РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 16 октомври 2013 година
относно Държавна помощ № SA.18211 (C 25/2005) (ex NN 21/2005), предоставена от Словашката република на Frucona Košice a.s.
(нотифицирано под номер C(2013) 6261)
(само текстът на словашки език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2014/342/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него (1),
като прикани заинтересованите страни да представят мненията си съгласно горепосочените разпоредби и като взе предвид техните мнения (2),
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
1. ПРОИЗВОДСТВОТО ПРЕД КОМИСИЯТА
(1)
С писмо от 15 октомври 2004 г., заведено на 25 октомври 2004 г., Комисията получи жалба относно държавна помощ, за която се твърди, че е предоставена неправомерно на Frucona Košice, a. s.. Жалбоподателят изпрати допълнителна информация на 3 февруари 2005 г. Среща с него се състоя на 24 май 2005 г.
(2)
Въз основа на информацията, предоставена от жалбоподателя, Комисията изиска с писмо от 6 декември 2004 г. от Словакия да я информира относно оспорваната мярка. С писмо от 4 януари 2005 г., заведено на 17 януари 2005 г., Словакия информира Комисията за вероятно незаконна помощ, отпусната на „Frucona Košice“ a.s. в контекста на споразумение с кредитори, и поиска от нея да одобри въпросната помощ като оздравителна програма за предприятие във финансови затруднения. С писмо от 24 януари 2005 г., заведено на 28 януари 2005 г., Словакия предостави на Комисията допълнителна информация. С писмо от 9 февруари 2005 г. Комисията изиска допълнителна информация, която ѝ бе предоставена в писмо от 4 март 2005 г., заведено на 10 март 2005 г. На 12 май 2005 г. се състоя среща със словашките власти.
(3)
С писмо от 5 юли 2005 г. Комисията извести Словакия за решението си да образува производство по реда на член 108, параграф 2 от ДФЕС във връзка с помощта.
(4)
Решението на Комисията да образува производство беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си по мярката.
(5)
Словашките власти представиха наблюденията си в писмо от 10 октомври 2005 г., заведено на 17 октомври 2005 г. С писмо от 24 октомври 2005 г., заведено на 25 октомври, Комисията получи мнението от една от заинтересованите страни (бенефициера). То беше препратено на Словакия, за да ѝ се даде възможност да реагира; мнението на Словакия беше получено с писмо от 16 декември 2005 г., заведено на 20 декември 2005 г. На 28 март 2006 г. се състоя среща с бенефициера, на която му бе предоставена възможност да изложи позицията си. С писмо от 5 Май 2006 г., заведено на 8 Май 2006 г., Словакия предостави на Комисията допълнителна информация.
(6)
На 7 юни 2006 г. Комисията прие решение, с което се разпорежда възстановяване на помощта (4). След тази дата в хода на контактите със словашките власти относно изпълнението на това решение Комисията беше уведомена за резултата от националното съдебно производство, свързано с размера на дълга, който да бъде записан в споразумението с кредиторите. Тази информация следва да бъде взета предвид в настоящото решение.
2. ПРОИЗВОДСТВОТО ПРЕД ОБЩИЯ СЪД
(7)
На 12 януари 2007 г.„Frucona Košice“ a.s. обжалва решението пред Общия съд на Европейския съюз, като оспори inter alia класифицирането на опрощаването на дълг като държавна помощ, твърдейки, че е в съответствие с принципа на частния кредитор в пазарни условия. С решение от 7 декември 2010 г. (дело T-11/07) Общият съд отхвърли аргументите на жалбоподателя и потвърди решението на Комисията с основанието, че фалитът би бил по-изгоден за държавата отколкото споразумението с кредиторите.
3. ПРОИЗВОДСТВОТО ПРЕД СЪДА
(8)
„Frucona Košice“ a.s. обжалва решението на Общия съд пред Съда, твърдейки по-конкретно, че в решението на Общия съд не е направена правилна оценка на прилагането от Комисията на теста на частния кредитор и недопустимо е направен опит обосновката на съда да се замени с тази на Комисията по отношение на теста на частния кредитор (дело C-73/11 P).
(9)
На 24 януари 2013 г. Съдът отмени решението на Общия съд. Съдът заключи, че Комисията е допуснала явна грешка при преценката, като не е взела предвид продължителността на процедурата за фалит в преценката си на теста на частния кредитор или ако е взела предвид този фактор, не е изложила достатъчно основания за своето решение. Делото е върнато в Общия съд за решение относно твърденията на дружеството във връзка с процедурата по принудително събиране на данъците, по която все още не е било постановено решение.
4. ОТМЯНА
(10)
С оглед на решението на Съда, Комисията счита за уместно да отмени първоначалното решение от 7 юни 2006 г. и да го замени с настоящото решение с цел да се коригират установените от Съда недостатъци.
II. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩТА
1. ДРУЖЕСТВОТО
(11)
Бенефициер на финансовата помощ е „Frucona Košice“ a. s., дружество, което се занимава с производство на спирт и спиртни напитки, безалкохолни напитки, плодови и зеленчукови консерви и оцет. След като загубва своя лиценз, бенефициерът спира производството на спирт и спиртни напитки. Независимо от това той продължава да е активен на пазара на едро на спирт и спиртни напитки. Предприятието се намира в регион, който отговаря на условията за предоставяне на регионална помощ по реда на член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС.
(12)
По време на разглежданите събития бенефициерът е имал около 200 души персонал. В бележките си по решението за откриване на официално производство дружеството предостави на Комисията данни за оборота си (включително акцизни сборове и ДДС), които са изведени в таблицата по-долу.
Таблица 1
Оборот в различни производствени сфери, включително акцизни сборове и ДДС [SKK]
2002
2003
2004
Оцет
28 029 500
27 605 100
11 513 600
Производство на плодове и зеленчуци
37 112 500
32 584 500
22 696 400
Зеле
2 878 340
503 030
201 310
Газирани безалкохолни напитки
9 373 800
17 601 600
17 560 100
Негазирани безалкохолни напитки
2 877 700
6 420 420
7 920 010
Сокове - 100 %
51 654 900
43 421 600
22 706 600
Спирт
696 193 500
743 962 700
728 837 400
Сайдер
1 495 640
106 360
0
Сироп
5 928 100
6 502 920
5 199 540
Други продукти/услуги
59 476 000
99 635 000
63 680 000
ОБЩО
895 019 980
978 343 230
880 314 960 (5)
(13)
Тези данни се различават значително от данните, предоставени на Комисията от словашките власти и посочени в решението за образуване на официално производство (6). В отговора си на бележките на бенефициера след откриването на официалното производство словашките власти не оспорват точността на посочените по-горе данни. Според словашките власти бенефициерът отговаря на критериите за средно по размер предприятие.
2. ПРИЛОЖИМО НАЦИОНАЛНО ЗАКОНОДАТЕЛСТВО
(14)
Оспорваната мярка е опростено данъчно задължение от данъчна служба Košice IV по силата на споразумение с кредитори. Този процес е уреден в Закон № 328/91 за фалитите и споразуменията с кредитори („Закон за фалитите“).
(15)
Споразумението с кредитори е процес, осъществяван под надзора на съда, който подобно на фалита, има за цел уреждане на финансовото състояние на предприятия длъжници (7). По реда на процедура за фалит предприятието престава да съществува и или активите му се продават на нов собственик, или предприятието се ликвидира. За разлика от нея, в процедурата по споразумение предприятието длъжник продължава да търгува без промяна на собствеността.
(16)
Процедурата по споразумение се стартира от предприятието длъжник. Целта е да се постигне споразумение с кредиторите, по силата на което предприятието длъжник изплаща част от дълга си, а останалата част му се опрощава. Споразумението следва да се одобри от упражняващия надзор съд.
(17)
Кредиторите, чиито вземания са обезпечени, например чрез ипотека, действат като отделни кредитори. За да се приеме предложението за споразумение, всички отделни кредитори трябва да гласуват за него, докато при останалите кредитори е достатъчно и квалифицирано мнозинство. С други думи, отделните кредитори гласуват индивидуално и имат право на вето по предложението.
(18)
Отделните кредитори имат привилегировано положение и при производството по обявяване във фалит. Претенциите на отделните кредитори могат да бъдат удовлетворени по всяко време в хода на процедурата по фалит и всички средства от продажбата на обезпечените активи при процедурата по фалит са предназначени изключително за покриване на претенциите на отделните кредитори. Ако претенциите на отделните кредитори не могат да се покрият от тази продажба, оставащата за изплащане сума се включва във втората група заедно с претенциите на останалите кредитори. Кредиторите от втората група се обезщетяват на pro rata принцип.
(19)
По реда на Закона за фалитите предприятието, подаващо заявление за споразумение с кредитори, е задължено да представи на осъществяващия надзора съд списък от мерки за преструктурирането си и за непрекъснатото финансиране на дейността си след споразумението.
(20)
По реда на Закон 511/92 за администрирането на данъците и таксите и за изменения в системата на местните финансови органи („Закон за данъчната администрация“) предприятията могат да поискат от данъчните власти отсрочване на плащането на данъците. Върху отсрочената сума се начислява лихва, а самото задължение се обезпечава.
(21)
Законът за данъчната администрация регулира и принудителното събиране на данъците, чиято цел е да се удовлетворят данъчните вземания на държавата чрез продажба на недвижимо имущество, движими активи или на предприятието като цяло.
3. ФАКТИТЕ
(22)
В периода между ноември 2002 г. и ноември 2003 г. бенефициерът се е възползвал от възможността, предоставена му по разпоредбите на Закона за данъчната администрация, да отсрочи задължението си да плаща акцизни сборове върху спирт (8). Общият размер на разсрочените данъчни задължения възлиза на 477 015 759 SKK (12,6 милиона EUR). Преди да одобри отсрочването на тези задължения, спазвайки разпоредбите на закона, данъчният орган е обезпечил всяко едно от вземанията си с активи на бенефициера. Словашките власти посочват, че стойността на обезпеченията по счетоводството на бенефициера е възлизала на 397 476 726 SKK (10,5 милиона EUR). От своя страна бенефициерът твърди, че стойността на обезпеченията по експертна оценка от края на 2003 г. е била 193 940 000 SKK (5 милиона EUR). Това, според бенефициера, е стойността на активите, включени в обезпечението (движими и недвижими активи и вземания), изчислена по така наречени цени на експерти.
(23)
Считано от 1 януари 2004 г., изменения в Закона за данъчна администрация ограничават правото да се изиска отсрочено плащане на данъчни задължения само до един път годишно. Бенефициерът използва тази възможност за акцизните сборове от декември 2003 г., дължими през януари 2004 г. Затова пък не е в състояние да изплати и няма право да отложи изплащането на акцизните сборове от януари 2004 г., дължими на 25 февруари 2004 г. В резултат на това, бенефициерът се превръща в предприятие длъжник по смисъла на Закона за фалитите. В резултат на това бенефициерът губи лиценза си за производство и преработка на спирт.
(24)
На 8 март 2004 г. бенефициерът подава искова молба до компетентния окръжен съд за споразумение с кредиторите. След като установява, че всички необходими законови изисквания са спазени, на 29 април 2004 г. окръжният съд взема решение да даде ход на процедурата. На заседанието от 9 юли 2004 г. кредиторите гласуват в полза на споразумението, предложено от бенефициера. На 14 юли 2004 г. споразумението е одобрено с решение на осъществяващия надзора окръжен съд.
(25)
През август 2004 г. данъчният орган подава жалба срещу решението на окръжния съд. Със свое решение от 25 октомври 2004 г. Върховният съд отхвърля жалбата и потвърждава решението на окръжния съд, което влиза в сила от 23 юли 2004 г. Впоследствие прокуратурата обжалва отново решението на окръжния съд по реда на извънредна процедура по обжалване.
(26)
Кредиторите, включително данъчния орган, се договарят с бенефициера за следните мерки: бенефициерът изплаща 35 % от дълга в рамките на един месец от датата на влизане в сила на споразумението, а кредиторите му опрощават останалите 65 %. Следователно всички кредитори са третирани еднакво. Таблицата по-долу дава конкретните суми за всеки кредитор.
Таблица 2
Задължения на бенефициера преди и след процедурата по споразумение [SKK]
Кредитор
Дълг преди
споразумението
Дълг след
споразумението (9)
Опростена сума
Публичен
Данъчен орган
640 793 831
224 277 841
416 515 990
Частен
Tetra Pak a.s.
1 004 208
351 498
652 710
MTM-obaly, s. r. o.
317 934
111 277
206 657
Merkant družstvo
332 808
116 483
216 325
Vetropack, s. r. o.
2 142 658
749 930
1 392 728
ОБЩО
644 591 439 (10)
225 607 029
418 984 410
(27)
Включеният в процедурата по споразумение иск на данъчните органи е на стойност 640 793 831 SKK (16,86 милиона EUR) и включва основно неизплатени акцизни сборове за периода май 2003 г. - март 2004 г., дължим ДДС за периода януари-април 2004 г. и начислените глоби и лихви. Данъчният орган опрощава сума, възлизаща на 416 515 990 SKK (11 милиона EUR). Споразумението гарантира на данъчните органи 244 277 841 SKK (5,86 милиона EUR).
(28)
В процедурата по споразумение данъчният орган действа като отделен кредитор и, като такъв, гласува отделно. По този начин, за да може споразумението да влезе в сила, данъчният орган е трябвало да гласува в негова полза. Привилегированото положение на данъчния орган се дължи на факта, че някои от вземанията му са обезпечени във връзка с отсрочката за плащане на данъчни задължения от бенефициера през 2002 г. и 2003 г. (вж. подточка 17). Всички останали кредитори са гласували в полза на предложеното споразумение. Техните вземания са били обикновени необезпечени търговски вземания.
(29)
В предложението си за споразумение, според изискванията на Закона за фалитите, бенефициерът описва мерки по преструктурирането си, отнасящи се до производството и дистрибуцията, както и работната ръка (включително съкращения).
(30)
В областта на организацията и работната ръка, бенефициерът предлага следните мерки: създаване на обща производствена група за всички производствени дейности, преструктуриране на транспортния отдел чрез отстраняване на най-амортизираните превозни средства и преструктуриране на търговските дейности. Тези мерки се придружават от съкращаване на 50 души работна ръка през периода март-май 2004 г. През същия период други 50 души следва да работят за 60 % от заплащането си.
(31)
В областта на производството и технологиите бенефициерът обявява, че тъй като предприятието е изгубило лиценза си за производство на спирт, съответните производствени мощности ще се отдават под наем от април 2004 г. Бенефициерът планира да намали или прекрати производството на някои непечеливши безалкохолни напитки и декларира, че въвеждането на всеки нов продукт в тази сфера ще бъде предхождано от анализ на рентабилността на производството.
(32)
Бенефициерът споменава и следните мерки: преструктуриране на разходите в резултат на по-ниските производствени разходи след прекратяване на производството на спирт и съкращаване на транспортния парк на предприятието, както и продажбата на старо оборудване за вторични суровини.
(33)
Освен това бенефициерът планира да продаде административна сграда, магазин и почивна база, като споменава и възможността да продаде или отдаде под наем подразделението си за производство на оцет. В наблюденията си по решението за образуване на производство словашките власти потвърждават, че продажбата на административната сграда, магазина и почивната база, не са се състояли.
(34)
Бенефициерът планира интензивна продажба на готова продукция от складовете си (11).
(35)
Според предложението бенефициерът ще финансира споразумението със свои средства (продажба на стокова наличност) в размер на 110 милиона SKK и чрез външно финансиране под формата на кредит от търговска банка в размер на 100 милиона SKK. Според представената от бенефициера информация в отговор на откриването на производство оставащият дълг е изплатен с приходи от нова емисия акции (21 милиона SKK; 0,56 милиона EUR), приходи от продажба на стокова наличност (110 милиона SKK; 2.9 милиона EUR) и текущ кредит по доставка от „Old Herold“ s.r.o. (100 милиона SKK; 2,6 милиона EUR). Падежът на фактурите за „Old Herold“ s.r.o. е 40 дни, което според бенефициера е дълъг период от време предвид нестабилното му финансово положение. Удълженият падеж дава възможност на бенефициера да натрупа необходимите средства в брой.
(36)
След образуване на производството словашките власти информираха Комисията, че по споразумението с кредиторите на 17 декември 2004 г. на данъчния орган са изплатени 224 277 841 SKK. Словашките органи потвърдиха, че са спрели прилагането на споразумението за опрощаване на дълг, докато продължава производството на Европейската комисия.
(37)
В рамките на контактите във връзка с изпълнението на решението на Комисията, което постановява възстановяване на помощта, словашките органи информираха Комисията за резултата от посочената в подточка 25 извънредна процедура по обжалване: със свое решение от 27 април 2006 г. Върховният съд на Словашката република частично отменя решението на компетентния окръжен съд от 14 юли 2004 г., потвърждаващо споразумението с кредиторите на основание, че просрочените задължения за пътен данък в размер на 424 490 SKK са включени неправомерно в споразумението. Върховният съд отхвърли жалбата по отношение на останалата част. Със свое решение от 18 август 2006 г. компетентният окръжен съд изпълни решението на Върховния съд от 27 април 2006 г., като посочва, че коригираната сума, дължима на данъчния орган, възлиза на 640 369 341,4 милиона SKK (35 % от които представляват 224 129 269,1 милиона SKK).
