оттеглянията и административните санкции, които се отнасят до директните плащания съгласно дял II, глава IV от Делегиран регламент (ЕС) № 640/2014 и преди прилагането на административните санкции във връзка с кръстосаното съответствие съгласно дял IV, глава II от същия делегиран регламент.
РАЗДЕЛ 2
Разпоредби, свързани с определенията в Регламент (ЕС) № 1307/2013
Член 4
Рамка за критериите за поддържане на земеделска площ в състояние, подходящо за паша или обработване
1. За целите на член 4, параграф 1, буква в), подточка ii) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 критериите, на които земеделските стопани трябва да отговарят, за да се счита, че са изпълнили задължението да поддържат земеделска площ в състояние, подходящо за паша или обработване без подготвителни действия, които са извън рамките на обичайните земеделски методи и машини, се определят от държавите членки по един от двата или и по двата посочени по-долу начина:
а)
държавите членки изискват земеделският стопанин да извършва най-малко една годишна дейност. Когато това е обосновано поради екологични причини, държавите членки могат да решат да признаят също дейности, които се извършват единствено всяка втора година;
б)
държавите членки определят характеристиките, които трябва да има дадена земеделска площ, за да се счита за поддържана в състояние, подходящо за паша или обработване.
2. При определянето на критериите, посочени в параграф 1, държавите членки могат да правят разграничение между различните видове земеделски площи.
Член 5
Рамка за минималните дейности в земеделските площи, които естествено се поддържат в състояние, подходящо за паша или обработване
За целите на член 4, параграф 1, буква в), подточка iii) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 определяната от държавите членки минимална дейност, която да се извършва върху земеделски площи, естествено поддържани в състояние, подходящо за паша или обработване, е най-малко една годишна дейност, която да се извършва от земеделския стопанин. Когато това е обосновано поради екологични причини, държавите членки могат да решат да признаят също така дейности, които се извършват единствено всяка втора година.
Член 6
Преобладаващо присъствие на трева и други тревни фуражи при постоянно затревени площи
За целите на член 4, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 за тревата и другите тревни фуражи се счита, че преобладават, когато покриват над 50 % от отговарящата на условията за подпомагане площ на равнището на земеделския парцел по смисъла на член 67, параграф 4, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 7
Установени местни практики в случая на постоянно затревени площи
За целите на член 4, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 установени местни практики са следните практики, взети поотделно или в комбинация:
а)
практики за площи за паша на добитък, които имат традиционен характер и за които е общоприето да се прилагат по отношение на въпросните площи;
б)
практики, които са важни за опазване на местообитанията, посочени в приложение I към Директива 92/43/ЕИО на Съвета (17), и на биотопите и местообитанията, попадащи в обхвата на Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (18).
Член 8
Коефициент за намаление в съответствие с член 32, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013
При прилагането на член 32, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 по отношение на постоянно затревени площи, които са подходящи за паша и по отношение на които се прилагат установени местни практики, когато в зоните на паша по традиция не преобладават треви и други тревни фуражи, държавите членки могат да разграничават различни категории площи, по отношение на които да прилагат различни коефициенти за намаление.
Член 9
Производство на коноп
За целите на член 32, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 площите за производство на коноп отговарят на критериите за подпомагане, при условие че се използват семена от сортовете, изброени в общия каталог на сортовете от земеделски растителни видове на 15 март на годината, за която се отпуска плащането, и които се публикуват съгласно член 17 от Директива 2002/53/ЕО на Съвета (19). Семената се сертифицират в съответствие с Директива 2002/57/ЕО на Съвета (20).
РАЗДЕЛ 3
Активен земеделски стопанин
Член 10
Случаи, в които земеделските площи са основно площи, естествено поддържани в състояние, подходящо за паша или обработване
1. За целите на член 9, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 физическо или юридическо лице, или група физически или юридически лица се счита за притежаващо или притежаваща земеделски площи, които са основно площи, естествено поддържани в състояние, подходящо за паша или обработване, когато тези площи представляват над 50 % от цялата земеделска площ, декларирана в съответствие с член 72, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
2. Член 9, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 не се прилага за физическо или юридическо лице, или за група физически или юридически лица, които извършват върху площи, естествено поддържани в състояние, подходящо за паша или обработване, селскостопанска дейност по смисъла на член 4, параграф 1, буква в), подточка i) от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Член 11
Постъпления от неселскостопански дейности
1. За целите на член 9, параграф 2, трета алинея, буква а) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 и по целесъобразност, на член 13 от настоящия регламент, постъпления, получени от селскостопански дейности, са постъпленията, които земеделският стопанин е получил от селскостопанска дейност по смисъла на член 4, параграф 1, буква в) от посочения регламент в неговото стопанство, в това число подпомагането от Съюза по линия на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), както и всяка национална помощ, отпусната за селскостопански дейности, с изключение на допълнителни национални директни плащания съгласно членове 18 и 19 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Постъпленията от преработката на селскостопански продукти от стопанството по смисъла на член 4, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се считат за постъпления от селскостопански дейности, при условие че преработените продукти продължават да бъдат собственост на земеделския стопанин и че в резултат на тази преработка се получава друг селскостопански продукт по смисъла на член 4, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Всякакви други постъпления се считат за постъпления от неселскостопански дейности.
2. За целите на параграф 1 „постъпления“ означава брутни постъпления преди приспадането на свързаните с тях разходи и данъци.
3. Подпомагането от Съюза, посочено в параграф 1, се изчислява:
а)
в България и Румъния за 2015 г. - въз основа на съответната сума, посочена в буква А) от приложение V към Регламент (ЕС) № 1307/2013;
б)
в Хърватия за всяка година, посочена в член 17 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 - въз основа на сумата, посочена в буква А) от приложение VI към същия регламент.
Член 12
Размер на директните плащания, посочен в член 9, параграфи 2 и 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 и в член 13, параграф 2 от настоящия регламент
1. Годишният размер на директните плащания за земеделски стопанин, посочен в член 9, параграф 2, трета алинея, буква а) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 и по целесъобразност, в член 13, параграф 2 от настоящия регламент, е общият размер на директните плащания, на които земеделският стопанин е имал право съгласно Регламент (ЕС) № 1307/2013 за най-близката данъчна година, за която са налични доказателства за постъпления от неселскостопански дейности. При изчисляването на сумата не се взема предвид прилагането на член 63 и член 91, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Когато най-близката данъчна година, посочена в първа алинея, е 2014 г. или по-ранна година, годишният размер на директните плащания е общият размер на директните плащания, на които земеделският стопанин е имал право съгласно Регламент (ЕО) № 73/2009 преди намаленията и изключванията, предвидени в членове 21 и 23 от същия регламент.
2. Ако през най-близката данъчна година по параграф 1, първа алинея земеделският стопанин не е подавал заявление за помощи с директни плащания съгласно Регламент (ЕС) № 1307/2013, държавите членки определят посочения в параграф 1, първа алинея общ размер на директните плащания чрез умножаване на броя на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане, деклариран от въпросния земеделски стопанин в годината на подаване на заявление за помощи съгласно член 72, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, по средното национално директно плащане за подпомагане на хектар за годината, посочена в параграф 1, първа алинея.
Средното национално директно плащане за подпомагане на хектар, посочено в първа алинея, се определя чрез разделяне на националния таван, посочен в приложение II към Регламент (ЕС) № 1307/2013 за посочената година, на общия брой на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане, деклариран в съответната държава членка за посочената година в съответствие с член 72, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Когато годината, посочена в параграф 1, първа алинея, е 2014 г. или по-ранна година, средното национално директно плащане за подпомагане на хектар, посочено в първа алинея от настоящия параграф, се определя чрез разделяне на националния таван, посочен в приложение VIII към Регламент (ЕО) № 73/2009 за посочената година, на общия брой на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане, деклариран в съответната държава членка за посочената година в съответствие с член 19, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 73/2009.
3. Посоченият в член 9, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 размер на директните плащания за земеделски стопанин е общият размер на директните плащания, на които земеделският стопанин е имал право в съответствие с Регламент (ЕС) № 1307/2013 преди прилагането на член 63 и член 91, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 за предходната година.
Когато годината, посочена в първа алинея, е 2014 г., размерът на директните плащания е общият размер на директните плащания за 2014 г., на които земеделският стопанин е имал право съгласно Регламент (ЕО) № 73/2009 преди намаленията и изключванията, предвидени в членове 21 и 23 от същия регламент.
4. Ако земеделският стопанин не е подавал заявление за помощи с директни плащания съгласно Регламент (ЕС) № 1307/2013 за предходната година, посочена в параграф 3, първа алинея, държавите членки определят посочения в параграф 3, първа алинея общ размер на директните плащания чрез умножаване на броя на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане, деклариран от въпросния земеделски стопанин в годината на подаване на заявление за помощи съгласно член 72, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, по средното национално директно плащане за подпомагане на хектар за предходната година.
Средното национално директно плащане за подпомагане на хектар, посочено в първа алинея, се определя чрез разделяне на националния таван, посочен в приложение II към Регламент (ЕС) № 1307/2013 за посочената година, на общия брой на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане, деклариран в съответната държава членка за посочената година в съответствие с член 72, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Когато предходната година, посочена в параграф 3, първа алинея, е 2014 г., държавите членки определят годишния размер на директните плащания за този земеделски стопанин чрез умножаване на броя на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане, деклариран от него за 2015 г. в съответствие с член 72, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, по средното национално директно плащане за подпомагане на хектар за 2014 г.
Средното национално директно плащане за подпомагане на хектар за 2014 г. се определя чрез разделяне на националния таван за 2014 г., посочен в приложение VIII към Регламент (ЕО) № 73/2009, на общия брой на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане, деклариран в посочената държава членка за 2014 г. в съответствие с член 19, параграф 1, буква а) от посочения регламент.
5. Посоченият в параграфи 1 и 2 общ размер на годишните директни плащания се изчислява:
а)
в България и Румъния за 2015 г. - въз основа на съответната сума, посочена в буква А) от приложение V към Регламент (ЕС) № 1307/2013;
б)
в Хърватия за всяка година, посочена в член 17 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 - въз основа на сумата, посочена в буква А) от приложение VI към същия регламент.
Член 13
Критерии за доказване, че селскостопанските дейности не са незначителни и че основната дейност или предметът на дейност на предприятието се изразява в упражняване на селскостопанска дейност
1. За целите на член 9, параграф 2, трета алинея, буква б) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 селскостопанските дейности не са незначителни, ако общият размер на постъпленията, получени от селскостопански дейности по смисъла на член 11 от настоящия регламент през най-близката данъчна година, за която са налични такива доказателства, представлява най-малко една трета от общия размер на постъпленията, получени през най-близката данъчна година, за която са налични такива доказателства.
Държавите членки могат да решат да определят като праг на общия размер на постъпленията, получени от селскостопански дейности, стойност, по-ниска от една трета, при условие че тази по-ниска прагова стойност не позволява за активни земеделски стопани да се считат физически или юридически лица, чиито селскостопански дейности представляват само незначителна част от цялостната им икономическа дейност.
Чрез дерогация от първа и втора алинея държавите членки могат да определят алтернативни критерии, които дават възможност на съответния субект да докаже, че селскостопанските му дейности не са незначителни съгласно член 9, параграф 2, трета алинея, буква б) от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
2. За целите на член 9, параграф 3, буква а) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 държавите членки могат да решат, че селскостопанските дейности представляват само незначителна част от цялостната икономическа дейност на физическо или юридическо лице, или на група физически или юридически лица, като използват следните методи:
а)
годишният размер на директните плащания е по-малко от 5 % от общия размер на постъпленията, получени от неселскостопански дейности по смисъла на член 11 от настоящия регламент през най-близката данъчна година, за която са налични такива доказателства;
б)
общият размер на постъпленията, получени от селскостопански дейности по смисъла на член 11 от настоящия регламент през най-близката данъчна година, за която са налични такива доказателства, е по-нисък от прага, който се определя от държавите членки, и не надхвърля една трета от общия размер на постъпленията, получени през най-близката данъчна година, за която са налични такива доказателства.
Чрез дерогация от първа алинея държавите членки могат да определят алтернативни критерии, според които селскостопанските дейности да се считат за незначителни съгласно член 9, параграф 3, буква а) от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
3. За целите на член 9, параграф 2, трета алинея, буква в) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 и по целесъобразност, на член 9, параграф 3, буква б) от същия регламент, селскостопанската дейност се счита за основна дейност или предмет на дейност на предприятието на юридическо лице, ако това е записано като основна дейност или предмет на дейност на предприятието в официалния търговски регистър или в равностойни официални удостоверяващи документи на държава членка. В случай на физическо лице се изискват равностойни официални удостоверяващи документи.
Когато такива регистри не съществуват, държавите членки използват равностойни доказателства.
Чрез дерогация от първа и втора алинея държавите членки могат да определят алтернативни критерии, според които селскостопанската дейност се счита за основна дейност или предмет на дейност на предприятието на физическо или юридическо лице съгласно член 9, параграф 2, трета алинея, буква в) и по целесъобразност, член 9, параграф 3, буква б) от посочения регламент.
ГЛАВА 2
СХЕМА ЗА ОСНОВНО ПЛАЩАНЕ И СХЕМА ЗА ЕДИННО ПЛАЩАНЕ НА ПЛОЩ
РАЗДЕЛ 1
Правила за прилагане на схемата за основно плащане, посочени в дял III, глава 1, раздели 1, 2, 3 и 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013
Подраздел 1
Първоначално разпределяне на права на плащане
Член 14
Случаи на наследяване, промени в правния статут или наименованието, както и сливания и разделяния
1. Когато земеделски стопанин е получил стопанството или част от него по силата на действително или бъдещо наследяване, той има право да подаде заявление от свое име за броя и стойността на правата на плащане, които трябва да бъдат разпределени за полученото стопанство или за получената част от него, при същите условия, както земеделският стопанин, който първоначално е управлявал стопанството.
В случай на отменимо бъдещо наследяване правата на плащане се разпределят единствено на наследника, определен като такъв към датата, посочена в член 24, параграф 1 или член 39, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
2. Евентуална промяна на наименованието не влияе върху броя и стойността на подлежащите на разпределяне права на плащане.
Евентуална промяна на правния статут не влияе върху броя и стойността на подлежащите на разпределяне права на плащане, ако земеделският стопанин, упражнявал контрол върху стопанството по отношение на управлението, ползите и финансовите рискове, управлява и новото стопанство.
3. Евентуално сливане или разделяне не влияе върху общия брой и стойността на правата на плащане, които трябва да бъдат разпределени на стопанството (стопанствата).
В случай на разделяне, когато дадена държава членка прилага член 24, параграф 4 или 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, броят на правата на плащане, които трябва да се разпределят на всяко стопанство в резултат на разделянето, се получава чрез умножаване на броя на отговарящите на условията за подпомагане хектари, които са на разположение на съответното ново стопанство, със средното намаление на броя на правата за плащане, които първоначалното стопанство би имало съгласно член 24, параграф 4 или 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
За целите на настоящия параграф се прилагат следните определения:
а)
„сливане“ означава сливане на двама или повече отделни земеделски стопани по смисъла на член 4, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 в един нов земеделски стопанин по смисъла на същия член, който с оглед на управлението, ползите и финансовите рискове се контролира от земеделските стопани, които първоначално са управлявали стопанствата, или от един от тях;
б)
„разделяне“ означава разделяне на един земеделски стопанин по смисъла на член 4, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 на:
i)
най-малко двама нови отделни земеделски стопани по смисъла на същия член, най-малко върху единия от които продължава да упражнява контрол по отношение на управлението, ползите и финансовите рискове, най-малко едно от физическите или юридическите лица, които първоначално са управлявали стопанството; или
ii)
първоначалния земеделски стопанин и най-малко един нов отделен земеделски стопанин по смисъла на същия член.
Член 15
Определяне на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане по смисъла на член 24, параграф 2 и член 39, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013
1. За целите на определянето на броя на правата на плащане, които трябва да бъдат разпределени съгласно член 24, параграф 2 и член 39, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 в случаите, когато не е признато действие на непреодолима сила и извънредни обстоятелства, се вземат предвид само отговарящите на условията за подпомагане хектари, които са определени съгласно член 2, параграф 1, втора алинея, точка 23, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) № 640/2014.
2. Когато отговарящ на условията за подпомагане хектар, посочен в параграф 1, е предмет на заявление за разпределяне на права на плащане от двама или повече кандидати, решението на кого да се разпределят правата на плащане се основава върху критерия кой разполага с правомощия за вземане на решения по отношение на селскостопанските дейности, упражнявани върху въпросния хектар, кой получава ползите и кой поема финансовите рискове, свързани с тези дейности.
Член 16
Ограничение съгласно член 24, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013
1. Каквото и да било намаление съгласно член 24, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 не надвишава 85 % от броя на правата на плащане, които съответстват на отговарящите на условията за подпомагане хектари с постоянно затревени площи, разположени в райони с неблагоприятни климатични условия.
2. За целите на прилагането на коефициента за намаление, предвиден в параграф 1, държавите членки могат въз основа на природните ограничения, посочени в член 24, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, да разграничат различни категории райони с неблагоприятни климатични условия, с цел към тези категории да се прилагат различни коефициенти за намаление.
Член 17
Определяне на стойността на правата на плащане съгласно членове 26 и 40 от Регламент (ЕС) № 1307/2013
1. За целите на определянето на директните плащания или стойността на правата на плащане, отнасящи се за 2014 г., както е посочено в член 26 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, се вземат предвид само плащанията или стойността на правата на плащане за земеделските стопани, които имат право на директни плащания в съответствие с член 9 и член 24, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 през 2015 г.
За целите на определянето на директните плащания, отнасящи се за годината, предхождаща въвеждането на схемата за основно плащане, както е посочено в член 40, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, се вземат предвид само плащанията към земеделските стопани, които имат право на директни плащания в съответствие с член 9 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 през първата година на прилагане на схемата за основно плащане.
2. За целите на член 26, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се прилагат следните правила:
а)
позоваването на мерките за специфично подпомагане, предвидени в член 68, параграф 1, букви а), б) и в) от Регламент (ЕО) № 73/2009, не засяга възможността държавите членки да вземат предвид само една или няколко мерки, прилагани по линия на тези мерки за специфично подпомагане;
б)
подпомагането, отпуснато на даден земеделски стопанин за календарната 2014 г. по една или няколко схеми за подпомагане, посочени в член 26, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, се изчислява, без да се вземат предвид никакви намаления или изключвания, предвидени в дял II, глава 4 от Регламент (ЕО) № 73/2009;
в)
държавите членки могат да решат въз основа на обективни и недискриминационни критерии каква степен на подпомагане да се взема предвид при една или няколко от схемите, изброени в член 26, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, които прилага съответната държава членка.
При прилагане на настоящия параграф държавите членки трябва да не застрашават отделения от производството характер на подпомагането, предоставено в съответствие с член 68, параграф 1, буква в) и членове 126, 127 и 129 от Регламент (ЕО) № 73/2009.
3. За целите на член 26, параграф 6, трета алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013 подпомагането, отпуснато за календарната 2014 г. съгласно членове 72а и 125а от Регламент (ЕО) № 73/2009, се изчислява, без да се вземат предвид никакви намаления или изключвания, предвидени в дял II, глава 4 от Регламент (ЕО) № 73/2009.
4. Позоваването в член 26, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 на държаните от земеделския стопанин права на плащане включва също и правата на плащане, които към датата на подаване на заявление за 2014 г. земеделският стопанин е отдал под аренда на друг земеделски стопанин.
Член 18
Окончателно определяне на стойността и броя на правата на плащане
Когато предназначената за земеделските стопани информация, посочена в член 25, параграф 10 или в член 40, параграф 4, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013, се основава на предварителни данни, окончателната стойност и окончателният брой на правата на плащане се определят и се съобщават на земеделските стопани, след като се извършат всички необходими проверки съгласно член 74 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, и при всички случаи до 1 април на годината, следваща първата година на прилагане на схемата за основно плащане от съответната държава членка.
Член 19
Определяне на стойността на правата на плащане в случаи на затруднения
1. Ако едно или няколко от директните плащания, посочени в член 26 или член 40, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, които се отнасят за 2014 г. или за годината, предхождаща въвеждането на схемата за основно плащане, са по-ниски от съответните суми в годината, предхождаща годините, засегнати от непреодолима сила или извънредни обстоятелства, първоначалната единична стойност се определя въз основа на сумите, които земеделският стопанин е получил в годината, предхождаща годините, засегнати от непреодолима сила или извънредни обстоятелства.
2. Държавите членки могат да решат да ограничат прилагането на параграф 1 до случаи, когато директните плащания, които се отнасят за 2014 г. или за годината, предхождаща въвеждането на схемата за основно плащане, са по-ниски от определен процент от съответните суми за годината, предхождаща годините, засегнати от непреодолима сила или извънредни обстоятелства. Този процент е не по-нисък от 85 %.
Член 20
Частноправна договорна клауза в случай на продажба
1. Държавите членки могат да решат, че в случай на продажба на стопанството или на част от него земеделските стопани могат чрез договор, подписан преди крайната дата за подаване на заявления за разпределяне на права на плащане, определена от Комисията въз основа на член 78, буква б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, да прехвърлят заедно със стопанството или с част от него съответните права на плащане, които подлежат на разпределяне. В този случай правата на плащане се разпределят на продавача и се прехвърлят директно на купувача, който ще се ползва, когато е приложимо, от плащанията, които продавачът е получил за 2014 г., или от стойността на правата на плащане, които продавачът е притежавал през 2014 г., както е посочено в член 26 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, като референтна стойност за определяне на първоначалната единична цена на правата на плащане.
За да се извърши такова прехвърляне, продавачът трябва да изпълнява условията по член 24, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, а купувачът трябва да изпълнява условията по член 9 от същия регламент.
Такава продажба не се счита за прехвърляне без земя по смисъла на член 34, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
2. Параграф 1 се прилага mutatis mutandis за държавите членки, които прилагат дял III, глава 1, раздел 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Член 21
Частноправна договорна клауза в случай на отдаване под аренда
1. Държавите членки могат да решат, че в случай на отдаване под аренда на стопанството или на част от него земеделските стопани могат чрез договор, подписан преди датата, упомената в член 20, параграф 1, първа алинея, да отдават заедно със стопанството или с част от него съответните права на плащане, които подлежат на разпределяне. В този случай правата на плащане се разпределят на арендодателя и се отдават под аренда директно на арендатора, който ще се ползва, когато е приложимо, от плащанията, които арендодателят е получил за 2014 г., или от стойността на правата на плащане, които арендодателят е притежавал през 2014 г., както е посочено в член 26 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, като референтна стойност за определяне на първоначалната единична цена на правата на плащане.
За да се извърши такова прехвърляне, арендодателят трябва да изпълнява условията по член 24, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, арендаторът трябва да изпълнява условията по член 9 от същия регламент и договорът за аренда да изтича след крайната дата за подаване на заявление по схемата за основно плащане.
Такова отдаване под аренда не се счита за прехвърляне без земя по смисъла на член 34, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
2. Параграф 1 се прилага mutatis mutandis за държавите членки, които прилагат дял III, глава 1, раздел 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Член 22
Бенефициери в съответствие с член 24, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013
За целите на член 24, параграф 1, трета алинея, буква а), подточка i), първо тире от Регламент (ЕС) № 1307/2013 „картофи за консумация“ и „посадъчен материал за картофи“ означава картофи с код по КН 0701, различни от тези, предназначени за производство на картофено нишесте.
Подраздел 2
Активиране и прехвърляне на права на плащане
Член 23
Изчисляване на стойността на правата на плащане
1. Правата на плащане първо се изчисляват с точност до третия знак след десетичната запетая, след което се закръгляват нагоре или надолу до най-близкия втори знак след десетичната запетая. Ако изчислението дава резултат, при който третият знак след десетичната запетая е 5, сумата се закръглява нагоре до най-близкия втори знак след десетичната запетая.
2. Ако земеделският стопанин прехвърли част от право на плащане, стойността на тази част се изчислява пропорционално за всяка оставаща съответна година, както е посочено в член 25 или член 40 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
3. Държавите членки могат да изменят правата на плащане, като сливат части от права на плащане, притежавани от един земеделски стопанин. Стойността на слетите права на плащане се определя за всяка оставаща съответна година, както е посочено в член 25 или член 40 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, като се събират стойностите на отделните части.
Член 24
Изисквания за активиране на права на плащане
1. Права на плащане могат да се декларират за плащане само веднъж за година от земеделския стопанин, който ги държи (собствени или под аренда) към крайната дата за подаване на единно заявление.
Когато обаче земеделският стопанин се възползва от възможността да измени единното заявление в съответствие с правилата, определени от Комисията въз основа на член 78, буква б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, той може да декларира и права на плащане (притежавани или взети под аренда), които държи към датата, на която уведомява компетентния орган за измененията, при условие че въпросните права на плащане не са декларирани за плащане за същата година от друг земеделски стопанин.
Когато земеделският стопанин придобива права на плащане посредством прехвърляне от друг земеделски стопанин и когато другият земеделски стопанин вече е декларирал за плащане тези права на плащане, допълнително деклариране на правата на плащане от страна на получаващия земеделски стопанин се допуска, само ако прехвърлящият земеделски стопанин вече е уведомил компетентния орган за прехвърлянето в съответствие с правилата, определени от Комисията въз основа на член 34, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, и оттегли тези права на плащане от собственото си единно заявление в сроковете за изменение на единното заявление, определени от Комисията въз основа на член 78, буква б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
2. Когато даден земеделски стопанин, след като съгласно член 33, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 е декларирал парцелите, съответстващи на всички цели права на плащане, с които разполага, все още разполага с парцел, който възлиза на по-малко от един хектар, той може да декларира още едно цяло право, което дава право на плащане, изчислено пропорционално на размера на парцела. За целите на член 31, параграф 1, буква б) от посочения регламент това право на плащане се счита за напълно активирано.
Член 25
Прехвърляне на права на плащане
1. Права на плащане могат да се прехвърлят по всяко време на годината.
2. Когато държава членка използва възможността, предвидена в член 34, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, тя определя посочените в тази разпоредба региони през първата година от прилагането на член 34, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 и не по-късно от един месец преди датата, определена от държавата членка съгласно член 33, параграф 1 от същия регламент.
Подраздел 3
Национални или регионални резерви
Член 26
Връщане в националния или регионалния резерв поради удържане при прехвърляне на права на плащане
Когато държава членка използва възможността, предвидена в член 34, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, тя може да реши в съответствие с обективни критерии и по такъв начин, че да се осигури равнопоставено третиране на земеделските стопани и да се избегне нарушаване на пазарните условия и на конкуренцията, да върне в националния или регионалния резерв до 30 % от годишната единична стойност на всяко право на плащане, прехвърлено без съответните хектари, отговарящи на условията за подпомагане по смисъла на член 32, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, или еквивалентна сума, изразена в брой права на плащане.
Чрез дерогация от първа алинея, през първите три години на прилагане на схемата за основно плащане държавите членки могат да предвидят връщане в размер до 50 % от годишната единична стойност на всяко право на плащане или на посочената в първа алинея еквивалентна сума, изразена в брой права на плащане.
Член 27
Прилагане на клауза за неочаквани печалби
За целите на член 28 и член 40, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 увеличението на стойността на правата на плащане, посочено в тези разпоредби, се определя чрез сравнение на стойността на правата на плащане на земеделския стопанин, произтичащи от прилагането съответно на член 25, параграф 4 и член 26 или член 40, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 след продажбата или отдаването под аренда, посочени съответно в член 28 или член 40, параграф 5 от същия регламент, със стойността на правата на плащане на земеделския стопанин, която би се получила без продажбата или отдаването под аренда.
Член 28
Определяне на права на плащане от националния или регионалния резерв съгласно член 30, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013
1. За целите на член 30, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, когато млад земеделски стопанин или земеделски стопанин, който започва своята селскостопанска дейност, подава заявление за права на плащане от националния или регионалния резерв и същевременно не държи никакви права на плащане (притежавани или взети под аренда), той получава такъв брой права на плащане, който се равнява на броя на отговарящите на условията за подпомагане хектари, държани (притежавани или взети под аренда) от него към крайната дата за подаване на заявление за разпределяне или увеличаване на стойността на права на плащане, която дата се определя от Комисията във основа на член 78, буква б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
2. Когато млад земеделски стопанин или земеделски стопанин, който започва своята селскостопанска дейност, подава заявление за права на плащане от националния или регионалния резерв и същевременно вече държи права на плащане (притежавани или взети под аренда), той получава такъв брой права на плащане, който се равнява на броя на отговарящите на условията за подпомагане хектари, държани (притежавани или взети под аренда) от него към датата на подаване на заявление, упомената в параграф 1, за които не държи права на плащане (притежавани или взети под аренда).
Когато стойността на правата на плащане (притежавани или взети под аренда), които земеделският стопанин вече държи, е по-ниска от националната или регионалната средна стойност, посочена в член 30, параграф 8, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013, годишната единична стойност на тези права може да бъде увеличена до националната или регионалната средна стойност, както е предвидено в член 30, параграф 10 от същия регламент.
В държавите членки, които прилагат увеличението, посочено в член 30, параграф 10 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, за целите на член 30, параграф 7 от същия регламент обаче увеличението, посочено във втора алинея от настоящия параграф, е задължително. Това увеличение следва да бъде на равнище, съответстващо на най-високото равнище на увеличение, което се прилага за целите на член 30, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
3. В държавите членки, които прилагат член 24, параграф 6 или 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, установените в тези разпоредби ограничения в разпределянето на правата на плащане могат да се прилагат mutatis mutandis към разпределянето на права на плащане съгласно член 30, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Държавите членки обаче могат да решат, че когато прилагането на едно или няколко от посочените в първа алинея ограничения ограничава общия брой права на плащане, които земеделският стопанин вече държи и които трябва да бъдат новоразпределени от резерва, до стойност, по-ниска от фиксиран процент от неговите хектари, отговарящи на условията за подпомагане в годината, в която подава заявление за разпределяне на права на плащане от резерва, на този земеделски стопанин се разпределя допълнителен брой права на плащане, който съответства на дял от общия брой на неговите хектари, отговарящи на условията за подпомагане, деклариран в заявлението му за съответната година съгласно член 72, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Фиксираният процент, посочен във втора алинея от настоящия член, се изчислява в съответствие с метода, посочен в член 31, параграф 2, втора алинея от настоящия регламент.
Посоченият във втора алинея от настоящия параграф дял от общия брой отговарящи на условията за подпомагане хектари на земеделския стопанин се изчислява като половината от разликата в процентни пунктове между посочения в трета алинея от настоящия параграф фиксиран процент и дела от правата на плащане, държани от земеделския стопанин, от неговите отговарящи на условията за подпомагане хектари, декларирани съгласно член 72, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 в заявлението му за годината, посочена във втора алинея от настоящия параграф. За целите на настоящата алинея „права на плащане, държани от земеделския стопанин“ означава права на плащане, които земеделският стопанин вече държи и които трябва да бъдат новоразпределени от резерва.
При изчисляване на посочения във втора, трета и четвърта алинея от настоящия параграф брой на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане, държавите членки могат да решат да не включват площи, заети с трайни насаждения и постоянно затревени площи, разположени в райони с неблагоприятни климатични условия, както е посочено в член 24, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, или в райони, признати за постоянно затревени площи в съответствие с член 4, параграф 2, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Държавите членки, които използват предвидената в член 23 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 възможност да прилагат схемата за основно плащане на регионално равнище, могат при посочения във втора алинея от настоящия параграф метод на изчисление да изхождат от общия брой права на плащане, разпределени/декларирани в съответния регион през 2015 г.
За целите на определянето на прага по втора алинея не се взема под внимание земята, която земеделският стопанин е придобил или взел под аренда след 19 октомври 2011 г.
4. За земеделски стопани, които започват своята стопанска дейност, за целите на настоящия член се считат само тези земеделски стопани, които са започнали своята селскостопанска дейност през календарната 2013 г. или през по-късна година и които подадат заявление по схемата за основно плащане не по-късно от две години след календарната година, през която са започнали селскостопанската си дейност.
Член 29
Определяне на права на плащане от националния или регионалния резерв съгласно член 30, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013
1. За целите на член 30, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, когато се разпределят нови права на плащане съгласно член 30, параграф 10 от същия регламент, разпределянето се извършва в съответствие с условията, посочени в настоящия член, и в съответствие с обективните критерии, определени от съответната държава членка.
2. Когато земеделски стопанин, който не държи никакви права на плащане (притежавани или взети под аренда), има право в съответствие с член 30, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 да получи права на плащане от националния или регионалния резерв и подаде заявление за това, той получава определен брой права на плащане до броя на отговарящите на условията за подпомагане хектари, които държи (притежавани или взети под аренда) към крайната дата за подаване на заявление, както е посочено в член 28, параграф 1.
3. Когато земеделски стопанин, който държи права на плащане (притежавани или взети под аренда), има право в съответствие с член 30, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 да получи права на плащане от националния или регионалния резерв и подаде заявление за това, той получава определен брой права на плащане до броя на отговарящите на условията за подпомагане хектари, които държи (притежавани или взети под аренда) към крайната дата за подаване на заявление, както е посочено в член 28, параграф 1, за които не държи права на плащане (притежавани или взети под аренда).
Когато стойността на правата на плащане (притежавани или взети под аренда), които земеделският стопанин вече държи, е по-ниска от националната или регионалната средна стойност, посочена в член 30, параграф 8, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013, годишната единична стойност на тези права може да бъде увеличена до националната или регионалната средна стойност, както е предвидено в член 30, параграф 10 от същия регламент.
4. За целите на параграф 1 държавите членки не определят критерии във връзка с производството или други специфични за сектора данни за период след датата, определена от съответната държава членка съгласно член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1122/2009 за референтната 2013 г.
Член 30
Допълнителни правила за определяне на права на плащане от националния или регионалния резерв
1. При увеличаване на годишната единична стойност на правата на плащане съгласно член 30, параграф 10 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 държавите членки увеличават единичната стойност на правата на плащане (притежавани или взети под аренда), които земеделският стопанин вече държи към датата на подаване на заявление за разпределяне на права на плащане от националния или регионалния резерв, в съответствие с обективни критерии и по такъв начин, че да се осигури равнопоставено третиране на земеделските стопани и да се избегне нарушаване на пазарните условия и на конкуренцията.
2. За целите на параграф 1 държавите членки не определят критерии във връзка с производството или други специфични за сектора данни за период след датата, определена от съответната държава членка съгласно член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1122/2009 за референтната 2013 г.
Член 31
Случаи на затруднения
1. Когато земеделски стопанин е възпрепятстван от непреодолима сила или извънредни обстоятелства да подаде заявление за разпределяне на права на плащане съгласно член 24, параграф 1 или член 39, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 и подаде заявление за разпределяне на права на плащане от националния или регионалния резерв, разпределят му се права на плащане съгласно член 30, параграф 7, буква в) от същия регламент. Държавите членки определят годишната единична стойност на правата на плащане, които подлежат на разпределяне съответно съгласно член 25 или член 40 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 и решенията, приети от съответната държава членка във връзка с възможностите по тези членове.
2. Държавите членки могат да решат, че когато прилагането на едно или няколко от посочените в член 24, параграфи 3-7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 ограничения в разпределянето на права на плащане ограничава броя права на плащане, разпределени на земеделския стопанин, до стойност, която е по-ниска от фиксиран процент от неговите хектари, отговарящи на условията за подпомагане, и земеделският стопанин подава заявление за разпределяне на права на плащане от националния или регионалния резерв, счита се, че той се намира в специфични неблагоприятни условия съгласно член 30, параграф 7, буква б) от същия регламент. В такъв случай на земеделския стопанин се разпределя такъв брой права на плащане съгласно член 30, параграф 7, буква б) от Регламент (ЕС) № 1307/2013, който съответства на дела от общия брой на неговите хектари, отговарящи на условията за подпомагане, деклариран в заявлението му за 2015 г. в съответствие с член 72, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Посоченият в първа алинея фиксиран процент се изчислява, като общият брой на правата на плащане, разпределени в държавата членка през 2015 г. след прилагане на предвидените в член 24, параграфи 3-7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 ограничения, се раздели на общия брой отговарящи на условията за подпомагане хектари, деклариран в държавата членка през 2015 г. в съответствие с член 72, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Посоченият в първа алинея дял от общия брой отговарящи на условията за подпомагане хектари на земеделския стопанин се изчислява като половината от разликата в процентни пунктове между посочения в първа и втора алинея фиксиран процент и дела от правата на плащане на земеделския стопанин от неговите отговарящи на условията за подпомагане хектари, декларирани през 2015 г. съгласно член 72, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
При изчисляване на посочения в първа, втора и трета алинея от настоящия параграф брой хектари, отговарящи на условията за подпомагане, държавите членки могат да решат да не включват площи, заети с трайни насаждения и постоянно затревени площи, разположени в райони с неблагоприятни климатични условия, както е посочено в член 24, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, или в площи, признати за постоянно затревени площи в съответствие с член 4, параграф 2, втора алинея от същия регламент.
Държавите членки, които използват предвидената в член 23 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 възможност да прилагат схемата за основно плащане на регионално равнище, могат при посочения във втора алинея от настоящия параграф метод на изчисление да изхождат от общия брой права на плащане, разпределени/декларирани в съответния регион през 2015 г.
За целите на определянето на прага по първа алинея не се взема под внимание земята, която земеделският стопанин е придобил или взел под аренда след 19 октомври 2011 г.
Подраздел 4
Държави членки, които прилагат член 21, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013
Член 32
Изпълнение в държави членки, които прилагат член 21, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013
Ако в настоящия подраздел не е предвидено друго, за държавите членки, които прилагат член 21, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, се отнасят разпоредбите на настоящия раздел.
Член 33
Прилагане на член 21, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013
С цел да се определи кои права на плащане изтичат съгласно член 21, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, приоритет се дава на правата на плащане с най-ниска стойност.
При права на плащане с еднаква стойност броят на притежаваните и броят на взетите под аренда права на плащане се намалява в еднакво съотношение.
Държавите членки могат да решат да прилагат първа и втора алинея на регионално равнище.
Член 34
Определяне на стойността на права на плащане съгласно член 26 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 за държави членки, които прилагат член 21, параграф 3 от същия регламент
За целите на определянето на първоначалната единична стойност на правата на плащане държавите членки, които прилагат член 21, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, могат да коригират размера на плащанията за 2014 г., както е посочено в член 26, параграф 5 от същия регламент, като преди намаленията и изключванията приспаднат сумата, произтичаща от правата на плащане, които са изтекли съгласно член 21, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
РАЗДЕЛ 2
Схема за единно плащане на площ
Член 35
Отговарящи на условията за подпомагане хектари в държавите членки, които прилагат схемата за единно плащане на площ
За целите на схемата за единно плащане на площ, предвидена в дял III, глава 1, раздел 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, включително всички позовавания в Регламент (ЕС) № 1307/2013 на отговарящи на условията за подпомагане хектари, декларирани за целите на тази схема, се вземат предвид само отговарящите на условията за подпомагане хектари, които са определени по смисъла на член 2, параграф 1, втора алинея, точка 23, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) № 640/2014.
Член 36
Прилагане на член 36, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013
1. За целите на предвиденото в член 36, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 разграничаване на схемата за единно плащане на площ се прилагат следните правила:
а)
позоваването на мерките за специфично подпомагане, предвидени в член 68, параграф 1, букви а), б) и в) от Регламент (ЕО) № 73/2009, не засяга възможността държавите членки да вземат предвид само една или няколко мерки, прилагани по линия на тези мерки за специфично подпомагане;
б)
държавите членки могат да решат въз основа на обективни и недискриминационни критерии каква степен на подпомагане да се взема предвид при една или няколко от схемите, които прилага съответната държава членка съгласно член 36, параграф 3, втора алинея от посочения регламент и по целесъобразност, съгласно третата алинея от посочената разпоредба; когато обаче се взема предвид подпомагането, отпуснато съгласно съответната схема през 2014 г., сумата, която се използва за разграничаване на единното плащане за площ, не може да бъде по-висока от съответната сума, отпусната на отделен земеделски стопанин по такава схема през 2014 г.;
в)
когато се взема предвид подпомагането, отпуснато в съответствие с член 68, параграф 1, буква в) и членове 126, 127 и 129 от Регламент (ЕО) № 73/2009, това разграничаване трябва да не застрашава отделения от производството характер на тези схеми.
Това разграничаване се предоставя за земеделски стопани, които през 2014 г. са получили подпомагането, посочено в член 36, параграф 3, втора, трета или четвърта алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013. Сумата на хектар се определя всяка година, като сумата за разграничаване на единното плащане на площ, предоставяна за отделен земеделски стопанин, се раздели на броя хектари, отговарящи на условията за подпомагане, деклариран от земеделския стопанин в съответствие с член 72, параграф 1, първа алинея, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
2. Ако размерът на подпомагането съгласно една или няколко от посочените в член 36, параграф 3, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013 схеми за подпомагане, отнасящи се за 2014 г., е по-нисък от съответната сума или съответните суми за годината, предхождаща годините, засегнати от непреодолима сила или извънредни обстоятелства, държавите членки вземат под внимание подпомагането, отпуснато по съответните схеми за подпомагане през годината, предхождаща годините, засегнати от непреодолима сила или извънредни обстоятелства.
Държавите членки могат да решат да ограничат прилагането на първа алинея до случаи, когато директните плащания, които се отнасят за 2014 г., са по-ниски от определен процент от съответните суми за годината, предхождаща годините, засегнати от непреодолима сила или извънредни обстоятелства. Този процент е не по-нисък от 85 %.
3. Държавите членки могат да решат, че в случай на действително или бъдещо наследяване разграничаването на единното плащане на площ се предоставя за наследилия стопанството земеделски стопанин, при условие че той отговаря на изискванията на схемата за единно плащане на площ.
Член 37
Производство на коноп съгласно схемата за единно плащане на площ
По отношение на схемата за единно плащане на площ се прилага член 9 mutatis mutandis.
ГЛАВА 3
ЕКОЛОГИЗИРАНЕ
РАЗДЕЛ 1
Еквивалентност
Член 38
Изисквания, приложими към националните или регионалните схеми за сертифициране
1. Държавите членки, които вземат решение за прилагане на еквивалентните практики, посочени в член 43, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕС) № 1307/2013, определят един или няколко публични или частни органа за сертифициране, които да удостоверяват, че земеделският стопанин съблюдава в своето стопанство практики, които отговарят на изискванията на член 43, параграф 3 от същия регламент.
2. Публичните или частните органи за сертифициране отговарят на следните условия:
а)
разполагат с експертния опит, оборудването и инфраструктурата, необходими за изпълнение на задачите по сертифициране;
б)
разполагат с достатъчен брой квалифицирани и опитни служители;
в)
безпристрастни са и не са в конфликт на интереси по отношение на задачите по сертифициране.
Частните органи по сертифициране трябва да са акредитирани в съответствие със стандартите EN ISO/IEC 17021 (Изисквания към органите, извършващи одит и сертификация на системи за управление) или EN ISO/IEC 17065 (Оценяване на съответствието - Изисквания към органите за сертификация на продукти, процеси и услуги). Акредитацията се извършва единствено от национален орган за акредитация в държавата членка в съответствие с Регламент (ЕО) № 765/2008 на Европейския парламент и на Съвета (21).
3. Правомощията на публичен или частен орган за сертифициране се прекратяват, ако той не изпълнява условията, съгласно които е определен за такъв орган и които са посочени в параграф 2.
Член 39
Изчисляване на сумата, посочена в член 28, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1305/2013
1. За земеделските стопани, които вземат решение да съблюдават практиките, посочени в раздел I, точки 3 и 4 и в раздел III, точка 7 от приложение IX към Регламент (ЕС) № 1307/2013, както и евентуални допълнителни еквивалентни практики, добавени към посоченото приложение, за които с оглед на недопускането на двойно финансиране е необходимо специално изчисление, като например еквивалентни практики съгласно член 43, параграф 3, буква а) от посочения регламент, държавите членки намаляват размера на подпомагането на хектар, изчислен съгласно член 28, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1305/2013, със сума, която съответства на една трета от средното плащане за екологизиране на хектар в съответната държава членка или в съответния регион за всяка практика за екологизиране, на която съответната практика е еквивалентна.
Средното плащане за екологизиране на хектар в съответната държава членка или в съответния регион се изчислява въз основа на процента, посочен в член 47, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, от средната стойност на националните тавани за годините от 2015 до 2019 г., определени в приложение II към посочения регламент, и броя на отговарящите на условията за подпомагане хектари, деклариран в съответствие с член 33 или член 36 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 през 2015 г. Държавите членки, които вземат решение да прилагат практиките, посочени в първа алинея от настоящия параграф още през 2015 г., могат да направят приблизителна прогноза за броя на отговарящите на условията за подпомагане хектари, декларирани през 2015 г., въз основа на декларациите за 2014 г., направени съгласно член 34, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 73/2009.
2. Чрез дерогация от параграф 1 държавите членки, които вземат решение да прилагат член 43, параграф 9, трета алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013, могат да решат да приложат намалението, посочено в параграф 1 от настоящия член, на индивидуална основа чрез сума, съответстваща на една трета от средното плащане за екологизиране на хектар за съответния земеделски стопанин.
Средното плащане за екологизиране за земеделския стопанин се изчислява въз основа на средната стойност на индивидуалното плащане, изчислено в съответствие с член 43, параграф 9, трета и четвърта алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013, за годините от 2015 до 2019 г., и броя на отговарящите на условията за подпомагане хектари, деклариран от земеделския стопанин в съответствие с член 33 от посочения регламент през 2015 г.
РАЗДЕЛ 2
Диверсификация на културите
Член 40
Изчисляване на дяловете на различните култури за диверсификация на културите
1. За целите на изчисляване на дяловете на различните култури, предвидено в член 44, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, периодът, който трябва да бъде взет предвид, е най-значимата част от периода на отглеждане, като се имат предвид традиционните практики за отглеждане в национален контекст.
Държавите членки информират своевременно земеделските стопани за този период. За целите на изчисляването на дяловете на различните култури всеки хектар в рамките на цялата обработваема земя в дадено стопанство се отчита само веднъж в една референтна година.
2. За целите на изчисляване на дяловете на различните култури площта, заета от дадена култура, може да включва особености на ландшафта, които са част от площите, които отговарят на условията по член 9 от Делегиран регламент (ЕС) № 640/2014.
3. На площи със смесени култури, където културите се отглеждат в отделни редове, културите се броят като различни култури, когато заемат най-малко 25 % от тази площ. Площта, заета от различните култури, се изчислява, като площта, заета от смесените култури, се раздели на броя на културите, които заемат най-малко 25 % от тази площ, независимо от действителния дял на съответната култура на тази площ.
При площи, на които смесените култури представляват основна култура, която се подсява с втора култура, площта се счита за заета само от основната култура.
Площи, заети от смесени култури, се считат - независимо от включените в сместа отделни култури - за заети от една-единствена култура. Без да се засягат разпоредбите на член 44, параграф 4, буква г) от Регламент (ЕС) № 1307/2013, такива единични култури се посочват като смесени култури. Когато може да се установи, че растителните видове, включени в различни смеси от семена, се различават един от друг, държавите членки могат да признаят тези различни смеси от семена като отделна една-единствена култура, при условие че различните смеси от семена не се използват за културата, посочена в член 44, параграф 4, буква г) от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
РАЗДЕЛ 3
Постоянно затревени площи
Член 41
Рамка за определяне на допълнителни екологично чувствителни зони с постоянно затревени площи извън зоните по „Натура 2000“
Екологично чувствителните зони с постоянно затревени площи, разположени извън зоните, обхванати от Директива 92/43/ЕИО или Директива 2009/147/ЕО, и посочени в член 45, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013, се определят въз основа на един или повече от следните критерии:
а)
те обхващат органични почви с високо съдържание на органичен въглерод, като например торфища или влажни зони;
б)
в тях се намират местообитания, изброени в приложение I към Директива 92/43/ЕИО или защитени съгласно националното законодателство;
в)
в тях растат растителни видове, изброени в приложение II към Директива 92/43/ЕИО или защитени съгласно националното законодателство;
г)
те са от съществено значение за видове диви птици, изброени в приложение I към Директива 2009/147/ЕО;
д)
те са от съществено значение за видове диви животни, защитени по силата на Директива 92/43/ЕИО или съгласно националното законодателство;
е)
те обхващат постоянно затревени площи с висока природна стойност, определени въз основа на обективни критерии, които се установяват от държавите членки;
ж)
те обхващат почви с висок риск от ерозия;
з)
разположени са в чувствителен район, определен в плановете за управление на речните басейни съгласно Директива 2000/60/ЕО.
Държавите членки могат да решат всяка година да добавят нови такива зони, като своевременно информират за своето решение засегнатите земеделски стопани.
Член 42
Обратно преобразуване в случай на неспазване на задължението за екологично чувствителните зони с постоянно затревени площи
Без да се засягат разпоредбите на Директива 2004/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (22), когато даден земеделски стопанин е преобразувал или разорал постоянно затревена площ, за която важи задължението по член 45, параграф 1, трета алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013, съответната държава членка налага задължението за обратно преобразуване на площта в постоянно затревена площ и може за всеки отделен случай да издаде точни указания, които да се спазват от съответния земеделски стопанин, за начина на поправяне на нанесената екологична щета с оглед възстановяване на статута на екологично чувствителна зона.
Незабавно след като неспазването е установено, земеделският стопанин се уведомява за задължението за обратно преобразуване, както и за датата, до която това задължение трябва да се изпълни. Тази дата е не по-късна от датата за подаване на единното заявление за следващата година, или в случая на Швеция и Финландия - 30 юни на следващата година.
Чрез дерогация от член 4, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 обратно преобразуваната площ се счита за постоянно затревена площ от първия ден на обратното преобразуване и подлежи на задължението, посочено в член 45, параграф 1, трета алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Член 43
Изчисляване на дела на постоянно затревените площи
1. Площите, декларирани от земеделски стопани, които участват в схемата за дребни земеделски стопани съгласно дял V от Регламент (ЕС) № 1307/2013, както и единиците на дадено стопанство, които се използват за биологично производство в съответствие с член 11 от Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета (23), не се включват в съотношението на постоянно затревените площи спрямо общата земеделска площ, нито в референтното съотношение, посочено в член 45, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
2. Площите, декларирани от земеделските стопани през 2012 г. като земя, заета от постоянни пасища, които са били преобразувани в земя за друго ползване, могат да се приспаднат от изчисляването на постоянно затревените площи в съответствие с член 45, параграф 2, втора алинея, буква а) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 до броя на хектарите с постоянни пасища или с постоянно затревени площи, които земеделските стопани са създали след 2012 г. и са ги декларирали през 2015 г. на национално, регионално и субрегионално равнище, както и на равнище стопанство, при условие че са спазени съществуващите правила за поддържане на постоянни пасища, определени в член 6, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 73/2009 и в член 93, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
При изчисляване на броя хектари на създадените след 2012 г. постоянни пасища или постоянно затревени площи, посочени в първа алинея, се вземат предвид само хектарите с постоянни пасища или постоянно затревени площи върху земеделска площ, декларирани през 2012, 2013 или 2014 г. в съответствие с член 34, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 73/2009.
3. Държавите членки адаптират референтното съотношение, ако преценят, че е налице значително въздействие върху съотношението, дължащо се по-специално на промяна в площта, използвана за биологично производство, или промяна в участниците в схемата за дребни земеделски стопани. В такива случаи държавите членки незабавно информират Комисията за извършената адаптация, както и за нейните основания.
Член 44
Поддържане на дела на постоянно затревените площи
1. Държавите членки могат да наложат на земеделските стопани индивидуалното задължение да не преобразуват постоянно затревени площи без предварително индивидуално разрешение. Земеделските стопани се уведомяват за това задължение незабавно и при всички случаи преди 15 ноември на годината, през която съответната държава членка го е наложила. Това задължение се прилага само за земеделски стопани, които подлежат на задълженията съгласно дял III, глава 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 по отношение на постоянно затревени площи, които не попадат в обхвата на член 45, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Издаването на разрешение може да зависи от прилагането на обективни и недискриминационни критерии, включително екологични такива. Ако посоченото в първа алинея разрешение подлежи на условието, че друга площ със съответстващи по брой хектари трябва да бъде създадена като постоянно затревена площ, то чрез дерогация от член 4, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 тази площ се счита за постоянно затревена площ от първия ден на преобразуването. Тези площи се използват за отглеждане на трева или други тревни фуражи в продължение на най-малко пет последователни години, считано от датата на преобразуването, или - ако държавата членка реши - когато земеделските стопани преобразуват площи, които вече са били използвани за отглеждане на трева и други тревни фуражи, в постоянно затревени площи - в продължение на останалия брой години, необходим за постигане на петте последователни години.
2. Когато се установи, че посоченото в член 45, параграф 2, първа алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013 съотношение е намаляло с повече от 5 % спрямо посоченото в същия член референтно съотношение, съответната държава членка налага задължението за обратно преобразуване на площи в постоянно затревени площи и въвежда правила за избягване на ново преобразуване на постоянно затревени площи.
Държавите членки определят кръга от земеделски стопани, които са задължени да преобразуват площи обратно, измежду земеделски стопани, които:
а)
подлежат на задълженията съгласно дял III, глава 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 по отношение на постоянно затревени площи, които не попадат в обхвата на член 45, параграф 1 от същия регламент; и
б)
въз основа на заявленията, подадени в съответствие с член 72 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 или член 19 от Регламент (ЕО) № 73/2009 през предходните две календарни години, или за 2015 г. - през предходните три календарни години - разполагат със земеделски площи, които са били преобразувани от постоянно затревени площи или земя за постоянни пасища в площи за друго ползване.
Когато сроковете, посочени във втора алинея, буква б), включват календарни години преди 2015 г., задължението за обратно преобразуване се прилага и за площите, които са били преобразувани от площи за постоянни пасища в площи за друго ползване, които са били предмет на задължението, посочено в член 6, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 73/2009 или член 93, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Когато се определя кои земеделски стопани да преобразуват обратно площи в постоянно затревени площи, държавите членки налагат задължението на първо място на тези земеделски стопани, които разполагат с площ, преобразувана от постоянно затревени площи или земя за постоянно пасище в площ за друго ползване в нарушение на изискването за разрешаване, посочено в параграф 1 от настоящия член или в член 4, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1122/2009. Тези земеделски стопани преобразуват обратно цялата преобразувана площ.
3. Ако прилагането на параграф 2, четвърта алинея не води до увеличаване на съотношението, посочено в член 45, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 над прага от 5 %, държавите членки предвиждат задължение за земеделските стопани, които разполагат с площ, която през посочените в параграф 2, втора алинея, буква б) от настоящия член периоди е била преобразувана от постоянно затревена площ или земя за постоянни пасища в площ за друго ползване, също да преобразуват обратно процент от тази преобразувана площ в постоянно затревени площи или да създадат друга площ, съответстваща на този процент, като постоянно затревена площ. Този процент се изчислява въз основа на площта, преобразувана от земеделския стопанин през посочените в параграф 2, втора алинея, буква б) от настоящия член периоди, и площта, която е необходима за увеличаване на съотношението, посочено в член 45, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, над прага от 5 %.
При изчисляването на процента, посочен в първа алинея, държавите членки могат да изключат от преобразуваната от земеделския стопанин площ онези площи, които са превърнати в постоянно затревени площи след 31 декември 2015 г., при условие че извършват административни кръстосани проверки на постоянно затревените площи, декларирани в геопространствените заявления за подпомагане, посредством пространствено засичане с площите, които са декларирани като постоянни пасища през 2015 г. и са регистрирани в системата за идентификация на земеделските парцели, и че тези постоянно затревени площи не са създадени в резултат на задължение за обратно преобразуване или за създаване на постоянно затревени площи съгласно параграф 2 или настоящия параграф. Ако обаче такова изключване не води до повишаване на посоченото в член 45, параграф 2, първа алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013 съотношение над прага от 5 %, държавите членки не изключват тези площи.
При изчисляването на посочения в първа алинея процент постоянно затревените площи или земята за постоянни пасища, които земеделските стопани са създали в рамките на задължения в съответствие с Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета (24) и Регламент (ЕС) № 1305/2013, не се вземат предвид за площи, преобразувани от земеделския стопанин.
Земеделските стопани се уведомяват за индивидуалното задължение за обратно преобразуване и за правилата за избягване на ново преобразуване на постоянно затревени площи незабавно и при всички случаи преди 31 декември на годината, през която е установено намалението с повече от 5 %. Задължението за обратно преобразуване трябва да се изпълни преди датата за подаване на единното заявление за следващата година, или в случая на Швеция и Финландия - 30 юни на следващата година.
Чрез дерогация от член 4, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 площите, обратно преобразувани или създадени като постоянно затревени площи, се считат за постоянно затревени площи от първия ден на обратното преобразуване или създаването. Тези площи трябва да се използват за отглеждане на трева или други тревни фуражи в продължение на най-малко пет последователни години, считано от датата на преобразуването им, или - ако държавата членка реши - когато земеделските стопани преобразуват площи, които вече са били използвани за отглеждане на трева и други тревни фуражи, в постоянно затревени площи - в продължение на останалия брой години, необходим за постигане на петте последователни години.
РАЗДЕЛ 4
Екологично насочени площи
Член 45
Допълнителни критерии за видовете екологично насочени площи
1. За определянето на видовете площи, изброени в член 46, параграф 2, първа алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013, като екологично насочени площи, се прилагат параграфи 2-11 от настоящия член.
2. Върху земята, оставена под угар, не се произвежда земеделска продукция. Чрез дерогация от член 4, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 земята, оставена под угар за повече от пет години с оглед на екологично насочените площи, продължава да бъде обработваема земя.
3. Тераси са терасите, защитени съгласно ДЗЕС 7, посочен в приложение II към Регламент (ЕС) № 1306/2013, както и други тераси. Държавите членки могат да решат за екологично насочени площи да се считат само терасите, защитени съгласно ДЗЕС 7. Държавите членки, които вземат решение за екологично насочени площи да се считат и други тераси, определят критерии за тези други тераси (включително минимална височина), въз основа на националната или регионалната специфика.
4. Особеностите на ландшафта са на разположение на земеделския стопанин и представляват особеностите, защитени съгласно посочените в приложение II към Регламент (ЕС) № 1306/2013 ДЗЕС 7, ЗИУ 2 или ЗИУ 3, както и следните особености:
а)
живи плетове или обрасли с дървесна растителност ивици с широчина до 10 m;
б)
отделни дървета с корона с диаметър, не по-малък от 4 m;
в)
дървета в редица, с корона с диаметър, не по-малък от 4 m. Разстоянието между короните не надхвърля 5 m;
г)
дървета в група, като същите са свързани от застъпващи се корони, и полски горички, като максималната площ и в двата случая е 0,3 ha;
д)
синори с широчина между 1 и 20 m, върху които не се произвежда земеделска продукция;
е)
езерца с размер до 0,1 ha. Резервоарите от бетон или пластмаса не се считат за екологично насочени площи;
ж)
канавки с максимална широчина 6 m, включително открити водни басейни за целите на напояването или отводняването. Каналите с бетонни стени не се считат за екологично насочени площи;
з)
традиционни каменни стени.
Държавите членки могат да решат да ограничат списъка от особености на ландшафта до особеностите съгласно посочените в приложение II към Регламент (ЕС) № 1306/2013 ДЗЕС 7, ЗИУ 2 или ЗИУ 3 и/или до една или няколко особености от изброените в първа алинея, букви а)-з), когато това е надлежно обосновано.
За целите на букви б) и в) от първа алинея държавите членки могат да включват дървета с диаметър на короната до 4 m, ако са признати от тях за ценни особености на ландшафта.
За целите на буква д) от първа алинея държавите членки могат да определят по-малка максимална широчина.
За целите на буква е) от първа алинея държавите членки могат да определят минимален размер за езерцата и да решат да включат в размера на езерцата разположена по протежението на водата ивица с крайречна растителност с широчина до 10 m. Те могат да определят критерии, с които да гарантират, че езерцата имат природна стойност, като отчитат тяхната роля по отношение на опазването на местообитанията и видовете.
За целите на буква з) от първа алинея държавите членки определят минимални критерии въз основа на националната или регионалната специфика, включително граници по отношение на височината и широчината.
5. Буферните ивици включват буферни ивици по протежението на водни потоци, изисквани съгласно посочените в приложение II към Регламент (ЕС) № 1306/2013 ДЗЕС 1, ЗИУ 1 или ЗИУ 10, както и други буферни ивици. Минималната широчина на другите буферни ивици се определя от държавите членки, но не може да бъде по-малка от 1 m. Те трябва да бъдат разположени върху обработваема земя или в съседство с обработваема земя по такъв начин, че по-дългата им страна да бъде успоредна на водния поток или на водоема. По протежението на водно течение те могат да включват ивици от крайречна растителност с широчина до 10 m. Върху буферните зони не се произвежда земеделска продукция. Чрез дерогация от това изискване държавите членки могат да разрешат пашата или коситбата, при условие че буферната ивица продължава да бъде различима от съседната ѝ земеделска земя.
6. Агролесовъдните хектари са обработваема земя, която отговаря на условията за подпомагане по схемата за основно плащане или по схемата за единно плащане на площ, посочени в дял III, глава 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, и по отношение на която са изпълнени условията, за които е било предоставено или се предоставя подпомагане съгласно член 44 от Регламент (ЕО) № 1698/2005 или член 23 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
7. Що се отнася до отговарящите на условията за подпомагане ивици хектари по краищата на гори, държавите членки могат да решат да позволят върху тях да има земеделска продукция, да въведат изискване върху тях да няма земеделска продукция или да предоставят на земеделските стопани и двете възможности. Когато държавите членки решат да не позволяват земеделска продукция, чрез дерогация от изискването върху посочените ивици да няма земеделска продукция, те могат да разрешат паша или коситба, при условие че съответната ивица продължава да бъде различима от съседната ѝ земеделска земя. Минималната широчина на такива ивици се определя от държавите членки и не може да бъде по-малка от 1 m. Максималната широчина е 10 m.
8. За площите с дървесни култури с кратък цикъл на ротация без използване на минерални торове и/или продукти за растителна защита държавите членки определят списък на дървесните видове, които могат да бъдат използвани за тази цел, като избират от списъка, съставен съгласно член 4, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕС) № 1307/2013, видовете, които са най-подходящи от екологична гледна точка, и изключват видовете, за които е известно, че не са местни. Държавите членки определят също така изискванията по отношение на използването на минерални торове и продукти за растителна защита, като отчитат по-специално целта на екологично насочените площи за съхраняване и подобряване на биологичното разнообразие.
9. Площите с междинни култури или зелена покривка включват такива площи, създадени съгласно изискванията на посоченото в приложение II към Регламент (ЕС) № 1306/2013 ЗИУ 1, както и други площи с междинни култури или зелена покривка, при условие че същите са създадени чрез засяване на смес от видове култури или чрез подсяване на трева в основната култура. Държавите членки определят списъка на смесите от видове култури, които трябва да се използват, и периода за засяване на междинните култури или зелената покривка, като могат да въведат допълнителни условия предимно с оглед на методите на производство. Периодът, който се определя от държавите членки, не може да продължава след 1 октомври.
Площите с междинни култури или зелена покривка не включват площи, засети със зимни култури, които се засяват обикновено през есента с цел получаване на реколта или използване като паша. Те не включват също така площите, върху които се прилагат еквивалентни практики, посочени в раздел I, точки 3 и 4 от приложение IX към Регламент (ЕС) № 1307/2013 и изпълнявани в съответствие с ангажиментите, посочени в член 43, параграф 3, буква а) от същия регламент.
10. Върху площите с култури, които обогатяват почвата с азот, земеделските стопани отглеждат само такива култури, които обогатяват почвата с азот, които са включени в списък, определен от държавата членка. Този списък обхваща културите, които обогатяват почвата с азот, за които държавата членка счита, че спомагат за подобряване на биологичното разнообразие. Тези култури са налице през вегетационния период. Държавите членки определят правила относно местата, на които могат да се отглеждат култури, които обогатяват почвата с азот, и които отговарят на критериите за екологично насочени площи. Тези правила отчитат необходимостта да бъдат изпълнени целите на Директива 91/676/ЕИО и Директива 2000/60/ЕО, като се има предвид потенциалната способност на културите, които обогатяват почвата с азот, да увеличават риска от излужване на азот през есента. Държавите членки могат да въведат допълнителни условия предимно с оглед на методите на производство.
Площите с култури, които обогатяват почвата с азот, не могат да включват също така площите, върху които се прилагат еквивалентни практики, посочени в раздел I, точки 3 и 4 от приложение IX към Регламент (ЕС) № 1307/2013 и изпълнявани посредством ангажиментите, посочени в член 43, параграф 3, буква а) от същия регламент.
11. Един земеделски стопанин може да декларира една площ или особеност на ландшафта само веднъж за една референтна година за целите на изпълняването на изискването за екологично насочени площи.
Член 46
Правила относно регионалното изпълнение по отношение на екологично насочени площи
1. Държавите членки, които са избрали регионалното изпълнение, предвидено в член 46, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, определят региони за целите на посочения член. Тези региони се състоят от единни и хомогенни географски райони със сходни селскостопански и екологични условия. За целта хомогенността се отнася до видовете почви, надморската височина, както и до наличието на естествени и полуестествени райони.
2. В рамките на определените региони държавите членки определят районите, в които трябва да бъдат постигнати до половината процентни пунктове по изискването за екологично насочени площи.
3. По отношение на определените райони държавите членки предвиждат специални задължения за участващите земеделски стопани или групи стопани. С тези задължения се осигуряват прилежащи структури от съседни екологично насочени площи. Задълженията за участващите земеделски стопани или групи стопани включват изискване за всеки участващ стопанин най-малко 50 % от площта, която подлежи на изискването по член 46, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, да се намира на територията на неговото стопанство в региона в съответствие с член 46, параграф 2, втора алинея от посочения регламент.
4. Със задълженията за участващите земеделски стопани или групи стопани се гарантира, че прилежащите екологично насочени площи, посочени в параграф 3, се състоят от една или няколко от площите, посочени в член 46, параграф 2, първа алинея, букви а), в), г) и з) от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
5. При определянето на площите и предвиждането на задълженията, посочени съответно в параграфи 2 и 3, държавите членки отчитат, ако е приложимо, съществуващите национални или регионални стратегии за биологично разнообразие и/или за смекчаване на ефекта от изменението на климата и за адаптиране към него, плановете за управление на речните басейни или нуждите, установени с оглед на гарантиране на екологичната съгласуваност на мрежата „Натура 2000“, посочена в член 10 от Директива 92/43/ЕИО, или с оглед подпомагане на прилагането на стратегията за екологосъобразна инфраструктура.
6. Преди да предвидят задължения за земеделските стопани, държавите членки провеждат консултации със съответните земеделски стопани или групи стопани, както и с други заинтересовани страни. След тези консултации държавите членки съставят окончателен подробен план за регионалното изпълнение и информират заинтересованите страни, участвали в консултацията, и съответните земеделски стопани или групи стопани за него, включително за определените райони и за задълженията на участващите земеделски стопани или групи стопани, и по-специално за точния процент, който всеки отделен стопанин трябва да постигне в своето стопанство. Държавите членки съобщават тази информация на земеделския стопанин не по-късно от 30 юни на годината, предхождаща годината, за която се отнася регионалното изпълнение, или - за първата година на прилагане на настоящия регламент - достатъчно рано, за да се даде възможност на земеделския стопанин да подаде съответно заявлението си.
Без да се засягат плащанията за земеделските стопани, посочени в член 43, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, държавите членки гарантират, че е създадена уредба по отношение на финансовите обезщетения между земеделските стопани и по отношение на административните санкции в случай на неизпълнение във връзка с прилежащите екологично насочени площи.
Член 47
Правила относно колективното изпълнение и критериите, на които трябва да отговарят стопанствата, за да се счита, че са в непосредствена близост едно до друго
1. Държавите членки, които вземат решение да разрешат колективното изпълнение, предвидено в член 46, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, определят критерии, на които да отговарят стопанствата, за които се счита, че са в непосредствена близост, като използват някой от следните елементи:
а)
земеделски стопани, 80 % от стопанствата на които се намират в една община;
б)
земеделски стопани, 80 % от стопанствата на които се намират в рамките на територия с даден радиус, който се определя от държавата членка, но не може да надвишава 15 km.
2. Държавите членки, които решат да определят площите, в които има възможност за колективно изпълнение, и които решат да наложат задължения за участващите земеделски стопани или групи стопани, отчитат съществуващите национални или регионални стратегии за биологично разнообразие и/или за смекчаване на ефекта от изменението на климата и за адаптиране към него, плановете за управление на речните басейни или нуждите, установени с оглед на гарантиране на екологичната съгласуваност на мрежата „Натура 2000“, посочена в член 10 от Директива 92/43/ЕИО, или с оглед подпомагане на подобряването на екологосъобразната инфраструктура.
3. Задълженията за участващите земеделски стопани или групи стопани, посочени в параграф 2, включват условието прилежащите екологично насочени площи да се състоят от една или няколко от площите, посочени в член 46, параграф 2, втора алинея, букви а), в), г) и з) от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
4. Земеделските стопани, участващи в колективното изпълнение, сключват писмено споразумение, което съдържа подробна информация за вътрешната уредба по отношение на финансовите обезщетения и по отношение на административните санкции в случай на неизпълнение във връзка с общата екологично насочена площ.
Член 48
Определяне на съотношението между гори и земеделска земя
1. Държавите членки, които вземат решение за прилагане на член 46, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, определят процента на горите спрямо общата площ на земите, посочена в първа алинея от същия параграф, въз основа на данните, предоставяни от Евростат. При данните за горите се прилага определението, използвано от Организацията на ООН по прехрана и земеделие, и се изключват площите от категорията други залесени земи. Общата площ на земите изключва площите, заети от вътрешни водни басейни, включително реки и езера.