III. РЕШЕНИЕ ЗА ОБРАЗУВАНЕ НА ПРОИЗВОДСТВО ПО РЕДА НА ЧЛЕН 108, ПАРАГРАФ 2 ОТ ДФЕС
(38)
В решението си да открие производство Комисията изрази съмнения за държавна помощ под формата на спорното опрощаване. По-точно, тя счита, че поведението на данъчния орган по време на процедурата по споразумение не издържа на теста за частен кредитор в пазарни условия. В частност, Комисията установи, че данъчният орган е в различно правно положение спрямо другите кредитори, тъй като е с обезпечени вземания и е можел да даде ход на принудително събиране на данъци. Комисията се съмнява дали процедурата по споразумение е довела до възможно най-добрия за държавата изход в сравнение с процедурата за фалит или процедурата по принудително събиране на данъци.
(39)
Освен това Комисията изрази съмнения за съвместимостта на оспорваната помощ с вътрешния пазар. На първо място повдигна съмнения дали помощта може да се счита за съвместима с оздравителна програма, както претендират словашките власти. Оздравителната програма може да се изразява само в парична помощ под формата на гаранции по заеми или кредити. Оспорваната мярка обаче е опрощаване на дълг, което съответства на неподлежащи на връщане безвъзмездни средства. Освен това, мярката не е предприета с цел бенефициерът да представи план за преструктуриране или план за ликвидация, или да изплати изцяло помощта в срок от шест месеца от разрешението за оздравителната програма.
(40)
Освен това Комисията разгледа съвместимостта на оспорваната мярка с помощ за преструктуриране и изрази съмнения относно спазването на две от основните изисквания: наличие на план за преструктуриране, който да гарантира дългосрочна жизненост в рамките на разумни срокове и ограничаване на помощта до необходимия минимум.
IV. БЕЛЕЖКИ ОТ ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ ЛИЦА
(41)
Наред с фактите, описани в Част II по-горе, бенефициерът предостави и следната информация.
(42)
Бенефициерът изтъква, че причина за финансовите му трудности в началото на 2004 г. са промените в Закона за данъчната администрация, които са ограничили правото му за отсрочване на плащането на данъчни задължения до веднъж годишно. Това е била важна промяна за бенефициера, който, по негови думи, е разчитал на същия механизъм в предходни години.
(43)
Относно делото по същество, бенефициерът първо е представил мнение, че Комисията не е компетентна да разглежда оспорваната мярка, тъй като мярката е влязла в сила преди датата на присъединяване и не е прилагана след присъединяването. Твърденията, че мярката е влязла в сила преди присъединяването, се основават на факта, че на процедурата по споразумение е даден ход на 8 март 2004 г., както посочва бенефициерът, а съдът я одобрява на 29 април 2004 г., т.е. преди присъединяването на Словакия към Европейския съюз. Освен това се упоменава, че данъчните органи са дали съгласието си в рамките на преговорите, предхождащи даването на ход на процедурата по споразумение. През декември 2003 г. се е провела среща с представители на Данъчна дирекция на Словашката република, а на 3 февруари 2004 г. местният данъчен орган изпраща на бенефициера писмо, в което, както се твърди, е потвърдена възможността за пристъпване към споразумение.
(44)
Бенефициерът също посочва, че дори Комисията да продължава да твърди, че е компетентна по случая, оспорваната мярка не представлява държавна помощ, тъй като е спазен принципът на частния кредитор в пазарни условия.
(45)
Бенефициерът твърди на първо място, че сравнението на процедурата по споразумение с процедурата по принудително събиране на данъци е подвеждащо, тъй като даването на ход на първата изключва или суспендира втората. Следователно принудителното събиране на данъчни задължения не е било опция за данъчния орган. Освен това, според бенефициера, ако той не е бил предложил ход на процедура по споразумение, след няколко седмици или месеци е щял да бъде задължен по силата на законодателството за фалит да стартира процедура за фалит или процедура за споразумение с кредитори.
(46)
На второ място бенефициерът изтъква, че решението на държавата да избегне обявяването му във фалит и вместо това да прибегне до споразумение отговаря на теста за частен кредитор в пазарни условия. Като доказателство бенефициерът представя становища от двама одитори и един синдик, че данъчните органи биха получили повече и биха го получили по-бързо по реда на процедурата за споразумение, отколкото по процедурата за фалит. Освен това бенефициерът представя допълнителни материали и статистически данни, според които процедурата за фалит в Словакия продължава средно между три и седем години и носи съвсем ограничени средства от продажбата на активи (12).
(47)
Бенефициерът обосновава анализа си основно на доклад на одиторското предприятие „EKORDA“, с дата от 7 юли 2004 г., с който, както се твърди, данъчният орган е разполагал преди гласуването на кредиторите на 9 юли 2004 г. Няма доказателства, обаче, представени в полза на последното твърдение.
(48)
Според доклада на „EKORDA“, приходите от продажба на активи при фалит биха възлизали в най-добрия случай на 204 милиона SKK (5,3 милиона EUR), а след приспадане на различни такси, възлизащи на 45 милиона SKK - само на 159 милиона SKK (4,2 милиона EUR). Бенефициерът е коригирал сумата на таксите за приспадане (на 36 милиона SKK) и е получил стойност от 168 милиона SKK (4,4 милиона EUR). Дори данъчният орган, в качеството си на единствен отделен кредитор и най-голям кредитор, да получи повечето от тези средства, те пак ще са по-малко, отколкото е получил след споразумението.
(49)
За да получи тези резултати, „EKORDA“ използва за основа счетоводната стойност към 31 март 2004 г. на недвижимите активи, стоковата наличност, паричните средства в брой и краткосрочните вземания след корекция, като отразява тяхната невъзстановимост и ниска стойност. Одиторът „EKORDA“ е коригирал номиналната стойност на активите на бенефициера по т.нар. процент при ликвидация на всеки един актив при продажба в случай на фалит (45 % от недвижимите активи, 20 % от стоковата наличност и краткосрочните вземания и 100 % от паричните средства в брой).
(50)
„EKORDA“ изтъква бъдещите данъчни приходи от дейността на бенефициера (13), развитието на заетостта в региона и на хранителната промишленост в Словакия като много важни фактори в полза на това бенефициерът да продължи да упражнява стопанска дейност.
(51)
Бенефициерът посочва още два доклада. Одиторът, госпожа Марта Кохова, заключава, че максималният приход от продажбата на активите, които обаче не са оценени, би възлизал на 100 милиона SKK (2,6 милиона EUR), от които след приспадане на таксите от 22 милиона SKK биха останали само 78 милиона SKK (2 милиона EUR). Госпожа Холовачова, синдик, е цитирана като автор на изказването, че по нейно мнение процедурата за споразумение е по-изгодна за кредиторите, отколкото фалита. Едно от съображенията е, че кредиторът има интерес длъжникът му да продължи дейността си (бъдещи приходи от търговия или от данъци).
(52)
На трето място следва да се имат предвид дългосрочни съображения като например бъдещите данъчни постъпления. Твърди се, че принципът на правния прецедент, изключващ социално-политическото значение от теста за частен кредитор в пазарни условия, не може да се приложи за случаи, когато публичен орган отчита бъдещи данъчни приходи (14). Според бенефициера положението на публичния орган в неговия случай е сходно с това на кредитор в пазарни условия, който има интерес от оцеляване на клиента му. След това бенефициерът се позовава на съдебната практика във връзка с принципа на частния инвеститор в пазарни условия.
(53)
Бенефициерът заключава, че тестът за частен кредитор в пазарни условия е издържан и оспорваната мярка не представлява държавна помощ.
(54)
Ако обаче Комисията заключи друго, бенефициерът твърди, че оспорваната мярка е съвместима с помощ за преструктуриране. Бенефициерът твърди, че още преди постигането на споразумение данъчният орган е проверил възможността представения от бенефициера бизнесплан да възстанови дългосрочната жизнеспособност на предприятието. Според бенефициера отсъствието на официален план за преструктуриране е без значение, в случай на оценка ex post от страна на Комисията, тъй като към днешна дата Комисията може да се увери, че бенефициерът действително е стопански активен. Същевременно обаче бенефициерът счита, че в случай на оценка ex ante е необходим подробен план за преструктуриране. След това той накратко описва предприетите мерки по преструктуриране: увеличение на собствения капитал, съкращения и продажба на стокова наличност. Бенефициерът счита, че прекратяването на производството на спирт и спиртни напитки и отдаването под наем на производствените активи на предприятието „Old Herold“ s.r.o. представляват мерки по преструктуриране. Макар първоначално спирането на производството да се е наложило поради загуба на лиценз, бенефициерът не е кандидатствал за нов лиценз след споразумението.
(55)
Според бенефициера е спазено и изискването приносът му към преструктурирането на предприятието да е значителен.
(56)
Накрая, бенефициерът напомня, че факта, че е стопански активен в подпомаган регион, където е един от най-значимите работодатели, следва да се отчита при прилагане на насоките за помощ при преструктуриране.
V. БЕЛЕЖКИ ОТ СТРАНА НА СЛОВАШКАТА РЕПУБЛИКА
(57)
В отговора си относно стартирането на разследването словашките власти предоставят някои бележки по фактическата страна, които вече са цитирани в част II по-горе.
(58)
Словашките власти потвърдиха, че в момента на гласуване на споразумението данъчният орган не е отчел аспекта на държавна помощ. Данъчният орган не е разглеждал споразумението като форма на държавна помощ и затова от бенефициера не е изискано да представи план за преструктуриране, който е различен от бизнесплана, представян в съда по законодателството за несъстоятелност. б
(59)
В отговор на бележките, представени от бенефициера, словашките власти предоставиха следните бележки.
(60)
Словашките власти не намират за уместни в настоящия случай бележките на бенефициера по средната продължителност на процедурата за фалит и средната възвръщаемост от продажбата на активи при процедура за обявяване във фалит. Според тях като се отчита малкият брой кредитори и наличието на активи с положителна стойност при ликвидация, която надхвърля сумата, изплатена на държавата по споразумението, процедурата за фалит би приключила в по-кратък от средния за страната срок и приходите за данъчните органи биха били по-високи, отколкото при споразумението. На 21 юни 2004 г. местните данъчни органи са извършили проверка в предприятието и са установили, че към 17 юни 2004 г. бенефициерът е разполагал със суми в брой в размер на 161,3 милиона SKK, вземания в размер на 62,8 милиона SKK, складова наличност спирт и спиртни напитки на стойност от 84 милиона SKK и недвижими активи със счетоводна стойност 200 милиона SKK.
(61)
Словашките власти считат, че принудителното събиране на данъчни задължения е било действителна възможност за данъчните органи. Те потвърждават, че данъчните органи са имали възможност да дадат ход на тази процедура преди сключването на споразумение, както биха постъпили, ако съдът бе отказал да потвърди споразумението (тъй като данъчните органи, в качеството си на отделен кредитор, не би трябвало да гласуват в негова полза).
(62)
Словашките власти не са съгласни с твърдението на бенефициера, че финансовите му затруднения се дължат на промените в Закона за данъчната администрация. Според словашките власти финансовите затруднения на бенефициера се дължат на финансовата му стратегия да използва средствата от косвени данъци, за да осъществява стопанската си дейност, докато това, което бенефициерът е трябвало да прави е просто да събира данъците от клиентите си и да ги превежда в държавния бюджет.
(63)
Словашките власти не са съгласни, че срещата в Данъчна дирекция през декември 2003 г. е доказателство за предварителното съгласие за споразумение от страна на данъчните органи. Те прилагат писмо от 6 юли 2004 г., което е изпратено от Данъчна дирекция до подчинените ѝ данъчни органи, в което се посочва, че последните не трябва да приемат споразумението, предложено от бенефициера, тъй като е неблагоприятно за държавата. В това писмо се цитира друго по-общо писмо от 15 януари 2004 г. от Министерството на финансите до Данъчната дирекция, в което министерството иска от дирекцията да гарантира, че няма да се приемат предложения за споразумения с кредитори, които биха задължили данъчните органи да опрощават данъчни задължения. Освен това словашките власти тълкуват писмото от 3 февруари 2004 г., цитирано от бенефициера (виж подточка 43), като изрично несъгласие с предложението за споразумение при 35 %.
(64)
Словашките власти потвърждават, че бенефициерът не е плащал навреме акцизи от януари 2001 до март 2004 г. и редовно е отсрочвал данъчните си задължения.
(65)
Според словашките власти значителните разлики в оценките на двата одиторски доклада (виж подточки 48 и 51) пораждат съмнения за достоверността и на двата. В частност, властите изразяват съмнение за определения от „EKORDA“ процент при ликвидация на краткотрайни активи. Той следва да е по-висок от 20 %.
(66)
В заключение, според словашките власти бенефициерът не е съставил надежден план за преструктуриране и мерките, предложени в контекста на процедурата за споразумение, не могат да се приемат като мерки по преструктуриране.
VI. ОЦЕНКА
1. КОМПЕТЕНТНОСТ НА КОМИСИЯТА
(67)
Тъй като част от разглежданите събития по настоящия случай датират от времето преди присъединяването на Словакия към Европейския съюз на 1 май 2004 г., първата задача на Комисията бе да определи дали е компетентна за действие по спорната мярка.
(68)
Мерки, влезли в сила преди присъединяването, които не се прилагат след него, не могат да са предмет на разследване от Комисията нито по реда на процедурата за временен механизъм, уредена в приложение IV, точка 3 от Договора за присъединяване, нито по процедурите по член 108 от ДФЕС. Нито Договорът за присъединяване, нито Договорът за функционирането на Европейския съюз задължават или оправомощават Комисията да разглежда подобни мерки.
(69)
Затова пък мерки, влезли в сила след присъединяването, ясно попадат в компетентността на Комисията. За да се определи точно моментът на влизане в сила на една мярка, съответстващият критерий е правно обвързващият акт, с който компетентен национален орган отпуска помощ (15).
(70)
Бенефициерът твърди, че оспорваната мярка е влязла в сила преди присъединяването и не се е прилагала след това (вж. подточка 43).
(71)
Комисията не може да приеме аргументите, изтъкнати от бенефициера. Предложението да се даде ход на процедура по споразумение, не е на органа, предоставящ безвъзмездната помощ, а действие на бенефициера. Решението на съда да даде ход на процедура по споразумение също така не е действие на органа, предоставящ безвъзмездната помощ. Това решение само е позволило на бенефициера и на неговите кредитори да продължат преговорите по споразумението, но категорично не представлява предоставяне на безвъзмездна помощ. Няма представено доказателство, че на срещата през декември 2003 г. Данъчна дирекция е изразила съгласието си с оспорваната мярка. Напротив, словашките власти отричат наличие на предварително споразумение. В писмото от 3 февруари 2004 г. изрично и ясно се отказва предложението за споразумение на ниво от 35 %.
(72)
Решението на компетентния орган да опрости част от вземанията си е взето на 9 юли 2004 г., когато данъчният орган е приел предложението за споразумение на бенефициера.
(73)
Съответно отпада въпросът дали мярката се прилага след присъединяването.
(74)
На тези основания Комисията счита, че е компетентна да оцени оспорваната мярка по реда на член 108 от ДФЕС.
2. НАЛИЧИЕ НА ДЪРЖАВНА ПОМОЩ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(75)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС определя за несъвместима с вътрешния пазар всяка помощ, отпусната от държава членка или с държавни средства под каквато и да е форма, която нарушава или заплашва да наруши условията за конкуренция, като облагодетелства определени предприятия или производството на определени стоки и засяга търговията между държави членки.
(76)
Опрощаване на задължение към държавен орган, какъвто са данъчните органи, представлява форма на разполагане с държавни средства. Тъй като мярката е в полза само на едно предприятие, тя е селективна.
(77)
До събитията, довели до откриване на процедура по неплатежоспособност, бенефициерът е работил в условията на пазара на спирт и спиртни напитки, безалкохолни напитки и консервирани плодове и зеленчуци. През 2003 г. бенефициерът е бил третият по големина производител на спирт и спиртни напитки в Словакия. След загубата на лиценза си за производство на спирт и спиртни напитки през март 2004 г. бенефициерът е активен на пазара на едро на спирт и спиртни напитки, произведени от друго предприятие - „Old Herold“ s.r.o., което работи с производствени мощности, наети от бенефициера. Във всички пазарни сегменти, в които бенефициерът е бил активен преди споразумението и е активен в момента, се осъществява търговия между държавите членки.
(78)
В решението си да започне официална процедура по разследване, Комисията изказва съмнения за това, че мярката нарушава или заплашва да наруши условията на конкуренция, като предоставя на бенефициера предимство, което последният не би бил способен да получи в пазарни условия. С други думи Комисията се съмнява, че държавата е действала като частен кредитор в пазарни условия за бенефициера.
(79)
Установено е, че споразумението с кредиторите съдържа едни и същи условия за частни кредитори и за данъчните органи (публичен кредитор). 35 % от задълженията е трябвало да бъдат изплатени на кредиторите в рамките на определен срок, което бенефициерът всъщност е направил. Останалите 65 % от задълженията са опростени.
(80)
Позицията на данъчните органи, обаче, като кредитор в този случай е необичайно силна и не може да се отъждествява с тази на типичен кредитор при процедура за фалит. Правното и икономическо положение на данъчните органи преди споразумението с кредиторите е било по-добро от това на частните кредитори. Не само че с над 99 % от всички претенции, заявени в процедурата за фалит, данъчните органи са очевидно доминиращият кредитор с решаващо значение, но и, което е по-важно, са отделен кредитор. Техните претенции могат да бъдат удовлетворени по всяко време в хода на процедурата за фалит чрез постъпленията от продажбата на обезпечените активи: както се посочва в подточка 18 по-горе, тези постъпления са предназначени изключително за покриване на претенциите на отделните кредитори. Следователно, налага се да се проучи в подробности, дали данъчните органи са използвали всички средства, с които са разполагали, за да получат изплащане на вземанията си във възможно най-голяма степен, както би постъпил частен кредитор в пазарни условия.