2. Съотношението между горите и земеделската земя, посочено в член 46, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, се изчислява с помощта на данни, предоставяни от Евростат. Ако няма данни от Евростат относно земите, заети от гори, и относно земеделските земи в необходимия мащаб, за да се направи оценка на съотношението на горите на равнище площ, равняващо се на равнището на местните административни единици (LAU2), или на равнището на ясно очертана единица, която обхваща един-единствен ясно указан прилежащ географски район със сходни селскостопански условия, могат да се използват и други източници на данни.
Държавите членки доказват, че относно земите, заети от гори, и относно земеделските земи са използвали актуални и последователни данни, които отразяват във възможно най-голяма степен действителната ситуация.
3. Данните и изчисленията, посочени в параграфи 1 и 2, са валидни в продължение на три години. След изтичането на този срок държавите членки, които вземат решение да продължат да прилагат освобождаването, предвидено в член 46, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, и да подновят този тригодишен срок, преизчисляват съотношенията в съответствие с параграфи 1 и 2 от настоящия член, като използват най-новите налични данни.
В случай на промяна на административните граници, която се отразява върху съотношението, посочено в параграф 2, данните и изчисленията се подлагат на нова оценка, като Комисията се уведомява за евентуалните промени в прилагането на освобождаването.
ГЛАВА 4
ПЛАЩАНЕ ЗА МЛАДИ ЗЕМЕДЕЛСКИ СТОПАНИ
Член 49
Достъп на юридически лица до плащане за млади земеделски стопани
1. Годишното плащане за млади селскостопански производители по член 50, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се предоставя на юридически лица, независимо от правната им форма, ако са изпълнени следните условия:
а)
юридическото лице има право на плащане по схемата за основно плащане или по схемата за единно плащане на площ, посочени в дял III, глава 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, и има активирани права за плащане или е декларирало отговарящи на условията за подпомагане хектари, както е посочено в член 50, параграф 4 от същия регламент;
б)
млад земеделски стопанин по смисъла на член 50, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 упражнява ефективен и дългосрочен контрол върху юридическото лице по отношение на решенията, свързани с управлението, ползите и финансовите рискове през първата година, в която юридическото лице подава заявление за плащане по схема за млади земеделски стопани. Когато в капитала или управлението на юридическото лице участват няколко физически лица, включително лице или лица, които не са млади земеделски стопани, младият земеделски стопанин е в състояние да упражнява такъв ефективен и дългосрочен контрол самостоятелно или съвместно с други земеделски стопани;
в)
най-малко един от младите земеделски стопани, които отговарят на условието, посочено в буква б), отговаря на критериите за допустимост, установени от държавите членки съгласно член 50, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, ако има такива, освен ако държавите членки са решили, че тези критерии се прилагат по отношение на всички подобни млади земеделски стопани.
Когато юридическо лице се контролира самостоятелно или съвместно от друго юридическо лице, условията, определени в първата алинея на буква б), се прилагат за всяко физическо лице, което упражнява контрол върху това друго юридическо лице.
2. Плащането, посочено в член 50, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, повече не се отпуска, ако всички млади земеделски стопани, които отговарят на критериите, посочени в параграф 1, първа алинея, буква б), и по целесъобразност - в параграф 1, първа алинея, буква в), са престанали да упражняват контрол върху юридическото лице.
3. За целите на настоящия член:
а)
всяко позоваване в член 50, параграфи 4-10 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 на „земеделски стопанин“ се тълкува като позоваване на юридическото лице, посочено в настоящия член;
б)
позоваването на посоченото в член 50, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 първо подаване на заявление за схемата за основно плащане или схемата за единно плащане на площ, се тълкува като позоваване на първото заявление на юридическото лице за плащане по схемата за млади земеделски стопани;
в)
без да се засяга параграф 4 от настоящия член, позоваването в член 50, параграф 5, второ изречение от Регламент (ЕС) № 1307/2013 на понятието „създаване“ се тълкува като позоваване на създаване от младите земеделски стопани, упражняващи контрол върху юридическото лице в съответствие с параграф 1, първа алинея, буква б) от настоящия член.
4. Когато няколко млади земеделски стопани по параграф 1, първа алинея, буква б) са придобили контрол над юридическото лице по различно време, най-ранното придобиване на контрол се счита за момент на създаване по член 50, параграф 5, второ изречение от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Член 50
Достъп на групи физически лица до плащане за млади земеделски стопани
Член 49 се прилага mutatis mutandis по отношение на група физически лица по член 4, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1307/2013, за които изискванията, посочени в член 49, параграф 1, буква а) от настоящия регламент, са изпълнени на равнище група.
ГЛАВА 5
ОБВЪРЗАНО С ПРОИЗВОДСТВОТО ПОДПОМАГАНЕ
РАЗДЕЛ 1
Доброволно обвързано с производството подпомагане
Член 51
Определения
За целите на настоящия раздел „мерки за обвързано с производството подпомагане“ означава мерки за прилагане на доброволно обвързаното с производството подпомагане, посочено в член 52, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Член 52
Общи принципи
1. Държавите членки определят регионите по член 52, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 в съответствие с обективни и недискриминационни критерии, като например агрономически и социално-икономически характеристики, регионален селскостопански потенциал или институционална или административна структура. Тези региони могат да се различават от региони, определени съгласно други схеми за подпомагане, предвидени в Регламент (ЕС) № 1307/2013.
2. При определянето на специфичните видове селскостопански практики или специфичните селскостопански сектори по член 52, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 държавите членки вземат предвид по-специално съответните производствени структури и условия на региона и на съответния сектор.
3. За целите на член 52, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се счита, че определени видове селскостопански практики или специфични селскостопански сектори изпитват трудности, ако е налице риск от изоставяне или от спад на производството между другото поради ниска рентабилност на извършваната дейност, което оказва неблагоприятно въздействие върху икономическото, социалното или екологичното равновесие в съответния регион или сектор.
Член 53
Условия за отпускане на подпомагането
1. Държавите членки определят критерии за допустимост по отношение на мерки за обвързано с производството подпомагане в съответствие с рамката, установена с Регламент (ЕС) № 1307/2013, и условията, посочени в настоящия регламент.
2. Площите, добивите и броят на животните по член 52, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се определят на регионално или секторно равнище от държавите членки. Те отразяват максималния добив, максималната обработваема площ или максималния брой животни в целевия регион или сектор за най-малко една година през петгодишния период, предхождащ годината на решението по член 53, параграф 1 от посочения регламент.
Годишното плащане се изразява като размер на подпомагането за съответна единица. То е резултат от съотношението между сумата, определена за финансиране на мярката, за която е подадено уведомление съгласно приложение I, точка 3, буква и) от настоящия регламент, и или площта/броя животни, които отговарят на условията за подпомагане за съответната година, или определените площ/брой животни, както е посочено в първа алинея от настоящия параграф.
3. Когато мярката за обвързано с производството подпомагане се отнася за маслодайните семена, посочени в приложението към Меморандума за разбирателство между Европейската икономическа общност и Съединените американски щати за маслодайни семена в рамките на ГАТТ, за да се осигури изпълнението на този международен ангажимент, общият размер на максималната площ, за която държавите членки са подали уведомление и за която се отпуска подпомагане, не надхвърля определена максимална площ за целия Съюз.
Когато максималната площ по първа алинея е надхвърлена, съответните държави членки коригират площта, за която е подадено уведомление, като прилагат коефициент за намаление, изчислен като съотношение между максималната площ и общия размер на площите, за които е подадено уведомление и за които се отпуска подпомагане на маслодайните семена по първа алинея.
Комисията определя коефициента за намаление по втора алинея посредством актове за изпълнение, които се приемат, без да се прилага процедурата по член 71, параграф 2 или параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
4. Когато мярката за обвързано с производството подпомагане се отнася за едър рогат добитък и/или овце и кози, държавите членки определят като условие за допустимост за подпомагане изискванията за идентификация и регистрация на животните, предвидени съответно в Регламент (ЕО) № 1760/2000 на Европейския парламент и на Съвета (25) или Регламент (ЕО) № 21/2004 на Съвета (26).
5. Държавите членки не могат да отпускат обвързано с производството подпомагане за площи, които не отговарят на условията за подпомагане по смисъла на член 32, параграфи 2, 3 и 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013. Когато държавите членки отпускат обвързано с производството подпомагане за коноп, се прилага условието по член 32, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 и член 9 от настоящия регламент.
Член 54
Съответствие и натрупване на различни видове подпомагане
1. За целите на член 52, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 мерките, предвидени в Регламент (ЕС) № 1305/2013 и Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета (27), се считат за „други мерки и политики на Съюза“.
2. Държавите членки гарантират съответствието между:
а)
мерките за обвързано с производството подпомагане и мерките, прилагани съобразно други мерки и политики на Съюза;
б)
различните мерки за обвързано с производството подпомагане;
в)
мерките за обвързано с производството подпомагане и мерките, финансирани от държавни помощи.
Държавите членки гарантират, че мерките за обвързано с производството подпомагане не пречат на правилното функциониране на други мерки, посочени в първата алинея.
3. В случаите на подпомагане по една мярка за обвързано с производството подпомагане, което може да бъде отпуснато и по друга мярка за обвързано с производството подпомагане или по мярка, прилагана съобразно други мерки и политики на Съюза, държавите членки гарантират, че земеделският стопанин може да получи подпомагане, съобразено с целта, посочена в член 52, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, само по една такава мярка.
Член 55
Критерии за одобрение от Комисията
1. За целите на член 55, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се счита, че липсват алтернативи, ако:
а)
в целевия регион или сектор не може да се извършва никакво друго производство, освен производството, обхванато от мярката за обвързано с производството подпомагане, или ако продължаването на това производство изисква значителни промени в производствените структури; или
б)
възможностите за преминаване към друго производство са силно ограничени поради липсата на земя или подходяща за това производство инфраструктура, поради следващото от това значително намаляване на броя на стопанствата, поради равнището на необходимите в резултат на преобразуването инвестиции или поради сходни причини.
2. За целите на член 55, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 е необходимо да се осигури постоянно снабдяване на местната преработвателна промишленост, когато се очаква евентуално спиране или намаляване на производството в целевия регион или сектор да окаже отрицателно въздействие върху дейността и свързаната с това икономическа жизнеспособност или заетост в предприятията по веригата на доставки, които зависят в голяма степен от това производство, като например преработватели на суровини или предприятия от хранително-вкусовата промишленост. Тези предприятия трябва да се намират в съответния регион или продължаването на дейността им да е сериозно зависимо от сектора.
3. За целите на член 55, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 1307/2013 се смята, че са налице продължаващи смущения на съответния пазар, когато селскостопанските производители в целевия регион или сектор са засегнати от икономическите загуби, произтичащи по-специално от замърсяване, контаминация или влошаване на качеството на околната среда, свързани с конкретно събитие с ограничен териториален обхват.
4. При оценката на равнището на обвързаното с производството подпомагане във връзка с мерките, които трябва да бъдат одобрени съобразно съобщената от държавата членка информация, Комисията взема предвид равнището на обвързаните с производството директни плащания, отпускани в продължение на най-малко една година в рамките на референтния период 2010-2014 г., както е посочено в член 53, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
РАЗДЕЛ 2
Специално плащане за култура - памук
Член 56
Предоставяне на разрешение за земеделска земя за производство на памук
Държавите членки установяват обективни критерии, въз основа на които се одобряват земеделски земи в съответствие с член 57, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Тези критерии се основават на едно или няколко от следните условия:
а)
аграрната икономика на регионите, в които памукът е основна култура;
б)
почвата и климата на въпросните площи;
в)
управлението на водите за напояване;
г)
системи за ротация и методи за отглеждане, които са съобразени с околната среда.
Член 57
Предоставяне на разрешение за сортове за засаждане
За целите на член 57, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 държавите членки предоставят разрешение за сортовете, изброени в общия каталог на сортовете от земеделски растителни видове, посочен в Директива 2002/53/ЕО, които са съобразени с нуждите на пазара.
Член 58
Изисквания за допустимост
Засаждането на площите, посочени в член 57, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, се извършва с минимална гъстота на посевите, която се определя от съответната държава членка въз основа на почвено-климатичните условия и конкретните регионални характеристики, където това е целесъобразно.
Член 59
Агрономически практики
Държавите членки могат да определят специални правила относно агрономическите практики, необходими за поддържането на културите и прибирането на реколтата при обичайни условия на отглеждане.
Член 60
Одобряване на междубраншови организации
1. Всяка година държавите членки одобряват за срок от една година, започващ не по-късно от 1 март, междубраншовите организации по член 59, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, които кандидатстват за получаване на статут на одобрена организация и които:
а)
покриват обща площ от най-малко 4 000 ha, както е установено от държавата членка, отговарящи на критериите за одобрение, определени в член 56 от настоящия регламент;
б)
включват най-малко едно предприятие за омаганяване; и
в)
са приели вътрешен правилник за работа, по-специално относно условията за членство и членския внос, съгласно националните и съюзните правила.
2. Ако се установи, че одобрена междубраншова организация не спазва критериите за одобрение, посочени в параграф 1, държавата членка оттегля одобрението, освен ако съответното неспазване на критериите бъде коригирано. В случай, че планира да оттегли одобрението, държавата членка уведомява междубраншовата организация за това си намерение, както и за основанията за оттеглянето. Държавата членка дава възможност на междубраншовата организация да представи своите коментари в рамките на определен срок.
Земеделски производители, които са членове на одобрена междубраншова организация, одобрението за която е оттеглено в съответствие с първа алинея от настоящия параграф, губят правото на увеличаване на помощите, предвидено в член 60, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Член 61
Задължения на производителите
1. Производителят не може да членува в повече от една одобрена междубраншова организация по член 59, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
2. Производител, който членува в одобрена междубраншова организация, доставя своя памук само на предприятие за омаганяване, което членува в същата организация.
3. Участието на производителите в одобрена междубраншова организация се основава на доброволно членство.
ГЛАВА 6
УВЕДОМЛЕНИЯ
Член 62
Уведомления във връзка с определенията и свързаните с тях разпоредби
Държавите членки уведомяват Комисията за всички решения, взети в съответствие с член 4, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, до 31 януари 2015 г. Уведомлението съдържа подробно описание и обосновка на тези решения, както и обективните критерии, въз основа на които са взети.
Член 63
Уведомления във връзка с коефициента за намаление съгласно член 32, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013
Държавите членки уведомяват Комисията за всички решения, взети в съответствие с член 8, до 31 януари 2015 г. Уведомлението съдържа подробно описание и обосновка на тези решения, както и обективните критерии, въз основа на които са взети.
Член 64
Уведомления във връзка с основното плащане
1. Когато държава членка уведомява Комисията за свои решения съгласно член 22, параграфи 2 и 3, член 24, параграф 10, член 29 и член 40, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, уведомлението съдържа подробно описание на тези решения. При решенията съгласно член 24, параграф 10, член 29 и член 40, параграф 4 от посочения регламент освен това при необходимост се включва и обосновка.
Когато държава членка уведомява Комисията за свои решения съгласно член 23, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, уведомлението съдържа подробно описание и обосновка на решенията, както и обективните критерии, въз основа на които са взети, по-специално критериите, използвани за определянето на регионите съгласно член 23, параграф 1 от посочения регламент, критериите, използвани за регионалното разпределение на националните тавани съгласно член 23, параграф 2 от посочения регламент, и критериите, използвани за годишни прогресивни изменения съгласно член 23, параграф 3 от посочения регламент.
2. Когато държава членка реши да използва възможностите, предвидени в член 30, параграф 7, член 30, параграф 11, буква б), член 32, параграф 3, буква б), член 32, параграф 5 и член 36, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, тя уведомява Комисията до 31 януари на първата година на прилагане на тези решения, като уведомлението съдържа подробно описание и обосновка на решенията, както и обективните критерии, въз основа на които са взети.
В случай на преразглеждане на решението, посочено в член 30, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, информацията, посочена в първа алинея от настоящия параграф, се съобщава на Комисията до 31 януари на първата година от прилагането на преразгледаното решение.
3. Когато държава членка реши да използва възможността, предвидена в член 34, параграфи 3 и 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, тя уведомява Комисията за това си решение до 31 януари на първата година на прилагане на това решение.
4. Когато държава членка реши да използва възможностите, предвидени в член 39, параграф 1, втора алинея и член 40, параграфи 2 и 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, тя уведомява Комисията до 31 януари на годината, предхождаща годината, през която то се прилага за първи път, като уведомлението съдържа подробно описание и обосновка на решенията, както и обективните критерии, въз основа на които са взети.
5. Когато държава членка реши да прилага схемата за единно плащане на площ съгласно член 36, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, тя уведомява Комисията до 1 септември на всяка година за общия брой хектари за съответната референтна година, декларирани от земеделските стопани съгласно член 36, параграф 2 от посочения регламент.
Член 65
Уведомления във връзка с екологизирането
1. Държавите членки уведомяват Комисията за следното:
а)
до 15 декември 2014 г.:
i)
ако е приложимо, за своето решение да изчисляват плащането, посочено в член 43, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, съгласно третата алинея от същия параграф;
ii)
ако е приложимо, за своето решение да определят допълнителни екологично чувствителни зони с постоянно затревени площи, посочени в член 45, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013;
iii)
ако е приложимо, за своето решение да прилагат плащането, посочено в член 43, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, на регионално равнище, както е предвидено в член 47, параграф 2 от същия регламент;
б)
до 15 декември на съответната година - за решението да определят нови екологично чувствителни зони с постоянно затревени площи, както е посочено в член 41, втора алинея от настоящия регламент;
в)
до 15 декември на всяка година за съответната референтна година:
i)
общия брой на земеделските стопани, които трябва да изпълняват най-малко едно задължение за екологизиране, посочено в член 43, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, и общия брой хектари, декларирани от тези земеделски стопани;
ii)
общия брой на земеделските стопани, освободени от една или повече практики за екологизиране, и броя хектари, декларирани от тези земеделски стопани; броя на земеделските стопани, освободени от всички практики, тъй като отговарят на изискванията на Регламент (ЕО) № 834/2007; броя на земеделските стопани, освободени от задължението за диверсификация на културите, и броя на земеделските стопани, освободени от задължението за екологично насочени площи, и съответния брой хектари, декларирани от тези земеделски стопани. Тези данни не включват земеделските стопани, които участват в схемата за дребни земеделски стопани;
iii)
общия брой на земеделските стопани, които прилагат равностойни мерки, като се разграничават земеделските стопани, които прилагат еквивалентни практики съгласно член 43, параграф 3, буква а) или буква б) от Регламент (ЕС) № 1307/2013, и съответния брой хектари, декларирани от тези земеделски стопани;
iv)
общия брой на земеделските стопани, които прилагат диверсификация на културите, с разбивка по брой на земеделските стопани, които прилагат диверсификация с две култури, и брой на земеделските стопани, които прилагат диверсификация с три култури, включително съответния брой хектари обработваема земя, декларирани от тези земеделски стопани;
v)
общия брой на земеделските стопани, взет предвид при изчисляването на съотношението на постоянно затревените площи и общата земеделска площ, и общия брой на хектарите, заети с постоянно затревени площи, декларирани от тези земеделски стопани;
vi)
общия брой на земеделските стопани, които декларират екологично чувствителни постоянно затревени площи; общия брой на хектарите, заети с екологично чувствителни постоянно затревени площи, декларирани от тези земеделски стопани, и общия брой на хектарите, определени за екологично чувствителни постоянно затревени площи;
vii)
общия брой на земеделските стопани, към които се прилага задължението за екологично насочена площ; общия брой на хектарите обработваема земя, декларирани от тези земеделски стопани; и общия брой на хектарите, декларирани като екологично насочена площ, преди прилагането на тегловните коефициенти, с разбивка по видове екологично насочени площи, посочени в член 46, параграф 2, първа алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013;
viii)
общия брой на земеделските стопани, които изпълняват задължението за екологично насочени площи на регионално или колективно равнище, и общия брой на хектарите обработваема земя, декларирани от тези земеделски стопани;
г)
до 15 декември на всяка година - референтното съотношение и годишното съотношение на постоянно затревените площи към общата земеделска площ, както и информация относно задълженията, установени на равнището на стопанството в съответствие с член 45, параграф 2, пета алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013 и член 44 от настоящия регламент.
2. В уведомлението, което държавите членки трябва да подадат до 1 август 2014 г. съгласно член 46, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, те уведомяват Комисията за следното:
а)
своето решение по отношение на това кои площи, посочени в член 46, параграф 2, първа алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013, трябва да се считат за екологично насочени площи. До 1 октомври 2014 г. това уведомление се допълва с подробна информация за това решение, включително относно условията, които се прилагат по отношение на тези площи, в резултат на решенията, взети от държавите членки;
б)
подробна информация относно прилагането на коефициентите за преобразуване и тегловните коефициенти, посочени в член 46, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
3. В уведомлението, което държавите членки трябва да подадат до 1 август на годината, предхождаща първото прилагане на съответното решение съгласно член 46, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, те уведомяват Комисията за следното:
а)
за държавите членки, избрали регионалното изпълнение, посочено в член 46, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1307/2013: информация за определянето на регионите, за определянето на районите, за избраните площи за целите на член 46, параграф 4 от настоящия регламент, и информация, с която се обосновава по какъв начин с регионалното изпълнение се укрепва прилагането на политиките на Съюза в областта на околната среда, климата и биологичното разнообразие;
б)
за държавите членки, които са разрешили колективното изпълнение, посочено в член 46, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, информация за определянето на районите и за избраните площи за целите на член 47, параграф 3 от настоящия регламент, ако това е приложимо.
4. В уведомлението, което трябва да подадат до 1 август на годината, предхождаща първото прилагане на съответното решение съгласно член 46, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, държавите членки, отговарящи на условието, посочено в член 46, параграф 7 от посочения регламент и взели решение за прилагане на освобождаването, предвидено в тази разпоредба, предоставят на Комисията подробни данни за това решение, включително данните и изчисленията, които доказват, че всички условия за освобождаването, посочено в член 46, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, са изпълнени.
Първа алинея се прилага mutatis mutandis към решенията за продължаване прилагането на освобождаването, предвидено в член 46, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, и за подновяване на тригодишния срок, посочен в член 48, параграф 3 от настоящия регламент.
Държавите членки уведомяват Комисията незабавно за евентуални промени в прилагането на освобождаването, предвидено в член 46, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Член 66
Уведомления във връзка с плащането за млади земеделски стопани
1. Когато държава членка реши при изчисляването на плащането за млади земеделски стопани да приложи член 50, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, тя уведомява Комисията относно избрания метод за изчисляване на плащането и относно максималния срок, определен в съответствие с член 50, параграф 9 от посочения регламент, до 31 януари 2015 г.
2. Когато държава членка реши да определи критериите за допустимост в съответствие с член 50, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 или да приложи метода за изчисляване, посочен в член 50, параграф 10 от същия регламент, тя уведомява Комисията за това си решение до 31 януари 2015 г.
3. Когато държава членка реши да се възползва от възможността за преизчисляване на фиксирания брой хектари, както е предвидено в член 50, параграф 10, трета алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013, тя уведомява Комисията за това решение и представя обосновка, както и обективните критерии, въз основа на които е взето решението, до 1 август на годината, в която ще се прилага това преизчисляване.
Член 67
Уведомления във връзка с доброволно обвързаното с производството подпомагане
1. Уведомленията, посочени в член 54, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, включват елементите, изброени в приложение I към настоящия регламент.
2. За всяка мярка за обвързано с производството подпомагане и за всеки специфичен вид селскостопанска практика или специфичен селскостопански сектор държавите членки уведомяват Комисията за общия брой бенефициери, размера на отпуснатите плащания, както и общата площ и общия брой животни, за които подпомагането е действително изплатено. Уведомяването се извършва до 15 септември на годината, следваща годината, за която са отпуснати плащанията.
Член 68
Уведомления относно минималните изисквания за получаване на директни плащания
Държавите членки уведомяват Комисията до 1 август 2014 г. за всяко решение, взето в съответствие с член 10 от Регламент (ЕС) № 1307/2013.
Член 69
Уведомления относно преразпределителното плащане
Когато държава членка реши да отпусне преразпределително плащане съгласно дял III, глава 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, уведомлението, посочено в член 41, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1307/2013, включва подробна информация за това решение, включително подробна информация и обосновка на изчисляването на преразпределителното плащане, а когато е целесъобразно, и информация за прилагане на регионално равнище съгласно член 41, параграф 2 от посочения регламент, както и относно всякакво деление в рамките на броя на хектарите съгласно член 41, параграф 5 от посочения регламент.
Член 70
Уведомления относно плащането за райони с природни ограничения
Когато държава членка реши да отпусне плащане за райони с природни ограничения съгласно дял III, глава 4 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, тя уведомява Комисията до 1 август 2014 г. за всяко решение, взето в съответствие с член 48 от Регламент (ЕС) № 1307/2013. Уведомлението включва подробна информация за това решение, включително, когато е целесъобразно, информация относно всяко ограничаване на плащанията до определени площи в съответствие с член 48, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, относно прилагането на максималните граници, посочени в член 48, параграф 4 от същия регламент, както и относно всякакво прилагане на регионално равнище в съответствие с член 48, параграф 5 от същия регламент.
Член 71
Уведомления относно схемата за дребни земеделски стопани
Когато държава членка реши да прилага схемата за дребни земеделски стопани съгласно дял V от Регламент (ЕС) № 1307/2013, тя уведомява Комисията до 1 август 2014 г. за всяко решение, взето в съответствие с посочения дял.
Уведомлението включва подробна информация за това решение, в това число възможното автоматично включване на земеделски стопани съгласно член 62, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 и изчислението на плащанията съгласно член 63 от посочения регламент.
Държавите членки информират Комисията относно решението за финансиране по член 65, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 своевременно и не по-късно от 1 декември на календарната година, за която се отнася плащането.
Член 72
Прилагане на член 8, параграф 1, член 41, параграф 4 или член 52, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 към членове на юридически лица или групи
Когато държава членка реши да приложи член 8, параграф 4, член 41, параграф 8 или член 52, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, тя уведомява Комисията до 1 август 2014 г. за това си решение.
Член 73
Линейни намаления на плащанията
Когато се прилагат линейни намаления по член 7, параграф 1, втора алинея, по член 51, параграф 2 или по член 65, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕС) № 1307/2013, държавите членки информират Комисията за приложения процент на намаление незабавно и не по-късно от 30 юни на годината, следваща календарната година, през която са поискани линейно намалените директни плащания.
Член 74
Искане за информация относно взетите от държавите членки мерки
Когато това е необходимо за осигуряване на правилното прилагане на правилата, установени в Регламент (ЕС) № 1307/2013 или в настоящия регламент, Комисията може да поиска от държавите членки да предоставят подробна информация за мерките, предприети в изпълнение на Регламент (ЕС) № 1307/2013 или всички разпоредби, приети от Комисията въз основа на същия регламент.
Член 75
Доклади
1. Когато България и Румъния решат да отпуснат допълнителни национални директни плащания съгласно член 18 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, те представят доклад до Комисията до 30 юни 2016 г. За всяко допълнително национално директно плащане в доклада се посочват броят на бенефициерите, общият размер на отпуснатите допълнителни национални директни плащания, хектарите, за които е отпуснато плащането, и равнището на плащането, според случая.
2. Когато държава членка реши да отпусне преходна национална помощ съгласно член 37, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013, тя представя годишен доклад до Комисията до 15 септември на годината, следваща отпускането на тази преходна национална помощ. За всеки сектор докладът включва броя на бенефициерите, размера на отпуснатата преходна национална помощ, хектарите, броя на животните или други единици, за които е била отпусната помощта, и равнището на тази помощ, според случая.
Член 76
Уведомяване за решение в резултат от преразглеждане
Когато се преразглежда решение, за което Комисията е уведомена в съответствие с Регламент (ЕС) № 1307/2013 или с настоящия регламент, Комисията се уведомява относно решението в резултат от преразглеждането в срок от четири седмици, считано от датата на вземане на това решение, освен ако в Регламент (ЕС) № 1307/2013 е предвиден друг срок за такова уведомление.
Уведомлението включва подробно описание на решението, а когато е приложимо, и обосновката и обективните критерии, въз основа на които е взето.
ГЛАВА 7
ИЗМЕНЕНИЕ, ОТМЯНА И ВЛИЗАНЕ В СИЛА
Член 77
Изменение на Регламент (ЕС) № 1307/2013
Приложение X към Регламент (ЕС) № 1307/2013 се заменя с текста от приложение II към настоящия регламент.
Член 78
Отмяна
Регламенти (ЕО) № 1120/2009 и (ЕО) № 1121/2009 се отменят.
Те обаче продължават да се прилагат към заявленията за помощи, които се отнасят за календарните години преди календарната 2015 г.
Член 79
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага към заявленията за помощи, които се отнасят за календарните години след календарната 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 11 март 2014 година.
KOMISIJAS DELEĢĒTĀ REGULA (ES) Nr. 639/2014
(2014. gada 11. marts),
ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1307/2013, ar ko izveido noteikumus par lauksaimniekiem paredzētiem tiešajiem maksājumiem, kurus veic saskaņā ar kopējās lauksaimniecības politikas atbalsta shēmām, un ar kuru groza minētās regulas X pielikumu
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regulu (ES) Nr. 1307/2013, ar ko izveido noteikumus par lauksaimniekiem paredzētiem tiešajiem maksājumiem, kurus veic saskaņā ar kopējās lauksaimniecības politikas atbalsta shēmām, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 637/2008 un Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009 (1), un jo īpaši tās 4. panta 3. punktu, 8. panta 3. punktu 9. panta 5. punktu, 35. panta 1., 2. un 3. punktu, 36. panta 6. punktu, 39. panta 3. punktu, 43. panta 12. punktu, 44. panta 5. punktu, 45. panta 5. un 6. punktu, 46. panta 9. punktu, 50. panta 11. punktu, 52. panta 9. punktu, 57. panta 3. punktu, 58. panta 5. punktu, 59. panta 3. punktu un 67. panta 1. un 2. punktu,
tā kā:
(1)
Ar Regulu (ES) Nr. 1307/2013 atcēla un aizstāja Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009 (2). Ar Regulu (ES) Nr. 1307/2013 nosaka jaunu tiesisko regulējumu, kurā ietverta jauna tiešā atbalsta sistēma, tostarp pamata maksājums lauksaimniekiem un jaunas atbalsta shēmas. Tā pilnvaro Komisiju pieņemt deleģētos un īstenošanas aktus. Lai nodrošinātu netraucētu shēmu darbību jaunā tiesiskā regulējuma ietvaros, ar šādiem tiesību aktiem ir jāpieņem konkrēti noteikumi. Lai samazinātu administratīvo slogu, šiem noteikumiem vajadzētu būt vienkāršiem un viegli kontrolējamiem. Ar šiem tiesību aktiem vajadzētu aizstāt noteikumus, kas paredzēti Komisijas Regulās (EK) Nr. 1120/2009 (3) un (EK) Nr. 1121/2009 (4).
(2)
Ar šo regulu minētais tiesiskais regulējums ir jāpapildina attiecībā uz konkrētiem vispārējiem noteikumiem, pamata maksājuma shēmu, vienotā platībmaksājuma shēmu, maksājumu lauksaimniekiem, kuri ievēro klimatam un videi labvēlīgu lauksaimniecības praksi, maksājumu gados jaunajiem lauksaimniekiem, kuri sāk lauksaimniecisku darbību, brīvprātīgo saistīto atbalstu, kultūratkarīgo maksājumu par kokvilnu un attiecībā uz nepieciešamajiem paziņojumiem par katru atbalsta shēmu.
(3)
Lai nodrošinātu pareizu tiešo maksājumu pielāgošanu attiecībā uz finanšu disciplīnu, ir jānosaka vispārīgi noteikumi par šādu samazinājumu aprēķināšanas kārtību saistībā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1306/2013 paredzēto samazināšanu (5).
(4)
Saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas judikatūru (6), ir lietderīgi skaidri noteikt, ka dalībvalstīm, pieņemot pasākumus Savienības tiesību aktu īstenošanai, būtu jāizmanto sava rīcības brīvība saskaņā ar konkrētiem principiem, jo īpaši nediskriminācijas principu.
(5)
Atbalstam, kas nav saistītais atbalsts, jāievēro prasības, kas uzskatāmas par atsaistīto ienākumu atbalstu tādā nozīmē, kāda paredzēta “zaļajā kastē” Lauksaimniecības nolīgumā, kurš noslēgts daudzpusējo tirdzniecības sarunu Urugvajas kārtā (7), un saistītajam atbalstam būtu jāievēro prasības, kas uzskatāmas par atbilstīgām minētā nolīguma “zilās kastes” prasībām.
(6)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta c) apakšpunktu “lauksaimnieciska darbība” neparedz lauksaimniecības produktu ražošanu vai audzēšanu. Tā vietā lauksaimnieki var uzturēt lauksaimniecības platību noganīšanai vai kultūru audzēšanai piemērotā stāvoklī, neveicot īpašus sagatavošanas darbus papildus tradicionālo lauksaimniecības metožu un tehnikas izmantošanai, vai veikt konkrētu darbību minimumu lauksaimniecības platībās, kuras tiek dabiski uzturētas noganīšanai vai kultūru audzēšanai piemērotā stāvoklī. Lai veiktu abus iepriekš minētos pasākumus, lauksaimniekam jāveic konkrētas darbības, tāpēc ir nepieciešams izveidot Savienības regulējumu, ar kura palīdzību dalībvalstīm ir jāizstrādā sīkāki šo darbību kritēriji.
(7)
Ar vidi saistītu iemeslu dēļ ilggadīgo zālāju platību definīcijā, kas sniegta Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta h) apakšpunktā, ir iekļautas arī sugas, kas nav stiebrzāles, piemēram, krūmi un/vai koki, ko var izmantot noganīšanai, ar noteikumu, ka attiecīgajā platībā pārsvaru saglabā stiebrzāles un citi lopbarības zālaugi. Tāpēc ir vajadzīgs kritērijs, lai noteiktu, kādos gadījumos pārsvaru saglabā stiebrzāles un citi lopbarības zālaugi.
(8)
Definīcija “ilggadīgie zālāji” ļauj dalībvalstīm par ilggadīgu zālāju uzskatīt arī zemi, ko var izmantot noganīšanai un kas veido daļu no izveidotās vietējās prakses, kur stiebrzāles un citi lopbarības zālaugi tradicionāli nav dominējoši ganību teritorijās. Šim nolūkam ir jānosaka kritēriji, pēc kuriem var noteikt šādu izveidojušos vietējo praksi.
(9)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 2. punkta otro daļu dalībvalstis par ilggadīgu zālāju var uzskatīt zemi, ko var izmantot noganīšanai un kas veido daļu no izveidotās vietējās prakses, kur stiebrzāles un citi lopbarības zālaugi tradicionāli nav dominējoši ganību teritorijās. Šādām ilggadīgo zālāju platībām saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 32. panta 5. punktu var piemērot samazināšanas koeficientu. Lai nodrošinātu minētā noteikuma samērīgu piemērošanu, ir lietderīgi paredzēt iespēju nošķirt dažādu kategoriju platības, lai tām piemērotu dažādus samazināšanas koeficientus.
(10)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 1. punktā noteikta prasība, ka tiešos maksājumus nepiešķir fiziskām vai juridiskām personām vai fizisku vai juridisku personu grupām, kuru lauksaimniecības platības ir galvenokārt tādas platības, kuras tiek dabiski uzturētas noganīšanai vai kultūraugu audzēšanai piemērotā stāvoklī, un kuri šajās platībās neveic darbību minimumu, kā noteikušas dalībvalstis. Šim nolūkam ir jānosaka, kādos gadījumos šādas platības ir uzskatāmas par lauksaimnieka lauksaimniecības zemes lielāko daļu, un jāprecizē šā noteikuma piemērošanas joma.
(11)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 2. punktu struktūras, uz kurām attiecas tā sauktais negatīvais saraksts, uzskata par aktīviem lauksaimniekiem, ja tās var pierādīt atbilstību vienam no kritērijiem, kas uzskaitīti minētajā noteikumā. Viens no šiem kritērijiem ir pierādīt, ka gada tiešo maksājumu summa ir vismaz 5 % no kopējiem ieņēmumiem, kuri gūti no nelauksaimnieciskām darbībām. Tāpēc ir jāizstrādā noteikumi, lai noteiktu, vai ieņēmumi ir gūti no lauksaimnieciskām vai nelauksaimnieciskām darbībām.
(12)
Turklāt ir jāizstrādā noteikumi par to, kā noteikt gada tiešo maksājumu summu Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 2. punkta un attiecīgā gadījumā 9. panta 3. punkta piemērošanas vajadzībām, kā arī 9. panta 4. punkta piemērošanas vajadzībām, ar kuru konkrēti lauksaimnieki ir atbrīvoti no minētās regulas 9. panta 2. un 3. punkta piemērošanas. Lai nodrošinātu vienādu attieksmi pret Bulgārijas, Horvātijas un Rumānijas lauksaimniekiem, kuru tiešie maksājumi ir atkarīgi no pakāpeniskas ieviešanas, šajās dalībvalstīs gada tiešo maksājumu summa būtu jānosaka, pamatojoties uz pakāpeniskās ieviešanas procesa beigās piešķiramajām galīgajām summām.
(13)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 2. punktu un attiecīgā gadījumā 9. panta 3. punktu lauksaimniekus var izslēgt no atbalsta, ja viņu lauksaimnieciskās darbības ir nenozīmīgas vai ja viņu darījumdarbības vai uzņēmuma galvenie mērķi nav lauksaimnieciskās darbības veikšana. Šajā sakarā ir jānosaka konkrēti kritēriji, vienlaikus dodot dalībvalstīm iespēju izstrādāt alternatīvus kritērijus, kas paredzēti lauksaimnieciskajām darbībām, kas ir maznozīmīgas.
(14)
Regulā (ES) Nr. 1307/2013 ir paredzētas vairākas iespējas piešķirt lauksaimniekiem maksājumtiesības. Juridiskās noteiktības labad būtu jāparedz, ka saimniecības faktiskas vai paredzamas mantošanas, atsaucamas paredzamas mantošanas, apvienošanas vai sadalīšanas gadījumā saņemamo maksājumtiesību skaitu un vērtību nosaka saskaņā ar tādiem pašiem nosacījumiem, kas būtu piemēroti lauksaimniekam, kurš sākotnēji vadīja saimniecību. Turklāt jāparedz noteikumi par to, kā noteikt piešķiramo maksājumtiesību skaitu sadalīšanas rezultātā izveidoto saimniecību gadījumā, ja šīs saimniecības atrodas dalībvalstīs, kuras piemēro Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 4. vai 5. punktu. Lauksaimnieku tiesiskās paļāvības labad lauksaimnieka juridiskā statusa maiņai nebūtu jāietekmē to maksājumtiesību skaits vai vērtība, kuras lauksaimnieks varētu saņemt, ja viņš turpinātu kontrolēt saimniecības pārvaldīšanu, ieguvumus un finansiālo risku.
(15)
Lai nodrošinātu juridisko noteiktību un maksājumtiesību pienācīgu pārvaldību, ir skaidri jānosaka, ka maksājumtiesību piešķiršanas un aktivizēšanas vajadzībām būtu jāņem vērā tikai tie atbalsttiesīgie hektāri, kas noteikti saskaņā ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) Nr. 640/2014 (8) 2. panta 1. punkta otrās daļas 23. punkta a) apakšpunktu.
(16)
Saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas judikatūru (9) maksājumtiesības būtu jāpiešķir personai, kurai ir tiesības pieņemt lēmumus, saņemt ieguvumus un segt finansiālos riskus saistībā ar lauksaimniecisko darbību uz zemes, par kuru ir pieprasīts šāds piešķīrums. Ir lietderīgi skaidri noteikt, ka šo principu jo īpaši piemēro tad, ja pieteikumu maksājumtiesību piešķiršanai par atbalsttiesīgu hektāru ir iesnieguši vairāki lauksaimnieki.
(17)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 6. punktā noteikts, ka dalībvalstis var piemērot samazināšanas koeficientu konkrētiem atbalsttiesīgiem hektāriem, ko veido ilggadīgo zālāju platības skarbu klimatisko apstākļu apvidos, jo īpaši saistībā ar to augstumu virs jūras līmeņa un citiem dabiskiem ierobežojumiem. Lai nodrošinātu minētā noteikuma samērīgu piemērošanu, ir lietderīgi izveidot šāda samazināšanas koeficienta piemērošanas pamatsistēmu, jo īpaši noteikt šādas samazināšanas limitus.
(18)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. pantā noteikts pamatprincips, ka tiešos maksājumus var saņemt tikai aktīvi lauksaimnieki. Turklāt minētās regulas 24. panta 9. punktā noteikts, ka dalībvalstis maksājumtiesību piešķiršanas vajadzībām var noteikt saimniecības minimālo lielumu. Šos noteikumus ir lietderīgi ņemt vērā arī saistībā ar maksājumtiesību vērtības noteikšanu.
(19)
Ja 2014. kalendārajam gadam piešķirto atbalstu ņem vērā saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. pantu, lai noteiktu maksājumtiesību vienības sākotnējo vērtību, būtu skaidri jānosaka, ka dalībvalstis var nolemt neņemt vērā visus pasākumus, kas norādīti minētajā noteikumā. Lai nepieļautu to, ka lauksaimnieki tiek nepamatoti sodīti, atsauces summās, kuras izmanto maksājumtiesību vērtības noteikšanai, nevajadzētu ņemt vērā Regulas (EK) Nr. 73/2009 II sadaļas 4. nodaļā paredzēto samazināšanu vai nepiešķiršanu. Ir lietderīgi precizēt, kā šis atbalsts ir jāņem vērā, un noteikt turpmākus kritērijus, kas vajadzīgi, lai respektētu dažu tādu shēmu atsaistīto raksturu, kuras varētu tikt ņemtas vērā.
(20)
Turklāt attiecībā uz maksājumtiesību vienības sākotnējās vērtības noteikšanu ir skaidri jānosaka tas, ka Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. panta 3. punktā minētās lauksaimnieka maksājumtiesības ietver arī tās maksājumtiesības, kuras dienā, kad iznomātājs iesniedz pieteikumu par 2014. gadu, ir iznomātas citam lauksaimniekam.
(21)
Lai lauksaimnieki varētu prognozēt ienākumu atbalstu, ir lietderīgi noteikt termiņu, līdz kuram dalībvalstīm ir jānosaka un jāpaziņo lauksaimniekiem maksājumtiesību galīgā vērtība un skaits gadījumos, kad lauksaimniekus informē, pamatojoties uz provizoriskiem datiem.
(22)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. panta vai 40. panta 3. punkta piemērošanas vajadzībām gadījumos, kad minētajos pantos norādītajā pārskata gadā lauksaimnieku ir ietekmējuši nepārvaramas varas vai ārkārtas apstākļi, maksājumtiesību vērtību ir lietderīgi noteikt, pamatojoties uz pēdējo gadu, ko nepārvaramas varas vai ārkārtas apstākļi nav ietekmējuši. Tomēr, lai mazinātu administratīvo slogu, dalībvalstīm vajadzētu atļaut noteikt konkrētu robežu attiecībā uz nepārvaramas varas vai izņēmuma apstākļu iedarbību uz atsauces gadā saņemto tiešo atbalstu.
(23)
Būtu jāparedz, ka dalībvalstis var nolemt, ka, pārdodot vai iznomājot saimniecību vai tās daļu laikā pirms dienas, kad iesniegts pieteikums maksājumtiesību piešķiršanai shēmas piemērošanas pirmajā gadā, lauksaimnieki var ar līgumu kopā ar saimniecību vai tās daļu nodot atbilstošās maksājumtiesības. Saskaņā ar šādu privāttiesisku līguma klauzulu maksājumtiesības būtu jāpiešķir attiecīgi pārdevējam vai iznomātājam un tieši jānodod attiecīgi pircējam vai nomniekam, kas gūs labumu, attiecīgā gadījumā, vai nu par atsauces vērtību maksājumtiesību vienības sākotnējās vērtības aprēķināšanai izmantojot maksājumus, kurus attiecīgi pārdevējs vai iznomātājs saņēmis par 2014. gadu, vai izmantojot to tiesību vērtību, kas pārdevēja vai iznomātāja īpašumā bija 2014. gadā, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. pantā. Turklāt būtu skaidri jānosaka, ka Regulas (ES) Nr. 1307/2013 34. panta 4. punkts šādai nodošanai nav jāpiemēro.
(24)
Attiecībā uz maksājumtiesību vienības vērtības aprēķināšanu būtu jāparedz skaidri noteikumi par skaitļu noapaļošanu, iespēju sadalīt esošās maksājumtiesības gadījumā, kad deklarētā vai kopā ar tiesībām nodotā zemes gabala lielums ir tikai daļa no hektāra, un iespēju apvienot tiesības un daļas.
(25)
Juridiskās noteiktības labad ir lietderīgi noteikt termiņu, līdz kuram jānosaka Regulas (ES) Nr. 1307/2013 34. panta 3. punktā minētie reģioni.
(26)
Būtu jāparedz īpaši valsts vai reģionālās rezerves pārvaldības noteikumi.
(27)
Ir jānosaka Regulas (ES) Nr. 1307/2013 34. panta 4. punkta piemērošanas kritēriji un maksimālās procentuālās daļas, lai nepieļautu to, ka saskaņā ar minēto noteikumu veikta samazināšana rada būtisku šķērsli maksājumtiesību nodošanai vai aizliedz to.
(28)
Juridiskās noteiktības labad ir lietderīgi precizēt, kā pamata maksājuma shēmas īstenošanas pirmajā gadā, nosakot maksājumtiesības, tiek noteikta summa, kuru var ieskaitīt atpakaļ valsts vai reģionālajā rezervē saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 28. pantu vai 40. panta 5. punktu.
(29)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. pantā ir paredzēti obligāti un fakultatīvi gadījumi, kuros maksājumtiesības piešķir no valsts vai reģionālās rezerves. Ir lietderīgi paredzēt šādā veidā piešķiramo maksājumtiesību skaita un vērtības aprēķināšanas noteikumus un noteikt, ka lēmumi, kurus dalībvalstīm atļauts pieņemt saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 7. un 10. punktu, neapdraud minētās regulas 30. panta 6. punktā norādītās prioritātes. Tāpat Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 6. punkta piemērošanai vajadzētu būt saskanīgai ar minētās regulas 24. panta 6. un 7. punktu un ar šajā regulā paredzētajiem noteikumiem attiecībā uz smagiem apstākļiem. Lai garantētu pamata maksājuma shēmas atsaistīto raksturu, pēc dienas, kuru dalībvalsts saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1122/2009 (10) 11. panta 2. punktu noteikusi 2013. pieprasījumu gadam, valsts vai reģionālās rezerves maksājumtiesību skaita un vērtības aprēķini nedrīkstētu balstīties uz specifiskiem nozaru kritērijiem.
(30)
Lai nodrošinātu juridisko noteiktību un vienādu attieksmi pret lauksaimniekiem, kas uzsāk lauksaimniecisku darbību, ir lietderīgi precizēt jēdzienu “lauksaimnieki, kas uzsāk lauksaimniecisku darbību”, kurš minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 11. punkta b) apakšpunktā.
(31)
Ja dalībvalstis piešķir maksājumtiesības saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 7. punkta c) apakšpunktu, šādu tiesību vērtība būtu jāaprēķina saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 25. vai 40. pantu.
(32)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 3. līdz 7. punktā dalībvalstīm paredzētas vairākas iespējas ierobežot lauksaimniekiem piešķiramo maksājumtiesību skaitu. Tāpēc dažiem lauksaimniekiem varētu būt liels atbalsttiesīgo hektāru īpatsvars, par kuru nav maksājumtiesību, un tas varētu radīt smagus apstākļus, jo dažas atbalsta shēmas, kuras papildina pamata maksājuma shēmu, jo īpaši maksājums par klimatam un videi labvēlīgu lauksaimniecības praksi, ir balstītas uz atbalsttiesīgo hektāru skaitu, kas deklarēts maksājumtiesību aktivizēšanas vajadzībām. Tāpēc tad, ja lauksaimnieku būtiski ietekmē Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 3. līdz 7. punktā noteiktie ierobežojumi, būtu jāprecizē, ka dalībvalstīm ir iespēja piešķirt maksājumtiesības no valsts vai reģionālās rezerves. Uz dažām platībām neattiecas zaļās saimniekošanas pienākumi vai tie saistīti tikai ar ierobežotām izmaksām zaļās saimniekošanas komponenta ievērošanai, tāpēc dalībvalstīm vajadzētu turpmāk atļaut pieņemt lēmumu šādus apgabalus neņemt vērā, nosakot smagus apstākļus.
(33)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 21. panta 4. punktu lauksaimnieka (īpašumā esošas vai nomātas) maksājumtiesības, kuras pārsniedz viņa rīcībā esošo atbalsttiesīgo hektāru skaitu, zaudē spēku. Juridiskās noteiktības labad ir lietderīgi skaidri noteikt prioritāro secību, kādā minētās maksājumtiesības zaudē spēku, un definēt papildu īstenošanas noteikumus. Turklāt ir lietderīgi dot dalībvalstīm iespēju šo noteikumu ņemt vērā arī saistībā ar maksājumtiesību vērtības noteikšanu.
(34)
Regulā (ES) Nr. 1307/2013 paredzēts, ka dažās dalībvalstīs pamata maksājumu vēlākais līdz 2020. gadam var īstenot kā vienotā platībmaksājuma shēmu. Ņemot vērā to, ka vienoto platībmaksājumu par hektāru aprēķina katru gadu un ka tiesības pretendēt uz pamata maksājumu ir priekšnoteikums, lai piekļūtu lielākajai daļai citu tiešo maksājumu shēmu, un tādējādi šīs tiesības ir cieši saistītas ar tām, ir skaidri jānosaka, ka attiecīgo shēmu īstenošanas vajadzībām ir jāņem vērā tikai tie atbalsttiesīgie hektāri, kas noteikti saskaņā ar Deleģētās regulas (ES) Nr. 640/2014 2. panta 1. punkta otrās daļas 23. punkta a) apakšpunktu.
(35)
Dalībvalsts, kas piemēro vienotā platībmaksājuma shēmu un vēlākais no 2018. gada 1. janvāra piemēro pamata maksājuma shēmu, drīkst diferencēt vienoto platībmaksājumu par hektāru, ņemot vērā konkrētus maksājumus, kuri piešķirti par 2014. kalendāro gadu. Šīs diferencēšanas nolūkā ir lietderīgi noteikt, kā minētie maksājumi būtu jāņem vērā, un noteikt papildu kritērijus, kas vajadzīgi, lai ievērotu konkrētu shēmu atsaistīto raksturu. Turklāt, ja lauksaimnieku 2014. kalendārajā gadā ir ietekmējuši nepārvaramas varas vai ārkārtas apstākļi, ir lietderīgi diferencēt maksājumus, pamatojoties uz pēdējo gadu, ko nepārvaramas varas vai ārkārtas apstākļi nav ietekmējuši. Tomēr, lai mazinātu administratīvo slogu, dalībvalstīm vajadzētu atļaut noteikt konkrētu robežu attiecībā uz nepārvaramas varas vai ārkārtas apstākļu ietekmi uz atsauces gadā saņemto tiešo atbalstu. Turklāt, lai nodrošinātu juridisko noteiktību, būtu jānosaka noteikumi faktiskas vai paredzamas mantošanas gadījumiem.
(36)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 III sadaļas 3. nodaļā ir paredzēti nosacījumi, ar kādiem piešķir maksājumu par klimatam un videi labvēlīgu lauksaimniecības praksi (zaļais maksājums). Prasības, kas saistītas ar zaļo maksājumu, kā noteikts pamataktā, ir vispārējas (tās vienotā veidā piemērojamas visiem saņēmējiem) un paredz ārpuslīgumiskas darbības, kopumā nodrošinot to, ka ES lauksaimniecības pamatā ir prakse, kas pārsniedz savstarpējās atbilstības prasības. Šie pamataktā noteiktie principi ir jāņem vērā, nosakot sīki izstrādātus noteikumus attiecībā uz zaļo saimniekošanas praksi.
(37)
Lai būtu pienācīgs ticamības līmenis attiecībā uz Regulas (ES) Nr. 1307/2013 43. panta 3. punktā noteiktajiem pienākumiem, kas attiecas uz valsts vai reģionālajām sertifikācijas shēmām līdzvērtīgu praksi, vajadzētu noteikt valsts vai privāto sertifikācijas iestāžu norīkošanas kritērijus.
(38)
Lai respektētu dubultā finansējuma nepieļaušanas principu, ir jāparedz noteikumi, lai aprēķinātu maksājumus dažām specifiskām saistībām, kas aptver darbības, kas minētas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 IX pielikuma I sadaļas 3. un 4. punktā un III sadaļas 7. punktā. Minētās saistības attiecas uz līdzvērtīgu praksi, kas dod iespēju lauksaimniekiem uzņemties šādas saistības viena vai vairāku pienākumu izpildei, lai saņemtu Regulas (ES) Nr. 1307/2013 III sadaļas 3. nodaļā minēto zaļās saimniekošanas maksājumu, tāpēc maksājumi par šādām saistībām salīdzinājumā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1305/2013 (11) 28. panta 6. punktā noteikto parasto maksājumu būtu jāsamazina par summu, kas aprēķināma, ņemot par pamatu attiecīgās dalībvalsts vai reģiona zaļās saimniekošanas maksājuma līmeni, vai īpašos gadījumos, pamatojoties uz lauksaimnieka individuālo zaļās saimniekošanas maksājumu.
(39)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 44. pantā ir noteikti pienākumi attiecībā uz kultūru skaitu un aramzemes relatīvo daļu, ko aizņem šīs kultūras. Ir jāparedz dažādu kultūru īpatsvara precīzas aprēķināšanas noteikumi.
(40)
Noteikumi par laikposmu, ko ņems vērā, aprēķinot kultūru relatīvo daļu, būtu jānosaka, ņemot vērā laiku, kurā praktiski notiek kultūras audzēšana, un vajadzību pēc vienkāršas administrācijas.
(41)
Lai nodrošinātu skaidrību lauksaimniekiem un dalībvalstīm un palīdzētu aizsargāt ainavas elementus, kuri atrodas aramzemes laukos, ir precīzi jānosaka platība, ko aizņem ainavas elementi.
(42)
Dažādu kultūru īpatsvara aprēķināšanas vajadzībām ir jānosaka arī papildu noteikumi attiecībā uz konkrētiem gadījumiem, proti, jauktu kultūru audzēšanai atsevišķās rindās, kultūrām ar pasēju un sēklu maisījumu izmantošanai.
(43)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 45. panta 1. punktā ir noteikti pienākumi, kuru mērķis ir saglabāt ilggadīgo zālāju platības, kas dod vislielāko ieguldījumu vides aizsardzībā un jo īpaši oglekļa piesaistē, bioloģiskajā daudzveidībā un augsnes erozijas novēršanā. Šādi zālāji, kas veido vides aizsardzības ziņā ļoti nozīmīgas platības, atrodas gan Natura 2000 tīkla teritorijā, gan arī ārpus tās. Lai panāktu to platību efektīvu aizsardzību, kuras atrodas ārpus tīkla teritorijas, dalībvalstīm ir jāizveido pamatsistēma zālāju platību noteikšanai, kas tām dotu iespēju ņemt vērā apstākļus dalībvalstī un balstītos uz sinerģiju ar pašreizējām vides rīcībpolitikām.
(44)
Lai panāktu šādu ilggadīgo zālāju platību aizsardzību gadu gaitā, būtu jāparedz noteikumi par šādu platību atkārtotu pārveidošanu gadījumos, kad lauksaimnieks ir pārkāpis stingrās aizsardzības noteikumus.
(45)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 45. panta 2. punktā ir paredzēts saglabāt ilggadīgo zālāju īpatsvaru kopējā lauksaimniecības platībā. Lai sasniegtu šo mērķi, dalībvalstīm būtu jāuzrauga ilggadīgo zālāju īpatsvara izmaiņas. Būtu jānosaka, ka dalībvalstis drīkst izveidot iepriekšēju atļauju sistēmu. Ja samazinājums pārsniedz 5 %, jānosaka individuālais atkārtotas pārveidošanas pienākums un aizliegums veikt papildu pārveidošanu. Lai nodrošinātu skaidrību un samērīgu īstenošanu, būtu jāparedz noteikumi, norādot uz kādiem lauksaimniekiem un platībām attiecas atļaujas un atkārtotas pārveidošanas pienākums.
(46)
Lai ilggadīgo zālāju pārveidošanas atļauju piešķiršanas procedūra tiktu izmantota efektīvi, dalībvalstīm būtu jādod iespēja, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, izraudzīties prioritāras platības vai lauksaimnieku grupas, kam piešķiramas atļaujas.
(47)
Būtu jāparedz noteikumi metodei, ar kuru nosaka ilggadīgo zālāju īpatsvaru lauksaimniecības zemē, lai nepieļautu situācijas, kad ilggadīgo zālāju platības tiek ieskaitītas divreiz, jo zālāji ilgu laiku paliek iekļauti augsekā, un lai nepieļautu to, ka zālāju pārveidošana, ko veic mazie un bioloģiskie lauksaimnieki, kuri ir atbrīvoti no atkārtotas pārveidošanas pienākuma, tieši ietekmē citiem lauksaimniekiem uzlikto atkārtotas pārveidošanas pienākumu. Būtu jānosaka, ka pamatotos gadījumos dalībvalstis drīkst pielāgot savu atsauces proporciju.
(48)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. pantā sniegts saraksts ar elementiem un platībām, kurus dalībvalstis var piemērot kā ekoloģiski nozīmīgas platības. Lai šos elementus un platības kvalificētu kā ekoloģiski nozīmīgas platības, ir jānosaka papildu kritēriji. Lai sasniegtu bioloģiskās daudzveidības mērķi, šiem kritērijiem būtu jānodrošina bioloģiskās daudzveidības saglabāšana un uzlabošana saimniecībās. Šajos kritērijos būtu jāņem vērā arī lauksaimnieku jau pieliktās pūles.
(49)
Attiecībā uz papuvē esošu zemi prasībā, lai netiktu veikta ražošana, tādējādi samazinot pesticīdu vai mēslošanas līdzekļu izmantošanu, nevajadzētu ietvert aizliegumu veikt tādas brīvprātīgas darbības kā savvaļas puķu maisījumu izsēja bioloģiskās daudzveidības ieguvumu uzlabošanā. Būtu jāprecizē, ka attiecībā uz zemi, kas vairāk nekā piecus gadus ir papuvē, ekoloģiski nozīmīgas platības vajadzībām ir prasība, ka tai jāpaliek par aramzemi, un tā nedrīkst pārtapt par ilggadīgo zālāju platībām.
(50)
Savienībā ir raksturīga liela terašu dažādība, tāpēc attiecībā uz tām sīki nosacījumi būtu jāizstrādā pašām dalībvalstīm, ņemot vērā terašu nozīmi bioloģiskās daudzveidības ziņā un pamatojoties uz valsts vai reģionu specifiku.
(51)
Skaidrības labad ainavas elementi, kas tiek uzskatīti par ekoloģiski nozīmīgu platību, būtu jāuzskaita un saskaņā ar savstarpējas atbilstības principu būtu jāprecizē saikne ar dalībvalstīs jau aizsargātiem elementiem. Lai dažus elementus varētu vieglāk identificēt un palīdzētu garantēt, ka attiecīgā platība ir galvenokārt lauksaimniecībā izmantojama platība, tiem būtu jānosaka minimālais vai maksimālais lielums.
(52)
Buferjoslas, kas jāizveido netālu no aramzemes laukiem gar ūdenstecēm vai laukos, kas atrodas paaugstinājumā uz nogāzes, palīdz samazināt piesārņotāju noteci uz virszemes ūdeņiem. Bioloģiskās daudzveidības ieguvumu labad ir jāparedz, ka visas tās platības, kas tiek uzskatītas par ekoloģiski nozīmīgu platību, nedrīkst izmantot ražošanai, un attiecīgi tajās neizmanto pesticīdus un ierobežo mēslošanas līdzekļu izmantošanu. Lai vēl vairāk pastiprinātu tos ieguvumus, ko sniedz bioloģiskā daudzveidība, nevajadzētu aizliegt tādas brīvprātīgas darbības kā savvaļas puķu maisījumu izsēšana. Dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai pieņemt lēmumu atļaut vai neatļaut buferjoslu noganīšanu un pļaušanu lopbarības sagādei.
(53)
Attiecībā uz agromežsaimniecības hektāriem būtu jāprecizē, ka vērā ņemamās platības ir aramzemes platības, kuras atrodas zonā, kas ietilpst agromežsaimniecības sistēmā, kas joprojām atbilst nosacījumiem, kuru dēļ tā saņem vai saņēma lauku attīstības atbalstu. Dalībvalstīm, kas izvēlas šīs platības, lai izpildītu ekoloģiski nozīmīgās platības pienākumu, būtu jāņem vērā bioloģiskās daudzveidības mērķis, paredzot papildu nosacījumus atbalsta saņemšanai par agromežsaimniecības sistēmu izveidošanu savās lauku attīstības programmās.
(54)
Attiecībā uz atbalsttiesīgo hektāru joslām gar mežmalām dalībvalstīm būtu jāizlemj, vai noteikt nekultivēšanas prasību, kas dos iespēju izvairīties no resursu ieguldījuma blakus mežam esošā joslā, lai radītu buferjoslu pie blakus atrodošās meža. Šāda prasība piešķirs ekoloģiski nozīmīgajai platībai lielāku vērtību, un tas būtu jāatspoguļo šāda veida platības diferencētā svēruma koeficientā.
(55)
Lai kultivētu platības ar īscirtmeta atvasājiem, vajadzīgi ierobežoti resursi, rezultātā tam ir netieša labvēlīga ietekme uz bioloģisko daudzveidību. Tāpēc dalībvalstīm būtu jāparedz nosacījumi, kas piemērojami šāda veida ekoloģiski nozīmīgai platībai, un jāprecizē izmantojamo koku sugu saraksts un noteikumi par resursu izmantošanu.
(56)
Dalībvalstīm būtu jānosaka starpkultūru un zaļā seguma sējas laiks, lai to īstenošana būtu piemērota valsts apstākļiem un lai optimāli izmantotu starpkultūru un zaļā seguma kapacitāti efektīvi absorbēt slāpekļa atlikumu ar mērķi nepieļaut kailzemes veidošanos un piesārņojuma iekļūšanu gruntsūdeņos. Starpkultūras un zaļais segums būtu jāveido, izsējot kultūraugu sugas vai pasējot zāli, lai optimizētu bioloģiskās daudzveidības lauksaimnieciskos un vides rādītājus. Dalībvalstis LLVA 4 piemērošanas jomā, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1306/2013 II pielikumā, drīkst noteikt datumus, pēc kuriem ir atļauts veikt starpkultūru un zaļā seguma mehānisku destrukciju.
(57)
Attiecībā uz slāpekli piesaistošām kultūrām dalībvalstīm būtu jānosaka noteikumi, kas palīdzēs izvairīties no paaugstinātas slāpekļa izskalošanās un ūdens kvalitātes pasliktināšanās, audzējot slāpekli piesaistošas kultūras ekoloģiski nozīmīgās platībās, jo tas nebūtu savienojams ar Padomes Direktīvas 91/676/EEK (12) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/60/EK (13) mērķiem un kavētu sasniegt bioloģiskās daudzveidības mērķi. Dalībvalstīm būtu arī jāizstrādā saraksts ar tām slāpekli piesaistošām kultūrām, kuras uzskata par tādām, kas uzlabo bioloģisko daudzveidību.
(58)
Lai gūtu vislielāko labumu no tā, ka ekoloģiski nozīmīga platība atrodas uz aramzemes, un lai nodrošinātu to, ka ekoloģiski nozīmīgas platības aizņem Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 1. punktā paredzēto procentuālo daļu, efektīvas pārvaldības labad būtu skaidri jānosaka, ka, novērtējot ekoloģiski nozīmīgas platības prasības izpildi, zemes gabalu vai ainavas elementu vienā un tajā pašā gadā nedrīkst ieskaitīt divreiz.
(59)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 5. punktā noteikts, ka dalībvalstis reģionālā līmenī drīkst īstenot līdz 50 % no atsevišķās ekoloģiski nozīmīgas platības prasības. Lai nodrošinātu, ka šāda īstenošana reģiona līmenī no vides un ainavas viedokļa sniedz papildu labumu un veicina Zaļās infrastruktūras stratēģijas (14) īstenošanu, būtu jāizstrādā noteikumi blakusesošu ekoloģiski nozīmīgu platību izveidē izmantojamiem elementiem. Būtu jāizstrādā arī noteikumi attiecībā uz tādu platību noteikšanu ar mērķi radīt sinerģijas, īstenojot Savienības lauksaimniecības un vides politiku.
(60)
Lai dalībvalstis varētu pieņemt lēmumu, kas lauksaimniekiem dod iespēju kolektīvi īstenot pusi no viņu individuālās ekoloģiski nozīmīgās platības pienākuma, kā paredzēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 6. punktā, būtu jāievieš noteikumi, kas ir līdzīgi reģionālās īstenošanas noteikumiem attiecībā uz elementiem, kurus var izmantot blakusesošu ekoloģiski nozīmīgu platību izveidē, lai nodrošinātu videi pievienoto vērtību un veicinātu zaļās infrastruktūras uzlabošanu. Noteikumos par kritērijiem, kas jāievēro lauksaimniekiem, vajadzētu ietvert nosacījumu, ka saimniecībām jāatrodas tiešā tuvumā, un vajadzētu dot dalībvalstīm iespēju ņemt vērā dažādas administratīvās struktūras. Juridiskās skaidrības labad būtu jāparedz noteikumi par rakstisko vienošanos, kas jānoslēdz starp dalībniekiem, lai noteiktu katra tiesības un pienākumus.
(61)
Attiecībā uz dažu dalībvalstu iespēju atbrīvot no ekoloģiski nozīmīgas platības pienākuma lauksaimniekus mežiem bagātos apgabalos būtu jāizstrādā noteikumi, kuros skaidri definēti paņēmieni un dati, lai aprēķinātu meža proporciju zemes kopējā platībā un meža proporciju lauksaimniecības zemes platībā.
(62)
Regula (ES) Nr. 1307/2013 nosaka gados jaunajiem lauksaimniekiem paredzētā maksājuma attiecināmības nosacījumus. Jo īpaši uz maksājumu attiecas nosacījumi, ka jaunais lauksaimnieks pirmo reizi dibina lauku saimniecību kā saimniecības vadītājs vai šādu saimniecību ir jau izveidojis piecu gadu laikā pirms pirmās pieteikuma iesniegšanas maksājumu shēmā un ka pirmā pieteikuma iesniegšanas gadā viņš ir jaunāks par 40 gadiem. Attiecībā uz juridiskām personām ir lietderīgi, ka šiem nosacījumiem atbilst visas fiziskās personas, kas veic efektīvu un ilgstošu juridiskās personas kontroli, kā noteikusi Eiropas Savienības Tiesa (15). Turklāt ir jāprecizē, kādiem nosacījumiem ir jāatbilst juridiskajai personai un fiziskajai personai vai personām, kas kontrolē šo juridisko personu.
(63)
Lai izvairītos no iespējamas gados jauno lauksaimnieku maksājuma apiešanas, ir jāparedz, ka juridiskai personai maksājumu piešķir tikai tik ilgi, kamēr vismaz viena no fiziskajām personām, kas kontrolē juridisko personu saskaņā ar shēmu piemērotā maksājuma pirmajā gadā, saglabā šo kontroli. Lai noteiktu maksimālo maksājuma termiņu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 50. panta 5. punktu, ir jānosaka noteikumi gadījumiem, kad juridisko personu kontrolē vairāk nekā viena fiziskā persona.
(64)
Lai nepieļautu diskrimināciju starp juridiskām personām un fizisko personu grupu, kas iesniegušas pieteikumu dalībai gados jauno lauksaimnieku shēmā, kā paredzēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā, fizisko personu grupai jāpiemēro tādi paši noteikumi, ja pieteikumus pamata maksājuma saņemšanai un gados jauno lauksaimnieku shēmai ir iesniegusi grupa kopumā, nevis atsevišķi tās locekļi.
(65)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 IV sadaļas 1. nodaļā paredzēta iespēja piešķirt lauksaimniekiem brīvprātīgo saistīto atbalstu. Būtu jānosaka minētajā nodaļā paredzētā atbalsta piešķiršanas nosacījumi.
(66)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 52. panta 3. punktu brīvprātīgo saistīto atbalstu var piešķirt tikai tādiem sektoriem vai dalībvalsts reģioniem, kuros konkrēti saimniekošanas veidi vai konkrēti lauksaimniecības sektori saskaras ar zināmām grūtībām, bet ir īpaši svarīgi ekonomisku un/vai sociālu, un/vai ar vidi saistītu iemeslu dēļ. Turklāt saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 52. panta 5. un 6. punktu brīvprātīgo saistīto atbalstu var piešķirt tikai tādā apmērā, cik tas nepieciešams, lai attiecīgajos reģionos vai sektoros radītu stimulu saglabāt pašreizējo ražošanas apjomu. Saistītais atbalsts būtu jāpiešķir kā gada maksājums, ievērojot noteiktus kvantitatīvus limitus, par pamatu ņemot noteiktas platības un ražīgumu vai noteiktu dzīvnieku skaitu. Lai nodrošinātu, ka brīvprātīgā saistītā atbalsta pasākumi ir mērķtiecīgi un tiek labi pārvaldīti, vienlaikus dodot dalībvalstīm iespēju veidot brīvprātīgo saistīto atbalstu pēc savām vajadzībām, būtu jāievieš noteikums, ar ko dalībvalstīm uzdod pienākumu noteikt reģionus un/vai saimniecības veidus, kas var pretendēt uz atbalstu, un noteikt kvantitatīvus limitus, kā arī atbilstošu atbalsta līmeni. Lai izvairītos no tirgus traucējumiem, maksājumus tomēr nevajadzētu pamatot ar tirgus cenu svārstībām vai pielīdzināt kompensācijas maksājumu sistēmai, kuru dalībvalstis izmanto, lai maksātu lauksaimniekiem iekšējo lauksaimniecībai paredzēto atbalstu, pamatojoties uz atšķirību starp mērķa cenu un vietējo tirgus cenu.