(81)
Условията, обаче, на които трябва да отговаря една мярка, за да попадне в обхвата на понятието „помощ“ по смисъла на член 107 ДФЕС, не са изпълнени, ако предприятието получател е могло да получи същото предимство като предимството, което му е предоставено посредством държавните средства, при обстоятелства, съответстващи на нормалните пазарни условия (16). Тази преценка се извършва по принцип с прилагането на критерия за частния кредитор. Когато публичен кредитор предоставя облекчения на условията за плащане по отношение на свои вземания от предприятие, подобни облекчения на условията за плащане представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, когато предприятието получател, предвид значението на така предоставеното икономическо предимство, явно не би получило подобни облекчения от частен кредитор, който се намира в положение, възможно най-близко до това на публичния кредитор, и който търси възможност да получи плащане на дължимите му суми от длъжник във финансови затруднения (17).
(82)
Приложимостта на критерия за частния оператор на пазара зависи в крайна сметка от това дали съответната държава членка предоставя икономическо предимство на предприятие като действа в качество, различно от качеството ѝ на носител на публична власт. От това следва, че ако държавата членка се позовава в хода на административната процедура на посочения критерий, в случай на съмнение тя трябва да докаже недвусмислено и въз основа на обективни и проверими доказателства, че приетата мярка произтича от действията ѝ в качеството на частен оператор на пазара. Тези доказателства трябва ясно да сочат, че съответната държава членка е взела решение за действие предварително или едновременно с предоставянето на икономическото предимство. В това отношение могат да се изискват доказателства, че решението се основава на икономически оценки, сравними с тези, каквито би извършил разумен частен оператор на пазара, който се намира във възможно най-близко положение до положението на държавата членка. При все това обаче, икономически оценки, направени след предоставяне на посоченото предимство, установяване впоследствие на реалната рентабилност на направената от съответната държава членка инвестиция или по-късни обосновки на избора на действително възприетия способ не са достатъчни (18).
(83)
Накратко Словашката република посочва, че според нея мярката представлява държавна помощ. Тя признава, че при приемане на споразумението въпросът за държавна помощ просто не е бил разглеждан и е поискала оспорваната мярка да се третира като помощ за преструктуриране. Следователно се оказва, че в този случай не са спазени изискванията на цитираната по-горе съдебна практика и оспорваната мярка представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(84)
Бенефициерът е този, който твърди, че мерките не представляват помощ, и представя документите, описани по-горе, в частност и два доклада от одитори.
(85)
Въз основа на представената информация от бенефициера и от държавните органи на Словашката република Комисията установи следната фактическа страна за финансовото състояние на бенефициера през въпросната година от значение за провеждане на теста за частен кредитор в пазарни условия. Комисията не може да провери в счетоводството на бенефициера данните, предоставени от него към 31 март 2004 г., както и тези, предоставени от словашките власти към 17 юни 2004 г. Въпреки това Комисията не намира основание за съмнение в достоверността на тези цифри.
Таблица 3
Финансово състояние на бенефициера през 2003-2004 г. [милиони SKK]
31.12.2003 (19)
31.3.2004 (20)
28.4.2004 (21)
17.6.2004 (22)
31.12.2004 (23)
Дълготрайни активи (24)
208
205
204
200
200
Стокова наличност
119
209
176
84
52
Парични средства в брой
3
50
94
161
27
Краткосрочни търговски вземания
128
98 (25)
80
63 (26)
97
(86)
Комисията ще проучи първо доказателствата, представени от бенефициера, в подкрепа на това, че процедурата за фалит ще остави на данъчните органи по-малко, отколкото процедурата по споразумение (раздел 2.1). След това Комисията ще проучи положението във връзка с принудителното събиране на данъци (раздел 2.2). Накрая Комисията ще проучи другите доказателства, представени от словашките органи и от бенефициера (раздел 2.3).
(87)
Както се посочва в подточка 37, размерът на задължението, което следва да бъде включено в споразумението, е намален вследствие на извънредната процедура по обжалване.Същевременно обаче следва да се отбележи, че това решение е постановено няколко години след решението за сключване на споразумение. За целите на теста за частен кредитор в пазарни условия, наличната информация по времето, когато хипотетичен кредитор би преценявал кои са най-подходящите действия, продължава да бъде стандартът, спрямо който се измерва поведението на публичния кредитор. Поради тази причина направеният по-долу анализ използва цифрите от споразумението, сключено на 23 юли 2004 г.
2.1. Сравнение на процедурите за споразумение и за фалит
(88)
За да се определи дали на бенефициера е предоставено предимство, Комисията трябва да направи обща преценка, като вземе предвид всяко доказателство, имащо отношение към случая, което ѝ позволява да определи дали предприятието бенефициер явно не би получило подобни облекчения от частен кредитор (27). С други думи тя трябва да проучи дали за данъчния орган е било по-добре да приеме предложените в споразуменията условия или е било по-изгодно да се образува производство за фалит.
(89)
Комисията не приема доклада на „EKORDA“ за надежден източник при сравняване на предложението за споразумение с евентуална процедура за фалит. В това отношение словашките власти са съгласни с Комисията.
(90)
В самото начало Комисията отбелязва, че в доклада си от 7 юли 2004 г. (само два дни преди срещата на кредиторите) „EKORDA“ е използвала при изчисленията си състоянието на активите на бенефициера към 31 март 2004 г. От таблица 3 става ясно, че след 31 март 2004 г. стойностите на различните активи се променят изключително много. В частност, продадена е голяма част от стоковата наличност, което е довело до нарастване на паричните средства в брой. Тези промени са от голямо значение при прилагане на процентите при ликвидация, които варират от 20 % за складова наличност и краткосрочни вземания до 100 % за парични средства в брой. Ако приемем, че процентите при ликвидация, изведени от „EKORDA“, са точни (което Комисията оспорва поради изложените по-долу причини) и приложим същата методология като „EKORDA“, таблицата по-долу показва как биха изглеждали резултатите от изчисленията на „EKORDA“, ако се вземат стойностите от 28 април 2004 г. и 17 юни 2004 г., т.е. все така преди срещата на кредиторите от 9 юли 2004 г.
Таблица 4
Сравнение на вероятните приходи от продажбата на активите на бенефициера при процедура за фалит [милиони SKK]
Състояние към:
31.3.2004 г.
28.4.2004 г.
17.6.2004 г.
Процент при ликвидация [%]
Счетоводна стойност
Приходи
Счетоводна стойност
Приходи
Счетоводна стойност
Приходи
Дълготрайни активи
45
205
92
204
92
200
90
Стокова наличност
20
209
42
176
35
84
17
Краткосрочни търговски вземания
20
98 (28)
20
86 (29)
17
37 (30)
7
Парични средства в брой
100
50
50
94
94
161
161
Общо
204
238
275
(91)
Следва да се отбележи, че представеният на съда бизнесплан от бенефициера предвижда, че продажбата на стокова наличност за сумата от 110 милиона SKK е планирана за периода март-май 2004 г. Следователно „EKORDA“ следва да е била наясно, че структурата на активите на бенефициера ще претърпи значителни промени след 31 март 2004 г., но не е отчела това по никакъв начин.
(92)
Ако счетоводната стойност на активите на бенефициера от 28 април 2004 г. е била взета предвид, щеше да се установи, че приходите от продажбата на активите на бенефициера при процедура за фалит ще са по-високи от разчета в доклада (238 милиона SKK или 6,3 милиона EUR вместо 204 милиона SKK или 5,3 милиона EUR). Анализът на цифрите от юни 2004 г. би позволил да се направи заключението, че вероятните приходи от продажбата на активите на бенефициера при процедура за фалит ((275 милиона SKK; 7,2 милиона EUR) биха били по-високи от предложеното в споразумението, както и че данъчните органи следва да упражнят правото си на вето и да отхвърлят предложението, като по този начин се прекрати споразумението. И отново, Комисията посочва, че горните резултати са получени посредством допусканията и методологията на „EKORDA“.
(93)
Комисията, обаче, не може да приеме използваната от „EKORDA“ методология и не счита допусканията на бенефициера за надеждни. Това заключение е в тон със съмненията на словашките власти, описани в подточки 60 и 65.
(94)
Като начало, „EKORDA“ не пояснява никъде в доклада си как е определила трите процента при ликвидация. Целта на процентите при ликвидация е да се изчисли остатъчната стойност на активите, продадени при производство по ликвидация, като се отчита естеството на продажбата, напр. активите са продадени поотделно, при ограничения във времето и др. Следователно се допуска, че стойността на активите чрез продажба при ликвидация обикновено е по-ниска от счетоводната стойност в зависимост от вида на активите. Процентът при ликвидация е процентният дял от стойността на активите при ликвидация спрямо счетоводната стойност.
(95)
Освен това, процентът при ликвидация на дълготрайните активи, а именно 45 %, също изглежда твърде малък. Според бенефициера стойността на заложените в полза на данъчните органи активи е възлизала на 194 милиона SKK (31). Тази стойност, според бенефициера, отразява цената, изчислена от независими експерт-оценители в края на 2003 г. - началото на 2004 г. От гледна точка на Комисията подобна „оценка на експерт-оценител“ следва да отразява общата стойност на въпросния актив, т.е. цената, на която може да бъде продаден на пазара в определено време. Следва да се припомни, че експертната стойност на тези активи е изчислена с цел да се установи тяхната стойност като гаранция за словашките власти срещу отсроченото плащане на данъчни задължения от бенефициера, както се изисква от разпоредбите на Закона за данъчната администрация. От доклада на „EKORDA“ не става ясно защо приходите от продажбата на дълготрайни активи при фалит биха възлизали само на 45 % от счетоводната им стойност от 205 милиона SKK, докато самият бенефициер оценява въпросните активи много по-високо.
(96)
В отговор на аргумента на бенефициера, че би било трудно да се намери купувач, тъй като повечето от заложените машини се използват изключително в производството на спирт и спиртни напитки, безалкохолни напитки или консервени продукти, Комисията има следните две забележки. Първата е, че според нея, така наречената „оценка на експерт-оценител“ на заложеното недвижимо имущество е 105 милиона SKK, което само по себе си е повече от прогнозираните от „EKORDA“ приходи (92 милиона SKK). Втората е, че сегашното развитие на предприятието показва, че някои от тези производствени активи бързо са намерили потребител в лицето на „Old Herold“ s.r.o. В действителност, след като бенефициерът е изгубил лиценза си за производство на спирт и спиртни продукти, неговите производствени активи са отдадени под наем на „Old Herold“. Следователно се оказва, че е имало незабавен интерес от конкурент към въпросните производствени активи.
(97)
Що се отнася до стоковата наличност, словашките власти считат, че процентът при ликвидация следва да е по-висок от 20 %.
(98)
През 2004 г. бенефициерът е успял да получи 110 милиона SKK от продажбата на складова наличност (виж подточка 35), т.е. повече от 50 % от счетоводната стойност на складовата наличност, на която „EKORDA“ основава оценката си. Това е сериозен знак, че процентът при ликвидация от 20 % е силно занижен. Промените в счетоводния баланс за 2004 г. относно стойността на складовата наличност поддържат това заключение. Освен това самият бенефициер оценява в бизнесплана си приходите от продажбата на стокова наличност през периода март-май 2004 г. на 110 милиона SKK (виж подточка 35). В „EKORDA“ не са се съобразили с тази оценка. Накрая, самата стопанска дейност на бенефициера подсказва, че стоковата наличност включва крайни продукти или полуготови продукти, които могат лесно да бъдат реализирани пред дистрибутори или потребители, което е в подкрепа на използването на по-висок процент при ликвидация.
(99)
Комисията счита, че процентът при ликвидация на стокова наличност следва да е 52 %. Тази цифра се основава на разчета на бенефициера за приходите, които би получил от продажбата на стокова наличност за целите на финансиране на споразумението (т.е. 110 милиона SKK). Отчитайки счетоводната стойност по това време (209 милиона SKK), единственият възможен процент при ликвидация на стокова наличност е най-малко 52 % (52 % от 209 милиона прави 110 милиона SKK).
(100)
Относно краткосрочните вземания, в „EKORDA“ са използвали двойно коригиране. Първо са коригирани спрямо счетоводната си стойност с 59 % (счетоводната стойност е 166 милиона SKK, а стойността, използвана в изчисленията на „EKORDA“, е 98 милиона SKK), а след това е използван и ниския процент при ликвидация от 20 %. Тази методология може да се постави под въпрос. Коригирането на счетоводната стойност на вземания може да бъде приемливо с цел отразяване на действителната им стойност в определен период от време. От „EKORDA“, обаче, нямат никакво обяснение защо приемат, че приходите при фалит/ликвидация биха били само една пета (20 милиона SKK) от сумата, която самият бенефициер счита, че може да получи от длъжниците си (98 милиона SKK).
(101)
Счетоводната стойност на краткосрочните вземания въз основа на цифрите от март 2004 г. (166 милиона SKK) е била коригирана на 98 милиона SKK от „EKORDA“, заради несъбираеми или нискокачествени вземания. Освен това, обаче, в „EKORDA“ прилагат процент при ликвидация от едва 20 % към коригираната счетоводна стойност. Ако 59-те % на „EKORDA“ за коригиране на счетоводната стойност на краткосрочните вземания се приложат към счетоводната стойност въз основа на цифрите от юни 2004 г. (63 милиона SKK), резултатът е 37 милиона SKK. Съгласно предоставената от словашките власти информация, обаче, са налице подлежащи на принудително изпълнение вземания от 63 милиона SKK. Поради тази причина е съмнително дали всъщност коригирането на тяхната счетоводна стойност е необходимо.
(102)
Във всеки случай няма очевидна причина, поради която ликвидационната стойност да е дори по-ниска от коригираната стойност. Поради това Комисията счита, че очакваните приходи от краткосрочните вземания със сигурност не са по-малки от коригираната стойност от 37 милиона SKK.
(103)
Предвид горното, Комисията направи корекции в разчетите на „EKORDA“ и извърши нова оценка, като използва цифрите от юни 2004 г. Тази оценка ясно показва, че вероятните приходи от продажбата на активите на бенефициера при процедура за фалит биха били много по-високи от прогнозираните в доклада на „EKORDA“. Таблицата по-долу представя обобщение на цифрите.
Таблица 5
Сравнение на вероятните приходи от продажбата на активите на бенефициера при процедура за фалит
Стойности на „EKORDA“ в съпоставка с коригираните стойности на Комисията (в милиони SKK)
EKORDA
(31.3.2004 г.)
Корекция
(17.6.2004 г.)
Счетоводна стойност
Приходи
Счетоводна стойност
Приходи
Дълготрайни активи
205
92
200
194 (32)
Стокова наличност
209
42
84
43 (33)
Краткосрочни търговски вземания
98 (34)
20
63
37 (35)
Парични средства в брой
50
50
161
161
Общо
562
204
508
435
(104)
Разходите при процедура за фалит, съгласно бележките на бенефициера в решението за откриване, следва да представляват 18 % от очакваната стойност на постъпленията от продажбата на активите на бенефициера в тази процедура. Това, според бенефициера, е подходящ процент предвид доклада на Световната банка от 2004 г. (36). Следователно, при прилагане на този процент спрямо коригираната от Комисията стойност на вероятните приходи от продажбата на активите на бенефициера, разходите за процедурата за фалит биха възлезли на 78,3 милиона SKK. Когато тази сума се приспадне от коригираните приходи от продажбата на активите на бенефициера, резултатът е по-висок от сумата, получена от данъчните органи по споразумението (435 милиона 78,3 милиона = 356,7 милиона; сумата, договорена по споразумението, възлиза на 224,3 милиона SKK).
(105)
Както се посочва в таблица 5, вероятните приходи от продажбата на активите на бенефициера са 435 милиона SKK. Като се има предвид, че данъчните органи биха получили почти 100 % от приходите от продажбата (37), и дори да се допуснат разходи във връзка с фалита в размер до 18 % от тези постъпления съгласно твърдението на бенефициера, данъчните органи все пак биха получили 132,4 милиона SKK повече отколкото по споразумението.
(106)
Освен това, при прилагане на много ниските проценти при ликвидация на „EKORDA“ спрямо стойността на активите на бенефициера към юни 2004 г., вероятните приходи от продажбата на тези активи (след приспадане на разходите от 18 % във връзка с процедурата за фалит) биха били 225,5 милиона SKK, което е повече от сумата, договорена от данъчния орган по споразумението (38).
(107)
Накрая следва да се отбележи, че словашките власти не са съгласни с твърдението на бенефициера, че данъчните органи са разполагали с доклада на „EKORDA“ преди срещата на кредиторите от 9 юли 2004 г. и по този начин са могли да го използват като база за своето решение. Данъчните органи, обаче, наистина са разполагали с резултатите от своя собствена проверка от юни 2004 г., които показват, че „Frucona“ е притежавала значителни активи, както се посочва в таблица 3. Въз основа на тези данни в писмо от 6 юли 2004 г., което е изпратено от Данъчна дирекция на Словашката република до подчинените ѝ данъчни органи, се посочва, че последните не трябва да приемат споразумението, предложено от бенефициера, тъй като е неблагоприятно за държавата.
(108)
Представените от бенефициера доклади на останалите експерти не отговарят на стандартите, необходими да се докаже, че е изпълнен критерият за частния кредитор. По-конкретно, в никой от докладите не се посочва базата (която в някои от случаите е изключително ниска), използвана за установяване на процентите при ликвидация. Освен това, може да се отбележи, че по отношение на доклада на госпожа Кохова, чиито заключения се различават съществено от тези на „EKORDA“, не е ясна целта на този доклад, нито обхванатият период, нито допусканията, на които се основава. Докладът на синдика, госпожа Холовачова, посочва само, че по принцип процедурата по споразумение е по-изгодна за кредиторите отколкото процедурата за фалит. Следователно, информацията в тези два доклада не може да се използва нито за да подкрепи, нито за да отхвърли твърдението на бенефициера, че е издържан тестът за частен кредитор в пазарни условия.
(109)
В допълнение на това, що се отнася до аргументите във връзка с продължителността на процедурата за фалит, обстоятелствата на този случай трябва да бъдат взети предвид при разглеждането на евентуалните последствия от продължителността на процедурата за фалит върху процеса на вземане на решение от страна на хипотетичен частен кредитор.
(110)
Фактът, че държавата е в привилегировано положение спрямо останалите кредитори поради факта, че нейните вземания са обезпечени с дълготрайни активи на бенефициера, е друг важен аспект в този случай. По делото HAMSA съдът потвърди, че статутът на обезпечен кредитор е факторът, който следва да бъде взет предвид при прилагане на критерия за частния кредитор (39). В съответствие с параграф 31, алинея 1, буква е) от Закона за фалитите, претенциите на отделен кредитор могат да бъдат удовлетворени по всяко време в хода на процедурата по фалит от продажбата на обезпечените активи. Следователно, по отношение на заложените в полза на данъчните органи активи продължителността на процедурата по фалит като цяло е без значение според Комисията, тъй като тези претенции биха могли да бъдат удовлетворени независимо от хода на тази процедура.
(111)
По-конкретно, дори да вземат определената от бенефициера стойност на обезпечените активи, данъчните органи биха получили удовлетворение на ранен етап посредством продажбата на обезпеченията в размер на най-малко 194 милиона SKK или 86 % от предложената в споразумението с кредиторите сума. Само ако е съществувала някаква възможност да не получат пълния размер по споразумението, данъчните органи е трябвало да обмислят дали си заслужава да изчакат края на процедурата за фалит. Освен това, при окончателното разпределение данъчните органи биха получили около 99 % от приходите от продажбата на останалите активи (185 милиона SKK при най-лошия сценарий, т.е. прилагане на процентите при ликвидация, определени от „EKORDA“; виж таблица 4). На данъчните органи би следвало да е било ясно, че възстановените вземания в резултат на това биха били доста над сумата, която се предлага по споразумението, и че само за малка част от тази сума в сравнение със сумата по споразумението би се наложило изчакване.
(112)
Следователно може да се направи заключението, че информацията относно продължителността на процедурата за фалит в Словакия нямаше да повлияе съществено на решението на хипотетичен частен кредитор.
(113)
Освен това във всеки случай при приемането на споразумението бенефициерът е имал: i) много малък брой кредитори и ii) активи, чиято ликвидационна стойност е по-висока от сумата, договорена с държавата по споразумението (както е показано в таблица 5, вероятните приходи от продажбата само на необезпечени активи са 241 милиона SKK).
(114)
Броят на кредиторите, участващи в споразумението, е малък - само пет. От тези петима кредитори четирима са частни и техният дял от общите вземания е едва 0,6 % (3 797 608 SKK от 644 166 949 SKK), както е показано в таблица 2. Следователно държавата е най-големият кредитор с 99,4 % от общите вземания. Подобни обстоятелства биха намалили значително риска от несъгласие между кредиторите и от последващо производство и следователно биха довели до съкращаване на продължителността на процедурата за фалит.
(115)
Що се отнася до аргумента на бенефициера, въз основа на доклада на Световната банка за условията за бизнес, наречен „Осъществяване на бизнес през 2004 г.“, в който се твърди, че процедурата за фалит в Словакия продължава средно 4,8 години, следва да се отбележи, че в доклада се цитира общият показател „закриване на предприятие“, който измерва общото време на процедурата за фалит, както и правомощията на съда при процедура за фалит. Тази продължителност не е непременно същата като средната продължителност на процедурата за фалит. Самите власти в Словакия изразиха становището, че предвид обстоятелствата на този случай, продължителността на процедурата за фалит би била по-кратка от средната (виж подточка 60). Тази оценка от страна на словашките власти е особено уместна предвид факта, че въпросната процедура ще се проведе съгласно правото и практиката в сферата на фалитите в Словакия. Освен това, самото словашко правителство е кредитор на бенефициера.
(116)
В допълнение, продължителността на процедурата за фалит в представените от бенефициера доклади варира значително от две до над шест години (40). Ето защо оценките на продължителността на процедурата за фалит в Словакия, които бенефициерът е представил на Комисията, са обобщени и не отчитат спецификите на въпросния случай. Някои от тях са приблизителни и до известна степен не съответстват една на друга.
(117)
Що се отнася до конкретния пример със словашкото дружество в същия сектор като бенефициер, чиято процедура за фалит е продължила над пет години, следва да се отбележи, че бенефициерът не е успял да покаже по какъв начин този пример е свързан с този случай и по-специално дали дружеството е било в същото или в много сходно правно и материално положение като бенефициера (41). Предвид факта, че бенефициерът е имал един голям кредитор с привилегирован статут - държавата, и редица активи със значителна стойност, процедурата за фалит в случая с бенефициера би могла да приключи сравнително бързо и по този начин да бъде предпочетена от най-големия кредитор - държавата.
(118)
На последно място, дори да допуснем, че процедурата за фалит би продължила от четири до пет години, както твърди бенефициерът, разликата между сумите, които вероятно ще бъдат възстановени, и сумите, договорени при споразумението, е толкова голяма, че продължителността на тази процедура не би играла важна роля при решението на частен кредитор дали да приеме споразумението или не. Предвид сконтовия процент от 5.14 % (42), текущата стойност на бъдещите парични потоци в размер на 356,7 милиона SKK дори след пет години е 277,6 милиона SKK, т.e. доста над договорената при споразумението сума. При такива условия процедурата за фалит би трябвало да отнеме над 9 години, за да може текущата стойност да бъде по-ниска от сумата, договорена при споразумението. Толкова дълга ликвидационна процедура не би била счетена за вероятна в този случай от никой частен оператор на пазара. Освен това, текущата стойност на общата сума, която следва да бъде възстановена, би нараснала допълнително, ако се вземе предвид фактът, че вероятно значителна част от задължението е щяла да бъде погасена по-рано чрез продажбата на обезпечените активи (вж. подточка 111111).
(119)
Въз основа на наличните доказателства може да се стигне до заключението, че частен кредитор не би сключил споразумение при условията, договорени от данъчните органи в този случай. Предвид факта, че данъчните органи могат да бъдат удовлетворени като отделен кредитор във всеки един момент в хода на процедурата за фалит и освен това да получат над 99 % от приходите, разпределени между останалите кредитори (поради размера на иска им в сравнение с останалите кредитори), може да се заключи, че почти целият размер на приходите, получени при процедурата за фалит, ще бъде за данъчните органи и, както беше посочено по-горе, би бил повече от сумата, договорена при споразумението между кредиторите.
2.2. Сравнение между споразумение с кредиторите и принудително събиране на данъци
(120)
За разлика от частните кредитори, данъчният орган е разполагал с възможност да даде ход, по своя инициатива, на процедура по принудително събиране на данъчни задължения, като пристъпи към разпродажба на недвижимите имоти, машините или предприятието като цяло. По смисъла на цитираната в подточка 82 по-горе съдебна практика няма доказателства в подкрепа на факта, че данъчният орган е обмислил този вариант и е стигнал до заключението, че той не би бил толкова изгоден колкото сключването на споразумение.
(121)
Във всеки случай, Комисията счита за неуместен аргумента на бенефициера, че процедурата по споразумение предпазва предприятието от принудително събиране на данъчни задължения. Както потвърждават словашките власти, принудителното събиране на данъчни задължения е било действителна опция за данъчните органи, било преди да се даде ход на процедурата по споразумение, било след ветото на данъчния орган на предложеното споразумение. Следователно, при прилагане на теста за частен кредитор в пазарни условия тази възможност следва да се отчете. Бенефициерът не сравнява предложеното споразумение с възможния резултат при принудително събиране на данъци.
(122)
Комисията използва за основа на своя анализ данните, предоставени от бенефициера и от словашките власти. В този контекст следва да се отбележи, че словашките власти са потвърдили, че залогът в полза на данъчните органи възлиза на 397 милиона SKK, както е посочено в решението за даване на ход на официалната процедура по разследване. Тази стойност е изведена от счетоводството на бенефициера. От своя страна, бенефициерът твърди, че стойността на заложените активи по „оценка на експерт-оценител“ възлиза на 194 милиона SKK (виж подточка 22). За Комисията не е задължително да установи коя от посочените стойности е вярна, но тя може да направи следните заключения.
(123)
Първо, залогът компенсира отсроченото плащане на данъчни задължения от бенефициера, както се изисква от разпоредбите на Закона за данъчната администрация. Ако стойността на активите на бенефициера наистина възлиза само на половината от залога, както излиза от предоставеното от бенефициера експертно становище, то тогава обезпечението, изисквано от държавата за това отсрочване, е недостатъчно. При това положение, допуснатото от данъчните органи отсрочване на плащането на данъчни задължения между ноември 2002 г. и ноември 2003 г., възлизащо общо на 477 милиона SKK, по всяка вероятност не е издържало теста за частен кредитор в пазарни условия. За целите на разясняване на настоящия случай, за Комисията не се налага да определя дали тези мерки не представляват държавна помощ. Може само да се отбележи, че ако по-ранните отсрочени плащания представляват държавна помощ, не може да се счита, че е спазен принципът на частния кредитор в пазарни условия, когато тези отсрочени суми са опростени (частично) на по-късен етап.
(124)
Второ, дори предоставените от бенефициера по-ниски стойности да бъдат приложени при изчисляване на приходите от процедура по принудително събиране на данъци, частният кредитор в пазарни условия би предпочел тази процедура пред процедурата по споразумение, ако е имал възможност.
(125)
При процедура по принудително събиране на данъци данъчните органи имат право да продадат направо активите на длъжника (вземания и други краткотрайни активи, движими и недвижими активи). В момента, когато данъчните органи гласуват в полза на споразумението, бенефициерът разполага със стокова наличност на стойност 43 милиона SKK, изискуеми вземания на стойност минимум 37 милиона SKK и парични средства в брой - 161 милиона SKK (виж подточка 5). Следва да се отбележи, че само стойността на тези краткотрайни активи (241 милиона SKK; 6,3 милиона EUR) (43) надвишава приходите, предложени по споразумението (224,3 милиона SKK; 5,93 милиона EUR). Освен тях, бенефициерът е разполагал с други активи, чиято стойност е била минимум 194 милиона SKK.
(126)
Освен това при процедурата по принудително събиране на данъци няма да се плащат административни такси, както би било при фалит. Това е процедура, на която данъчните органи дават ход и която управляват, така че може да се очаква, че ще приключи бързо.
(127)
Поради това Комисията заключи, че процедурата по принудително събиране на данъци би довела до по-висок приход отколкото споразумението.
2.3. Допълнителни доказателства
(128)
Комисията взема под внимание писмото, предоставено от словашките власти, изпратено от директора на Данъчна дирекция до подчинения му директор на въпросната данъчна служба (виж подточка 63). Писмото ясно показва, че Данъчна дирекция (която е влязла преди това в пряк контакт с бенефициера) се противопоставя на споразумението и изрично дава указания на местния данъчен орган да не гласува за споразумението. Посочената причина в писмото е, че предложеното споразумение е „неизгодно“ за държавата.
(129)
Словашките власти също така показаха, че в началото на 2004 г. Министерството на финансите е издало ясни инструкции към данъчните органи да не приемат предложения, включващи опрощаване на данъчни задължения, респективно вземания (44). Този избор е свързан с изменението на Закона за данъчната администрация от 1 януари 2004 г., за да се укрепи дисциплината при събиране на данъчните задължения.
(130)
Освен това следва да се отбележи, че самият данъчен орган е подал жалба срещу споразумението още на 2 август 2004 г., т.е. по-малко от месец след договаряне на споразумението.
(131)
Бенефициерът твърди, че данъчните органи са оповестили съгласието си за споразумение още преди бенефициерът да даде ход на процедурата. Комисията счита, че представените от бенефициера доказателства сочат тъкмо противното. В писмо от 3 февруари 2004 г. до бенефициера директорът на данъчния орган пише, че макар по принцип да не се противопоставя на процедурата по споразумение, не е съгласен с предложението на бенефициера за споразумение, при което се изплащат само 35 % от данъчните задължения.
(132)
Въз основа на това доказателство, Комисията не може да заключи нищо друго, освен че словашките власти са против споразумението, предложено от бенефициера, и са били против него преди даване ход на процедурата по споразумение на 8 март 2004 г., преди гласуването на кредиторите на 9 юли 2004 г. и след като съдът е одобрил споразумението.
(133)
Бенефициерът твърди, че следва да се отчитат дългосрочни последици, като например продължаване на данъчните приходи за държавата (виж подточка 52).
(134)
Първо трябва да се отбележи, че тестът за частен кредитор в пазарни условия се различава от теста за частен инвеститор в пазарни условия. Докато частният инвеститор в пазарни условия е в състояние да реши дали да влезе в отношения с определено предприятие и ще се ръководи при вземане на това решение от дългосрочни стратегически цели, за да получи подходяща възвръщаемост на инвестицията си (45), то „частният кредитор в пазарни условия“, оказал се в отношения с неплатежоспособно предприятие по реда на търговското или гражданско право, ще се стреми да получи суми, които длъжникът вече му дължи (46), при възможно най-изгодни условия относно изплащания размер и времева рамка. Следователно мотивацията на хипотетичния частен кредитор в пазарни условия и частен инвеститор в пазарни условия ще е различна. Затова и по принципа на правния прецедент са определени два отделни теста за тези две ситуации.
(135)
На второ място, по използваната аналогия с кредитора - доставчик е важно да се отбележи, че по природа неговите вземания и вземанията на държавата се различават фундаментално. Тъй като отношенията на доставчик с неплатежоспособно предприятие са изключително договорни, той може да претърпи действителни загуби от изгубения стопански контрагент. Ако неплатежоспособното предприятие се ликвидира или продаде, доставчикът ще трябва да търси нов клиент или да се договаря с новия собственик. Рискът се увеличава, когато доставчикът е в голяма зависимост от неплатежоспособното предприятие. Такъв кредитор със сигурност трябва да прецени бъдещето. За разлика от него, отношенията на държавата с неплатежоспособни предприятия се основават на гражданското право и следователно не зависят от волята на едната или другата страна. За всеки един нов собственик, влязъл във владение на активите на ликвидирано предприятие, данъчните задължения възникват автоматично, както и плащането им. Освен това държавата никога не зависи само от един единствен данъкоплатец. Накрая, най-важното е, че държавата не се ръководи от гарантиране на печалба при събиране на вземанията и не действа на търговски принцип и с търговски съображения. Затова цитираната аналогия не е добре обоснована.
(136)
Комисията заключава, че положението на държавата в настоящия случай не може да се сравнява с положението на хипотетичен частен инвеститор в пазарни условия или с това на хипотетичен зависим от пазарните условия кредитор. Във всеки случай загубата на бъдещи данъчни приходи не може да бъде отчитана при прилагане принципа на частния кредитор в пазарни условия (47).
(137)
На последно място, от прегледа на данъчните задължения, представени от бенефициера, се вижда, че голямата част данъци, изплатени от бенефициера след 1995 г., са косвени данъци (акцизни сборове и ДДС). Тъй като тези данъци се плащат от крайния потребител, ликвидацията на бенефициера не би оказала никакво влияние върху събирането им, тъй като потребителите ще продължават да купуват обложените продукти (в този случай основно спирт и спиртни напитки) от други производители. Следователно аргументът на бенефициера за отчитане на значителни бъдещи данъчни загуби не е убедителен.
(138)
Комисията заключава, че никое от другите доказателства, представени от бенефициера, не показва, че то би повлияло на поведението на хипотетичния частен кредитор. Следователно, нищо в този раздел не променя оценката на Комисията по отношение на поведението, което се разглежда в раздел 2.1 или раздел 2.2.
2.4. Заключение
(139)
Въз основа на изложените доказателства Комисията заключава, че в този случай не са изпълнени изискванията на теста за частен кредитор в пазарни условия, както и че държавата е предоставила на бенефициера предимство, което последният не би бил способен да получи в пазарни условия.
(140)
На тези основания Комисията счита, че опрощаването на задълженията, договорено от местните данъчни органи съгласно споразумението, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
3. СЪВМЕСТИМОСТ НА ПОМОЩТА: ДЕРОГАЦИЯ ПО РЕДА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 3 ОТ ДФЕС
(141)
Основната цел на мярката държавна помощ е да се помогне на предприятие в затруднение. В такъв случай, ако са спазени съответните условия, се допуска кандидатстване за дерогация по реда на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, който допуска разрешаване на помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес.
(142)
С оглед стопанските дейности, включени в портфейла на бенефициера, Комисията прецени дали в този случай се прилагат специалните правила за селско стопанство. Като отчита информацията за оборота на бенефициера, предоставена от словашките власти, в решението си да даде ход на официална процедура по разследване Комисията заключи, че повечето продукти на бенефициера не попадат в обхвата на Приложение I към ДФЕС и следователно за тях се прилагат общите норми за държавна помощ.
(143)
В бележките си по решението за ход на производство бенефициерът оспорва данните за оборотите му, предоставени предварително от словашките власти (виж таблица 1), но не оспорва решението на Комисията да обоснове оценката си на общите норми за държавна помощ. Без да се впуска в определение дали посочените данни от бенефициера са точни (48), Комисията провери, дали заключенията ѝ, изложени по-горе, са обосновани в светлината на така предоставените данни. Комисията заключи, че голямата част от оборота на бенефициера се дължи на продукти, които не попадат в обхвата на Приложение I към ДФЕС. Следователно за него се отнасят общите норми за държавна помощ, а не конкретните за отделен отрасъл.