(67)
Saskaņā ar Eiropas Ekonomikas kopienas un Amerikas Savienoto Valstu Saprašanās memorandu par eļļas augu sēklām saskaņā ar VVTT (16), ir jānosaka atsevišķa pamatplatība ražotājiem, kas saņem maksājumus par eļļas augu sēklām, kas minētas šā Saprašanās memoranda pielikumā. Minētās eļļas augu sēklas ir iekļautas tādu sektoru un produktu sarakstā, kuri var pretendēt uz brīvprātīgo saistīto atbalstu, tāpēc ir lietderīgi šai atbalsta shēmā Savienības līmenī iekļaut maksimālo platību eļļas augu sēklām, kas minētas šajā Saprašanās memorandā, lai nodrošinātu atbilstību šai starptautiskajai prasībai. Ja šāda maksimālā platība tiek pārsniegta, dalībvalstīm būtu jākoriģē paziņotās platības, piemērojot samazināšanas koeficientu, ko aprēķina un tām paziņo Komisija.
(68)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 52. panta 8. punktu brīvprātīgajam saistītajam atbalstam, ko piešķir atbilstoši minētajam pantam, ir jābūt saderīgam ar citiem Savienības atbalsta pasākumiem vai tādiem pasākumiem, kurus finansē no valsts atbalsta. Pareizai shēmu pārvaldībai un lai nepieļautu divkāršu finansējumu, līdzīgus pasākumus nevajadzētu finansēt divreiz - kā brīvprātīgo saistīto atbalstu un kā atbalstu no citām Savienības atbalsta shēmām. Tā kā dalībvalstis brīvprātīgo saistīto atbalstu var īstenot dažādos veidos, tām būtu jābūt atbildīgām par šādas saskaņas nodrošināšanu saistībā ar Regulā (ES) Nr. 1307/2013 noteikto pamatsistēmu un saskaņā ar šajā regulā paredzētajiem nosacījumiem.
(69)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 55. panta 1. punktu Komisijai ir jāapstiprina lēmums, kas izklāstīts minētās regulas 53. panta 4. punktā vai attiecīgā gadījumā minētās regulas 53. panta 6. punkta a) apakšpunktā, ja tiek pierādīta viena no konkrētām attiecīgā reģiona vai sektora vajadzībām. Lai nodrošinātu minētā panta pareizu piemērošanu, būtu jāparedz noteikums, lai precizētu kritērijus, kas piemērojami šīm vajadzībām.
(70)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 IV sadaļas 2. nodaļa paredz kultūratkarīgo maksājumu par kokvilnu. Šā maksājuma mērķiem Komisijai būtu jānosaka noteikumi un nosacījumi lauksaimniecības zemju un šķirņu apstiprināšanai. Turklāt būtu jānosaka attiecināmības prasību noteikumi. Objektīvs kritērijs ir tāda platību apsēšana, lai sasniegtu minimālo augāja blīvumu, ko jānosaka dalībvalstīm, pamatojoties uz augsnes un klimata apstākļiem, kā arī reģiona specifiku. Īpaši noteikumi par agronomijas praksi būtu jāatstāj dalībvalstu ziņā.
(71)
Dalībvalstīm būtu jāapstiprina kokvilnas ražošanas starpnozaru organizācijas, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, kas attiecas uz starpnozaru organizāciju mērogu un to iekšējo organizācijas struktūru. Starpnozaru organizācijas mērogs būtu jānosaka, ņemot vērā prasību, ka kokvilnas attīrīšanas uzņēmumam ir jāspēj pieņemt pietiekami daudzumi neattīrītas kokvilnas sūtījumu.
(72)
Lai novērstu sarežģījumus atbalsta shēmas pārvaldīšanā, viens ražotājs var būt tikai vienas starpnozaru organizācijas biedrs. Šā paša iemesla dēļ ražotājam, kas ir kādas starpnozaru organizācijas biedrs, izpildot savas piegādes saistības, izaudzētā kokvilna ir jāpiegādā tikai kokvilnas attīrīšanas uzņēmumam, kas pieder šai pašai starpnozaru organizācijai.
(73)
Lai uzraudzītu Regulā (ES) Nr. 1307/2013 izklāstīto noteikumu pareizu piemērošanu un izvērtētu politikas īstenošanu, ir jānosaka dalībvalstu paziņošanas pienākumi, jo īpaši attiecībā uz informāciju, kas dalībvalstīm jāpaziņo par lēmumiem, kurus tās pieņēmušas saskaņā ar minētās regulas II līdz V sadaļu.
(74)
Jo īpaši attiecībā uz brīvprātīgo saistīto atbalstu ir sīkāk jāprecizē tās informācijas saturs, kas dalībvalstīm jāpaziņo, lai nodrošinātu pareizu šā atbalsta noteikumu piemērošanu un lai šādi paziņojumi būtu efektīvi, un tādējādi Komisija varētu pārbaudīt, vai dalībvalstis, izstrādājot atbalsta pasākumus, ievēro prasību par saderību un par atbalsta kumulāciju, kā arī prasību par valsts maksimālo procentuālo daļu, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 53. pantā, un attiecīgās kopējās summas.
(75)
Dalībvalstis var nolemt piešķirt valsts atbalstu, pastāvot īpašiem nosacījumiem. Lai pārbaudītu, vai šāds atbalsts tiek piešķirts saskaņā ar noteiktajiem ierobežojumiem, ir lietderīgi paredzēt pienākumu iesniegt Komisijai gada ziņojumus ar konkrētu informāciju par piešķirto atbalstu.
(76)
Lai Komisija varētu uzraudzīt lēmumu pārskatīšanas pareizu piemērošanu un ietekmi, attiecīgā gadījumā būtu jāpaziņo Komisijai par lēmumiem, kas balstīti uz tāda lēmuma pārskatīšanu, par kuru paziņots Komisijai saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1307/2013 vai šo regulu. Tāpēc ir jāpieņem noteikumi par paziņošanas pienākumu minētajos gadījumos.
(77)
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 X pielikumā sniegta pārrēķinu tabula un svēruma koeficienti, kas minēti tās 46. panta 3. punktā dažāda veida ekoloģiski nozīmīgām platībām. Regulu (ES) Nr. 1307/2013 pieņemot, minētā tabula netika aizpildīta. Tāpēc minētais pielikums būtu jāpielāgo. Pārrēķina koeficientu pamatā vajadzētu būt pieredzei, kas gūta mērīšanā un ņemot vērā elementu īpatnības. Svēruma koeficientiem būtu jāsastāv no trīs dažādām vērtībām, kas apstiprina bioloģiskajai daudzveidībai svarīgās atšķirības. Tādēļ attiecīgi būtu jāgroza Regulas (ES) Nr. 1307/2013 X pielikums. Lai aprēķinātu ekoloģiski nozīmīgo platību, pārrēķina un svēruma koeficienti būtu jāpiemēro arī elementiem, uz kuriem attiecas līdzvērtīga prakse, ciktāl tie ir tādi paši kā elementi, kas uzskaitīti minētajā pielikumā.
(78)
Skaidrības un juridiskās noteiktības labad Regulas (EK) Nr. 1120/2009 un 1121/2009 būtu jāatceļ.
(79)
Šī regula būtu jāpiemēro atbalsta pieteikumiem attiecībā uz kalendārajiem gadiem pēc 2014. kalendārā gada,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. NODAĻA
DARBĪBAS JOMA UN VISPĀRĒJI NOTEIKUMI
1. IEDAĻA
Darbības joma un vispārēji principi
1. pants
Darbības joma
Šī regula paredz noteikumus, ar kuriem papildina dažus Regulas (ES) Nr. 1307/2013 nebūtiskus elementus saistībā ar:
a)
vispārējiem noteikumiem par tiešajiem maksājumiem;
b)
pamata maksājuma shēmu;
c)
vienoto platībmaksājuma shēmu;
d)
maksājumu lauksaimniekiem, kuri ievēro klimatam un videi labvēlīgu lauksaimniecības praksi;
e)
maksājumu gados jaunajiem lauksaimniekiem, kuri sāk lauksaimniecisku darbību;
f)
brīvprātīgo saistīto atbalstu;
g)
kultūratkarīgajiem maksājumiem par kokvilnu;
h)
dalībvalstu paziņošanas pienākumiem.
2. pants
Vispārējie principi
1. Dalībvalstis īsteno šo regulu saskaņā ar objektīviem kritērijiem un tādā veidā, lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret lauksaimniekiem un nepieļautu tirgus un konkurences kropļojumus, vienlaikus veicinot dabas resursu ilgtspējīgu pārvaldību un klimata politikas.
2. Dalībvalstis nodrošina, ka visi saistībā ar šo regulu īstenotā atbalsta nosacījumi ir pārbaudāmi un kontrolējami.
3. Dalībvalstis īsteno šo regulu:
a)
attiecībā uz atbalstu, kas nav saistītais atbalsts, ievērojot prasības, kas noteiktas Lauksaimniecības nolīguma 2. pielikuma 1., 5. un 6. punktā; un
b)
attiecībā uz saistīto atbalstu, ievērojot prasības, kas noteiktas Lauksaimniecības nolīguma 6. panta 5. punktā.
3. pants
Samazinājumi finanšu disciplīnas piemērošanas rezultātā
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 8. pantā paredzētos samazinājumus finanšu disciplīnas piemērošanas rezultātā piemēro summai, ko veido maksājumi no dažādām Regulas (ES) Nr. 1307/2013 I pielikumā norādītajām tiešā atbalsta shēmām, ko katrs lauksaimnieks ir tiesīgs saņemt pēc tam, kad tiek piemērotas atsauktās summas un administratīvie sodi, kas saistīti ar tiešajiem maksājumiem atbilstīgi Deleģētās regulas (ES) Nr. 640/2014 II sadaļas IV nodaļai, un pirms tiek piemēroti administratīvie sodi saistībā ar savstarpējo atbilstību saskaņā ar minētās deleģētās regulas IV sadaļas II nodaļu.
2. IEDAĻA
Ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 definīcijām saistītie noteikumi
4. pants
Pamatsistēma kritērijiem par lauksaimniecības platības uzturēšanu noganīšanai vai kultūru audzēšanai piemērotā stāvoklī
1. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta c) apakšpunkta ii) punkta piemērošanas vajadzībām dalībvalstis nosaka kritērijus, kas lauksaimniekiem jāievēro, lai izpildītu pienākumu uzturēt lauksaimniecības platību noganīšanai vai kultūru audzēšanai piemērotā stāvoklī, neveicot īpašus sagatavošanas darbus papildus tradicionālo lauksaimniecības metožu un tehnikas izmantošanai, vienā vai abos turpmāk norādītajos veidos:
a)
dalībvalstis pieprasa, lai lauksaimnieks veic vismaz vienu darbību gadā. Ar vidi saistītu iemeslu dēļ dalībvalstis var nolemt atzīt arī darbības, kas tiek veiktas katru otro gadu;
b)
dalībvalstis nosaka iezīmes, kurām lauksaimniecības platībai jāatbilst, lai to varētu uzskatīt par uzturētu noganīšanai vai kultūru audzēšanai piemērotā stāvoklī.
2. Nosakot 1. punktā minētos kritērijus, dalībvalstis var nošķirt dažādus lauksaimniecības platību veidus.
5. pants
Pamatsistēma veicamo darbību minimumam lauksaimniecības platībās, kas tiek dabiski uzturētas noganīšanai vai kultūru audzēšanai piemērotā stāvoklī
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta c) apakšpunkta iii) punkta piemērošanas vajadzībām darbību minimums, kas jānosaka dalībvalstīm un kas jāveic lauksaimniecības platībās, kuras tiek dabiski uzturētas noganīšanai vai kultūru audzēšanai piemērotā stāvoklī, ir vismaz viena lauksaimnieka veikta darbība gadā. Ar vidi saistītu iemeslu dēļ dalībvalstis var nolemt atzīt arī darbības, kas tiek veiktas katru otro gadu.
6. pants
Stiebrzāļu un citu lopbarības zālaugu pārsvars ilggadīgajos zālājos
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta h) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām uzskata, ka stiebrzāļu un citu lopbarības zālaugu pārsvars ir tad, ja tie sedz vairāk nekā 50 % no atbalsttiesīgās platības lauksaimniecības zemes gabalā Regulas (ES) Nr. 1306/2013 67. panta 4. punkta a) apakšpunkta nozīmē.
7. pants
Izveidotās vietējās prakses ilggadīgo zālāju gadījumā
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta h) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām izveidotās vietējās prakses ir viens vai vairāki no šādiem pasākumiem:
a)
prakse ganību platībās, kas ir tradicionāla un parasti tiek pielietota attiecīgajās platībās;
b)
prakse, kas ir svarīga Padomes Direktīvas 92/43/EEK (17) I pielikumā uzskaitīto dabisko dzīvotņu un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2009/147/EK (18) ietverto biotopu un dzīvotņu aizsardzībai.
8. pants
Samazināšanas koeficients saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 32. panta 5. punktu
Piemērojot Regulas (ES) Nr. 1307/2013 32. panta 5. punktu ilggadīgiem zālājiem, ko var izmantot noganīšanai un kas veido daļu no izveidotās vietējās prakses, kur stiebrzāles un citi lopbarības zālaugi tradicionāli nav dominējoši ganību teritorijās, dalībvalstis var izšķirt dažādas platību kategorijas, lai tām piemērotu dažādus samazināšanas koeficientus.
9. pants
Kaņepju audzēšana
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 32. panta 6. punkta piemērošanas vajadzībām platības, kuras izmanto kaņepju audzēšanai, ir atbalsttiesīgas tikai tad, ja izmanto tādu šķirņu sēklas, kas uzskaitītas “Lauksaimniecības augu sugu šķirņu kopējā katalogā” tā gada 15. martā, par kuru piešķirts maksājums, un publicētas saskaņā ar Padomes Direktīvas 2002/53/EK (19) 17. pantu. Sēklas ir sertificētas saskaņā ar Padomes Direktīvu 2002/57/EK (20).
3. IEDAĻA
Aktīvs lauksaimnieks
10. pants
Gadījumi, kad lauksaimniecības platības ir galvenokārt platības, kas tiek dabiski uzturētas noganīšanai vai kultūru audzēšanai piemērotā stāvoklī
1. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 1. punkta piemērošanas vajadzībām uzskata, ka lauksaimniecības platības, kas galvenokārt tiek dabiski uzturētas noganīšanai vai kultūru audzēšanai piemērotā stāvoklī fiziskai vai juridiskai personai vai fizisku vai juridisku personu grupai ir tad, ja šādas platības aizņem vairāk nekā 50 % no lauksaimniecības platības, kas deklarēta saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 72. panta 1. punkta a) apakšpunktu.
2. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 1. punkts neattiecas uz fiziskām vai juridiskām personām vai fizisku vai juridisku personu grupām, kas veic lauksaimniecisku darbību platībās, kuras tiek dabiski uzturētas noganīšanai vai kultūru audzēšanai piemērotā stāvoklī Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta c) apakšpunkta i) punkta nozīmē.
11. pants
Ieņēmumi, kas gūti no nelauksaimnieciskām darbībām
1. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 2. punkta trešās daļas a) apakšpunkta un attiecīgā gadījumā šīs regulas 13. panta 2. punkta piemērošanas vajadzībām ieņēmumi, kuri gūti no lauksaimnieciskām darbībām, ir ieņēmumi, ko lauksaimnieks saņēmis no lauksaimnieciskās darbības savā saimniecībā minētās regulas 4. panta 1. punkta c) apakšpunkta nozīmē, tostarp no Savienības atbalsta saskaņā ar Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), kā arī no jebkura valsts atbalsta, kas piešķirts par lauksaimnieciskām darbībām, izņemot papildinošos valsts tiešos maksājumus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 18. un 19. pantu.
Ieņēmumus no saimniecības lauksaimniecības produktu pārstrādes Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta d) apakšpunkta nozīmē uzskata par ieņēmumiem no lauksaimnieciskām darbībām, ja pārstrādātie produkti paliek lauksaimnieka īpašumā un ja šādas pārstrādes rezultātā tiek iegūts cits lauksaimniecības produkts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta d) apakšpunkta nozīmē.
Visus pārējos ieņēmumus uzskata par ieņēmumiem no nelauksaimnieciskām darbībām.
2. Šā panta 1. punktā “ieņēmumi” ir bruto ieņēmumi pirms saistīto izmaksu un nodokļu atrēķināšanas.
3. Savienības atbalstu, kas minēts 1. punktā, aprēķina:
a)
Bulgārijā un Rumānijā par 2015. gadu, pamatojoties uz attiecīgo summu, kas noteikta Regulas (ES) Nr. 1307/2013 V pielikuma A punktā;
b)
Horvātijā par katru gadu, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 17. pantā, pamatojoties uz summu, kas noteikta minētās regulas VI pielikuma A punktā.
12. pants
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 2. un 4. punktā un šīs regulas 13. panta 2. punktā minēto tiešo maksājumu summa
1. Lauksaimnieka gada tiešo maksājumu summa, kas minēta Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 2. punkta trešās daļas a) apakšpunktā un attiecīgā gadījumā šīs regulas 13. panta 2. punktā, ir to tiešo maksājumu kopsumma, ko lauksaimnieks bija tiesīgs saņemt saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1307/2013 pēdējā fiskālajā gadā attiecībā uz ieņēmumiem no nelauksaimnieciskām darbībām, par kuriem ir pieejami pierādījumi. Šo summu aprēķina, neņemot vērā Regulas (ES) Nr. 1306/2013 63. panta un 91. panta 1. punkta piemērošanu.
Ja šā panta pirmajā daļā minētais pēdējais fiskālais gads ir 2014. gads vai agrākie gadi, gada tiešo maksājumu summa ir to tiešo maksājumu kopsumma, ko lauksaimnieks saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 73/2009 bija tiesīgs saņemt, pirms veikta minētās regulas 21. un 23. pantā paredzētā maksājuma samazināšana un izslēgšana.
2. Ja pēdējā fiskālajā gadā, kas minēts 1. punkta pirmajā daļā, lauksaimnieks nav iesniedzis pieteikumu tiešā maksājuma saņemšanai saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1307/2013, tiešo maksājumu kopsummu, kas minēta 1. punkta pirmajā daļā, dalībvalstis nosaka, atbalsttiesīgo hektāru skaitu, ko atbalsta pieteikuma iesniegšanas gadā minētais lauksaimnieks deklarējis saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 72. panta 1. punkta a) apakšpunktu, reizinot ar valsts vidējiem tiešajiem maksājumiem par hektāru 1. punkta pirmajā daļā minētajā gadā.
Valsts vidējos tiešos maksājumus par hektāru, kas minēti šā panta pirmajā daļā, nosaka, minētā gada valsts maksimālo apjomu, kas noteikts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 II pielikumā, dalot ar atbalsttiesīgo hektāru kopējo skaitu, kas atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 1306/2013 72. panta 1. punkta a) apakšpunktam deklarēti attiecīgajā dalībvalstī.
Ja 1. punkta pirmajā daļā minētais gads ir 2014. gads vai agrākie gadi, valsts vidējos tiešos maksājumus par hektāru, kas minēti šā punkta pirmajā daļā, nosaka, minētā gada valsts maksimālo apjomu, kas noteikts Regulas (EK) Nr. 73/2009 VIII pielikumā, dalot ar atbalsttiesīgo hektāru kopējo skaitu, kas minētajā gadā atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 73/2009 19. panta 1. punkta a) apakšpunktam deklarēti attiecīgajā dalībvalstī.
3. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 4. punktā minēto lauksaimnieka tiešo maksājumu summa ir to tiešo maksājumu summa, ko lauksaimnieks bija tiesīgs saņemt par iepriekšējo gadu saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1307/2013 pirms Regulas (ES) Nr. 1306/2013 63. panta un 91. panta 1. punkta piemērošanas.
Ja šā punkta pirmajā daļā minētais pēdējais gads ir 2014. gads, tiešo maksājumu summa ir to tiešo maksājumu kopsumma par 2014. gadu, ko lauksaimnieks saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 73/2009 bija tiesīgs saņemt, pirms veikta minētās regulas 21. un 23. pantā paredzētā maksājuma samazināšana un izslēgšana.
4. Ja lauksaimnieks nav iesniedzis pieteikumu tiešā maksājuma saņemšanai par iepriekšējo gadu saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1307/2013, kā minēts 3. punkta pirmajā daļā, tiešo maksājumu kopsummu, kas minēta 3. punkta pirmajā daļā, dalībvalstis nosaka, atbalsttiesīgo hektāru skaitu, ko atbalsta pieteikuma iesniegšanas gadā minētais lauksaimnieks deklarējis saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 72. panta 1. punkta a) apakšpunktu, reizinot ar valsts vidējiem tiešajiem maksājumiem par hektāru iepriekšējam gadam.
Valsts vidējos tiešos maksājumus par hektāru, kas minēti šā punkta pirmajā daļā, nosaka, minētā gada valsts maksimālo apjomu, kas noteikts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 II pielikumā, dalot ar atbalsttiesīgo hektāru kopējo skaitu, kas par šo gadu atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 1306/2013 72. panta 1. punkta a) apakšpunktam deklarēti attiecīgajā dalībvalstī.
Ja 3. punkta pirmajā daļā minētais iepriekšējais gads ir 2014. gads, šā lauksaimnieka gada tiešo maksājumu summu dalībvalstis nosaka, atbalsttiesīgo hektāru skaitu, kurus lauksaimnieks 2015. gadam deklarējis atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 1306/2013 72. panta 1. punkta a) apakšpunktam, reizinot ar valsts vidējiem tiešajiem maksājumiem par hektāru 2014. gadam.
Valsts vidējos tiešos maksājumus par hektāru 2014. gadam nosaka, valsts maksimālo apjomu 2014. gadam, kas noteikts Regulas (EK) Nr. 73/2009 VIII pielikumā, dalot ar atbalsttiesīgo hektāru kopējo skaitu, kas deklarēti attiecīgajā dalībvalstī 2014. gadam atbilstīgi minētās regulas 19. panta 1. punkta a) apakšpunktam.
5. Šā panta 1. un 2. punktā minēto tiešo maksājumu kopsummu aprēķina šādi:
a)
Bulgārijā un Rumānijā 2015. gadam, pamatojoties uz attiecīgo summu, kas noteikta Regulas (ES) Nr. 1307/2013 V pielikuma A punktā;
b)
Horvātijā par katru gadu, kas minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 17. pantā, pamatojoties uz summu, kas noteikta minētās regulas VI pielikuma A punktā.
13. pants
Kritēriji, kas pierāda, ka lauksaimnieciskās darbības nav nenozīmīgas un ka darījumdarbības vai uzņēmuma galvenie mērķi ir lauksaimnieciskās darbības veikšana
1. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 2. punkta trešās daļas b) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām lauksaimnieciskās darbības nav nenozīmīgas, ja kopējie ieņēmumi, kas iegūti no lauksaimnieciskām darbībām šīs regulas 11. panta nozīmē pēdējā fiskālajā gadā, par kuru šādi pierādījumi ir pieejami, ir vismaz viena trešā daļa no kopējiem ieņēmumiem, kas iegūti pēdējā fiskālajā gadā, par kuru šādi pierādījumi ir pieejami.
Dalībvalstis var nolemt noteikt robežvērtību kopējiem ieņēmumiem, kas iegūti no lauksaimnieciskās darbības, līmenī, kas ir mazāks par vienu trešo daļu, ar nosacījumu, ka šāda zemāka robežvērtība nedod iespēju par aktīviem lauksaimniekiem uzskatīt fiziskas vai juridiskas personas, kas veic maznozīmīgas lauksaimnieciskās darbības.
Atkāpjoties no šā punkta pirmās un otrās daļas, dalībvalstis var izstrādāt alternatīvus kritērijus, kas ļauj struktūrai pierādīt, ka tās lauksaimnieciskās darbības nav maznozīmīgas saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 2. punkta trešās daļas b) apakšpunktu.
2. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 3. punkta a) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām dalībvalstis var nolemt, ka lauksaimnieciskās darbības veido tikai nenozīmīgu daļu no fiziskas vai juridiskas personas vai fizisku vai juridisku personu grupas kopējās saimnieciskās darbības, izmantojot šādas metodes:
a)
gada tiešo maksājumu summa ir mazāka nekā 5 % no kopējiem ieņēmumiem, kuri gūti no nelauksaimnieciskām darbībām šīs regulas 11. panta nozīmē pēdējā fiskālajā gadā, par kuru šādi pierādījumi ir pieejami;
b)
to ieņēmumu kopsumma, kas iegūti no lauksaimnieciskās darbības šīs regulas 11. panta nozīmē pēdējā fiskālajā gadā, par kuru šādi pierādījumi ir pieejami, ir mazāka par robežvērtību, kas jānosaka dalībvalstīm, un nepārsniedz vienu trešo daļu no to ieņēmumu kopsummas, kas iegūti pēdējā fiskālajā gadā, par kuru šādi pierādījumi ir pieejami.
Atkāpjoties no šā punkta pirmās daļas, dalībvalstis var izstrādāt alternatīvus kritērijus, saskaņā ar kuriem lauksaimnieciskās darbības uzskata par maznozīmīgām saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 3. punkta a) apakšpunktu.
3. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. panta 2. punkta trešās daļas c) apakšpunkta un attiecīgā gadījumā minētās regulas 9. panta 3. punkta b) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām lauksaimniecisku darbību uzskata par juridiskas personas darījumdarbības vai uzņēmuma galveno mērķi, ja tā reģistrēta kā darījumdarbības vai uzņēmuma galvenais mērķis oficiālā uzņēmējdarbības reģistrā vai jebkurā līdzvērtīgā dalībvalsts oficiālā struktūrā. Fiziskas personas gadījumā tiek prasīti līdzīgi pierādījumi.
Ja šādi reģistri nepastāv, dalībvalstis izmanto līdzvērtīgus pierādījumus.
Atkāpjoties no šā punkta pirmās un otrās daļas, dalībvalstis var izstrādāt alternatīvus kritērijus, saskaņā ar kuriem lauksaimniecisku darbību uzskata par fiziskas vai juridiskas personas darījumdarbības vai uzņēmuma galveno mērķi saskaņā ar minētās regulas 9. panta 2. punkta trešās daļas c) apakšpunktu un attiecīgā gadījumā 9. panta 3. punkta c) apakšpunktu.
2. NODAĻA
PAMATA MAKSĀJUMA SHĒMA UN VIENOTĀ PLATĪBMAKSĀJUMA SHĒMA
1. IEDAĻA
Pamata maksājuma shēmas īstenošanas noteikumi, kā paredzēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 III sadaļas 1. nodaļas 1., 2., 3. un 5. iedaļā
1. apakšiedaļa
Maksājumtiesību pirmā piešķiršana
14. pants
Mantošanas, juridiskā statusa vai nosaukuma maiņas un apvienošanas un sadalīšanas gadījumi
1. Ja lauksaimnieks visu saimniecību vai tās daļu ir saņēmis faktiskas vai paredzamas mantošanas ceļā, viņš ir tiesīgs savā vārdā pieprasīt tādu maksājumtiesību skaitu un vērtību, kas piešķiramas par saņemto saimniecību vai minētās saimniecības daļu, ar tādiem pašiem nosacījumiem kā lauksaimnieks, kurš sākotnēji pārvaldīja saimniecību.
Atsaucamas paredzamas mantošanas gadījumā maksājumtiesības piešķir tikai mantiniekam, kas norādīts par mantinieku dienā, kura minēta Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 1. punktā vai 39. panta 1. punktā.
2. Nosaukuma maiņa neietekmē piešķiramo maksājumtiesību skaitu un vērtību.
Juridiskā statusa maiņa neietekmē piešķiramo maksājumtiesību skaitu un vērtību, ja lauksaimnieks, kurš kontrolēja sākotnējās saimniecības pārvaldīšanu, ieguvumus un finansiālo risku, pārvalda arī jauno saimniecību.
3. Apvienošana vai sadalīšana neietekmē saimniecībai vai saimniecībām piešķiramo maksājumtiesību kopējo skaitu un vērtību.
Sadalīšanas gadījumā, ja dalībvalsts piemēro Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 4. vai 5. punktu, maksājumtiesību skaitu, kas piešķiramas katrai sadalīšanas rezultātā izveidotai saimniecībai, nosaka, reizinot attiecīgajai jaunizveidotajai saimniecībai pieejamo atbalsttiesīgo hektāru skaitu ar maksājumtiesību skaita vidējo samazinājumu, kas būtu bijis attiecināms uz sākotnējo saimniecību saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 4. vai 5. punktu.
Šajā punktā spēkā ir šādas definīcijas:
a)
“apvienošana” nozīmē, ka divu vai vairāku atsevišķu lauksaimnieku statusu Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta nozīmē apvieno, izveidojot vienu jaunu lauksaimnieku minētā panta nozīmē, kuru pārvaldīšanas, ieguvumu un finansiālo risku ziņā kontrolē lauksaimnieki, kas sākotnēji pārvaldījusi saimniecības vai vienu no tām;
b)
“sadalīšana” nozīmē, ka viena lauksaimnieka statusu Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta nozīmē sadala, izveidojot:
i)
vismaz divus jaunus atsevišķus lauksaimniekus minētā panta nozīmē un vismaz vienu no tiem pārvaldīšanas, ieguvumu un finansiālo risku ziņā turpina kontrolēt vismaz viena fiziskā vai juridiskā persona, kas sākotnēji pārvaldīja saimniecību; vai
ii)
sākotnējo lauksaimnieku un vismaz vienu jaunu atsevišķu lauksaimnieku minētā panta nozīmē.
15. pants
Atbalsttiesīgo hektāru noteikšana Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 2. punkta un 39. panta 2. punkta piemērošanas vajadzībām
1. Lai noteiktu to maksājumtiesību skaitu, kas saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 2. punktu un 39. panta 2. punktu piešķiramas gadījumos, kad nepārvaramas varas un ārkārtas apstākļi nav atzīti, ņem vērā tikai tos atbalsttiesīgos hektārus, kuri noteikti saskaņā ar Deleģētās regulas (ES) Nr. 640/2014 2. panta 1. punkta otrās daļas 23. punkta a) apakšpunktu.
2. Ja pieteikumu maksājumtiesību piešķiršanai par atbalsttiesīgu hektāru, kas minēts šā panta 1. punktā, ir iesnieguši divi vai vairāki pieteikuma iesniedzēji, lēmumu par to, kuram piešķirt maksājumtiesības, pieņem atkarībā no tā, kuram pieteikuma iesniedzējam ir tiesības pieņemt lēmumus par lauksaimnieciskajām darbībām, ko veic minētajā hektārā, un kurš saņem ieguvumus un sedz finansiālos riskus saistībā ar minētajām darbībām.
16. pants
Ierobežojums, kas paredzēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 6. punktā
1. Neviena samazināšana, ko veic saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 6. punktu, nepārsniedz 85 % no maksājumtiesību skaita, kurš atbilst atbalsttiesīgajiem hektāriem, ko aizņem ilggadīgie zālāji un kas atrodas apvidos ar skarbiem klimatiskajiem apstākļiem.
2. Lai piemērotu samazināšanas koeficientu, kā paredzēts šā panta 1. punktā, dalībvalstis var, pamatojoties uz dabiskajiem ierobežojumiem, kas minēti Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 6. punktā, nošķirt dažādas kategorijas attiecībā uz apvidiem ar skarbiem klimatiskajiem apstākļiem, lai šādām kategorijām piemērotu dažādus samazināšanas koeficientus.
17. pants
Maksājumtiesību vērtības noteikšana saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. un 40. pantu
1. Lai noteiktu attiecīgos tiešos maksājumus vai tiesību vērtību, kas attiecas uz 2014. gadu, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. pantā, ņem vērā maksājumus tikai tiem lauksaimniekiem vai tikai to lauksaimnieku tiesību vērtību, kuriem 2015. gadā ir tiesības pretendēt uz tiešajiem maksājumiem saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. pantu un 24. panta 9. punktu.
Lai noteiktu attiecīgos tiešos maksājumus, kas attiecas uz iepriekšējo gadu pirms pamata maksājuma shēmas ieviešanas gada, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 40. panta 3. punktā, ņem vērā maksājumus tikai tiem lauksaimniekiem, kuriem pamata maksājuma shēmas īstenošanas pirmajā gadā ir tiesības pretendēt uz tiešajiem maksājumiem saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 9. pantu.
2. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. panta 6. punkta īstenošanas vajadzībām piemēro šādus noteikumus:
a)
atsauce uz īpašā atbalsta pasākumiem, kas paredzēti Regulas (EK) Nr. 73/2009 68. panta 1. punkta a), b) un c) apakšpunktā, neskar dalībvalstu iespēju ņemt vērā vai nu tikai vienu, vai arī vairākus pasākumus, ko īsteno saskaņā ar minētajiem īpašā atbalsta pasākumiem;
b)
atbalstu, kas lauksaimniekam piešķirts par 2014. kalendāro gadu saskaņā ar vienu vai vairākām atbalsta shēmām, kuras minētas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. panta 6. punktā, aprēķina, neņemot vērā samazināšanu vai nepiešķiršanu, kā paredzēts Regulas (EK) Nr. 73/2009 II sadaļas 4. nodaļā;
c)
saskaņā ar objektīviem un nediskriminējošiem kritērijiem dalībvalstis var pieņemt lēmumu par atbalsta apjomu, kurš jāņem vērā vienā vai vairākās shēmās, kas minētas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. panta 6. punktā un ko piemēro attiecīgā dalībvalsts.
Piemērojot šo punktu, dalībvalstis neapdraud saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 68. panta 1. punkta c) apakšpunktu un 126., 127. un 129. pantu piešķirtā atbalsta atsaistīto raksturu.
3. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. panta 6. punkta trešās daļas piemērošanas vajadzībām saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 72.a un 125.a pantu 2014. kalendārajam gadam piešķirto atbalstu aprēķina, neņemot vērā samazināšanu vai nepiešķiršanu, kā paredzēts Regulas (EK) Nr. 73/2009 II sadaļas 4. nodaļā.
4. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. panta 3. punktā iekļautā atsauce uz lauksaimnieka maksājumtiesībām ietver arī maksājumtiesības, kuras dienā, kad lauksaimnieks iesniedz pieteikumu par 2014. gadu, ir iznomātas citam lauksaimniekam.
18. pants
Maksājumtiesību vērtības un skaita galīgā noteikšana
Ja Regulas (ES) Nr. 1307/2013 25. panta 10. punktā vai 40. panta 4. punkta otrajā daļā minētā informācija lauksaimniekiem balstās uz provizoriskiem datiem, maksājumtiesību galīgo vērtību un skaitu nosaka un paziņo lauksaimniekiem pēc tam, kad ir veiktas visas vajadzīgās pārbaudes atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 1306/2013 74. pantam, un jebkurā gadījumā līdz tā gada 1. aprīlim, kas ir pēc pamata maksājuma shēmas piemērošanas pirmā gada attiecīgajā dalībvalstī.
19. pants
Maksājumtiesību vērtības noteikšana smagu apstākļu gadījumā
1. Ja viens vai vairāki tiešie maksājumi, kas minēti Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. pantā vai 40. panta 3. punktā un ir saistīti attiecīgi ar 2014. gadu vai ar iepriekšējo gadu pirms pamata maksājuma shēmas ieviešanas, ir mazāki nekā atbilstošās summas iepriekšējā gadā pirms tiem gadiem, kurus ietekmējuši nepārvaramas varas vai ārkārtas apstākļi, vienības sākotnējo vērtību nosaka, pamatojoties uz summām, kuras lauksaimnieks saņēmis iepriekšējā gadā pirms gadiem, kurus ietekmējuši nepārvaramas varas vai ārkārtas apstākļi.
2. Dalībvalstis var nolemt piemērot 1. punktu tikai tādos gadījumos, kad tiešie maksājumi par attiecīgi 2014. gadu vai iepriekšējo gadu pirms pamata maksājuma shēmas ieviešanas ir mazāki nekā konkrēta procentuālā daļa no atbilstošām summām iepriekšējā gadā pirms tiem gadiem, kurus ietekmējuši nepārvaramas varas vai ārkārtas apstākļi. Šī procentuālā daļa nav mazāka par 85 %.
20. pants
Privāttiesiska līguma klauzula pārdošanas gadījumā
1. Dalībvalstis var nolemt ka, pārdodot saimniecību vai tās daļu, lauksaimnieki ar līgumu, kas parakstīts pirms termiņa, kurā jāiesniedz pieteikums maksājumtiesību saņemšanai un ko noteikusi Komisija, pamatojoties uz Regulas (ES) Nr. 1306/2013 78. panta b) punktu, kopā ar saimniecību vai tās daļu var nodot atbilstošās piešķiramās maksājumtiesības. Šādā gadījumā maksājumtiesības ir jāpiešķir pārdevējam un tieši jānodod pircējam, kas gūs labumu attiecīgā gadījumā, vai nu par atsauces vērtību maksājumtiesību vienības sākotnējās vērtības aprēķināšanai izmantojot maksājumus, kurus pārdevējs saņēmis par 2014. gadu, vai izmantojot to tiesību vērtību, kas pārdevēja īpašumā bija 2014. gadā, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. pantā.
Šāda nodošana ir saistīta ar prasību, ka pārdevējs ievēro Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 1. punktu un ka pircējs ievēro minētās regulas 9. pantu.
Šādu pārdošanu neuzskata par nodošanu bez zemes Regulas (ES) Nr. 1307/2013 34. panta 4. punkta nozīmē.
2. Šā panta 1. punktu mutatis mutandis piemēro dalībvalstīm, kuras piemēro Regulas (ES) Nr. 1307/2013 III sadaļas 1. nodaļas 5. iedaļu.
21. pants
Privāttiesiska līguma klauzula iznomāšanas gadījumā
1. Dalībvalstis var nolemt ka, iznomājot saimniecību vai tās daļu, lauksaimnieki ar līgumu, kas parakstīts pirms dienas, kas minēta 20. panta 1. punkta pirmajā daļā, kopā ar saimniecību vai tās daļu var iznomāt atbilstošās piešķiramās maksājumtiesības. Šādā gadījumā maksājumtiesības ir jāpiešķir iznomātājam un tieši jāiznomā nomniekam, kas gūs labumu attiecīgā gadījumā, vai nu par atsauces vērtību maksājumtiesību vienības sākotnējās vērtības aprēķināšanai izmantojot maksājumus, kurus iznomātājs saņēmis par 2014. gadu, vai izmantojot to tiesību vērtību, kas iznomātāja īpašumā bija 2014. gadā, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. pantā.
Šāda nodošana ir saistīta ar prasību, ka iznomātājs ievēro Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 1. punktu, ka nomnieks ievēro minētās regulas 9. pantu un ka nomas līgums beidzas pēc pēdējās dienas, kurā jāiesniedz pieteikums saskaņā ar pamata maksājuma shēmu.
Šādu iznomāšanu neuzskata par nodošanu bez zemes Regulas (ES) Nr. 1307/2013 34. panta 4. punkta nozīmē.
2. Šā panta 1. punktu mutatis mutandis piemēro dalībvalstīm, kuras piemēro Regulas (ES) Nr. 1307/2013 III sadaļas 1. nodaļas 5. iedaļu.
22. pants
Saņēmēji Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 1. punkta nozīmē
Regulas (ES) Nr. 1307/201324. panta 1. punkta trešās daļas a) apakšpunkta i) punkta pirmā ievilkuma piemērošanas vajadzībām “galda kartupeļi” un “sēklas kartupeļi” ir kartupeļi ar KN kodu 0701, izņemot cietes ražošanai paredzētus kartupeļus.
2. apakšiedaļa
Maksājumtiesību aktivizēšana un nodošana
23. pants
Maksājumtiesību vērtības aprēķināšana
1. Maksājumtiesības vispirms aprēķina ar precizitāti līdz trim zīmēm aiz komata un pēc tam noapaļo uz augšu vai uz leju līdz tuvākajai otrajai zīmei aiz komata. Ja aprēķinos iegūst rezultātu, kura trešā zīme aiz komata ir 5, summu noapaļo uz augšu līdz otrajai zīmei aiz komata.
2. Ja lauksaimnieks nodod tiesību daļu, minētās daļas vērtību katram atlikušajam attiecīgajam gadam, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 25. vai 40. pantā, aprēķina proporcionāli.
3. Dalībvalstis var izdarīt grozījumus maksājumtiesībās, apvienojot lauksaimnieka īpašumā esošās tiesību daļas. Apvienoto tiesību vērtību katram atlikušajam attiecīgajam gadam, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 25. vai 40. pantā, nosaka, summējot daļu vērtību.
24. pants
Prasības attiecībā uz maksājumtiesību aktivizēšanu
1. Lauksaimnieks, kuram ir (īpašumā esošas vai nomātas) maksājumtiesības, tās var deklarēt maksājuma saņemšanai tikai vienu reizi gadā ne vēlāk kā pēdējā dienā, kurā jāiesniedz vienotais pieteikums.
Tomēr gadījumā, kad lauksaimnieks izmanto iespēju grozīt vienoto pieteikumu saskaņā ar noteikumiem, ko paredzējusi Komisija, pamatojoties uz Regulas (ES) Nr. 1306/2013 78. panta b) punktu, viņš drīkst deklarēt maksājuma saņemšanai arī (īpašumā esošas vai nomātas) maksājumtiesības, kuras tam ir dienā, kad tas paziņo grozījumus kompetentajai iestādei, ar nosacījumu, ka attiecīgās maksājumtiesības attiecībā uz to pašu gadu maksājuma saņemšanai nav deklarējis cits lauksaimnieks.
Ja lauksaimnieks iegūst maksājumtiesības, jo tās viņam nodod cits lauksaimnieks, un ja minētais cits lauksaimnieks maksājuma saņemšanas nolūkā jau ir deklarējis attiecīgās maksājumtiesības, minēto maksājumtiesību papildu deklarēšana ir pieļaujama tikai tad, ja tiesību nodevējs par šo nodošanu jau ir informējis kompetento iestādi saskaņā ar noteikumiem, ko paredzējusi Komisija, pamatojoties uz Regulas (ES) Nr. 1307/2013 34. panta 5. punktu, un līdz termiņiem vienotā pieteikuma grozīšanai, ko noteikusi Komisija, pamatojoties uz Regulas (ES) Nr. 1306/2013 78. panta b) punktu, atsauc minētās maksājumtiesības no sava vienotā pieteikuma.
2. Ja pēc tam, kad lauksaimnieks saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 33. panta 1. punktu ir deklarējis zemes gabalus, kas atbilst visām viņa rīcībā esošajām maksājumtiesībām, kuras izteiktas veselos skaitļos, lauksaimnieka rīcībā vēl ir zemes gabals, kura platība ir daļa no hektāra, viņš var deklarēt vēl vienas veselos skaitļos izteiktas maksājumtiesības, kas dod tiesības saņemt maksājumu, kurš aprēķināts proporcionāli zemes gabala lielumam. Minētās regulas 31. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām šīs maksājumtiesības uzskata par pilnībā aktivizētām.
25. pants
Tiesību nodošana
1. Tiesības uz maksājumu var nodot jebkurā gada brīdī.
2. Ja dalībvalsts izmanto Regulas (ES) Nr. 1307/2013 34. panta 3. punktā paredzēto iespēju, tā minētajā noteikumā paredzētos reģionus nosaka Regulas (ES) Nr. 1307/2013 34. panta 3. punkta piemērošanas pirmajā gadā vēlākais vienu mēnesi pirms dienas, kuru dalībvalsts noteikusi saskaņā ar minētās regulas 33. panta 1. punktu.
3. apakšiedaļa
Valsts vai reģionālās rezerves
26. pants
Ieskaitīšana atpakaļ valsts vai reģionālajā rezervē, maksājumtiesību nodošanai piemērojot ieturējumu
Ja dalībvalsts izmanto Regulas (ES) Nr. 1307/2013 34. panta 4. punktā paredzēto iespēju, tā var nolemt saskaņā ar objektīviem kritērijiem un tādā veidā, lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret lauksaimniekiem un nepieļautu tirgus un konkurences kropļošanu, ieskaitīt atpakaļ valsts vai reģionālajā rezervē līdz 30 % no katras tādas maksājumtiesību gada vienības vērtības, kas ir nodota bez atbilstošajiem atbalsttiesīgajiem hektāriem Regulas (ES) Nr. 1307/2013 32. panta 2. punkta nozīmē, vai līdzvērtīgu apjomu, kas izteikts ar maksājumtiesību skaitu.
Atkāpjoties no pirmās daļas, dalībvalstis var noteikt, ka pamata maksājuma shēmas piemērošanas pirmajos trīs gados atpakaļ jāieskaita līdz 50 % no katras maksājumtiesību gada vienības vērtības, kas izteikta ar maksājumtiesību skaitu, kā minēts pirmajā daļā.
27. pants
Negaidītas papildu peļņas klauzulas piemērošana
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 28. panta un 40. panta 5. punkta piemērošanas vajadzībām maksājumtiesību vērtības palielinājumu, kas minēts attiecīgajos noteikumos, nosaka, lauksaimnieka maksājumtiesību vērtību, kas rodas attiecīgi Regulas (ES) Nr. 1307/2013 25. panta 4. punkta un 26. panta vai 40. panta 3. punkta piemērošanas rezultātā pēc pārdošanas vai iznomāšanas, kura minēta tās pašas regulas attiecīgi 28. pantā vai 40. panta 5. punktā, salīdzinot ar lauksaimnieka maksājumtiesību vērtību, kas rastos, ja pārdošana vai iznomāšana nebūtu notikusi.
28. pants
No valsts vai reģionālās rezerves piešķiramo maksājumtiesību noteikšana saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 6. punktu
1. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 6. punkta piemērošanas vajadzībām, ja gados jaunais lauksaimnieks vai lauksaimnieks, kas uzsāk lauksaimniecisku darbību, iesniedz pieteikumu maksājumtiesību piešķiršanai no valsts vai reģionālās rezerves, kamēr viņam nav (īpašumā esošu vai nomātu) maksājumtiesību, viņš saņem tādu maksājumtiesību skaitu, kas ir vienāds ar viņa (īpašumā esošo vai nomāto) atbalsttiesīgo hektāru skaitu ne vēlāk kā pēdējā dienā, kurā jāiesniedz pieteikums maksājumtiesību piešķiršanai vai maksājumtiesību vērtības palielināšanai un kuru noteikusi Komisija, pamatojoties uz Regulas (ES) Nr. 1306/2013 78. panta b) punktu.
2. Ja gados jaunais lauksaimnieks vai lauksaimnieks, kas uzsāk lauksaimniecisku darbību, iesniedz pieteikumu maksājumtiesību piešķiršanai no valsts vai reģionālās rezerves, kad viņam jau ir (īpašumā esošas vai nomātas) maksājumtiesības, viņš saņem tādu maksājumtiesību skaitu, kas ir vienāds ar to viņa (īpašumā esošo vai nomāto) atbalsttiesīgo hektāru skaitu ne vēlāk kā pēdējā dienā, kurā jāiesniedz pieteikums, kā minēts 1. punktā, un par ko viņam nav (īpašumā esošu vai nomātu) maksājumtiesību.
Ja to tiesību vērtība, kas lauksaimniekam jau ir (īpašumā vai nomā), ir mazāka par vidējo vērtību valstī vai reģionā, kas minēta Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 8. punkta otrajā daļā, minēto tiesību gada vienības vērtības var palielināt līdz vidējai vērtībai valstī vai reģionā, kā paredzēts minētās regulas 30. panta 10. punktā.
Tomēr dalībvalstīs, kas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 7. punkta vajadzībām piemēro minētās regulas 30. panta 10. punktā minēto palielinājumu, šā punkta otrajā daļā minētais palielinājums ir obligāts. Šādam palielinājumam jābūt apmērā, kas atbilst lielākajam palielinājumam, kāds piemērots Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 7. punkta vajadzībām.
3. Dalībvalstīs, kas piemēro Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 6. vai 7. punktu, maksājumtiesību piešķiršanas ierobežojumus, kas paredzēti minētajos noteikumos, mutatis mutandis var piemērot maksājumtiesību piešķiršanai saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 6. punktu.
Tomēr dalībvalstis var nolemt, ka tad, ja maksājumtiesību piešķiršanai no valsts rezerves tiek piemērots viens vai vairāki ierobežojumi, kuri paredzēti pirmajā daļā, un šīs piemērošanas rezultātā lauksaimnieka jau esošo un no valsts rezerves no jauna piešķirto maksājumtiesību kopskaits tiek ierobežots tiktāl, ka tas kļūst mazāks par noteiktu procentuālo daļu no viņa atbalsttiesīgo hektāru skaita gadā, kurā viņš iesniedz pieteikumu maksājumtiesību piešķiršanai no rezerves, minētajam lauksaimniekam piešķir papildu maksājumtiesības, kuru skaits atbilst daļai no viņa atbalsttiesīgo hektāru kopskaita, kuri deklarēti pieteikumā par attiecīgo gadu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 72. panta 1. punktu.
Noteikto procentuālo daļu, kas minēta šā panta otrajā daļā, aprēķina saskaņā ar metodi, kas minēta šīs regulas 31. panta 2. punkta otrajā daļā.
Šā punkta otrajā daļā minētā daļa no lauksaimnieka atbalsttiesīgo hektāru kopskaita ir vienāda ar pusi no procentpunktos izteiktas starpības starp noteikto procentuālo daļu, kas minēta šā punkta trešajā daļā, un lauksaimnieka maksājumtiesību daļu salīdzinājumā ar atbalsttiesīgajiem hektāriem, kuri saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 72. panta 1. punktu deklarēti viņa pieteikumā par gadu, kas minēts šā punkta otrajā daļā. Šajā daļā “lauksaimnieka rīcībā esošās maksājumtiesības” ir lauksaimnieka jau īpašumā esošās maksājumtiesības un maksājumtiesības, kas no jauna ir jāpiešķir no rezerves.
Aprēķinot šā punkta otrajā, trešajā un ceturtajā daļā minēto atbalsttiesīgo hektāru skaitu, dalībvalstis var nolemt neiekļaut tajos platības, kuras aizņem ilggadīgie stādījumi, ilggadīgie zālāji, kas atrodas skarbu klimatisko apvidu apstākļos, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 6. punktā, vai platības, kas ir atzītas par ilggadīgajiem zālājiem saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 2. punktu.
Dalībvalstis, kas izmanto Regulas (ES) Nr. 1307/2013 23. pantā paredzēto iespēju piemērot pamata maksājuma shēmu reģionālā līmenī, šā punkta otrajā daļā minētās aprēķina metodes pamatā var ņemt 2015. gadā attiecīgajā reģionā piešķirto/deklarēto hektāru kopskaitu.
Nosakot otrajā daļā minēto robežvērtību, neņem vērā zemi, ko lauksaimnieks iegādājies vai paņēmis nomā pēc 2011. gada 19. oktobra.
4. Šā panta piemērošanas vajadzībām par lauksaimniekiem, kas uzsāk lauksaimniecisku darbību, uzskata tikai tos lauksaimniekus, kuri lauksaimniecisko darbību uzsākuši 2013. kalendārajā gadā vai jebkurā vēlākā gadā un kuri iesniedz pieteikumu par pamata maksājumu ne vēlāk kā divus gadus pēc kalendārā gada, kurā tie sākuši lauksaimniecisko darbību.
29. pants
No valsts vai reģionālās rezerves piešķiramo maksājumtiesību noteikšana saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 7. punktu
1. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 7. punkta piemērošanas vajadzībām, ja tiek piešķirtas jaunas maksājumtiesības, kā paredzēts minētās regulas 30. panta 10. punktā, tās piešķir saskaņā ar nosacījumiem, kuri izklāstīti šajā pantā, un saskaņā ar objektīviem kritērijiem, kurus noteikusi attiecīgā dalībvalsts.
2. Ja lauksaimnieks, kuram nav (īpašumā esošu vai nomātu) maksājumtiesību, saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 7. punktu ir tiesīgs saņemt maksājumtiesības no valsts vai reģionālās rezerves un iesniedz attiecīgu pieteikumu, viņš saņem tādu maksājumtiesību skaitu, kas nepārsniedz viņa (īpašumā esošo vai nomāto) atbalsttiesīgo hektāru skaitu ne vēlāk kā pēdējā dienā, kā minēts 28. panta 1. punktā.
3. Ja lauksaimnieks, kuram ir (īpašumā esošas vai nomātas) maksājumtiesības, saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 7. punktu ir tiesīgs saņemt maksājumtiesības no valsts vai reģionālās rezerves un iesniedz attiecīgu pieteikumu, viņš saņem tādu maksājumtiesību skaitu, kas nepārsniedz to viņa (īpašumā esošo vai nomāto) atbalsttiesīgo hektāru skaitu ne vēlāk kā pēdējā dienā, kurā jāiesniedz pieteikums, kā minēts 28. panta 1. punktā, par kuriem viņam nav (īpašumā esošu vai nomātu) maksājumtiesību.
Ja to tiesību vērtība, kas lauksaimniekam jau ir (īpašumā vai nomā), ir mazāka par vidējo vērtību valstī vai reģionā, kas minēta Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 8. punkta otrajā daļā, minēto tiesību gada vienības vērtības var palielināt līdz vidējai vērtībai valstī vai reģionā, kā paredzēts minētās regulas 30. panta 10. punktā.
4. Šā panta 1. punkta piemērošanas vajadzībām dalībvalstis laikposmam pēc dienas, kuru dalībvalsts 2013. pieprasījumu gadam noteikusi saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1122/2009 11. panta 2. punktu, nenosaka kritērijus, kas ir saistīti ar produkciju vai citiem specifiskiem nozaru datiem.
30. pants
Citi noteikumi no valsts vai reģionālās rezerves piešķiramo maksājumtiesību noteikšanai
1. Kad tiek palielinātas maksājumtiesību gada vienības vērtības, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 10. punktā, dalībvalstis saskaņā ar objektīviem kritērijiem un tādā veidā, lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret lauksaimniekiem un nepieļautu tirgus un konkurences kropļošanu, palielina tiesību vienības vērtību, kas lauksaimniekam jau ir (īpašumā vai nomā) dienā, kad iesniegts pieteikums tiesību piešķiršanai no valsts vai reģionālās rezerves.
2. Šā panta 1. punkta piemērošanas vajadzībām dalībvalstis laikposmam pēc dienas, kuru dalībvalsts 2013. pieprasījumu gadam noteikusi saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1122/2009 11. panta 2. punktu, nenosaka kritērijus, kas ir saistīti ar produkciju vai citiem specifiskiem nozaru datiem.
31. pants
Smagu apstākļu gadījumi
1. Ja lauksaimnieks nepārvaramas varas vai ārkārtas apstākļu dēļ nav varējis iesniegt pieteikumu maksājumtiesību piešķiršanai saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 1. punktu vai 39. panta 1. punktu un iesniedz pieteikumu maksājumtiesību piešķiršanai no valsts vai reģionālās rezerves, viņam piešķir maksājumtiesības saskaņā ar minētās regulas 30. panta 7. punkta c) apakšpunktu. Dalībvalstis nosaka gada vienības vērtības maksājumtiesībām, kas piešķiramas saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 attiecīgi 25. vai 40. pantu un lēmumiem, kurus dalībvalsts pieņēmusi attiecībā uz minētajos pantos paredzētajām iespējām.
2. Dalībvalstis var nolemt, ka tad, ja maksājumtiesību piešķiršanai piemēro vienu vai vairākus ierobežojumus, kas paredzēti Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 3.-7. punktā, un šīs piemērošanas rezultātā lauksaimniekam piešķirto maksājumtiesību skaits tiek ierobežots tiktāl, ka tas kļūst mazāks par noteiktu procentuālo daļu no viņa atbalsttiesīgajiem hektāriem, un ja lauksaimnieks iesniedz pieteikumu maksājumtiesību piešķiršanai no valsts vai reģionālās rezerves, minēto lauksaimnieku uzskata par tādu, kam ir “īpašas grūtības” minētās regulas 30. panta 7. punkta b) apakšpunkta nozīmē. Tādā gadījumā minētajam lauksaimniekam saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 7. punkta b) apakšpunktu piešķir tādu maksājumtiesību skaitu, kas atbilst daļai no viņa atbalsttiesīgo hektāru kopskaita, kuri deklarēti pieteikumā par 2015. gadu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 72. panta 1. punktu.
Noteikto procentuālo daļu, kas minēta šā punkta pirmajā daļā, aprēķina, maksājumtiesību kopskaitu, kas dalībvalstī piešķirts 2015. gadā pēc Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 3.-7. punktā paredzēto ierobežojumu piemērošanas, dalot ar atbalsttiesīgo hektāru kopskaitu, kas attiecīgajā dalībvalstī deklarēti 2015. gadā saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 72. panta 1. punktu.
Šā punkta pirmajā daļā minētā daļa no lauksaimnieka atbalsttiesīgo hektāru kopskaita ir vienāda ar pusi no procentpunktos izteiktas starpības starp noteikto procentuālo daļu, kas minēta šā punkta pirmajā un otrajā daļā, un lauksaimnieka maksājumtiesību daļu salīdzinājumā ar atbalsttiesīgajiem hektāriem, kuri deklarēti 2015. gadā saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 72. panta 1. punkta a) apakšpunktu.
Aprēķinot šā punkta pirmajā, otrajā un trešajā daļā minēto atbalsttiesīgo hektāru skaitu, dalībvalstis var nolemt neiekļaut tajos platības, kuras aizņem ilggadīgie stādījumi, ilggadīgie zālāji, kas atrodas skarbu klimatisko apstākļu apvidos, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 24. panta 6. punktā, vai platības, kas ir atzītas par ilggadīgajiem zālājiem saskaņā ar minētās regulas 4. panta 2. punkta otro daļu.
Dalībvalstis, kas izmanto Regulas (ES) Nr. 1307/2013 23. pantā paredzēto iespēju piemērot pamata maksājuma shēmu reģionālā līmenī, šā punkta otrajā daļā minētās aprēķina metodes pamatā var ņemt 2015. gadā attiecīgajā reģionā piešķirto/deklarēto hektāru kopskaitu.
Nosakot pirmajā daļā minēto robežvērtību, neņem vērā zemi, ko lauksaimnieks iegādājies vai paņēmis nomā pēc 2011. gada 19. oktobra.
4. apakšiedaļa
Dalībvalstis, kas piemēro Regulas (ES) Nr. 1307/2013 21. panta 3. punktu
32. pants
Īstenošana dalībvalstīs, kas piemēro Regulas (ES) Nr. 1307/2013 21. panta 3. punktu
Ja šajā apakšiedaļā nav paredzēts citādi, šīs iedaļas noteikumus piemēro dalībvalstīm, kuras piemēro Regulas (ES) Nr. 1307/2013 21. panta 3. punktu.
33. pants
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 21. panta 4. punkta piemērošana
Nosakot, kuras maksājumtiesības zaudē spēku saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 21. panta 4. punktu, priekšroka dodama maksājumtiesībām ar mazāko vērtību.
Ja maksājumtiesībām ir vienāda vērtība, īpašumā esošo maksājumtiesību skaitu un nomāto maksājumtiesību skaitu samazina vienādā proporcijā.
Dalībvalstis var nolemt piemērot pirmo un otro daļu reģiona līmenī.
34. pants
Maksājumtiesību vērtības noteikšana saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 26. pantu dalībvalstīm, kuras piemēro minētās regulas 21. panta 3. punktu
Lai noteiktu maksājumtiesību vienības sākotnējo vērtību, dalībvalstis, kuras piemēro Regulas (ES) Nr. 1307/2013 21. panta 3. punktu, var koriģēt maksājumu summu 2014. gadam, kā norādīts minētās regulas 26. panta 5. punktā, pirms samazināšanas un nepiešķiršanas atņemot no tās summu, kas izriet no maksājumtiesībām, kuras zaudējušas spēku saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 21. panta 4. punktu.
2. IEDAĻA
Vienotā platībmaksājuma shēma
35. pants
Atbalsttiesīgie hektāri dalībvalstīs, kuras piemēro vienotā platībmaksājuma shēmu
Attiecībā uz vienotā platībmaksājuma shēmu, kas paredzēta Regulas (ES) Nr. 1307/2013 III sadaļas 1. nodaļas 4. iedaļā, tostarp attiecībā uz visām Regulā (ES) Nr. 1307/2013 iekļautajām atsaucēm uz atbalsttiesīgiem hektāriem, kuri deklarēti minētās shēmas piemērošanas vajadzībām, ņem vērā tikai tos atbalsttiesīgos hektārus, kas noteikti saskaņā ar Deleģētās regulas (ES) Nr. 640/2014 2. panta 1. punkta otrās daļas 23. punkta a) apakšpunktu.
36. pants
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 36. panta 3. punkta piemērošana
1. Lai diferencētu vienotos platībmaksājumus, kā paredzēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 36. panta 3. punktā, piemēro šādus noteikumus:
a)
atsauce uz īpašā atbalsta pasākumiem, kas paredzēti Regulas (EK) Nr. 73/2009 68. panta 1. punkta a), b) un c) apakšpunktā, neskar dalībvalstu iespēju ņemt vērā vai nu tikai vienu, vai arī vairākus pasākumus, ko īsteno saskaņā ar minētajiem īpašā atbalsta pasākumiem;
b)
saskaņā ar objektīviem un nediskriminējošiem kritērijiem dalībvalstis var pieņemt lēmumu par atbalsta apjomu, kas jāņem vērā attiecībā uz vienu vai vairākām shēmām, kuras attiecīgā dalībvalsts piemēro saskaņā ar minētās regulas 36. panta 3. punkta otro daļu un vajadzības gadījumā minētā noteikuma trešo daļu. Tomēr, ja ņem vērā atbalstu, kas 2014. gadā piešķirts saskaņā ar attiecīgo shēmu, vienotā platībmaksājuma diferencēšanai izmantotā summa nedrīkst būt lielāka par attiecīgo summu, kas saskaņā ar šo shēmu 2014. gadā ir piešķirta atsevišķam lauksaimniekam;
c)
ņemot vērā atbalstu, kas piešķirts saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 68. panta 1. punkta c) apakšpunktu un 126., 127. un 129. pantu, šāda diferencēšana nedrīkst apdraudēt minēto shēmu atsaistīto raksturu.
Šāda diferencēšana ir pieejama lauksaimniekiem, kuri 2014. gadā saņēma atbalstu, kas minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 36. panta 3. punkta otrajā, trešajā vai ceturtajā daļā. Summu par hektāru nosaka katru gadu, summu, kas izmantota, lai diferencētu atsevišķam lauksaimniekam pieejamo vienoto platībmaksājumu, dalot ar atbalsttiesīgo hektāru skaitu, ko lauksaimnieks deklarējis saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 72. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunktu.
2. Ja atbalsta summa vienā vai vairākās atbalsta shēmās, kas minētas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 36. panta 3. punkta otrajā daļā un attiecas uz 2014. gadu, ir mazāka nekā atbilstošā summa vai summas iepriekšējā gadā pirms gadiem, kurus ietekmējuši nepārvaramas varas vai ārkārtas apstākļi, dalībvalsts ņem vērā atbalstu, kas saskaņā ar attiecīgajām atbalsta shēmām piešķirts iepriekšējā gadā pirms gadiem, kurus ietekmējuši nepārvaramas varas vai ārkārtas apstākļi.
Dalībvalstis var nolemt piemērot šā punkta pirmo daļu tikai tiem gadījumiem, kuros tiešie maksājumi par 2014. gadu ir mazāki nekā konkrēta procentuālā daļa no atbilstošām summām iepriekšējā gadā pirms tiem gadiem, kurus ietekmējuši nepārvaramas varas vai ārkārtas apstākļi. Šī procentuālā daļa nav mazāka par 85 %.
3. Dalībvalstis var nolemt, ka faktiskas vai paredzamas mantošanas gadījumā vienotā platībmaksājuma diferencēšana ir pieejama lauksaimniekam, kas ir mantojis saimniecību, ja šis lauksaimnieks ir tiesīgs uz atbalstu saskaņā ar vienotā platībmaksājuma shēmu.
37. pants
Kaņepju audzēšana saskaņā ar vienotā platībmaksājuma shēmu
Vienotajai platībmaksājuma shēmai mutatis mutandis piemēro 9. pantu.
3. NODAĻA
ZAĻĀ SAIMNIEKOŠANA
1. IEDAĻA
Līdzvērtība
38. pants
Prasības, kas jāpiemēro valsts un reģionālajām sertifikācijas shēmām
1. Dalībvalstis, kuras nolemj īstenot Regulas (ES) Nr. 1307/2013 43. panta 3. punkta b) apakšpunktā minēto līdzvērtīgo praksi, norīko vienu vai vairākas valsts vai privātas sertificēšanas iestādes, kas apliecina, ka lauksaimnieks savā saimniecībā ievēro Regulas (ES) Nr. 1307/2013 43. panta 3. punktam atbilstošu praksi.
2. Valsts vai privātās sertifikācijas iestādes atbilst šādiem nosacījumiem:
a)
tām ir sertifikācijas uzdevumu izpildei nepieciešamās speciālās zināšanas, aprīkojums un infrastruktūra;
b)
tām ir pietiekams skaits kvalificēta un pieredzējuša personāla;
c)
tās ir objektīvas un nav iesaistītas interešu konfliktā attiecībā uz sertifikācijas uzdevumu veikšanu.
Privātās sertifikācijas iestādes tiek akreditētas saskaņā ar EN ISO/IEC 17021 (Prasības institūcijām, kas nodrošina pārvaldības sistēmu auditu un sertifikāciju) vai ar EN ISO/IEC 17065 (Atbilstības novērtēšana - Prasības struktūrām, kas veic produktu, procesu un pakalpojumu sertifikāciju) lauksaimniecības produktu ražošanas sektorā. Akreditāciju veic tikai dalībvalsts valsts akreditācijas struktūra saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 765/2008 (21).
3. Ja valsts vai privātā sertifikācijas iestāde neatbilst 2. punktā izklāstītajiem tās norīkošanas nosacījumiem, tās pilnvaras tiek atceltas.
39. pants
Regulas (ES) Nr. 1305/2013 28. panta 6. punktā minētās summas aprēķināšana
1. Lauksaimniekiem, kas nolēmuši ievērot Regulas (ES) Nr. 1307/2013 IX pielikuma I sadaļas 3. un 4. punktā un III sadaļas 7. punktā minēto praksi un jebkuru citu līdzvērtīgu praksi, kas pievienota minētajam pielikumam un kurai vajadzīgas īpašas aprēķina metodes, lai izvairītos no dubultā finansējuma, kā, piemēram, līdzvērtīga prakse saskaņā ar minētās regulas 43. panta 3. punkta a) apakšpunktu, dalībvalstis no atbalsta summas par hektāru, kas aprēķināta saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1305/2013 28. panta 6. punktu, atvelk summu, kas atbilst vienai trešdaļai no vidējā zaļā maksājuma par hektāru attiecīgajā dalībvalstī vai reģionā, par katru zaļās saimniekošanas praksi, kurai minētā prakse ir līdzvērtīga.
Vidējo zaļo maksājumu par hektāru attiecīgajā dalībvalstī vai reģionā aprēķina, pamatojoties uz Regulas (ES) Nr. 1307/2013 47. panta 1. punktā minēto 2015. līdz 2019. gadam noteikto valsts maksimālā apjoma procentuālo attiecību, kas noteikta minētās regulas II pielikumā, un atbalsttiesīgo hektāru skaitu, kas 2015. gadā deklarēti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 33. vai 36. pantu. Dalībvalstis, kas nolemj jau 2015. gadā īstenot šā punkta pirmajā daļā minēto praksi, 2015. gadā deklarēto atbalsttiesīgo hektāru skaitu drīkst aplēst, pamatojoties uz deklarācijām par 2014. gadu, saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009. 34. panta 2. punktu.
2. Atkāpjoties no 1. punkta, dalībvalstis, kas nolemj piemērot Regulas (ES) Nr. 1307/2013 43. panta 9. punkta trešo daļu, drīkst individuāli piemērot šā panta 1. punktā minēto atskaitīšanu, kas atbilst vienai trešdaļai no attiecīgā lauksaimnieka vidējā zaļā maksājuma par hektāru.
Lauksaimnieka vidējo zaļo maksājumu aprēķina, pamatojoties uz vidējo individuālo maksājumu, kas 2015. līdz 2019. gadam aprēķināts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 43. panta 9. punkta trešo un ceturto daļu, un uz atbalsttiesīgo hektāru skaitu, ko lauksaimnieks 2015. gadā deklarējis saskaņā ar minētās regulas 33. pantu.
2. IEDAĻA
Kultūru dažādošana
40. pants
Dažādu kultūru īpatsvara aprēķināšana kultūru dažādošanas vajadzībām
1. Lai aprēķinātu dažādu kultūru īpatsvaru, kā paredzēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 44. panta 1. punktā, laikposms, kas jāņem vērā aprēķinos, ir audzēšanas perioda būtiskākā daļa, ņemot vērā tradicionālo audzēšanas praksi valstī.