(144)
Оздравителните програми и помощта за преструктуриране са регламентирани в насоките на Комисията за държавна помощ за оздравяване или преструктуриране на предприятия в затруднение (49) („нови насоки“), заменящи предходния текст, приет през 1999 г. (50) („насоки от 1999 г.“).
(145)
Преходните разпоредби на новите насоки предвиждат, че те се прилагат при оценка на всяка една помощ за оздравяване или преструктуриране, отпусната без разрешение от Комисията (незаконна помощ), когато част или цялата помощ е отпусната след 1 октомври 2004 г., датата на публикуване на новите насоки в Официален вестник на Европейския съюз (точка 104, първа алинея). Когато обаче въпросната помощ е отпусната незаконно преди 1 октомври 2004 г., разследването ще се провежда на основание прилаганите препоръки към датата на отпускане на помощта (точка 104, втора алинея).
(146)
Одобрението на споразумението от страна на данъчния орган е с дата 9 юли 2004 г. и е влязло в сила на 23 юли 2004 г. Това означава, че незаконната помощ е отпусната преди 1 октомври 2004 г. Следователно за тази помощ се прилагат насоките от 1999 г., които са били приложими към датата на отпускане на помощта.
(147)
Бенефициерът е средно предприятие по смисъла на Регламент на Комисията (ЕО) № 70/2001 относно прилагане на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към държавна помощ за малки и средни предприятия (51).
3.1. Допустимост на предприятието
(148)
По реда на точка 5, буква в) от насоките от 1999 г., едно предприятие се приема, че е в затруднение, когато отговаря на критериите на вътрешното държавно законодателство за подлагане на процедура по колективна несъстоятелност.
(149)
Бенефициерът е страна по процедура за споразумение, която се прилага за предприятия в неплатежоспособност, според определението в Закона за фалитите. Следователно има право на оздравителна програма или помощ за преструктуриране.
3.2. Оздравителна програма
(150)
Оспорваната мярка бе първоначално описана от словашките власти като оздравителна програма. В съответствие с насоките от 1999 г. Комисията изрази съмнения за съвместимостта на тази помощ с оздравителна програма на основание заключенията от Част III по-горе.
(151)
Нито словашките власти, нито бенефициерът предоставиха коментари по тези съмнения. В това отношение на Комисията не бяха предоставени нови факти.
(152)
Тъй като цитираните съмнения не са били разсеяни, Комисията заключава, че тази помощ не отговаря на оздравителна програма по смисъла на насоките от 1999 г.
3.3. Помощ за преструктуриране
(153)
На основания, изложени в Част III, Комисията изрази съмнения относно съвместимостта на тази помощ с помощ за преструктуриране по смисъла на насоките от 1999 г.
(154)
Комисията отбелязва, че словашките власти, които имат задължението докажат съвместимостта на държавната помощ с вътрешния пазар, не са представили нови факти в подкрепа на това заключение. Комисията разгледа внимателно бележките, предоставени от бенефициера.
3.3.1. Възстановяване жизнеността на предприятието в дългосрочен план
(155)
Според насоките от 1999 г. отпускането на помощ за преструктуриране се обвързва и зависи от изпълнението на постижим и последователен план за преструктуриране с цел възстановяване жизнеността на предприятието в дългосрочен план. Държавата членка се обвързва с този план, който задължително се одобрява от Комисията. Когато предприятие не приложи този план, действията му се разглеждат като злоупотреба с помощ.
(156)
По същество, планът за преструктуриране се изготвя така, че да позволи на бенефициера да възстанови жизнеността си в дългосрочен план за разумен срок от време и въз основа на реалистични допускания за бъдещите му работни условия. Планът описва условията, при които са възникнали затрудненията на бенефициера, и подходящите мерки за справяне с тези трудности. Операциите по преструктуриране не могат да се ограничават само до финансова помощ, предназначена да компенсира лоши кредити и минали загуби, без да обръща внимание на причините за затрудненията.
(157)
За предприятия, работещи в подпомагани райони, и за малки и средни предприятия насоките от 1999 г. уреждат по-гъвкаво спазване на условията по разрешаване на помощ, особено по отношение на прилагането на компенсиращи мерки и съдържанието на мониторинговите доклади. Независимо от това, тези предприятия не се освобождават от изискването да съставят план за преструктуриране, нито държавата членка - от задължението да постави като условие за отпускане на помощ за преструктуриране изпълнението на план за преструктуриране.
(158)
След даване на ход на официалната процедура по разследване словашките органи потвърдиха, че бизнеспланът, който бенефициерът е бил задължен да състави като условие за откриване на процедура по споразумение, е разглеждан само от компетентния съд, т.е. не и от отпускащия помощ орган, като нито съдът, нито данъчните органи са следели за изпълнението на плана.
(159)
Противно на това твърдение, бенефициерът твърди, че данъчните органи са проучили в каква степен въпросният бизнесплан може да възстанови жизнеността на предприятието в дългосрочен план преди да одобрят споразумението, но не е представил никакво доказателство в подкрепа на това твърдение.
(160)
Освен това бенефициерът твърди, че отсъствието на официален план за преструктуриране е без значение при оценка ex post за отпусната помощ от Комисията, тъй като Комисията вече може да се увери, че бенефициерът действително е възстановил жизнеспособността си. Според бенефициера, официален план за преструктуриране може да се изисква само при оценка ex ante, за която могат да се прилагат само насоките от 1999 г.
(161)
Тази аргументация не е правилна. Насоките от 1999 г. се отнасят до оценка на съвместимостта както на законна, така и на незаконна помощ. Условието преструктуриращата помощ да е подчинена на създаване на обоснован план за преструктуриране е в сила при всяка една оценка. Комисията извършва оценката си въз основа на наличната информация към момента на отпускане на помощта.
(162)
Може да се заключи, че като отпускащ помощта орган данъчният орган не е имал възможността да оцени план за преструктуриране и да постави като условие за опрощаване на вземанията си надлежния мониторинг на този план. Оттук следва, че първото формално условие, което се прилага напълно и при оценка ex post, не е спазено.
(163)
Колкото до същността на бизнесплана, словашките власти не са предоставили информация, която да разсее съмненията на Комисията относно това, че този план представлява действителен план за преструктуриране по реда на насоките от 1999 г.
(164)
Комисията потвърждава заключението си, че е взела решение да открие официална процедура по разследване. Представеният бизнесплан е само план, констатиращ острия проблем на бенефициера с нарастващите му данъчни задължения към държавата. Планът не анализира изобщо обстоятелствата, довели до трудностите на бенефициера, нито финансовото състояние на предприятието по това време и финансовото му бъдеще. Тъй като този анализ отсъства, бенефициерът не предлага никакви конкретни стъпки срещу отделните причини за затрудненията. Единствената подробно описана мярка засяга предложеното финансово преструктуриране чрез споразумението с кредиторите.
(165)
В плана не се упоменава увеличението на собствения капитал на бенефициера, което пък е цитирано от бенефициера като една от мерките по преструктуриране. Нищо в документите не показва, че увеличаването на капитала чрез „Hydree Slovakia“ може да се приеме като мярка, гарантираща, че в дългосрочен план бенефициерът повече няма да прибегне до стратегията си да финансира производството си със средства от неизплатени ДДС и акцизни сборове, което отново да доведе до същите трудности. Словашките власти също потвърждават, че увеличаването на капитала по никакъв начин не намалява риска от повторение на същите финансови трудности. Съмненията стават още по-основателни предвид факта, че увеличението на капитала възлиза общо на 21 милиона SKK, докато преструктурираният дълг е бил 644 милиона SKK.
(166)
Увеличаването на капитала не е доказателство, че пазарът възприема бенефициера като икономически субект, възстановил жизнеспособността си в дългосрочен план. Комисията отбелязва, че независимо от положените усилия, бенефициерът не е получил кредит от частна банка.
(167)
Освен това Комисията отбелязва, че отдаването под наем на производствени мощности на конкурент на бенефициера - „Old Herold“ s.r.o., е ясно мотивирано от факта, че бенефициерът е загубил лиценза си за производство на спирт и спиртни напитки, а не от факта, че това производство е губещо и следователно трябва да се преструктурира. Вярно е, че бенефициерът е имал право да подаде заявление за нов лиценз след финализиране на споразумението, но не го е направил. В същото време обаче, Комисията отбелязва, че бенефициерът продължава да продава продукцията, произведена от „Old Herold“, които използват мощностите и търговската марка на бенефициера, като дори планира да увеличи тези продажби, както е декларирано в счетоводния отчет за периода 29 април - 30 декември 2004 г. Следователно отдаването под наем на тези производствени активи не може да се счита за мярка по преструктуриране, тъй като според всички налични данни не е имало необходимост от преструктуриране на тази част от производството.
(168)
Колкото до останалите мерки, предложени в бизнесплана, съмненията на Комисията си остават в сила. Това са мерки, които се предприемат в нормалния ход на стопанските операции, а не са мерки за рационализиране (напр. продажбата на старо оборудване или превозни средства). Двете предложени структурни мерки (прекратяване на производството на непечеливши безалкохолни продукти и продажба на недвижима собственост) са описани много общо и без конкретно упоменаване на продукти или срокове. Словашките власти потвърждават, че към 10 октомври 2005 г. обявените за продажба недвижими имоти (административна сграда, магазин и почивна станция) не са продадени, т.е. тази планирана мярка не е изпълнена, както е заявено.
(169)
Комбинацията от отсъствие на официален план за преструктуриране и истински анализ на трудностите, мерките за отстраняване на тези трудности и пазарните условия и възможности, водят Комисията до заключението, че представеният от бенефициера бизнесплан не е истински план за преструктуриране по реда на насоките от 1999 г. (52). Следователно, съмненията на Комисията, че бенефициерът е способен да възстанови жизнеспособността на предприятието в дългосрочен план, остават в сила.
3.3.2. Стриктно ограничаване на помощта до възможния минимум
(170)
Макар заключението на Комисията, че при отсъствието на действителен план за преструктуриране съмненията за жизнеспособността на предприятието в дългосрочен план остават в сила, да е достатъчно да се заключи, че въпросната помощ е несъвместима с вътрешния пазар, Комисията ще анализира също така и другия основен критерий от насоките от 1999 г., а именно помощта да е стриктно ограничена до възможния минимум.
(171)
По смисъла на точка 40 от насоките от 1999 г. размерът и интензитетът на помощта са стриктно ограничени до необходимия за преструктурирането минимум, като се отчитат наличните финансови средства на бенефициера. Очакванията са бенефициерът да има значителен принос за преструктурирането, като използва свои средства.
(172)
Разходите по преструктуриране възлизат на общия размер на преструктурирания по споразумението дълг. Бенефициерът е изплатил 35 % от тази сума.
(173)
Словашките власти не дават допълнителни разяснения в отговор на изразените от Комисията съмнения по въпроса. Бенефициерът разяснява как е изплатил оставащия дълг след приемане на споразумението (виж подточки 30-35). Според него собственият му принос възлиза на 231 милиона SKK (6,1 милиона EUR).
(174)
Първо, наличните средства на бенефициера превишават размера на остатъчния след споразумението дълг. Това означава, че помощта не е стриктно ограничена до необходимия минимум.
(175)
По-важното е обаче, че Комисията счита, че предоставеният от „Old Herold“ кредит не може, по смисъла на насоките от 1999 г., да се счита за личен принос на бенефициера. Вземанията представляват постоянен източник за финансиране дейността на предприятието. Това са краткосрочни кредити, които трябва да се изплащат. Само когато доставчиците се ангажират с падеж на плащането по-късно от нормалното, може да се твърди, че предприятието разполага с допълнителни средства за преструктуриране и това отсрочване представлява сигнал, че пазарът вярва във възстановяването на жизнеспособността на предприятието.
(176)
Бенефициерът по никакъв начин не е доказал, че отсрочването на плащането от „Old Herold“ е значително по-дълго от нормалната практика между бенефициера и доставчиците му. Падеж за плащане от 40 дни изглежда стандартна практика, особено като се има предвид, че се прилага за бенефициера след споразумението. По този начин бенефициерът вече не е имал финансови трудности. Самата цел на споразумението е да позволи на бенефициера да се справи с финансовите си проблеми.
(177)
Следователно Комисията заключава, че удълженият падеж на плащане не може да се тълкува като принос към преструктурирането от външни източници.
(178)
Като се приспадне така отсроченото плащане, личният принос на бенефициера по смисъла на насоките от 1999 г. възлиза на 131 милиона SKK (3,4 милиона EUR), което съответства на 20 % от стойността на разходите за преструктуриране.
(179)
Насоките от 1999 г. не указват праг, над който приносът на бенефициера се счита за значителен.
(180)
Като отчита натрупаната практика на Комисията в прилагане на насоките от 1999 г., както и промяната в политиката на Комисията да въведе праг в тази област в насоките от 2004 г. (53), Комисията счита, че принос от 20 % е по-скоро малък. Подобен принос е приемлив по насоките от 1999 г. само ако са изпълнени всички останали условия за одобрение на помощ. Освен това Комисията следва да взема предвид такива критерии като това дали предприятието работи в подпомаган район, в каква степен източниците на финансиране отразяват доверието на пазара, а не само на самия бенефициер и акционерите му, относно дългосрочната жизнеспособност на предприятието или други особености на случая.
(181)
В светлината на изложението, направено по-горе, Комисията не приема, че в настоящия случай приносът на бенефициера е значим. В заключение, съмненията на Комисията дали приносът на бенефициера е значим и дали помощта е стриктно ограничена до необходимия минимум остават в сила.
3.4. Съвместимост на помощта: заключение
(182)
В заключение Комисията счита, че помощта е несъвместима с вътрешния пазар като оздравителна програма или помощ за преструктуриране. Освен това никоя дерогация от ДФЕС не е приложима в този случай.
VII. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(183)
Комисията счита, че Словашката република незаконно е опростила данъчни задължения на „Frucona Košice“ a.s., като е нарушила член 108, параграф 3 от ДФЕС. Тази помощ е несъвместима с вътрешния пазар и с която и да е дерогация от ДФЕС.
(184)
Макар прилагането на решението за опрощаване от данъчните органи да е суспендирано в очакване на решението по настоящото производство, Комисията счита, че предимството за бенефициера е създадено в момента, когато данъчните органи са решили да опростят част от вземанията си и по този начин са предоставили помощта на разположение на бенефициера. Този момент във времето е влизането в сила на споразумението с кредиторите на 23 юли 2004 г. Предимството на бенефициера пред конкурентите му е във факта, че данъчните органи не са наложили принудително изпълнение на данъчните си вземания.
(185)
За да се възстанови положението ex ante, държавната помощ следва да бъде възстановена. Предвид факта, че предимството е предоставено в момента на влизане в сила на споразумението с кредиторите на 23 юли 2004 г., размерът на помощта, която следва да бъде възстановена, е пълният размер на опростената сума съгласно това споразумение.
(186)
Върховният съд на Словашката република обаче е постановил, че просрочените задължения за пътен данък в размер на 424 490 SKK са включени неправомерно в споразумението. В резултат на това общият дълг по споразумението е намален с тази сума, а задълженията към данъчните органи, включени в споразумението съгласно корекциите, възлизат на 640 369 341 SKK.
(187)
Просрочените задължения за пътен данък, за които междувременно се е считало, че са опростени, са изплатени напълно на 2 август 2006 г. Това плащане следва да бъде взето предвид при изчислението на размера на помощта и лихвите по нея, които следва да бъдат възстановени,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Решение 2007/254/ЕО се отменя.
Член 2
Държавната помощ, отпусната от Словашката република на „Frucona Košice“ a.s. и възлизаща на 416 515 990 SKK, е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 3
1. Словашката република предприема всички необходими мерки по възстановяване от бенефициера на неправомерно отпуснатата помощ, посочена в член 2, като взема предвид факта, че на 2 август 2006 г. по сметката на местните данъчни органи са изплатени просрочени задължения за пътен данък в размер на 424 490 SKK.
2. Възстановяването влиза в сила незабавно и съобразно процедурата на националното законодателство, при условие че то гарантира незабавно и ефективно изпълнение на решението.
3. Сумата за възстановяване включва лихва за целия период от датата, когато е предоставена на разположение на „Frucona Košice“ a.s., до действителното ѝ възстановяване.
4. Лихвения процент се изчислява по реда на разпоредбите на глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 г. относно прилагането на Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (54). Лихвеният процент се изчислява с натрупване за целия период, упоменат в параграф 3.
Член 4
В срок от два месеца от нотификацията на настоящото решение Словашката република информира Комисията за приетите мерки по прилагането му. Тя предоставя тази информация като използва въпросника от приложението към настоящото решение.
Член 5
Адресат на настоящото решение е Словашката република.
Съставено в Брюксел на 16 октомври 2013 година.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2013. gada 16. oktobris)
par valsts atbalstu SA.18211 (C 25/2005) (ex NN 21/2005), ko Slovākijas Republika piešķīrusi Frucona Košice a.s.
(izziņots ar dokumenta numuru C(2013) 6261)
(Autentisks ir tikai teksts slovāku valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2014/342/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu (1),
pēc aicinājuma ieinteresētajām personām iesniegt apsvērumus saskaņā ar iepriekš minētajiem noteikumiem un ņemot vērā saņemtos apsvērumus (2),
tā kā:
I. PROCEDŪRA
1. PROCEDŪRA KOMISIJĀ
(1)
Ar 2004. gada 15. oktobra vēstuli, kas reģistrēta 25. oktobrī, Komisija saņēma sūdzību par iespējami nelikumīgu valsts atbalstu, kas piešķirts Frucona Košice a.s. Sūdzības iesniedzējs nosūtīja papildu informāciju 2005. gada 3. februārī. Tikšanās ar sūdzības iesniedzēju notika 2005. gada 24. maijā.
(2)
Pamatojoties uz sūdzības iesniedzēja sniegto informāciju, Komisija 2004. gada 6. decembra vēstulē lūdza Slovākiju sniegt informāciju par apstrīdēto pasākumu. Slovākija atbildēja 2005. gada 4. janvāra vēstulē, kas reģistrēta 2005. gada 17. janvārī, tajā informējot Komisiju par iespējami nelikumīgo valsts atbalstu, kas piešķirts Frucona Košice a.s. izlīguma ar kreditoriem ietvaros, un lūdzot to apstiprināt kā glābšanas atbalstu uzņēmumam, kuram ir finansiālas grūtības. Slovākija 2005. gada 24. janvāra vēstulē, kas reģistrēta 2005. gada 28. janvārī, iesniedza papildu informāciju. Komisija 2005. gada 9. februāra vēstulē lūdza papildu informāciju; atbildes tika saņemtas 2005. gada 4. marta vēstulē, kas reģistrēta 2005. gada 10. martā. Tikšanās ar Slovākijas iestādēm notika 2005. gada 12. maijā.
(3)
Komisija 2005. gada 5. jūlija vēstulē informēja Slovākiju par lēmumu sākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru attiecībā uz šo atbalstu.
(4)
Komisijas lēmums sākt procedūru tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (3). Komisija aicināja ieinteresētās personas iesniegt tai savus apsvērumus par minēto pasākumu.
(5)
Slovākijas iestādes iesniedza savus apsvērumus 2005. gada 10. oktobra vēstulē, kas reģistrēta 2005. gada 17. oktobrī. Komisija 2005. gada 24. oktobra vēstulē, kas reģistrēta 2005. gada 25. oktobrī, saņēma apsvērumus no vienas ieinteresētās personas (atbalsta saņēmēja). Komisija tos nosūtīja Slovākijai, kurai tika dota iespēja paust savu viedokli; Slovākijas apsvērumi tika saņemti 2005. gada 16. decembra vēstulē, kas reģistrēta 20. decembrī. Tikšanās, kuras laikā atbalsta saņēmējam tam tika dota iespēja paskaidrot iesniegtos apsvērumus, notika 2006. gada 28. martā. Slovākija 2006. gada 5. maija vēstulē, kas reģistrēta 2006. gada 8. maijā, iesniedza papildu informāciju.
(6)
Komisija 2006. gada 7. jūnijā pieņēma lēmumu, ar kuru uzlika pienākumu atgūt atbalstu (4). Kopš minētā datuma Komisija saziņā ar Slovākijas iestādēm par minētā lēmuma izpildi tika informēta par valsts tiesvedības iznākumu saistībā ar parāda summu, kas bija jāiekļauj izlīgumā ar kreditoriem. Šajā lēmumā būtu jāņem vērā minētā informācija.
2. PROCEDŪRA VISPĀRĒJĀ TIESĀ
(7)
Frucona Košice a.s.2007. gada 12. janvārī iesniedza apelācijas sūdzību Eiropas Savienības Vispārējā tiesā, cita starpā apstrīdot parāda norakstīšanas klasificēšanu kā valsts atbalstu un apgalvojot, ka tas bija saskaņā ar tirgus ekonomikas kreditora principu. Vispārējā tiesa ar 2010. gada 7. decembra spriedumu (lietā T-11/07) noraidīja sūdzības iesniedzēja argumentus un apstiprināja Komisijas lēmumu, pamatojoties uz to, ka bankrots valstij būtu izdevīgāks nekā izlīgums ar kreditoriem.
3. TIESVEDĪBA TIESĀ
(8)
Frucona Košice a.s. iesniedza Tiesā apelācijas sūdzību par Vispārējās tiesas spriedumu, jo īpaši apgalvojot, ka Vispārējā tiesa neesot pareizi novērtējusi Komisijas veikto privātā kreditora kritērija piemērošanu un nepieļaujamā veidā esot mēģinājusi aizstāt Komisijas argumentāciju ar savējo attiecībā uz privātā kreditora kritēriju (Lieta C-73/11 P).
(9)
Tiesa 2013. gada 24. janvārī atcēla Vispārējās tiesas spriedumu. Tiesa secināja, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo, novērtējot privātā kreditora kritēriju, tā nav ņēmusi vērā bankrota procedūras ilgumu vai gadījumā, ja Komisija ir ņēmusi vērā minēto faktoru, tā nav izklāstījusi pietiekamu sava lēmuma pamatojumu. Lieta tika nodota atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā, lai tā lemtu par uzņēmuma prasības pamatiem attiecībā uz nodokļu piedziņas procedūru, par ko tā vēl nebija lēmusi.
4. ATSAUKŠANA
(10)
Ņemot vērā Tiesas spriedumu, Komisija uzskata par piemērotu atsaukt sākotnējo 2006. gada 7. jūnija lēmumu un aizstāt to ar šo lēmumu, lai novērstu Tiesas konstatētos trūkumus.
II. SĪKS ATBALSTA APRAKSTS
1. UZŅĒMUMS
(11)
Finansiālā atbalsta saņēmējs ir Frucona Košice a.s. - uzņēmums, kas nodarbojās ar spirta un dzērienu uz spirta bāzes, bezalkoholisko dzērienu, konservētu augļu un dārzeņu un etiķa ražošanu. Pēc licences zaudēšanas atbalsta saņēmējs pārtrauca spirta un dzērienu uz spirta bāzes ražošanu. Tomēr tas turpināja darboties spirta un dzērienu uz spirta bāzes vairumtirdzniecībā. Uzņēmums atrodas apgabalā, kuram ir tiesības uz reģionālo atbalstu saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunktu.
(12)
Laikā, kad norisinājās attiecīgie notikumi, atbalsta saņēmējs nodarbināja apmēram 200 personu. Savos apsvērumos par lēmumu sākt formālu izmeklēšanu uzņēmums sniedza Komisijai datus par apgrozījumu (ieskaitot akcīzes nodokļus un PVN), kas norādīti turpmāk tabulā.
1. tabula
Dažādu ražošanas segmentu apgrozījums, ieskaitot akcīzes nodokļus un PVN [SKK]
2002. gads
2003. gads
2004. gads
Etiķis
28 029 500
27 605 100
11 513 600
Augļu un dārzeņu ražošana
37 112 500
32 584 500
22 696 400
Galviņkāposti
2 878 340
503 030
201 310
Gāzēti bezalkoholiskie dzērieni
9 373 800
17 601 600
17 560 100
Negāzēti bezalkoholiskie dzērieni
2 877 700
6 420 420
7 920 010
Sulas 100 %
51 654 900
43 421 600
22 706 600
Spirti
696 193 500
743 962 700
728 837 400
Sidrs
1 495 640
106 360
0
Sīrups
5 928 100
6 502 920
5 199 540
Citi produkti/pakalpojumi
59 476 000
99 635 000
63 680 000
KOPĀ
895 019 980
978 343 230
880 314 960 (5)
(13)
Šie dati būtiski atšķiras no datiem, ko Komisija saņēma no Slovākijas iestādēm un kas minēti lēmumā sākt formālu izmeklēšanu (6). Savā atbildē uz atbalsta saņēmēja apsvērumiem pēc formālas izmeklēšanas sākšanas Slovākijas iestādes neapstrīdēja iepriekš norādīto skaitļu precizitāti. Slovākijas iestādes uzskata, ka atbalsta saņēmējs atbilst vidēja uzņēmuma statusam.
2. PIEMĒROJAMIE VALSTS TIESĪBU AKTI
(14)
Apstrīdētais pasākums ir nodokļu parāda norakstīšana, ko veica Košices IV nodokļu birojs saskaņā ar izlīgumu ar kreditoriem. Šo procedūru reglamentē Likums Nr. 328/91 par bankrotu un izlīgumu (turpmāk “Bankrota likums”).
(15)
Izlīgums ar kreditoriem ir tiesas uzraudzīta procedūra, kuras mērķis, tāpat kā bankrota procedūras gadījumā, ir nokārtot parādos esošo uzņēmumu finansiālo situāciju (7). Saskaņā ar bankrota procedūru uzņēmums beidz pastāvēt, un tā aktīvus pārdod jaunam īpašniekam vai arī uzņēmumu likvidē. Savukārt saskaņā ar izlīguma procedūru uzņēmums, kam ir parādsaistības, turpina darbību un īpašumtiesības nemainās.
(16)
Izlīguma procedūru iniciē uzņēmums, kam ir parādsaistības. Tās mērķis ir noslēgt nolīgumu ar kreditoriem, saskaņā ar kuru uzņēmums, kam ir parādsaistības, atmaksā daļu no sava parāda, bet atlikumu noraksta. Šāds nolīgums ir jāapstiprina tiesai, kas veic uzraudzību.
(17)
Kreditori, kuru debitoru parādi ir nodrošināti, piemēram, ar hipotēku, darbojas kā atsevišķi kreditori. Lai priekšlikumu par izlīgumu varētu pieņemt, visiem atsevišķajiem kreditoriem jābalso “par”, savukārt attiecībā uz citiem kreditoriem pietiek ar kvalificētu balsu vairākumu. Proti, atsevišķie kreditori balso atsevišķi, un viņiem ir veto tiesības attiecībā uz priekšlikumu.
(18)
Arī bankrota procedūrā atsevišķie kreditori ir priviliģētā stāvoklī. Atsevišķo kreditoru prasījumus var apmierināt jebkurā bankrota procedūras laikā, un ieņēmumus no nodrošināto aktīvu pārdošanas bankrota procedūrā ir paredzēts izmantot tikai, lai apmierinātu atsevišķo kreditoru prasījumus. Ja visus atsevišķo kreditoru prasījumus nevar apmierināt, izmantojot šādā pārdošanā gūtos ieņēmumus, atlikušās daļas ieskaita otrajā grupā ar pārējo kreditoru prasījumiem. Otrajā grupā kreditoru prasījumus apmierina procentuāli.
(19)
Saskaņā ar Bankrota likumu uzņēmumam, kas iesniedz pieteikumu par izlīgumu ar kreditoriem, ir jāiesniedz tiesai, kas veic uzraudzību, to pasākumu saraksts, kas attiecas uz tā reorganizāciju un tā darbības turpmāko finansēšanu pēc izlīguma.
(20)
Saskaņā ar Likumu 511/92 par nodokļu un maksājumu pārvaldību un vietējo finanšu iestāžu sistēmas izmaiņām (turpmāk “Nodokļu pārvaldības likums”) uzņēmums var lūgt nodokļu iestādēm atlikt nodokļu samaksu. Par atlikto summu iekasē procentus, un atliktais parāds ir jānodrošina.
(21)
Nodokļu pārvaldības likums reglamentē arī nodokļu piedziņu, kuras mērķis ir atgūt nodokļu parādus valstij, pārdodot nekustamo īpašumu, kustamos aktīvus vai uzņēmumu kopumā.
3. FAKTI
(22)
No 2002. gada novembra līdz 2003. gada novembrim atbalsta saņēmējs izmantoja Nodokļu pārvaldības likuma piedāvātās iespējas atlikt tā pienākumu maksāt akcīzes nodokli par spirtu (8). Kopējais atliktais parāds bija SKK 477 015 759 (EUR 12,6 miljoni). Pirms nodokļu birojs piekrita atlikt šos maksājumus, tas, kā paredzēts tiesību aktos, katru no tiem nodrošināja ar atbalsta saņēmēja aktīviem. Slovākijas iestādes apgalvo, ka minēto nodrošinājumu vērtība saskaņā ar atbalsta saņēmēja pārskatiem bijusi SKK 397 476 726 (EUR 10,5 miljoni). Tomēr atbalsta saņēmējs apgalvo, ka šo nodrošinājumu vērtība saskaņā ar 2003. gada beigās veikto ekspertu novērtējumu bijusi SKK 193 940 000 (EUR 5 miljoni). Atbalsta saņēmējs uzskata, ka šī ir nodrošināto aktīvu (kustamā īpašuma, nekustamā īpašuma un debitoru parādu) vērtība, kas izteikta tā dēvētajās ekspertu cenās.
(23)
No 2004. gada 1. janvāra grozītais Nodokļu pārvaldības likums ierobežo iespēju pieprasīt nodokļu atlikšanu, to atļaujot tikai reizi gadā. Atbalsta saņēmējs izmantoja šo iespēju attiecībā uz 2003. gada decembra akcīzes nodokli, kas bija jāmaksā 2004. gada janvārī. Tomēr tas nevarēja samaksāt vai atlikt 2004. gada janvāra akcīzes nodokli, kas bija jāmaksā 2004. gada 25. februārī. Tādējādi atbalsta saņēmējs kļuva par uzņēmumu, kam ir parādsaistības Bankrota likuma nozīmē. Tādēļ atbalsta saņēmējs zaudēja licenci, kas tam ļāva ražot un pārstrādāt spirtu.
(24)
Atbalsta saņēmējs 2004. gada 8. martā kompetentajai reģionālajai tiesai iesniedza pieteikumu par izlīgumu. Pēc tam, kad reģionālā tiesa konstatēja, ka ir izpildītas visas juridiskās prasības, tā ar 2004. gada 29. aprīļa lēmumu nolēma sākt izlīgumu. Sēdē, kas notika 2004. gada 9. jūlijā, kreditori balsojumā atbalstīja izlīgumu, kuru bija ierosinājis atbalsta saņēmējs. Izlīgums tika apstiprināts 2004. gada 14. jūlijā ar tās reģionālās tiesas lēmumu, kas veica uzraudzību.
(25)
Nodokļu birojs 2004. gada augustā iesniedza apelācijas sūdzību par minēto tiesas pieņemto apstiprinošo lēmumu. Ar 2004. gada 25. oktobra lēmumu Augstākā tiesa nolēma, ka apelācija nav pieņemama, un paziņoja, ka reģionālās tiesas lēmums, ar kuru apstiprināts kreditoru nolīgums, ir spēkā un ir izpildāms, sākot no 2004. gada 23. jūlija. Tad prokurors iesniedza apelācijas sūdzību par reģionālās tiesas lēmumu saskaņā ar ārkārtas apelācijas kārtību.
(26)
Kreditori, tostarp nodokļu birojs, vienojās ar atbalsta saņēmēju par šādu izlīgumu: 35 % no parāda atbalsta saņēmējs atmaksā viena mēneša laikā no brīža, kad stājas spēkā kreditoru nolīgums, bet no pārējiem 65 % no parāda kreditori atsakās. Tādējādi visiem kreditoriem tika piemēroti vienādi noteikumi. Konkrētās summas katram kreditoram ir norādītas turpmāk tabulā.
2. tabula
Atbalsta saņēmēja parādu stāvoklis pirms un pēc izlīguma [SKK]
Kreditors
Parāds pirms
izlīguma
Parāds pēc
izlīguma (9)
Norakstītā summa
Valsts
Nodokļu birojs
640 793 831
224 277 841
416 515 990
Privātais
Tetra Pak a.s.
1 004 208
351 498
652 710
MTM-obaly, s. r. o.
317 934
111 277
206 657
Merkant družstvo
332 808
116 483
216 325
Vetropack, s. r. o.
2 142 658
749 930
1 392 728
KOPĀ
644 591 439 (10)
225 607 029
418 984 410
(27)
Nodokļu biroja prasījumi, kas bija iekļauti izlīguma procedūrā, kopā bija SKK 640 793 831 (EUR 16,86 miljoni), un tie ietvēra galvenokārt nenomaksātu akcīzes nodokli par laikposmu no 2003. gada maija līdz 2004. gada martam, PVN par laikposmu no 2004. gada janvāra līdz aprīlim un naudas sodu un procentus. To prasījumu apjoms, no kuriem nodokļu birojs atteicās, kopā bija SKK 416 515 990 (EUR 11 miljoni). Nodokļu birojam izlīgums nodrošināja SKK 224 277 841 (EUR 5,86 miljonus).
(28)
Nodokļu birojs izlīguma procedūrā bija atsevišķs kreditors un šādā statusā arī balsoja atsevišķi. Tādējādi, lai izlīgums tiktu panākts, nodokļu birojam balsojumā tas bija jāatbalsta. Nodokļu birojs privileģētā stāvoklī bija tāpēc, ka daži no debitora parādiem bija nodrošināti saistībā ar atbalsta saņēmēja nodokļu parāda atlikšanu 2002.-2003. gadā (sk. 17. punktu). Visi pārējie kreditori balsojumā atbalstīja ierosināto izlīgumu. To debitoru parādi bija parasti pircēju un pasūtītāju parādi, kas nekādā veidā nebija nodrošināti.
(29)
Atbalsta saņēmējs savā priekšlikumā par izlīgumu saskaņā ar Bankrota likuma prasībām izklāstīja reorganizācijas pasākumus, kas saistīti ar ražošanu, izplatīšanu un darbaspēku (ieskaitot atlaišanu darbinieku skaita samazināšanas dēļ).
(30)
Organizācijas un darbaspēka jomās atbalsta saņēmējs bija ieplānojis šādus pasākumus: universālas ražošanas grupas izveide attiecībā uz visām ražošanas darbībām, transporta infrastruktūras reorganizācija, no ekspluatācijas izņemot transportlīdzekļus, kam ir viszemākā atlikusī vērtība, un saimnieciskās darbības reorganizācija. Veicot šos pasākumus, vajadzēja atlaist 50 darbinieku no 2004. gada marta līdz maijam. Tajā pašā laika posmā papildu 50 darbiniekiem vajadzēja strādāt, saņemot tikai 60 % no atalgojuma.