Dalībvalstis laikus informē lauksaimniekus par minēto laikposmu. Lai aprēķinātu dažādu kultūru īpatsvaru saimniecības kopējā aramzemes platībā, katru hektāru vienā pieprasījumu gadā ņem vērā tikai vienu reizi.
2. Dažādu kultūru īpatsvara aprēķināšanai kultūras aizņemtā platība var ietvert ainavas elementus, kas ir daļa no atbalsttiesīgās platības saskaņā ar Deleģētās regulas (ES) Nr. 640/2014 9. pantu.
3. Jauktu kultūru audzēšanas platībā, kurā vienlaikus tiek audzētas divas vai vairākas kultūras atsevišķās rindās, katru kultūru uzskaita par atsevišķu kultūru, ja tā aizņem vismaz 25 % no šīs platības. Platību, kurā audzē atsevišķas kultūras, aprēķina, jaukto kultūru aizņemto platību dalot ar to kultūru skaitu, kas aizņem vismaz 25 % no šīs platības, neatkarīgi no kultūras faktiskā īpatsvara šajā platībā.
Attiecībā uz jauktu kultūru audzēšanas platībām, kurās tiek audzēta galvenā kultūra ar otras kultūras pasēju, uzskata, ka platību aizņem tikai galvenā kultūra.
Platības, kurās ir iesēts sēklu maisījums, neatkarīgi no maisījumā iekļautajām kultūrām uzskata par platībām, kas aizņemtas ar vienu kultūru. Neskarot Regulas (ES) Nr. 1307/2013 44. panta 4. punkta d) apakšpunktu, šādu vienu kultūru sauc par “jauktu kultūru”. Ja var konstatēt, ka dažādos sēklu maisījumos ietilpstošās sugas atšķiras viena no otras, dalībvalstis var atzīt šos dažādos sēklu maisījumus par skaidri noteiktām atsevišķām kultūrām ar nosacījumu, ka šie dažādie sēklu maisījumi netiek lietoti kultūrai, kas minēta Regulas (ES) Nr. 1307/2013 44. panta 4. punkta d) apakšpunktā.
3. IEDAĻA
Ilggadīgie zālāji
41. pants
Pamatprincipi, kā nosakāmas citas vides aspektā jutīgu ilggadīgo zālāju platības, kas atrodas ārpus Natura 2000 tīkla teritorijas
Vides aspektā jutīgu ilggadīgo zālāju platības ārpus teritorijām, uz kurām attiecas Direktīva 92/43/EEK vai Direktīva 2009/147/EK, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 45. panta 1. punkta otrajā daļā, tiek noteiktas, pamatojoties uz vienu vai vairākiem šādiem kritērijiem:
a)
tās klāj organiskas augsnes ar augstu organiskā oglekļa saturu (piemēram, kūdrāji vai mitrāji);
b)
tajās atrodas biotopi, kas iekļauti Direktīvas 92/43/EEK I pielikumā vai kas ir aizsargāti saskaņā ar valsts tiesību aktiem;
c)
tajās atrodamas augu sugas, kas iekļautas Direktīvas 92/43/EEK II pielikumā vai ir aizsargātas saskaņā ar valsts tiesību aktiem;
d)
tās ir ļoti nozīmīgas savvaļas putnu sugām, kas iekļautas Direktīvas 2009/147/EK I pielikumā;
e)
tās ir ļoti nozīmīgas savvaļas dzīvnieku sugām, kas ir aizsargātas saskaņā ar Direktīvu 92/43/EEK vai saskaņā ar valsts tiesību aktiem;
f)
tās ir ilggadīgo zālāju platības ar augstu dabas vērtību, kas noteikta saskaņā ar objektīviem kritērijiem, kuri jānosaka attiecīgajai dalībvalstij;
g)
tās klāj augsnes ar lielu erozijas risku;
h)
tās atrodas jutīgā teritorijā, kas noteikta upju baseinu apsaimniekošanas plānos atbilstīgi Direktīvai 2000/60/EK.
Dalībvalstis katru gadu var nolemt pievienot no jauna noteiktas platības, un laikus informē attiecīgos lauksaimniekus par minēto lēmumu.
42. pants
Platību atkārtota pārveidošana gadījumā, kad netiek ievērots pienākums par vides aspektā jutīgu ilggadīgo zālāju platībām
Neskarot Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/35/EK (22), ja lauksaimnieks ir pārveidojis vai aparis ilggadīgo zālāju, uz kuru attiecas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 45. panta 1. punkta trešajā daļā minētais pienākums, attiecīgā dalībvalsts uzliek pienākumu platību atkal pārveidot par ilggadīgo zālāju, un tā var katrā gadījumā atsevišķi dot precīzus norādījumus, kas jāievēro attiecīgajam lauksaimniekam, par to, kā labot videi nodarīto kaitējumu, lai atjaunotu vides aspektā jutīgas platības stāvokli.
Tiklīdz ir konstatēta neatbilstība, lauksaimnieku informē par atkārtotas pārveidošanas pienākumu un par datumu, līdz kuram minētais pienākums ir jāizpilda. Minētais datums nedrīkst būt vēlāk par dienu, kurā jāiesniedz vienotais pieteikums attiecībā uz nākamo gadu, vai - Zviedrijas un Somijas gadījumā - nākamā gada 30. jūniju.
Atkāpjoties no Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta h) apakšpunkta, atkārtoti pārveidotu zemi uzskata par ilggadīgo zālāju no šādas pārveidošanas pirmās dienas, un uz to attiecas pienākums, kas minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 45. panta 1. punkta trešajā daļā.
43. pants
Ilggadīgo zālāju īpatsvara aprēķināšana
1. Platības, ko deklarējuši lauksaimnieki, kuri piedalās mazo lauksaimnieku atbalsta shēmā, kas minēta Padomes Regulas (ES) Nr. 1307/2013 V sadaļā, kā arī saimniecības vienības, kuras izmanto bioloģiskai ražošanai saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 834/2007 (23) 11. pantu, neņem vērā, aprēķinot ilggadīgo zālāju īpatsvaru kopējā lauksaimniecības zemes platībā un atsauces īpatsvaru, kas minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 45. panta 2. punktā.
2. Platības, kuras lauksaimnieki 2012. gadā ir deklarējuši kā pastāvīgo ganību zemi un kuras ir pārveidotas par citām vajadzībām izmantojamu zemi, var izslēgt no ilggadīgo zālāju platību aprēķiniem saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 45. panta 2. punkta otrās daļas a) apakšpunktu līdz tam pastāvīgo ganību vai ilggadīgo zālāju hektāru skaitam, ko lauksaimnieki noteikuši pēc 2012. gada un deklarējuši 2015. gadā valsts, reģionālā, apakšreģionālā vai saimniecības līmenī, ja ir izpildīti spēkā esošie noteikumi par pastāvīgo ganību uzturēšanu, kas noteikti Regulas (EK) Nr. 73/2009 6. panta 2. punktā un Regulas (ES) Nr. 1306/2013 93. panta 3. punktā.
Aprēķinot to ilggadīgo ganību vai ilggadīgo zālāju hektāru skaitu, kas noteikti pēc 2012. gada, kā minēts pirmajā daļā, ņem vērā tikai tos ilggadīgo ganību vai ilggadīgo zālāju hektārus, kas atrodas lauksaimniecības platībā, kura 2012., 2013. vai 2014. gadā deklarēta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 34. panta 2. punktu.
3. Dalībvalstis pielāgo savu atsauces proporciju, ja tās novērtē, ka proporcijas izmaiņas būtiski ietekmē jo īpaši izmaiņas bioloģiskās audzēšanas platībā vai izmaiņas mazo lauksaimnieku atbalsta shēmas dalībnieku skaitā. Šādās situācijās dalībvalstis nekavējoties informē Komisiju par veiktajiem pielāgojumiem un šīs pielāgošanas pamatojumu.
44. pants
Ilggadīgo zālāju īpatsvara saglabāšana
1. Dalībvalstis var uzlikt individuālu pienākumu lauksaimniekiem nepārveidot ilggadīgo zālāju platības bez iepriekšējas individuālas atļaujas saņemšanas. Lauksaimniekus par šo pienākumu informē nekavējoties un katrā ziņā līdz tā gada 15. novembrim, kurā attiecīgā dalībvalsts uzliek šo pienākumu. Minēto pienākumu piemēro lauksaimniekiem, uz kuriem attiecas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 III sadaļas 3. nodaļā paredzētie pienākumi attiecībā uz ilggadīgo zālāju platībām, uz kurām neattiecas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 45. panta 1. punkts.
Atļaujas izdošana var būt atkarīga no objektīvu un nediskriminējošu kritēriju, tostarp vides kritēriju piemērošanas. Ja uz pirmajā daļā minēto atļauju attiecas nosacījums, ka citā platībā, kas aizņem atbilstošu skaitu hektāru, ir jāierīko ilggadīgie zālāji, minēto platību no pirmās pārveidošanas dienas uzskata par ilggadīgo zālāju, atkāpjoties no Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta h) apakšpunkta. Šādas platības izmanto stiebrzāļu vai citu lopbarības zālaugu audzēšanai vismaz piecus gadus pēc kārtas, sākot no pārveidošanas dienas, vai - gadījumos, kad lauksaimnieki par ilggadīgo zālāju platībām pārveido platības, kas jau tika izmantotas stiebrzāļu vai citu lopbarības zālaugu audzēšanai, - atlikušo gadu skaitu, kas vajadzīgs, lai sasniegtu piecus secīgus gadus, ja tā nolemj dalībvalsts.
2. Ja tiek konstatēts, ka Regulas (ES) Nr. 1307/2013 45. panta 2. punkta pirmajā daļā minētais īpatsvars ir samazinājies vairāk nekā par 5 % salīdzinājumā ar minētajā pantā norādīto atsauces īpatsvaru, attiecīgā dalībvalsts uzliek pienākumu platības atkal pārveidot par ilggadīgajiem zālājiem un izstrādā noteikumus, lai nepieļautu ilggadīgo zālāju platību atkārtotu pārveidošanu.
Dalībvalstis nosaka lauksaimnieku kategorijas, uz kurām attiecas atkārtotas pārveidošanas pienākums, izraugoties no lauksaimniekiem:
a)
uz kuriem attiecas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 III sadaļas 3. nodaļā paredzētie pienākumi saistībā ar ilggadīgo zālāju platībām, uz kurām neattiecas minētās regulas 45. panta 1. punkts; un
b)
kuru rīcībā saskaņā ar pieteikumiem, kas iesniegti atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 1306/2013 72. pantam vai Regulas (EK) Nr. 73/2009 19. pantam iepriekšējo divu kalendāra gadu laikā vai - attiecībā uz 2015. gadu - iepriekšējo trīs kalendāra gadu laikā, ir lauksaimniecības platības, kas no ilggadīgo zālāju platībām vai pastāvīgo ganību zemes ir pārveidotas par citām vajadzībām izmantojamu zemi.
Ja laikposmi, kas minēti otrās daļas b) apakšpunktā, ietver kalendāros gadus pirms 2015. gada, atkārtotas pārveidošanas pienākums attiecas arī uz platībām, kuras par citām vajadzībām izmantojamu zemi bija pārveidotas no pastāvīgo ganību zemes, uz kuru attiecās Padomes Regulas (EK) Nr. 73/2009 6. panta 2. punktā vai Regulas (ES) Nr. 1306/2013 93. panta 3. punktā minētais pienākums.
Nosakot, kuriem lauksaimniekiem platības atkal jāpārveido par ilggadīgajiem zālājiem, dalībvalstis šo pienākumu vispirms uzliek lauksaimniekiem, kuru rīcībā ir platība, kas no ilggadīgo zālāju platības vai pastāvīgo ganību zemes ir pārveidota par citām vajadzībām izmantojamu zemi, attiecīgā gadījumā pārkāpjot prasību par atļaujas saņemšanu, kas minēta šā panta 1. punktā vai Regulas (EK) Nr. 1122/2009 4. panta 1. punktā. Šādi lauksaimnieki visu pārveidoto platību atkal pārveido par ilggadīgo zālāju.
3. Ja 2. punkta ceturtās daļas piemērošanas rezultātā Regulas (ES) Nr. 1307/2013 45. panta 2. punkta pirmajā daļā minētais īpatsvars nepalielinās virs 5 % robežvērtības, dalībvalstis nosaka, ka arī tiem lauksaimniekiem, kuru rīcībā ir platība, kas šā panta 2. punkta otrās daļas b) apakšpunktā minētajos laikposmos no ilggadīgo zālāju platības vai pastāvīgo ganību zemes ir pārveidota par citām vajadzībām izmantojamu zemi, noteikta procentuālā daļa no minētās platības ir atkal jāpārveido par ilggadīgajiem zālājiem vai citā, minētajai procentuālajai daļai atbilstošā platībā ir jāizveido ilggadīgo zālāju platība. Minēto procentuālo daļu aprēķina, pamatojoties uz platību, ko lauksaimnieks pārveidojis šā panta 2. punkta otrās daļas b) apakšpunktā minētajos laikposmos, un platību, kas vajadzīga, lai Regulas (ES) Nr. 1307/2013 45. panta 2. punktā minēto īpatsvaru palielinātu virs 5 % robežvērtības.
Lai aprēķinātu pirmajā daļā minēto procentuālo attiecību, no lauksaimnieka pārveidotās platības dalībvalstis var izslēgt tās platības, kas par ilggadīgajiem zālājiem kļuvušas pēc 2015. gada 31. decembra, ar nosacījumu, ka tās katru gadu veic ģeotelpiskā atbalsta pieteikumā deklarēto ilggadīgo zālāju administratīvas kontrolpārbaudes, izmantojot telpisko pārklāšanos ar platību, kas deklarēta kā ilggadīgie zālāji un 2015. gadā reģistrēta lauksaimniecībā izmantojamo zemes gabalu identifikācijas sistēmā, un ka šīs ilggadīgo zālāju platības nav izveidotas ilggadīgo zālāju atkārtotas pārveidošanas vai ilggadīgo zālāju platības izveidošanas pienākuma rezultātā saskaņā ar 2. punktu vai šo punktu. Tomēr, ja šādas izslēgšanas rezultātā īpatsvars, kas minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 45. panta 2. punkta pirmajā daļā, nepalielinās virs 5 % robežvērtības, dalībvalstis minētās platības neizslēdz.
Aprēķinot pirmajā daļā minēto procentuālo daļu, lauksaimnieka pārveidotajā platībā neietver ilggadīgos zālājus vai pastāvīgo ganību platību, ko lauksaimnieki izveidojuši, pildot Padomes Regulā (EK) Nr. 1698/2005 (24) un Regulā (ES) Nr. 1305/2013 paredzētās saistības.
Lauksaimniekus nekavējoties un katrā ziņā līdz tā gada 31. decembrim, kurā konstatēts samazinājums, kas pārsniedz 5 % robežvērtību, informē par individuālo atkārtotas pārveidošanas pienākumu un par noteikumiem, lai nepieļautu ilggadīgo zālāju platību atkārtotu pārveidošanu. Atkārtotas pārveidošanas pienākums tiek izpildīts līdz dienai, kurā jāiesniedz vienotais pieteikums attiecībā uz nākamo gadu, vai - Zviedrijas un Somijas gadījumā - līdz nākamā gada 30. jūnijam.
Atkāpjoties no Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta h) apakšpunkta, šādas platības, kas atkal pārveidotas par ilggadīgajiem zālājiem vai izveidotas no jauna, uzskata par ilggadīgajiem zālājiem no pirmās dienas pēc to atkārtotas pārveidošanas vai izveidošanas. Minētās platības izmanto stiebrzāļu vai citu lopbarības zālaugu audzēšanai vismaz piecus gadus pēc kārtas, sākot no pārveidošanas dienas, vai - gadījumos, kad lauksaimnieki par ilggadīgo zālāju platībām pārveido platības, kas jau tika izmantotas stiebrzāļu vai citu lopbarības zālaugu audzēšanai, - atlikušo gadu skaitu, kas vajadzīgs, lai sasniegtu piecus secīgus gadus, ja tā nolemj dalībvalsts.
4. IEDAĻA
Ekoloģiski nozīmīga platība
45. pants
Papildu kritēriji ekoloģiski nozīmīgas platības veidiem
1. Lai Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 2. punkta pirmajā daļā minētajiem platību veidiem piešķirtu ekoloģiski nozīmīgas platības statusu, piemēro šā panta 2. līdz 11. punktu.
2. Uz papuvē esošas zemes lauksaimnieciskā ražošana nenotiek. Atkāpjoties no Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta h) apakšpunkta, ekoloģiski nozīmīgas platības mērķim vairāk nekā piecus gadus papuvē esoša zeme saglabā aramzemes statusu.
3. Terases ir terases, kas aizsargātas saskaņā ar LLVS 7, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1306/2013 II pielikumā, kā arī citas terases. Dalībvalstis var nolemt, ka par ekoloģiski nozīmīgu platību uzskatāmas tikai terases, kas aizsargātas saskaņā ar LLVS 7. Dalībvalstis, kas nolēmušas par ekoloģiski nozīmīgu platību uzskatīt arī citas terases, nosaka kritērijus šīm pārējām terasēm, tostarp minimālo augstumu, balstoties uz valsts vai reģionālajām īpatnībām.
4. Ainavas elementi ir lauksaimnieka rīcībā, un tie ir elementi, kas aizsargāti saskaņā ar LLVS 7, SMR 2 vai SMR 3, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1306/2013 II pielikumā, kā arī šādi elementi:
a)
dzīvžogi vai ar kokiem apaugušas joslas, kas nav platākas par 10 metriem;
b)
atsevišķi augoši koki ar lapotnes diametru vismaz četri metri;
c)
rindā augoši koki, kuru lapotnes diametrs ir vismaz četri metri; attālums starp lapotnēm nav lielāks par pieciem metriem;
d)
grupā augoši koki, kuru lapotnes pārsedzas, un koku puduri - abos gadījumos vismaz 0,3 ha platībā;
e)
no 1 līdz 20 metru platas laukmales, uz kurām netiek veikta lauksaimnieciska darbība;
f)
dīķi, ne lielāki par 0,1 ha. Tilpnes no betona vai plastmasas neuzskata par ekoloģiski nozīmīgām platībām;
g)
grāvji, ne platāki par sešiem metriem, kopā ar atklātām ūdenstecēm apūdeņošanas vai drenēšanas vajadzībām. Kanālus, ko ierobežo betona sienas, neuzskata par ekoloģiski nozīmīgām platībām;
h)
tradicionālie akmeņu iežogojumi.
Pienācīgi pamatotos gadījumos dalībvalstis var nolemt ainavas elementu sarakstā iekļaut tikai tos ainavas elementus, uz kuriem attiecas LLVS 7, SMR 2 vai SMR 3, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1306/2013 II pielikumā, un/vai tikai vienu vai vairākas no pirmās daļas a) līdz h) apakšpunktā nosauktajiem elementiem.
Pirmās daļas b) un c) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām dalībvalstis var iekļaut kokus, kurus tās uzskata par vērtīgiem ainavas elementiem un kuru lapotnes diametrs ir mazāks par 4 metriem.
Pirmās daļas e) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām dalībvalstis var noteikt mazāko maksimālo platumu.
Pirmās daļas f) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām dalībvalstis var noteikt dīķu minimālo lielumu un nolemt, ka krasta veģetācijas josla, kas nav platāka par 10 metriem, ir ietverta dīķa izmēros. Tās var izstrādāt kritērijus, lai nodrošinātu, ka dīķiem ir dabiska vērtība, ņemot vērā to lomu dzīvotņu un sugu saglabāšanā.
Pirmās daļas h) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām, pamatojoties uz valsts vai reģionālajām īpatnībām, dalībvalstis nosaka obligātos kritērijus, tostarp augstuma un platuma limitus.
5. Buferjoslās ietver LLVS 1 + SMR 1 vai SMR 10 prasītās buferjoslas gar ūdensteču malām, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1306/2013 II pielikumā, kā arī cita veida buferjoslas. Šo cita veida buferjoslu minimālo platumu nosaka dalībvalstis, bet tas nedrīkst būt mazāks par 1 metru. Tām jāatrodas uz aramzemes lauka vai blakus tam tādā veidā, ka to garās malas ir paralēlas ūdensteces vai ūdens objekta malai. Buferjoslās gar ūdenstecēm var ietvert krasta veģetācijas joslas, kas nav platākas par 10 metriem. Buferjoslas neizmanto lauksaimnieciskajā ražošanā. Atkāpjoties no lauksaimnieciskās ražošanas prasības, dalībvalstis var atļaut noganīšanu un pļaušanu ar nosacījumu, ka buferjosla ir atšķirama no blakus esošās lauksaimniecības zemes.
6. Agromežsaimniecības hektāri ir aramzeme, kas ir atbalsttiesīga saskaņā ar pamata maksājuma shēmu vai vienotā platībmaksājuma shēmu, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 III sadaļas 1. nodaļā, un kas atbilst nosacījumiem, saskaņā ar kuriem tai var piešķirt atbalstu vai atbalsts ir piešķirts atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 1698/2005 44. pantam vai Regulas (ES) Nr. 1305/2013 23. pantam.
7. Attiecībā uz atbalsttiesīgo hektāru joslām gar mežmalām dalībvalstis var nolemt, vai nu atļaut tajās lauksaimniecisko ražošanu vai noteikt prasību, ka lauksaimnieciskā ražošana netiek veikta, vai sniegt lauksaimniekiem abas iespējas. Ja dalībvalstis nolemj noteikt prasību par to, ka lauksaimnieciskā ražošana netiek veikta, atkāpjoties no lauksaimnieciskās ražošanas prasības, tās var atļaut noganīšanu un pļaušanu ar nosacījumu, ka buferjosla ir atšķirama no blakus esošās lauksaimniecības zemes. Šo joslu minimālo platumu nosaka dalībvalstis, bet tas nedrīkst būt mazāks par 1 metru. Maksimālais platums ir 10 metri.
8. Attiecībā uz platībām ar īscirtmeta atvasājiem, uz kurām neizmanto minerālmēslus un/vai augu aizsardzības līdzekļus, dalībvalstis izstrādā sarakstus ar tām sugām, kuras var izmantot šim mērķim, izvēloties no saraksta, kas izveidots saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 2. punkta c) apakšpunktu, sugas, kas ir vispiemērotākās no ekoloģiskā viedokļa, neiekļaujot nepārprotami alohtonas sugas. Dalībvalstis arī izstrādā prasības attiecībā uz to minerālmēslu un augu aizsardzības līdzekļu izmantošanu, kuri ir atļauti, ņemot vērā ekoloģiski nozīmīgo platību mērķi aizsargāt un uzlabot bioloģisko daudzveidību.
9. Platībās, ko veido starpkultūras vai zaļais segums, iekļauj platības, kas izveidotas saskaņā ar SMR 1, kā minēts Regulā (ES) Nr. 1306/2013, kā arī citas platības, ko veido starpkultūras vai zaļais segums, ar nosacījumu, ka tās tika izveidotas, galvenajā kultūrā izsējot kultūraugu sugu maisījumu vai pasējot zāli. Dalībvalstis izveido izmantojamo kultūraugu sugu maisījumu sarakstu un nosaka starpkultūru vai zaļā seguma sēšanas periodu, un var izstrādāt papildu nosacījumus, jo īpaši attiecībā uz audzēšanas metodēm. Dalībvalstu noteiktais periods nav vēlāks par 1. oktobri.
Platībās, ko veido starpkultūras vai zaļais segums, neiekļauj ziemas kultūru platības, kuras apsēj rudenī, parasti ražas novākšanai vai noganīšanai. Tajās neietver arī līdzvērtīgas prakses platības, kas minētas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 IX pielikuma I.3. un I.4. punktā un īstenotas, izmantojot saistības atbilstīgi minētās regulas 43. panta 3. punkta a) apakšpunktam.
10. Platībās, ko aizņem slāpekli piesaistošas kultūras, lauksaimnieki audzē slāpekli piesaistošās kultūras, kas ietvertas dalībvalsts izveidotā sarakstā. Šajā sarakstā ir ietvertas slāpekli piesaistošās kultūras, kuras dalībvalsts uzskata par tādām, kas uzlabo bioloģisko daudzveidību. Šie kultūraugi atbilst audzēšanas sezonai. Dalībvalstis izstrādā noteikumus par to, kur drīkst audzēt slāpekli piesaistošas kultūras, kuras var kvalificēt par ekoloģiski nozīmīgām platībām. Slāpekli piesaistošas kultūras var radīt paaugstinātu slāpekļa izskalošanās risku rudenī, tāpēc šajos noteikumos ņem vērā vajadzību sasniegt Direktīvas 91/676/EEK un Direktīvas 2000/60/EK mērķus. Dalībvalstis var izstrādāt papildu nosacījumus, jo īpaši attiecībā uz audzēšanas metodēm.
Platībās, ko aizņem slāpekli piesaistošas kultūras, neietver līdzvērtīgas prakses platības, kas minētas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 IX pielikuma I.3. un I.4. punktā un īstenotas, izmantojot saistības atbilstīgi minētās regulas 43. panta 3. punkta a) apakšpunktam.
11. Lai izpildītu ekoloģiski nozīmīgas platības prasību, vienu un to pašu platību vai ainavas elementu lauksaimnieks var deklarēt tikai vienu reizi vienā pieprasījuma gadā.
46. pants
Noteikumi ekoloģiski nozīmīgu platību reģionālai īstenošanai
1. Dalībvalstis, kas izvēlas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 5. punktā paredzēto reģionālo īstenošanu, definē reģionus minētā panta piemērošanai. Definējamos reģionus veido atsevišķi un viendabīgi ģeogrāfiskie apgabali ar līdzīgiem lauksaimniecības un vides apstākļiem. Šim nolūkam viendabīgums attiecas uz augsnes veidu, augstumu virs jūras līmeņa, kā arī uz dabas platībām un daļējām dabas platībām.
2. Definētajos reģionos dalībvalstis nosaka platības, kurās ekoloģiski nozīmīgas platības prasība jāīsteno tādā apmērā, kas ir līdz pusei no šai prasībai paredzētajiem procentpunktiem.
3. Šajās noteiktajās platībās dalībvalstis paredz īpašus pienākumus lauksaimniekiem vai lauksaimnieku grupām, kas piedalās. Šie pienākumi nodrošina to, ka blakus esošajām ekoloģiski nozīmīgajām platībām ir nošķirtas struktūras. Pienākumos, kas noteikti lauksaimniekiem vai lauksaimnieku grupām, kas piedalās, ietverta prasība, ka saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 2. punkta otro daļu katram no šiem lauksaimniekiem konkrētajā reģionā uz viņu saimniecības zemes ir jābūt vismaz 50 % no platības, uz kuru attiecas minētās regulas 46. panta 1. punktā paredzētais pienākums.
4. Pienākumi, kas noteikti lauksaimniekiem vai lauksaimnieku grupām, kas piedalās, nodrošina, ka nošķirtās ekoloģiski nozīmīgās platības, kas minētas 3. punktā, sastāv no vienas vai vairākām platībām, kas minētas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 2. punkta pirmās daļas a), c), d) un h) apakšpunktā.
5. Nosakot platības un pienākumus, kā minēts attiecīgi 2. un 3. punktā, dalībvalstis attiecīgā gadījumā ņem vērā valsts vai reģiona bioloģiskās daudzveidības un/vai klimata pārmaiņu mazināšanas un pielāgošanās esošās stratēģijas, upju baseinu apsaimniekošanas plānus vai vajadzības, kas noteiktas, lai nodrošinātu Direktīvas 92/43/EEK 10. pantā minētā Natura 2000 tīkla ekoloģisko saskaņotību vai veicinātu zaļās infrastruktūras stratēģijas īstenošanu.
6. Pirms noteikt lauksaimnieku pienākumus, dalībvalstis konsultējas ar attiecīgajiem lauksaimniekiem vai lauksaimnieku grupām un citām atbilstošām ieinteresētām personām. Pēc šādām konsultācijām dalībvalstis izstrādā galīgu detalizētu reģionālās īstenošanas plānu un informē ieinteresētās personas, kuras piedalījās konsultācijā, un attiecīgos lauksaimniekus vai lauksaimnieku grupas par šo plānu, tostarp par noteiktajām platībām un iesaistīto lauksaimnieku vai lauksaimnieku grupu pienākumiem, un jo īpaši norāda precīzu procentuālo daļu, kas katram atsevišķam lauksaimniekam jāīsteno savā saimniecībā. Lai lauksaimnieki varētu sagatavot pieteikumus, dalībvalstis savlaicīgi nosūta viņiem šo informāciju vismaz līdz tā gada 30. jūnijam, kas ir pirms gada, kurā tiks piemērota reģionālā īstenošana, vai šīs regulas piemērošanas pirmajā gadā.
Neskarot Regulas (ES) Nr. 1307/2013 43. panta 9. punktā minētos lauksaimniekiem paredzētos maksājumus, dalībvalstis nodrošina, ka tiek noteikta kārtība attiecībā uz finansiālām kompensācijām starp lauksaimniekiem un administratīvo sodu piemērošanu gadījumos, kad nav ievēroti nošķirtu ekoloģiski nozīmīgu platību noteikumi.
47. pants
Noteikumi par kolektīvo apsaimniekošanu un kritēriji, kas jāievēro saimniecībām, kas uzskatāmas par tiešā tuvumā esošām
1. Dalībvalstis, kuras nolemj atļaut Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 6. punktā paredzēto kolektīvo apsaimniekošanu, nosaka kritērijus saimniecībām, kuras uzskatāmas par tiešā tuvumā esošām, pēc izvēles izmantojot vienu no šādām pieejām:
a)
lauksaimnieki, kuriem 80 % no saimniecības platības atrodas vienas pašvaldības teritorijā;
b)
lauksaimnieki, kuriem 80 % no saimniecības platības atrodas noteiktā rādiusā (ne vairāk kā 15 km), kas jānosaka dalībvalstīm.
2. Dalībvalstis, kas nolēmušas noteikt platības, kurās ir iespējama kolektīvā apsaimniekošana, un uzlikt pienākumus lauksaimniekiem vai lauksaimnieku grupām, kas piedalās, ņem vērā valsts vai reģiona bioloģiskās daudzveidības un/vai klimata pārmaiņu mazināšanas un pielāgošanās esošās stratēģijas, upju baseinu apsaimniekošanas plānus vai vajadzības, kas noteiktas Direktīvas 92/43/EEK 10. pantā minētā Natura 2000 tīkla ekoloģiskās saskaņotības nodrošināšanai un zaļās infrastruktūras uzlabošanai.
3. Pienākumos, kas noteikti 2. punktā minētajiem lauksaimniekiem vai lauksaimnieku grupām, kas piedalās, ir iekļauts nosacījums, ka nošķirtās ekoloģiski nozīmīgās platības sastāv no vienas vai vairākām platībām, kas minētas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 2. punkta otrās daļas a), c), d) un h) apakšpunktā.
4. Lauksaimnieki, kas piedalās kolektīvajā apsaimniekošanā, noslēdz rakstisku vienošanos, kurā ietvertas sīkākas ziņas par finanšu kompensācijas izmaksas iekšējo kārtību attiecībā uz administratīvo sodu piemērošanu gadījumā, ja nav ievēroti kopīgu ekoloģiski nozīmīgu platību noteikumi.
48. pants
Meža un lauksaimniecības zemes platību proporcijas noteikšana
1. Dalībvalstis, kuras nolemj īstenot Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 7. punktu, pamatojoties uz Eurostat sniegtajiem datiem, nosaka mežu procentuālo daļu zemes kopējā platībā, kā noteikts minētā panta pirmajā daļā. Uz datiem par mežiem attiecina ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas piemēroto definīciju, un tajos neietilpst cita kokaugiem klāta platība. Zemes kopējā platībā nav ietverta platība, ko sedz iekšzemes ūdeņi, tostarp upes un ezeri.
2. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 7. punktā minētais meža īpatsvars attiecībā pret lauksaimniecības zemi tiek aprēķināts, izmantojot Eurostat sniegtos datus. Citus datu avotus var izmantot tad, ja Eurostat dati par mežu platībām un lauksaimniecības zemes platībām nav pieejami vajadzīgajā mērogā, lai izvērtētu meža īpatsvaru apgabala līmenī, kas ir vienāds ar LAU2 līmeni, vai tādas skaidri norobežotas vienības līmenī, kura aptver vienu nepārprotami vienlaidu ģeogrāfisku apgabalu ar līdzīgiem lauksaimniecības apstākļiem.
Dalībvalstis pierāda, ka ir izmantoti aktuāli atjaunināti un saskaņoti dati par mežu platībām un lauksaimniecības zemes platībām, kuri, ciktāl iespējams, atspoguļo faktisko situāciju.
3. Dati un aprēķini, kas minēti 1. un 2. punktā, ir spēkā trīs gadus. Pēc minētā laikposma beigām dalībvalstis, kas nolēmušas turpināt piemērot Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 7. punktā paredzēto izņēmumu un pagarināt šo periodu vēl uz trim gadiem, pārrēķina platību proporcijas saskaņā ar šā panta 1. un 2. punktu, izmantojot jaunākos pieejamos datus.
Ja ir notikušas administratīvo robežu izmaiņas, kas ietekmē 2. punktā minētās platību proporcijas, dati un aprēķini tiek atkārtoti izvērtēti un Komisijai tiek ziņots par jebkādām izmaiņām šā izņēmuma piemērošanā.
4. NODAĻA
MAKSĀJUMS GADOS JAUNAJIEM LAUKSAIMNIEKIEM
49. pants
Juridisku personu piekļuve maksājumam gados jaunajiem lauksaimniekiem
1. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 50. panta 1. punktā minēto gada maksājumu gados jaunajiem lauksaimniekiem piešķir juridiskai personai neatkarīgi no juridiskās formas, ja ir ievēroti šādi nosacījumi:
a)
juridiskajai personai ir tiesības saņemt maksājumu saskaņā ar pamata maksājuma vai vienotā platībmaksājuma shēmu, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 III sadaļas 1. nodaļā, un tā ir aktivizējusi maksājumtiesības vai deklarējusi atbalsttiesīgos hektārus, kā noteikts minētās regulas 50. panta 4. punktā;
b)
gados jaunais lauksaimnieks Regulas (ES) Nr. 1307/2013 50. panta 2. punkta nozīmē reāli un ilgstoši kontrolē juridiskās personas lēmumus par saimniecības pārvaldīšanu, ieņēmumiem un finansiālo risku pirmajā gadā pēc juridiskās personas maksājuma pieprasījuma saistībā ar gados jauno lauksaimnieku shēmu. Ja juridiskās personas kapitālā vai vadībā piedalās vairākas fiziskās personas, tostarp personas, kas nav gados jaunie lauksaimnieki, gados jaunais lauksaimnieks spēj veikt šādu reālu un ilgstošu kontroli vai nu vienpersonīgi, vai kopā ar citiem lauksaimniekiem;
c)
vismaz viens no gados jaunajiem lauksaimniekiem, kas ir izpildījis b) apakšpunkta nosacījumu, atbilst saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 50. panta 3. punktu dalībvalstu noteiktajiem attiecināmības kritērijiem, ja tādi ir, ja vien dalībvalstis nenolemj šos kritērijus piemērot visiem šādiem gados jaunajiem lauksaimniekiem.