(31)
Atbalsta saņēmējs paziņoja, ka ražošanas un tehniskajā jomā, ņemot vērā to, ka tas ir zaudējis licenci, kas ļauj ražot spirtu, attiecīgās ražošanas iekārtas tiks iznomātas no 2004. gada aprīļa. Atbalsta saņēmējs bija plānojis samazināt vai pārtraukt dažu nerentablu bezalkoholisko dzērienu ražošanu un paziņoja, ka pirms jebkādas jauna šīs kategorijas produkta ieviešanas tiks veikta tā ražošanas rentabilitātes analīze.
(32)
Atbalsta saņēmējs min arī šādus pasākumus: izmaksu pārstrukturēšana, kam jāizriet no zemākām ražošanas izmaksām pēc spirta ražošanas pārtraukšanas un no uzņēmuma transporta daļas likvidēšanas, un vecā aprīkojuma pārdošana metāllūžņos.
(33)
Atbalsta saņēmējs arī bija plānojis pārdot administratīvu ēku, veikalu un atpūtai paredzēto ēku un minēja iespēju pārdot vai iznomāt etiķa ražošanas iekārtu. Savos apsvērumos par lēmumu sākt formālu izmeklēšanas procedūru Slovākijas iestādes apstiprināja, ka administratīvās ēkas, veikala un atpūtai paredzētās ēkas pārdošana nav notikusi.
(34)
Atbalsta saņēmējs bija plānojis intensīvi pārdot savus gatavās produkcijas krājumus (11).
(35)
Saskaņā ar priekšlikumu atbalsta saņēmējam vajadzēja finansēt izlīgumu SKK 150 miljonu apjomā no saviem resursiem (krājumu pārdošanas), kā arī izmantojot ārējo finansējumu SKK 100 miljonu apjomā, to aizņemoties no komercbankas. Saskaņā ar informāciju, ko iesniedzis atbalsta saņēmējs, atbildot uz formālas izmeklēšanas sākšanu, nenomaksātais parāds faktiski tika segts no ieņēmumiem, kas gūti, emitējot jaunas akcijas (SKK 21 miljons; EUR 0,56 miljoni), no ieņēmumiem no krājumu pārdošanas (SKK 110 miljoni; EUR 2,9 miljoni) un no aizdevuma, ko nodrošinājis piegādātājs Old Herold s.r.o. (SKK 100 miljoni; EUR 2,6 miljoni). Old Herold s.r.o. faktūrrēķinu apmaksas termiņš bija 40 dienas, kas, kā norādīja atbalsta saņēmējs, ir ilgs laika posms, ņemot vērā atbalsta saņēmēja nestabilo finanšu stāvokli. Šis garākais apmaksas termiņš ļāva atbalsta saņēmējam sakrāt vajadzīgo skaidro naudu.
(36)
Pēc formālās izmeklēšanas sākšanas Slovākijas iestādes informēja Komisiju, ka saskaņā ar kreditoru nolīgumu nodokļu birojam 2004. gada 17. decembrī tika samaksāts SKK 224 277 841. Slovākijas iestādes apstiprināja, ka tās ir apturējušas parāda norakstīšanu, par ko bija panākta vienošanās izlīguma procedūrā, līdz procedūra būs izskatīta Eiropas Komisijā.
(37)
Saziņas laikā saistībā ar Komisijas lēmuma izpildi, ar kuru noteikts, ka atbalsts ir jāatgūst, Slovākijas iestādes informēja Komisiju par ārkārtas apelācijas sūdzības iznākumu, kas minēta 25. punktā: ar 2006. gada 27. aprīļa lēmumu Slovākijas Republikas Augstākā tiesa daļēji atcēla kompetentās reģionālās tiesas 2004. gada 14. jūlija lēmumu, ar kuru tika apstiprināts kreditoru nolīgums, pamatojot ar to, ka izlīgumā ir kļūdaini iekļauti ceļu satiksmes nodokļu parādi SKK 424 490 apmērā. Pārējā daļā Augstākā tiesa apelācijas sūdzību noraidīja. Ar 2006. gada 18. augusta lēmumu kompetentā reģionālā tiesa izpildīja Augstākās tiesas 2006. gada 27. aprīļa lēmumu, nosakot, ka nodokļu birojam pienākas koriģētā summa SKK 640 369 341,4 apmērā (35 % no tās ir SKK 224 129 269,1).
III. LĒMUMS SĀKT PROCEDŪRU SASKAŅĀ AR LESD 108. PANTA 2. PUNKTU
(38)
Savā lēmumā sākt formālo izmeklēšanu Komisija pauda šaubas par to, ka apstrīdētā norakstīšana neietvēra valsts atbalstu. Komisija secināja, ka nodokļu biroja rīcība izlīguma procedūrā neatbilda tirgus ekonomikas kreditora kritērijam. Konkrētāk, Komisija konstatēja, ka nodokļu biroja stāvoklis juridiski atšķiras no citu kreditoru situācijas, jo tā rīcībā bija nodrošināti prasījumi un tas varēja sākt nodokļu piedziņu. Komisija apšaubīja to, ka izlīguma procedūra radījusi vislabāko iespējamo rezultātu valstij salīdzinājumā ar bankrota procedūru vai nodokļu piedziņu.
(39)
Komisija pauda šaubas par apstrīdētā atbalsta saderību ar iekšējo tirgu. Tā vispirms apšaubīja to, ka atbalstu var atzīt par saderīgu kā glābšanas atbalstu, kā to bija apgalvojušas Slovākijas iestādes. Glābšanas atbalsts var būt tikai likviditātes atbalsts aizdevuma garantiju vai aizdevumu veidā. Tomēr apstrīdētais pasākums ir parāda norakstīšana, kas atbilst neatmaksājamai dotācijai. Turklāt šis pasākums neparedzēja iespēju, ka atbalsta saņēmējs sešu mēnešu laikā no glābšanas pasākuma atļaušanas varētu iesniegt pārstrukturēšanas plānu vai likvidācijas plānu vai atlīdzināt atbalstu pilnībā.
(40)
Tad Komisija izvērtēja apstrīdētā pasākuma kā pārstrukturēšanas atbalsta saderību un pauda šaubas par to, vai ir ievēroti abi galvenie nosacījumi, proti, tāda pārstrukturēšanas plāna esamība, kas nodrošina ilgtermiņa dzīvotspējas atjaunošanu saprātīgā termiņā, un atbalsta ierobežošana līdz vajadzīgajam minimumam.
IV. IEINTERESĒTO PERSONU APSVĒRUMI
(41)
Papildus informācijai par faktiem, kas izklāstīti II daļā, atbalsta saņēmējs iesniedza šādus apsvērumus.
(42)
Atbalsta saņēmējs apgalvo, ka iemesls tā finansiālajām grūtībām 2004. gada sākumā bija Nodokļu pārvaldības likuma izmaiņas, saskaņā ar kurām tika ierobežota iespēja pieprasīt nodokļu atlikšanu, to atļaujot tikai reizi gadā. Tā bija svarīga izmaiņa atbalsta saņēmējam, kurš, kā tas pats norādīja, paļāvās uz šo mehānismu iepriekšējos gados.
(43)
Attiecībā uz lietas būtību atbalsta saņēmējs vispirms apgalvoja, ka Komisijai nav piekritības izskatīt apstrīdēto pasākumu, jo šis pasākums tika īstenots pirms pievienošanās dienas un nav piemērojams pēc pievienošanās. Pasākums esot īstenots pirms pievienošanās, jo izlīguma procedūra tika sākta 2004. gada 8. martā, un, kā apgalvo atbalsta saņēmējs, tiesa to apstiprināja 2004. gada 29. aprīlī, t. i., pirms Slovākijas pievienošanās Eiropas Savienībai. Turklāt nodokļu iestādes to, ka tās atbalsta ierosināto izlīgumu, esot minējušas sarunu ietvaros pirms izlīguma procedūras sākšanas. Tikšanās ar Slovākijas Republikas Nodokļu direktorātu notika 2003. gada decembrī, un 2004. gada 3. februārī vietējais nodokļu birojs nosūtīja atbalsta saņēmējam vēstuli, kurā tas esot apstiprinājis iespēju panākt izlīgumu.
(44)
Atbalsta saņēmējs turklāt apgalvoja, ka pat tad, ja Komisija turpina apgalvot, ka tā ir kompetenta rīkoties, apstrīdētais pasākums nav valsts atbalsts, jo ir ievērots tirgus ekonomikas kreditora princips.
(45)
Pirmkārt, atbalsta saņēmējs apgalvo, ka izlīguma salīdzinājums ar nodokļu piedziņu ir maldinošs, jo izlīguma procedūras sākšana liedz vai kavē nodokļu piedziņas procedūru. Tāpēc nodokļu piedziņa nav bijusi iespēja, ko nodokļu birojs varētu izmantot. Turklāt, kā norāda atbalsta saņēmējs, ja tas nebūtu brīvprātīgi sācis izlīgumu, pēc dažām nedēļām vai mēnešiem tam atbilstoši tiesību aktiem, kas regulē maksātnespēju, būtu bijis juridisks pienākums sākt bankrota procedūru vai izlīgumu.
(46)
Otrkārt, atbalsta saņēmējs apgalvo, ka valsts lēmums izvairīties no bankrota un tā vietā meklēt risinājumu, panākot izlīgumu, atbilst tirgus ekonomikas kreditora kritērijam. Kā pierādījumu atbalsta saņēmējs iesniedz divu revidentu un viena bankrota administratora apliecinājumus par to, ka nodokļu birojs saņemtu vairāk un ātrāk izlīguma rezultātā, nevis bankrota procedūrā. Atbalsta saņēmējs iesniedz arī papildu materiālus un statistikas datus, kas liecina, ka bankrota procedūra Slovākijā ilgst vidēji no 3 līdz 7 gadiem un nodrošina tikai ierobežotus ieņēmumus no aktīvu pārdošanas (12).
(47)
Atbalsta saņēmējs savu analīzi pamato galvenokārt ar revīzijas uzņēmuma EKORDA2004. gada 7. jūlija ziņojumu, kas esot bijis nodokļu biroja rīcībā pirms kreditoru balsojuma 2004. gada 9. jūlijā. Tomēr netika sniegti pierādījumi par to, ka tā patiešām bija.
(48)
Kā norādīts EKORDA ziņojumā, ieņēmumi no aktīvu pārdošanas bankrota gadījumā labākajā gadījumā būtu SKK 204 miljoni (EUR 5,3 miljoni), kas pēc dažādu maksājumu atskaitīšanas SKK 45 miljonu apmērā būtu tikai SKK 159 miljoni (EUR 4,2 miljoni). Atbalsta saņēmējs pats koriģēja atskaitāmo maksājumu summu (SKK 36 miljoni), un aprēķinātā summa bija SKK 168 miljoni (EUR 4,4 miljoni). Kaut gan nodokļu birojs kā vienīgais atsevišķais kreditors un vislielākais kreditors saņemtu lielāko daļu no šiem ieņēmumiem, tas tik un tā būtu mazāk nekā tas, ko nodokļu birojs saņēma pēc izlīguma.
(49)
Lai iegūtu šo rezultātu, EKORDA kā pamatu izmantoja pamatlīdzekļu, krājumu, skaidras naudas un īstermiņa debitoru parādu uzskaites vērtību, kāda tā bija 2004. gada 31. martā, un veica korekcijas, ņemot vērā to neatgūstamību un zemo vērtību. EKORDA koriģēja atbalsta saņēmēja aktīvu nominālo vērtību ar tā dēvēto likvidācijas koeficientu, ko piemēroja katram aktīvu elementam, ja to pārdotu bankrota ietvaros (45 % pamatlīdzekļiem, 20 % krājumiem un īstermiņa debitoru parādiem un 100 % skaidrai naudai).
(50)
EKORDA min turpmākos nodokļu ieņēmumus no atbalsta saņēmēja darbības (13), nodarbinātības attīstību reģionā un pārtikas apstrādes rūpniecības attīstību Slovākijā kā ļoti svarīgus faktorus, kas liecina par labu atbalsta saņēmēja darbības turpināšanai.
(51)
Atbalsta saņēmējs min arī citus divus ziņojumus. Revidente Marta Kohova (Marta Kochová) secināja, ka maksimālie ieņēmumi no aktīvu pārdošanas, kas tomēr netika novērtēti, būtu SKK 100 miljonu (EUR 2,6 miljoni), kas pēc maksājumu atskaitīšanas SKK 22 miljonu apjomā būtu tikai SKK 78 miljoni (EUR 2 miljoni). Bankrota administratore Holovačova (Holovačová) esot apgalvojusi, ka, viņasprāt, izlīgums kreditoriem parasti ir izdevīgāks nekā bankrots. Viens no apsvērumiem ir tas, ka kreditors ir ieinteresēts, lai parādnieks turpinātu saimniecisko darbību (turpmākie ieņēmumi no tirdzniecības vai nodokļiem).
(52)
Treškārt, atbalsta saņēmējs apgalvo, ka jāņem vērā ilgtermiņa apsvērumi, piemēram, turpmākie nodokļu ieņēmumi. Tiek apgalvots, ka judikatūra, saskaņā ar kuru sociālpolitiskie apsvērumi nav ņemami vērā tirgus ekonomikas kreditora kritērijā, nav piemērojama, ja valsts iestāde ņem vērā turpmāko nodokļu ieņēmumu aprēķinu (14). Atbalsta saņēmējs norāda, ka šajā gadījumā valsts iestādes situācija ir analoga tāda tirgus ekonomikas kreditora situācijai, kas ir piegādātājs, kurš ir ieinteresēts, lai klients nepārtrauktu darbību. Tad atbalsta saņēmējs atsaucas uz judikatūru attiecībā uz tirgus ekonomikas ieguldītāja principu.
(53)
Atbalsta saņēmējs secina, ka tirgus ekonomikas kreditora kritērijs ir ievērots un apstrīdētais pasākums nav valsts atbalsts.
(54)
Atbalsta saņēmējs tomēr apgalvo, ka, ja Komisija tomēr secinātu citādi, apstrīdētais pasākums ir saderīgs kā pārstrukturēšanas atbalsts. Atbalsta saņēmējs apgalvo, ka nodokļu birojs pirms izlīguma atbalstīšanas bija pārbaudījis atbalsta saņēmēja uzņēmējdarbības plāna spēju atjaunot ilgtermiņa dzīvotspēju. Atbalsta saņēmējs norāda, ka oficiāla pārstrukturēšanas plāna neesamībai nav nozīmes situācijā, kad Komisija veic ex post novērtējumu, jo pašlaik Komisija var pārliecināties, vai atbalsta saņēmējs faktiski ir kļuvis dzīvotspējīgs. Tomēr atbalsta saņēmējs uzskata, ka ex ante novērtējuma gadījumā ir vajadzīgs sīki izstrādāts pārstrukturēšanas plāns. Tad tas īsi raksturo veiktos pārstrukturēšanas pasākumus: pašu kapitāla palielināšanu, darbinieku atlaišanu un krājumu pārdošanu. Atbalsta saņēmējs uzskata, ka spirta un dzērienu uz spirta bāzes ražošanas apturēšana un ražošanas aktīvu iznomāšana uzņēmumam Old Herold s. r. o. patiešām ir bijis pārstrukturēšanas pasākums. Kaut gan ražošana sākotnēji tika apturēta tādēļ, ka tika zaudēta licence, atbalsta saņēmējs pēc izlīguma nelūdza piešķirt jaunu licenci.
(55)
Kā norāda atbalsta saņēmējs, tika ievērota arī prasība, ka tā ieguldījumam pārstrukturizācijā jābūt ievērojamam.
(56)
Visbeidzot, atbalsta saņēmējs apgalvo, ka, piemērojot pamatnostādnes, kas attiecas uz pārstrukturēšanas atbalstu, jāņem vērā, ka tas darbojas atbalstāmajā reģionā un ir viens no lielākajiem reģionālajiem darba devējiem.
V. SLOVĀKIJAS REPUBLIKAS APSVĒRUMI
(57)
Savā atbildē uz formālās izmeklēšanas sākšanu Slovākijas iestādes iesniedza dažus apsvērumus par faktiem, kas jau ir minēti iepriekš II daļā.
(58)
Slovākijas iestādes apstiprināja, ka nodokļu birojs, veicot balsošanu par izlīgumu, nav ņēmis vērā valsts atbalsta aspektu. Nodokļu birojs nav uzskatījis izlīgumu par valsts atbalsta veidu, un tāpēc atbalsta saņēmējam netika prasīts iesniegt pārstrukturēšanas plānu, kas atšķiras no uzņēmējdarbības plāna, kurš iesniegts tiesai atbilstoši tiesību aktiem maksātnespējas jomā.
(59)
Reaģējot uz atbalsta saņēmēja iesniegtajiem apsvērumiem, Slovākijas iestādes sniedza šādus apsvērumus.
(60)
Slovākijas iestādes neuzskata, ka šajā gadījumā būtu jāņem vērā atbalsta saņēmēja apsvērumi par bankrota procedūru vidējo ilgumu un vidējo peļņu no aktīvu pārdošanas bankrota procedūrā. Tās norāda, ka, ņemot vērā kreditoru mazo skaitu un to, ka ir aktīvi, kam ir pozitīva likvidācijas vērtība, kura ir lielāka par summu, kas samaksāta valstij pēc izlīguma, bankrota procedūra tiktu pabeigta laika posmā, kas īsāks par vidējo, un nodokļu biroja ieguvums būtu lielāks nekā izlīguma gadījumā. Slovākijas vietējais nodokļu birojs veica uzņēmuma pārbaudi 2004. gada 21. jūnijā un konstatēja, ka 2004. gada 17. jūnijā atbalsta saņēmējam bija SKK 161,3 miljoni skaidrā naudā, debitoru parādi SKK 62,8 miljonu vērtībā, spirta un dzērienu uz spirta bāzes krājumi SKK 84 miljonu vērtībā un pamatlīdzekļi, kuru uzskaites vērtība bija SKK 200 miljonu.