Ja juridisko personu kontrolē cita juridiskā persona vienpersonīgi vai kopīgi ar šo juridisko personu, pirmās daļas b) apakšpunktā minētos nosacījumus piemēro ikvienai fiziskajai personai, kas kontrolē šo otro juridisko personu.
2. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 50. panta 1. punktā minētais maksājums vairs netiek piešķirts, ja visi gados jaunie lauksaimnieki, kas atbilst 1. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā un, attiecīgā gadījumā, 1. punkta pirmās daļas c) apakšpunktā noteiktajiem kritērijiem, vairs nekontrolē juridisko personu.
3. Šajā pantā:
a)
ikvienu atsauci Regulas (ES) Nr. 1307/2013 50. panta 4. līdz 10. punktā uz “lauksaimnieku” uzskata par atsauci uz juridisko personu, kas minēta šajā pantā;
b)
ikvienu atsauci uz pirmā pieteikuma iesniegšanu pamata maksājuma shēmā vai vienotā platībmaksājuma shēmā, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 50. panta 2. punkta a) apakšpunktā, uzskata par atsauci uz juridiskās personas pirmo pieteikumu maksājumam gados jauno lauksaimnieku shēmā;
c)
neskarot šā panta 4. punktu, Regulas (ES) Nr. 1307/2013 50. panta 5. punkta otrā teikuma atsauci uz “darbības uzsākšanu” uzskata par atsauci uz tādu gados jauno lauksaimnieku darbības uzsākšanu, kuri kontrolē juridisko personu saskaņā ar šā panta 1. punkta pirmās daļas b) apakšpunktu.
4. Ja vairāki gados jaunie lauksaimnieki, kā minēts 1. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā, ir ieguvuši kontroli pār juridisko personu dažādos laikos, par “darbības uzsākšanas” laiku uzskata visagrāko kontroles iegūšanas laiku, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 50. panta 5. punkta otrajā teikumā.
50. pants
Fizisku personu grupas piekļuve maksājumam gados jaunajiem lauksaimniekiem
49. pantu piemēro mutatis mutandis attiecībā uz fizisko personu grupu, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā, kurai grupas līmenī ir izpildītas šīs regulas 49. panta 1. punkta a) apakšpunktā noteiktās prasības.
5. NODAĻA
SAISTĪTAIS ATBALSTS
1. IEDAĻA
Brīvprātīgs saistītais atbalsts
51. pants
Definīcijas
Šajā iedaļā “saistītā atbalsta pasākumi” ir pasākumi, ar kuriem īsteno Regulas (ES) Nr. 1307/2013 52. panta 1. punktā minēto brīvprātīgo saistīto atbalstu.
52. pants
Vispārējie principi
1. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 52. panta 3. punktā minētos reģionus dalībvalstis nosaka saskaņā ar objektīviem un nediskriminējošiem kritērijiem, piemēram, atbilstīgi agronomiskajam un sociālekonomiskajam raksturojumam un reģionālajam lauksaimniecības potenciālam vai institucionālajai vai administratīvajai struktūrai. Šādi reģioni var atšķirties no reģioniem, kas izveidoti saskaņā ar citām atbalsta shēmām, kas paredzētas Regulā (ES) Nr. 1307/2013.
2. Nosakot Regulas (ES) Nr. 1307/2013 52. panta 3. punktā minētos konkrētos saimniekošanas veidus vai konkrētos lauksaimniecības sektorus, dalībvalstis jo īpaši ņem vērā attiecīgā reģiona vai sektora būtiskās ražošanas struktūras un apstākļus.
3. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 52. panta 3. punkta piemērošanas vajadzībām konkrētus saimniekošanas veidus vai konkrētus lauksaimniecības sektorus uzskata par nonākušiem “grūtībās”, ja pastāv ražošanas pārtraukšanas vai ražošanas lejupslīdes risks, tostarp veiktās darbības vājās rentabilitātes dēļ, kas negatīvi ietekmē attiecīgā reģiona vai sektora ekonomisko, sociālo vai vides faktoru līdzsvaru.
53. pants
Atbalsta piešķiršanas nosacījumi
1. Attiecināmības kritērijus saistītā atbalsta pasākumiem dalībvalstis nosaka saskaņā ar Regulā (ES) Nr. 1307/2013 paredzētajiem pamatprincipiem un šajā regulā izklāstītajiem nosacījumiem.
2. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 52. panta 6. punktā minētās platības un ražu, un dzīvnieku skaitu dalībvalstis nosaka reģiona vai sektora līmenī. Tās ņem vērā maksimālo ražu, apstrādāto platību vai dzīvnieku skaitu, kas attiecīgajā reģionā vai sektorā ir bijuši vismaz vienu gadu piecu gadu laikposmā pirms tā gada, kurā pieņemts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 53. panta 1. punktā minētais lēmums.
Gada maksājumu izsaka kā atbalsta apjomu uz vienību. To aprēķina, nosakot attiecību starp pasākumam noteikto finansējuma apjomu, kā paziņots saskaņā ar šīs regulas I pielikuma 3. punkta i) apakšpunktu, un platību vai dzīvnieku skaitu, kas attiecīgajā gadā dod tiesības saņemt atbalstu, vai noteikto platību vai noteikto dzīvnieku skaitu, kā minēts šā punkta pirmajā daļā.
3. Ja saistītā atbalsta pasākums attiecas uz eļļas augu sēklām, kas minētas pielikumā Eiropas Ekonomikas kopienas un Amerikas Savienoto Valstu Saprašanās memorandam par eļļas augu sēklām saskaņā ar VVTT, tad dalībvalstu paziņoto atbalstāmo maksimālo platību kopsumma nepārsniedz maksimālo platību visā Eiropas Savienībā, lai nodrošinātu atbilstību tās starptautiskajām saistībām.
Ja pirmajā daļā minētā maksimālā platība tiek pārsniegta, attiecīgās dalībvalstis paziņotās platības koriģē, piemērojot samazināšanas koeficientu, ko aprēķina no attiecības starp maksimālo platību un kopējo platību, kas paziņota to eļļas augu sēklu atbalstam, kas minētas pirmajā daļā.
Otrajā daļā minēto samazināšanas koeficientu Komisija nosaka ar īstenošanas aktu palīdzību, nepiemērojot Regulas (ES) Nr. 1307/2013 71. panta 2. vai 3. punktā minēto procedūru.
4. Ja saistītā atbalsta pasākums attiecas uz liellopiem un/vai aitām un kazām, par attiecināmības nosacījumu atbalstam dalībvalstis nosaka prasības identificēt un reģistrēt dzīvniekus, kā noteikts attiecīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 1760/2000 (25) vai Padomes Regulā (EK) Nr. 21/2004 (26).
5. Dalībvalstis nevar piešķirt platībatkarīgo saistīto atbalstu platībām, kas nav atbalsttiesīgās platības Regulas (ES) Nr. 1307/2013 32. panta 2., 3. un 4. punkta nozīmē. Ja dalībvalstis piešķir saistīto atbalstu kaņepēm, piemēro Regulas (ES) Nr. 1307/2013 32. panta 6. punktā un šīs regulas 9. pantā minēto nosacījumu.
54. pants
Atbalsta saderība un kumulācija
1. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 52. panta 8. punkta piemērošanas vajadzībām pasākumus, kas paredzēti Regulā (ES) Nr. 1305/2013 un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1308/2013 (27), uzskata par “citiem Savienības pasākumiem un politikas jomām”.
2. Dalībvalstis nodrošina saderību starp:
a)
saistītā atbalsta pasākumiem un pasākumiem, ko īsteno saskaņā ar citiem Savienības pasākumiem un politikas jomām;
b)
dažādiem saistītā atbalsta pasākumiem;
c)
saistītā atbalsta pasākumiem un pasākumiem, ko finansē no valsts atbalsta.
Dalībvalstis nodrošina, ka saistītā atbalsta pasākumi netraucē citu pirmajā daļā minēto pasākumu pareizu darbību.
3. Ja atbalstu, kas piešķirts saskaņā ar konkrētu saistītā atbalsta pasākumu, var piešķirt arī saistībā ar citu saistītā atbalsta pasākumu vai pasākumu, ko īsteno atbilstoši citiem Savienības pasākumiem un politikas jomām, dalībvalstis nodrošina, ka attiecīgais lauksaimnieks var saņemt atbalstu, kura mērķis ir minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 52. panta 5. punktā, tikai saskaņā ar vienu šādu pasākumu.
55. pants
Kritēriji Komisijas apstiprinājuma saņemšanai
1. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 55. panta 1. punkta a) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām uzskata, ka alternatīvu nav, ja:
a)
attiecīgajā reģionā vai sektorā nevar veikt citu ražošanu kā tikai to, kurai piešķirts saistītais atbalsta pasākums, vai šādas ražošanas turpināšanai ir vajadzīgas būtiskas pārmaiņas ražošanas struktūrās; vai
b)
pāreja uz citu ražošanu ir stipri ierobežota sakarā ar to, ka šādai ražošanai nav pieejama piemērota zeme vai infrastruktūras, tādējādi pastāvīgi un būtiski samazinās saimniecību skaits, un nepieciešamo ieguldījumu līmeni nosaka saimniecību pārprofilēšana vai līdzīgi iemesli.
2. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 55. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām ir jānodrošina stabila piegāde vietējai pārstrādes rūpniecībai, ja ražošanas pārtraukšana vai samazināšanās attiecīgajā reģionā vai sektorā varētu negatīvi ietekmēt darbību un saistīto ekonomisko dzīvotspēju vai nodarbinātību pakārtotajos uzņēmumos, kas ir lielā mērā atkarīgi no šādas ražošanas, piemēram, izejvielu pārstrādātāji, kautuves vai pārtikas rūpniecība. Šādiem pakārtotiem uzņēmumiem ir jāatrodas attiecīgajā reģionā vai jābūt lielā mērā atkarīgiem no sektora, lai tie varētu turpināt darbību.
3. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 55. panta 1. punkta c) apakšpunkta piemērošanas vajadzībām ilgstoši traucējumi attiecīgajā tirgū ir tad, ja attiecīgajā reģionā vai sektorā lauksaimniekus ir skāruši ekonomiskie zaudējumi, jo īpaši vides piesārņojuma, kontaminācijas vai vides kvalitātes pasliktināšanās gadījumā, kas saistīts ar konkrētu notikumu, kuram ir ierobežota ģeogrāfiskā izplatība.
4. Novērtējot saistītā atbalsta līmeni, kas izriet no dalībvalstu paziņotajiem apstiprināmajiem pasākumiem, Komisija ņem vērā to saistīto tiešo maksājumu līmeni, kas atsauces periodā no 2010. līdz 2014. gadam piešķirti vismaz vienu gadu, kā noteikts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 53. panta 4. punktā.
2. IEDAĻA
Kultūratkarīgais maksājums par kokvilnu
56. pants
Lauksaimniecības zemju apstiprināšana kokvilnas audzēšanai
Dalībvalstis nosaka objektīvus kritērijus, uz kuru pamata saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 57. panta 2. punktu tiek apstiprināta lauksaimniecībā izmantojamā zeme.
Šos kritērijus nosaka, pamatojoties uz vienu vai vairākiem turpmāk norādītajiem elementiem:
a)
to reģionu lauksaimniecības ekonomika, kuros kokvilna ir galvenais kultūraugs;
b)
attiecīgo teritoriju augsne un klimats;
c)
irigācijas sistēmu ūdeņu apsaimniekošana;
d)
videi draudzīgas augsekas sistēmas un audzēšanas metodes.
57. pants
Sējas šķirņu apstiprināšana
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 57. panta 2. punkta izpildes vajadzībām dalībvalstis lietošanai apstiprina tirgus vajadzībām pielāgotās šķirnes, kas reģistrētas Direktīvā 2002/53/EK minētajā “Lauksaimniecības augu sugu šķirņu kopējā katalogā”.
58. pants
Attiecināmības prasības
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 57. panta 1. punktā minēto platību apsēšanu veic tā, lai tiktu sasniegts minimālais augāja blīvums, kuru dalībvalstīm jānosaka, pamatojoties uz augsnes un klimatiskajām iezīmēm un attiecīgā gadījumā reģiona specifiku.
59. pants
Agronomijas prakse
Dalībvalstis var paredzēt īpašus noteikumus par agronomijas praksi, kas jāievēro, lai audzētu šīs kultūras un novāktu ražu normālos audzēšanas apstākļos.
60. pants
Starpnozaru organizāciju apstiprināšana
1. Katru gadu uz vienu gadu, kas sākas ne vēlāk par 1. martu, dalībvalstis apstiprina visas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 59. panta 1. punktā minētās starpnozaru organizācijas, kas iesniegušas pieprasījumu par apstiprināšanu un kas
a)
aptver platību, kas ir vismaz dalībvalsts noteiktie 4 000 ha, kuri atbilst šīs regulas 56. pantā noteiktajiem apstiprināšanas kritērijiem;
b)
ietver vismaz vienu kokvilnas attīrīšanas uzņēmumu; un
c)
saskaņā ar valsts un Savienības noteikumiem ir pieņēmušas iekšējās kārtības noteikumus, jo īpaši attiecībā uz dalības nosacījumiem un dalības maksām.
2. Ja konstatē, ka apstiprinātā starpnozaru organizācija neievēro 1. punktā paredzētos apstiprināšanas kritērijus, dalībvalsts atsauc apstiprinājumu, ja vien attiecīgo kritēriju neievērošana saprātīgā laikposmā netiek koriģēta. Ja ir paredzēts atsaukt apstiprinājumu, dalībvalsts par to paziņo starpnozaru organizācijai, pamatojot šo atsaukumu. Dalībvalsts atļauj starpnozaru organizācijai noteiktā laikposmā iesniegt savus apsvērumus.
Lauksaimnieki, kuri ir tādas apstiprinātas starpnozaru organizācijas dalībnieki, kuras apstiprinājums ir atsaukts saskaņā ar šā punkta pirmo daļu, zaudē tiesības uz Regulas (ES) Nr. 1307/2013 60. panta 2. punktā paredzēto atbalsta palielinājumu.
61. pants
Ražotāju pienākumi
1. Viens ražotājs var būt tikai vienas apstiprinātas starpnozaru organizācijas dalībnieks, kas minēta Regulas (ES) Nr. 1307/2013 59. panta 1. punktā.
2. Ražotājam, kas ir apstiprinātas starpnozaru organizācijas dalībnieks, izaudzētā kokvilna ir jāpiegādā kokvilnas attīrīšanas uzņēmumam, kas pieder šai pašai organizācijai.
3. Ražotāju dalība apstiprinātā starpnozaru organizācijā ir brīvprātīga.
6. NODAĻA
PAZIŅOJUMI
62. pants
Paziņojumi attiecībā uz definīcijām un ar tām saistītajiem noteikumiem
Dalībvalstis līdz 2015. gada 31. janvārim paziņo Komisijai par jebkuru lēmumu, kas pieņemts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 4. panta 2. punktu. Šādā paziņojumā iekļauj detalizētu informāciju par šiem lēmumiem, to pamatojumu un objektīvos kritērijus, uz kuru pamata attiecīgie lēmumi pieņemti.
63. pants
Paziņojumi attiecībā uz samazināšanas koeficientu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 32. panta 5. punktu
Dalībvalstis par jebkuriem lēmumiem saskaņā ar 8. pantu paziņo Komisijai līdz 2015. gada 31. janvārim. Šādā paziņojumā iekļauj detalizētu informāciju par šiem lēmumiem, to pamatojumu un objektīvos kritērijus, uz kuru pamata attiecīgie lēmumi pieņemti.
64. pants
Paziņojumi attiecībā uz pamata maksājumu
1. Ja dalībvalsts paziņo Komisijai par saviem lēmumiem, kas pieņemti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 22. panta 2. un 3. punktu, 24. panta 10. punktu, 29. pantu un 40. panta 4. punktu, paziņojumā ietver detalizētu informāciju par šādiem lēmumiem. Turklāt attiecībā uz lēmumiem, kas pieņemti saskaņā ar minētās regulas 24. panta 10. punktu, 29. pantu un 40. panta 4. punktu, attiecīgā gadījumā norāda šo lēmumu pamatojumu.
Ja dalībvalsts paziņo Komisijai par saviem lēmumiem, kas pieņemti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 23. panta 6. punktu, paziņojumā ietver detalizētu informāciju par šādiem lēmumiem, kā arī pamatojumu un objektīvos kritērijus, uz kuru pamata minētie lēmumi ir pieņemti, un jo īpaši izmantotos kritērijus reģionu noteikšanai saskaņā ar minētās regulas 23. panta 1. punktu, izmantotos kritērijus valsts maksimālā apjoma sadalei starp reģioniem saskaņā ar minētās regulas 23. panta 2. punktu un izmantotos kritērijus jebkurām ikgadējām pakāpeniskām sākotnējās vērtības izmaiņām saskaņā ar minētās regulas 23. panta 3. punktu.
2. Ja dalībvalsts nolemj izmantot iespējas, kas paredzētas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 7. punktā, 30. panta 11. punkta b) apakšpunktā, 32. panta 3. punkta b) apakšpunktā, 32. panta 5. punktā un 36. panta 3. punktā, tā līdz šādu lēmumu piemērošanas pirmā gada 31. janvārim paziņo Komisijai detalizētu informāciju par minētajiem lēmumiem, kā arī pamatojumu un attiecīgā gadījumā objektīvos kritērijus, uz kuru pamata minētie lēmumi ir pieņemti.
Ja tiek pārskatīts lēmums, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 30. panta 7. punktā, šā punkta pirmajā daļā minēto informāciju paziņo Komisijai līdz šāda pārskatītā lēmuma piemērošanas pirmā gada 31. janvārim.
3. Ja dalībvalsts nolemj izmantot iespēju, kas paredzēta Regulas (ES) Nr. 1307/2013 34. panta 3. un 4. punktā, tā paziņo Komisijai par savu lēmumu līdz šāda lēmuma piemērošanas pirmā gada 31. janvārim.
4. Ja dalībvalsts nolemj izmantot iespējas, kas paredzētas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 39. panta 1. punkta otrajā daļā un 40. panta 2. un 5. punktā, tā līdz 31. jūlijam iepriekšējā gadā pirms šāda lēmuma piemērošanas pirmā gada paziņo Komisijai detalizētu informāciju par minētajiem lēmumiem, kā arī pamatojumu un objektīvos kritērijus, uz kuru pamata minētie lēmumi ir pieņemti.
5. Ja dalībvalsts nolemj piemērot vienotā platībmaksājuma shēmu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 36. panta 1. punktu, tā līdz katra gada 1. septembrim par attiecīgo pieprasījuma gadu paziņo Komisijai kopējo hektāru skaitu, ko deklarējuši lauksaimnieki saskaņā ar minētās regulas 36. panta 2. punktu.
65. pants
Paziņojumi attiecībā uz zaļo maksājumu
1. Dalībvalstis paziņo Komisijai šādu informāciju:
a)
līdz 2014. gada 15. decembrim:
i)
attiecīgā gadījumā lēmumu aprēķināt maksājumu, kas minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 43. panta 9. punktā, saskaņā ar tā trešo daļu;
ii)
attiecīgā gadījumā lēmumu noteikt papildu jutīgu ilggadīgo zālāju platības, kas minētas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 45. panta 1. punkta otrajā daļā;
iii)
attiecīgā gadījumā lēmumu reģiona līmenī, kā noteikts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 47. panta 2. punkta otrajā daļā, piemērot maksājumu, kas minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 43. panta 9. punktā;
b)
līdz attiecīgā gada 15. decembrim lēmumu no jauna noteikt vides aspektā jutīgu ilggadīgo zālāju platību, kā minēts šīs regulas 41. panta otrajā daļā;
c)
līdz katra gada 15. decembrim par attiecīgo pieprasījuma gadu:
i)
kopējo lauksaimnieku skaitu, kam jāizpilda vismaz viens zaļās saimniekošanas pienākums, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 43. panta 2. un 3. punktā, un kopējo hektāru skaitu, ko šie lauksaimnieki deklarējuši;
ii)
kopējo lauksaimnieku skaitu, kas ir atbrīvoti no vienas vai vairākām zaļās saimniekošanas praksēm, un šādu lauksaimnieku deklarēto hektāru skaitu, lauksaimnieku skaitu, kas atbrīvoti no visām praksēm tāpēc, ka viņi atbilst Regulas (EK) Nr. 834/2007 prasībām, lauksaimnieku skaitu, kas atbrīvoti no kultūru dažādošanas pienākuma, un lauksaimnieku skaitu, kas atbrīvoti no ekoloģiski nozīmīgās platības pienākuma, un attiecīgo šādu lauksaimnieku deklarēto hektāru skaitu. Minētajā skaitā neietilpst lauksaimnieki, kas piedalās mazo lauksaimnieku atbalsta shēmā;
iii)
kopējo lauksaimnieku skaitu, kas piemēro līdzvērtīgos pasākumus, atšķirot lauksaimniekus, kas piemēro ekvivalenci saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 43. panta 3. punkta a) vai b) apakšpunktu, un attiecīgo hektāru skaitu, ko deklarējuši šie lauksaimnieki;
iv)
kopējo lauksaimnieku skaitu, uz kuriem attiecas kultūru dažādošana, iedalot tos šādi - lauksaimnieku skaits, uz kuriem attiecas kultūru dažādošana ar divām kultūrām, un lauksaimnieku skaits, uz kuriem attiecas kultūru dažādošana ar trīs kultūrām, un attiecīgo aramzemes hektāru skaitu, ko deklarējuši šie lauksaimnieki;
v)
kopējo lauksaimnieku skaitu, kas ņemts vērā, aprēķinot ilggadīgo zālāju platības īpatsvaru kopējā lauksaimniecības platībā, un kopējo ar ilggadīgiem zālājiem klāto hektāru skaitu, ko šie lauksaimnieki deklarējuši;
vi)
kopējo lauksaimnieku skaitu, kuri deklarējuši vides aspektā jutīgu ilggadīgo zālāju platības, kopējo vides aspektā jutīgu ilggadīgo zālāju hektāru skaitu, ko šie lauksaimnieki deklarējuši, un kopējo noteikto ekoloģiski jutīgu ilggadīgo zālāju hektāru skaitu;
vii)
kopējo lauksaimnieku skaitu, uz kuriem attiecas ekoloģiski nozīmīgās platības pienākums, kopējo aramzemes hektāru skaitu, ko deklarējuši šie lauksaimnieki, un kopējo to hektāru skaitu pirms svēruma koeficientu piemērošanas, kas deklarēti kā ekoloģiski nozīmīga platība, iedalot tos pa ekoloģiski nozīmīgas platības veidiem, kā noteikts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 2. punkta pirmajā daļā;
viii)
kopējo lauksaimnieku skaitu, kuri īsteno ekoloģiski nozīmīgās platības pienākumu reģiona vai vietējā līmenī, un kopējo aramzemes hektāru skaitu, ko šie lauksaimnieki deklarējuši;
d)
līdz katra gada 15. decembrim ilggadīgo zālāju platību atsauces un gada proporciju kopējā lauksaimniecības platībā, kā arī informāciju par pienākumiem, kas saimniecības līmenī noteikti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 45. panta 2. punkta piekto daļu un šīs regulas 44. pantu.
2. Paziņojumā, kas saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 8. punktu jānosūta līdz 2014. gada 1. augustam, dalībvalstis sniedz Komisijai šādu informāciju:
a)
lēmumu par platībām, kas minētas Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 2. punkta pirmajā daļā un kas uzskatāmas par ekoloģiski nozīmīgām platībām, kurš līdz 2014. gada 1. oktobrim jāpapildina ar detalizētu informāciju par šādiem lēmumiem, tostarp par nosacījumiem, kas piemērojami šīm platībām pēc dalībvalstu pieņemtajiem lēmumiem;
b)
detalizētu informāciju par Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 3. punktā minētajiem pārrēķina un svēruma koeficientiem.
3. Paziņojumā, kas jāiesniedz līdz tā gada 1. augustam, kas ir pirms pirmā attiecīgā lēmuma piemērošanas saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 8. punktu, dalībvalstis sniedz Komisijai šādu informāciju:
a)
dalībvalstis, kas izvēlējušās Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 5. punktā minēto reģionālo īstenošanu, informē par noteiktajiem reģioniem, platībām, šīs regulas 46. panta 4. punktā minētajām izvēlētajām platībām un sniedz ziņas, kas pamato to, kā šī reģionālā īstenošana veicina Savienības vides, klimata un bioloģiskās daudzveidības politikas īstenošanu;
b)
dalībvalstis, kas nolēmušas atļaut Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 6. punktā minēto kolektīvo apsaimniekošanu, informācijā iekļauj ziņas par platību noteikšanu un attiecīgā gadījumā par šīs regulas 47. panta 3. punktā minētajām izvēlētajām platībām.
4. Paziņojumā, kas jāiesniedz līdz tā gada 1. augustam, kas ir pirms pirmā attiecīgā lēmuma piemērošanas saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 8. punktu, dalībvalstis, kuras atbilst minētās regulas 46. panta 7. punkta nosacījumam un kuras nolēmušas piemērot minētajā nosacījumā paredzēto izņēmumu, informē Komisiju par šāda lēmuma detaļām, tostarp par datiem un aprēķiniem, kas pierāda, ka ir izpildīti visi nosacījumi Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 7. punktā minētajam izņēmumam.
Pirmo daļu pēc analoģijas piemēro lēmumiem turpināt piemērot Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 7. punktā minēto izņēmumu un pagarināt šo periodu vēl uz trīs gadiem, kā minēts šīs regulas 48. panta 3. punktā.
Dalībvalstis nekavējoties paziņo Komisijai par jebkādām izmaiņām Regulas (ES) Nr. 1307/2013 46. panta 7. punktā minētā izņēmuma piemērošanā.
66. pants
Paziņojumi attiecībā uz maksājumu gados jaunajiem lauksaimniekiem
1. Ja dalībvalsts gados jauno lauksaimnieku maksājuma aprēķināšanai nolemj piemērot Regulas (ES) Nr. 1307/2013 50. panta 6. punktu, tā līdz 2015. gada 31. janvārim informē Komisiju par izvēlēto maksājuma aprēķina metodi un par maksimālo limitu, kas noteikts saskaņā ar minētās regulas 50. panta 9. punktu.
2. Ja dalībvalsts nolemj saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 50. panta 3. punktu noteikt attiecināmības kritērijus vai piemērot minētās regulas 50. panta 10. punktā minēto aprēķina metodi, tā par šādu lēmumu informē Komisiju līdz 2015. gada 31. janvārim.
3. Ja dalībvalsts nolemj izmantot iespēju pārrēķināt noteikto hektāru skaitu, kā paredzēts Regulas (ES) Nr. 1307/2013 50. panta 10. punkta trešajā daļā, tā par šādu lēmumu informē Komisiju līdz tā gada 1. augustam, kuram piemēros šādu pārrēķinu, un norāda pamatojumu un objektīvus kritērijus, pamatojoties uz kuriem pieņemts šāds lēmums.
67. pants
Paziņojumi attiecībā uz brīvprātīgo saistīto atbalstu
1. Regulas (ES) Nr. 1307/2013 54. panta 1. punktā minētajos paziņojumos dalībvalstis ietver šīs regulas I pielikumā uzskaitītās pozīcijas.
2. Attiecībā uz katru saistīto atbalsta pasākumu un katru no attiecīgajiem īpašajiem saimniekošanas veidiem vai īpašajiem lauksaimniecības sektoriem dalībvalstis informē Komisiju par saņēmēju kopējo skaitu un par piešķirto maksājumu summu, kā arī par kopējo platību un kopējo dzīvnieku skaitu, par kuriem atbalsts ir faktiski samaksāts. Šādus paziņojumus iesniedz līdz nākamā gada 15. septembrim pēc gada, par kuru maksājumi piešķirti.
68. pants
Paziņojumi saistībā ar tiešo maksājumu saņemšanas prasību minimumu
Dalībvalstis līdz 2014. gada 1. augustam paziņo Komisijai par jebkuru lēmumu, kas pieņemts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 10. pantu.
69. pants
Paziņojumi saistībā ar pārdalošo maksājumu
Ja dalībvalsts nolemj piešķirt pārdalošo maksājumu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 III sadaļas 2. nodaļu, minētās regulas 41. panta 1. punkta otrajā daļā minētajā paziņojumā iekļauj detalizētu informāciju par attiecīgo lēmumu, tostarp detalizētu informāciju par pārdalošā maksājuma aprēķinu un šā aprēķina pamatojumu, un vajadzības gadījumā arī informāciju par piemērošanu reģionālā līmenī saskaņā ar minētās regulas 41. panta 2. punktu un par gradāciju hektāru skaitā saskaņā ar minētās regulas 41. panta 5. punktu.
70. pants
Paziņojumi saistībā ar maksājumiem par apgabaliem, kuros ir dabas radīti ierobežojumi
Ja dalībvalsts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 III sadaļas 4. nodaļu nolemj piešķirt maksājumu par apgabaliem, kuros ir dabas radīti ierobežojumi, tā līdz 2014. gada 1. augustam paziņo Komisijai par jebkuru saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 48. pantu pieņemto lēmumu. Šajā paziņojumā iekļauj detalizētu informāciju par attiecīgo lēmumu, tostarp attiecīgā gadījumā informāciju par maksājumu piešķiršanu tikai dažām platībām saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 48. panta 2. punktu, par maksimālā hektāru skaita piemērošanu saskaņā ar minētās regulas 48. panta 4. punktu un par piemērošanu reģionālā līmenī saskaņā ar minētās regulas 48. panta 5. punktu.
71. pants
Paziņojumi saistībā ar mazo lauksaimnieku atbalsta shēmu
Ja dalībvalsts nolemj piemērot mazo lauksaimnieku atbalsta shēmu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 V sadaļu, tā līdz 2014. gada 1. augustam paziņo Komisijai par jebkuru saskaņā ar minēto sadaļu pieņemto lēmumu.
Šajā paziņojumā iekļauj detalizētu informāciju par attiecīgo lēmumu, tostarp informāciju par lauksaimnieku iespējamo automātisko iekļaušanu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 62. panta 2. punktu un par maksājuma aprēķināšanu saskaņā ar minētās regulas 63. pantu.
Dalībvalstis nekavējoties un ne vēlāk par tā kalendārā gada 1. decembri, uz kuru attiecas konkrētais maksājums, paziņo Komisijai par jebkuru lēmumu, kas attiecas uz Regulas (ES) Nr. 1307/2013 65. panta 2. punktā minēto finansējumu.
72. pants
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 8. panta 1. punkta, 41. panta 4. punkta vai 52. panta 6. punkta piemērošana juridisko personu vai grupu locekļiem
Ja dalībvalsts nolemj piemērot Regulas (ES) Nr. 1307/2013 8. panta 4. punktu, 41. panta 8. punktu vai 52. panta 7. punktu, tā līdz 2014. gada 1. augustam paziņo Komisijai detalizētu informāciju par attiecīgajiem lēmumiem.
73. pants
Maksājumu lineāra samazināšana
Ja piemēro Regulas (ES) Nr. 1307/2013 7. panta 1. punkta otrajā daļā, 51. panta 2. punktā vai 65. panta 2. punkta c) apakšpunktā minēto lineāro samazināšanu, dalībvalstis nekavējoties un ne vēlāk par 30. jūniju nākamajā gadā pēc kalendārā gada, kurā pieprasīti lineāri samazinātie tiešie maksājumi, paziņo Komisijai minētās samazināšanas procentuālo likmi.
74. pants
Pieprasījums sniegt informāciju par dalībvalstu veiktajiem pasākumiem
Lai nodrošinātu Regulā (ES) Nr. 1307/2013 vai šajā regulā paredzēto noteikumu pareizu piemērošanu, Komisija var pieprasīt dalībvalstīm sniegt detalizētu informāciju par pasākumiem, kas veikti, lai īstenotu Regulu (ES) Nr. 1307/2013, vai par visiem noteikumiem, ko Komisija pieņēmusi, pamatojoties uz minēto regulu.
75. pants
Ziņojumi
1. Ja Bulgārija un Rumānija nolemj piešķirt papildinošus valsts tiešos maksājumus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 18. pantu, tās līdz 2016. gada 30. jūnijam iesniedz Komisijai ziņojumu. Ziņojumā attiecībā uz katru papildinošu valsts tiešo maksājumu norāda saņēmēju skaitu, kopējo piešķirto papildinošā valsts tiešā maksājuma summu, hektāru skaitu, par ko piešķirts maksājums, un, attiecīgā gadījumā, maksājuma likmi.
2. Ja dalībvalsts nolemj piešķirt pārejas posma valsts atbalstu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1307/2013 37. panta 1. punktu, tā iesniedz Komisijai gada ziņojumu līdz 15. septembrim nākamajā gadā pēc pārejas posma valsts atbalsta īstenošanas. Ziņojumā attiecībā uz katru sektoru norāda saņēmēju skaitu, kopējo piešķirto pārejas posma valsts atbalsta summu, hektāru skaitu, dzīvnieku vai citu vienību skaitu, par ko piešķirts atbalsts, un, attiecīgā gadījumā, minētā atbalsta likmi.
76. pants
Uz pārskatīšanu balstītu lēmumu paziņošana
Ja tiek pārskatīts lēmums, par kuru Komisijai paziņots saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1307/2013 vai šo regulu, Komisijai paziņo par lēmumu, kas balstīts uz pārskatīšanu, un to izdara četru nedēļu laikā pēc tā pieņemšanas, ja vien Regulā (ES) Nr. 1307/2013 nav paredzēts cits paziņošanas termiņš.
Šajā paziņojumā iekļauj detalizētu informāciju par attiecīgo lēmumu un, attiecīgā gadījumā, pamatojumu un objektīvos kritērijus, uz kuru pamata attiecīgais lēmums pieņemts.
7. NODAĻA
GROZĪŠANA, ATCELŠANA UN STĀŠANĀS SPĒKĀ
77. pants
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 grozīšana
Regulas (ES) Nr. 1307/2013 X pielikumu aizstāj ar tekstu, kas iekļauts šīs regulas pielikumā.
78. pants
Atcelšana
Regulu (EK) Nr. 1120/2009 un Regulu (EK) Nr. 1121/2009 atceļ.
Tomēr tās turpina piemērot atbalsta pieteikumiem, kas attiecas uz kalendārajiem gadiem pirms 2015. kalendārā gada.
79. pants
Stāšanās spēkā un piemērošana
Šī regula stājas spēkā septītajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro atbalsta pieteikumiem attiecībā uz kalendārajiem gadiem pēc 2014. kalendārā gada.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2014. gada 11. martā.