(61)
Slovākijas iestādes uzskata, ka nodokļu piedziņa nodokļu birojam bija reāla alternatīva. Tās apstiprina, ka nodokļu birojs varēja sākt šo procedūru pirms izlīguma, un to būtu varējis darīt arī tad, ja tiesa būtu atteikusies apstiprināt izlīgumu (jo nodokļu birojs kā atsevišķs kreditors balsojumā nebūtu to atbalstījis).
(62)
Slovākijas iestādes nepiekrīt atbalsta saņēmēja apgalvojumam, ka tā finansiālās grūtības radušās Nodokļu pārvaldības likuma izmaiņu dēļ. Slovākijas iestādes norāda, ka atbalsta saņēmēja finansiālās grūtības radušās tā finansiālās stratēģijas dēļ, saskaņā ar kuru uzņēmējdarbības veikšanā izmanto netiešos nodokļus; tā vietā atbalsta saņēmējam vajadzēja tikai iekasēt nodokļus no saviem klientiem un pārskaitīt tos valsts budžetā.
(63)
Slovākijas iestādes nepiekrīt, ka tikšanās ar Nodokļu direktorātu 2003. gada decembrī ir pierādījums par nodokļu biroja iepriekšēju piekrišanu izlīguma procedūrai. Tās iesniedza 2004. gada 6. jūlija vēstuli, kuru Nodokļu direktorāts nosūtījis nodokļu birojam un kurā tam dots norādījums nepiekrist atbalsta saņēmēja ierosinātajam izlīgumam, jo tas nav izdevīgs valstij. Šajā vēstulē ir minēta cita, vispārīga vēstule, proti, Nodokļu direktorātam adresētā finanšu ministra 2004. gada 15. janvāra vēstule, kurā tam lūgts nodrošināt, ka netiek dota piekrišana tiem izlīgumu ar kreditoriem priekšlikumiem, kas paredzētu debitoru nodokļu parādu norakstīšanu, kuru veic nodokļu iestādes. Turklāt Slovākijas iestādes 2004. gada 3. februāra vēstuli, ko minējis atbalsta saņēmējs (sk. 43. punktu), interpretē kā tādu, kurā nepārprotami tiek pausta nepiekrišana izlīgumam 35 % līmenī.
(64)
Slovākijas iestādes apgalvo, ka atbalsta saņēmējs nav termiņā maksājis akcīzes nodokļus laikposmā no 2001. gada janvāra līdz 2004. gada martam un ir regulāri atlicis savu fiskālo saistību izpildi.
(65)
Slovākijas iestādes norāda, ka būtiskas aplēšu atšķirības abu revidentu ziņojumos (sk. 48. un 51. punktu) rada šaubas par abu ziņojumu ticamību. Iestādes jo īpaši šaubās par likvidācijas koeficientu, ko apgrozāmajiem aktīviem piemērojis EKORDA. Šim koeficientam vajadzētu būt lielākam par 20 %.
(66)
Visbeidzot, Slovākijas iestādes norāda, ka atbalsta saņēmējs nebija izstrādājis dzīvotspējīgu pārstrukturēšanas plānu un ierosinātos izlīguma pasākumus nevar uzskatīt par pārstrukturēšanas pasākumiem.
VI. NOVĒRTĒJUMS
1. KOMISIJAS KOMPETENCE
(67)
Tā kā daži no šiem attiecīgajiem notikumiem norisinājās pirms Slovākijas pievienošanās Eiropas Savienībai 2004. gada 1. maijā, Komisijai vispirms jānosaka, vai tā ir kompetenta rīkoties attiecībā uz apstrīdēto pasākumu.
(68)
Pasākumus, kas tika īstenoti pirms pievienošanās un kas pēc pievienošanās nav piemērojami, Komisija nevar izvērtēt ne saskaņā ar pārejas posma mehānisma procedūru, ko reglamentē Pievienošanās līguma IV pielikuma 3. punkts, ne saskaņā ar LESD 108. pantā noteiktajām procedūrām. Ne Pievienošanās līgums, ne Līgums par Eiropas Savienības darbību neparedz, ka šie pasākumi ir jāizvērtē, un nedod Komisijai tiesības to darīt.
(69)
Tomēr pasākumi, ko īsteno pēc pievienošanās, nepārprotami ir Komisijas kompetencē. Lai noteiktu, kurā brīdī tika īstenots kāds konkrēts pasākums, būtiskais kritērijs ir juridiski saistošs tiesību akts, saskaņā ar kuru kompetentā valsts iestāde apņemas piešķirt atbalstu (15).
(70)
Atbalsta saņēmējs apgalvoja, ka apstrīdētais pasākums tika īstenots pirms pievienošanās un nav piemērojams pēc tās (sk. 43. punktu).
(71)
Komisija nevar piekrist atbalsta saņēmēja izvirzītajiem argumentiem. Priekšlikums sākt izlīguma procedūru ir nevis piešķīrējas iestādes rīcība, bet gan atbalsta saņēmēja rīcība. Tāpat arī tiesas lēmums sākt izlīguma procedūru nav piešķīrējas iestādes rīcība. Minētais lēmums tikai ļāva atbalsta saņēmējam un tā kreditoriem turpināt sarunas par izlīgumu, bet tas nepārprotami nav piešķiršanas pasākums. Nav pierādījumu par to, ka Nodokļu direktorāts būtu paudis piekrišanu apstrīdētajam pasākumam tikšanās laikā 2003. gada decembrī. Gluži pretēji - Slovākijas iestādes noliedza jebkādu šādu iepriekšēju piekrišanu. Vēstulē, kas datēta ar 2004. gada 3. februāri, ir nepārprotami pausta atteikšanās pieņemt priekšlikumu nokārtot parādu 35 % līmenī.
(72)
Kompetentās iestādes lēmums norakstīt daļu no tās prasījumiem tika pieņemts 2004. gada 9. jūlijā, kad nodokļu birojs piekrita atbalsta saņēmēja ierosinātajam izlīgumam.
(73)
Attiecīgi jautājums par to, vai konkrētais pasākums ir piemērojams pēc pievienošanās, vairs nav aktuāls.
(74)
Tādēļ Komisija secina, ka tai ir kompetence novērtēt apstrīdēto pasākumu saskaņā ar LESD 108. pantu.
2. VALSTS ATBALSTA ESAMĪBA LESD 107. PANTA 1. PUNKTA IZPRATNĒ
(75)
LESD 107. panta 1. punktā noteikts, ka ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, un iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm.
(76)
Parāda valsts iestādei, piemēram, nodokļu birojam, norakstīšana ir valsts līdzekļu izmantošanas veids. Tā kā konkrētais pasākums ir izdevīgs atsevišķam uzņēmumam, tas ir selektīvs.
(77)
Pirms notikumiem, kas izraisīja maksātnespējas procedūru, atbalsta saņēmējs darbojās spirta un dzērienu uz spirta bāzes, bezalkoholisko dzērienu un konservētu augļu un dārzeņu ražošanas tirgū. Atbalsta saņēmējs 2003. gadā bija trešais lielākais spirta un dzērienu uz spirta bāzes ražotājs Slovākijā. Pēc tam, kad tas 2004. gada martā zaudēja licenci, kas ļauj ražot spirtu un dzērienus uz spirta bāzes, atbalsta saņēmējs nodarbojās ar tāda spirta un dzērienu uz spirta bāzes vairumtirdzniecību, kurus ražojis cits uzņēmums, proti, Old Herold, s. r. o., izmantojot atbalsta saņēmēja ražošanas līdzekļus, ko Old Herold, s. r. o. nomā. Visos segmentos, kuros atbalsta saņēmējs darbojās pirms izlīguma un kuros tas darbojas pašlaik, notiek tirdzniecība starp dalībvalstīm.
(78)
Lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru Komisija pauda šaubas par to, vai pasākums kropļo vai draud kropļot konkurenci, radot atbalsta saņēmējam priekšrocību, ko tas parasti tirgū nebūtu varējis iegūt. Proti, Komisijai bija šaubas par to, vai valsts attiecībā uz atbalsta saņēmēju rīkojās kā tirgus ekonomikas kreditors.
(79)
Tika konstatēts, ka kreditoru nolīgums paredzēja vienādus parādsaistību nokārtošanas nosacījumus gan privātajiem kreditoriem, gan nodokļu birojam (publiskajam kreditoram). Noteiktā datumā 35 % no parāda bija jāsamaksā kreditoriem, un atbalsta saņēmējs to arī izdarīja. Pārējie 65 % bija jānoraksta.
(80)
Tomēr nodokļu biroja kā kreditora stāvoklis šajā gadījumā bija neparasti labvēlīgs, un to nevar pielīdzināt tipiskam kreditora stāvoklim bankrota procedūrā. Nodokļu biroja juridiskā un ekonomiskā situācija pirms kreditoru nolīguma bija daudz labvēlīgāka nekā privāto kreditoru situācija. Nodokļu birojs, kuram bankrota procedūrā bija vairāk nekā 99 % no visiem prasījumiem, bija ne tikai dominējošais un noteicošais kreditors, bet tas bija arī atsevišķais kreditors, un šis faktors ir vēl svarīgāks. Tādēļ tā prasījumus jebkurā bankrota procedūras laikā varēja apmierināt, izmantojot ieņēmumus no nodrošināto aktīvu pārdošanas; kā minēts 18. punktā iepriekš, minētie ieņēmumi tiktu izmantoti vienīgi, lai apmierinātu atsevišķā kreditora prasījumus. Tādēļ ir rūpīgi jāpārbauda, vai nodokļu birojs izmantoja visus tā rīcībā esošos līdzekļus, lai panāktu savu debitoru parādu atmaksu pēc iespējas lielākā apmērā, tāpat kā rīkotos kreditors tirgus ekonomikas apstākļos.
(81)
Nosacījumi, kuriem ir jāatbilst pasākumam, lai to varētu kvalificēt par atbalstu LESD 107. panta izpratnē, nav izpildīti, ja uzņēmums, kas saņem labumu, tādu pašu labumu kā to, kas ir nodots tā rīcībā no valsts līdzekļiem, varētu saņemt apstākļos, kas atbilst parastiem tirgus apstākļiem (16). Novērtējumu principā veic, piemērojot privātā tirgus kreditora kritēriju. Ja publisks kreditors piešķir maksājuma atvieglojumus saistībā ar parādu, kas kādam uzņēmumam jāsamaksā attiecīgajam publiskajam kreditoram, šādi maksājumu atvieglojumi ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, ja, ņemot vērā šādi sniegtās ekonomiskās priekšrocības apmēru, uzņēmums, kurš saņem atvieglojumus, acīmredzami nebūtu saņēmis līdzīgus atvieglojumus no tāda privāta kreditora situācijā, kas pēc iespējas līdzīga publiskā kreditora situācijai, kurš no finansiālās grūtībās nonākuša parādnieka vēlas atgūt viņam pienākošās summas (17).
(82)
Privātā tirgus dalībnieka kritērija piemērošana galu galā ir atkarīga no tā, vai attiecīgā dalībvalsts piešķir uzņēmumam ekonomiskas priekšrocības citādi, nekā īstenojot valsts varu. No tā izriet, ka gadījumā, ja dalībvalsts administratīvajā procesā atsaucas uz minēto kritēriju, tai šaubu gadījumā ir pārliecinoši un ar objektīviem un pārbaudāmiem pierādījumiem jāpierāda, ka īstenotais pasākums izriet no tās kā privāta tirgus dalībnieka statusa. Šiem pierādījumiem ir skaidri jāapliecina, ka attiecīgā dalībvalsts ir pieņēmusi lēmumu rīkoties šādi pirms vai vienlaikus ar ekonomiskās priekšrocības piešķiršanu. Tādējādi var būt nepieciešams sniegt pierādījumus, kas liecina, ka lēmums balstījās uz ekonomiskiem novērtējumiem, kuri ir līdzīgi tiem, ko šādos apstākļos būtu veicis racionāls privātais tirgus dalībnieks situācijā, kas pēc iespējas līdzīga dalībvalsts situācijai. Tomēr ekonomiskie novērtējumi, kas ir veikti pēc priekšrocības piešķiršanas, vai retrospektīvs konstatējums, ka attiecīgās dalībvalsts veiktā rīcība tiešām bija ienesīga, vai vēlāki pamatojumi faktiski veiktās rīcības izvēlei nav pietiekami (18).
(83)
Īsumā - Slovākijas Republika apgalvo, ka, viņasprāt, attiecīgais pasākums ir valsts atbalsts. Tā atzina, ka izlīguma laikā jautājums par valsts atbalstu vienkārši netika apsvērts, un pieprasīja apstrīdēto pasākumu uzskatīt par glābšanas atbalstu. Līdz ar to šķiet, ka iepriekš minētās judikatūrā paredzētās prasības šajā gadījumā nav ievērotas un apstrīdētais pasākums ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.
(84)
Atbalsta saņēmējs iebilda, ka pasākums ir uzskatāms par atbalstu, un iesniedza iepriekš minētos dokumentus, tostarp, divu revidentu ziņojumus.
(85)
Pamatojoties uz atbalsta saņēmēja un Slovākijas iestāžu sniegto informāciju, Komisija konstatēja turpmāk izklāstītos faktus par atbalsta saņēmēja finansiālo stāvokli attiecīgajā gadā, ciktāl tas attiecas uz tirgus ekonomikas kreditora kritērija piemērošanu. Skaitļus par 2004. gada 31. martu, ko iesniedza atbalsta saņēmējs, un skaitļus par 2004. gada 17. jūniju, ko iesniedza Slovākijas iestādes, Komisija nevar pārbaudīt atbalsta saņēmēja pārskatos. Tomēr Komisijai nav iemesla šos datus apšaubīt.
3. tabula
Atbalsta saņēmēja finansiālais stāvoklis 2003.-2004. gadā [miljonos SKK]
31.12.2003 (19).
31.3.2004 (20).
28.4.2004 (21).
17.6.2004 (22).
31.12.2004 (23).
Ilgtermiņa aktīvi (24)
208
205
204
200
200
Krājumi
119
209
176
84
52
Skaidra nauda
3
50
94
161
27
Īstermiņa komerciālie debitoru parādi
128
98 (25)
80
63 (26)
97
(86)
Komisija vispirms pārbaudīs pierādījumus, ko iesniedzis atbalsta saņēmējs, pamatojot apgalvojumu, ka bankrota procedūra nodokļu birojam būtu neizdevīgāka par izlīguma procedūru (2.1. iedaļa). Pēc tam Komisija pārbaudīs situāciju attiecībā uz nodokļu piedziņu (2.2. iedaļa). Visbeidzot Komisija pārbaudīs citus pierādījumus, ko iesniedza Slovākijas iestādes un atbalsta saņēmējs (2.3. iedaļa).
(87)
Kā minēts 37. punktā, izlīgumā iekļaujamā parāda apjoms ārkārtas apelācijas procedūras rezultātā tika samazināts. Tomēr jānorāda, ka šis spriedums tika taisīts vairākus gadus pēc lēmuma noslēgt izlīgumu. Tirgus ekonomikas kreditora kritērija piemērošanas nolūkā standarts, ar kura palīdzību novērtē publiskā kreditora rīcību, ir informācija, kas bija pieejama laikā, kad hipotētiskais kreditors būtu novērtējis, kāda rīcība būtu vispiemērotākā. Tādēļ turpmāk izklāstītajā analīzē ir izmantoti skaitļi, kas iekļauti 2004. gada 23. jūlijā noslēgtajā nolīgumā.
2.1. Izlīguma ar kreditoriem un bankrota salīdzinājums
(88)
Lai novērtētu, vai atbalsta saņēmējam faktiski tika piešķirta priekšrocība, Komisijai ir jāveic visaptverošs novērtējums, ņemot vērā visus būtiskos pierādījumus lietā, kuri ļauj tai noteikt, vai uzņēmums, kas saņem labumu, salīdzināmus atvieglojumus acīmredzami nebūtu saņēmis no privātā kreditora (27). Proti, tai ir jāpārbauda, vai nodokļu birojam labāk būtu bijis pieņemt izlīgumā ierosinātos nosacījumus vai arī tas būtu guvis lielāku labumu, ja tiktu sākta bankrota procedūra.
(89)
Komisija uzskata, ka EKORDA ziņojums nav ticams pamats ierosinātā izlīguma salīdzināšanai ar hipotētisko bankrota procedūru. Slovākijas iestādes piekrīt Komisijai šajā jautājumā.
(90)
Vispirms Komisija norāda, ka, sniedzot ziņojumu 2004. gada 7. jūlijā (tikai divas dienas pirms kreditoru sanāksmes), EKORDA savos aprēķinos ir izmantojis atbalsta saņēmēja aktīvu stāvokli, kāds tas bijis 2004. gada 31. martā. No 3. tabulas ir saprotams, ka pēc 2004. gada 31. marta dažādo aktīvu līmenis bija būtiski mainījies. Jo īpaši - bija pārdota ievērojama krājumu daļa, tādējādi palielinot skaidras naudas uzkrājumus. Šīm izmaiņām ir liela nozīme, piemērojot likvidācijas koeficientus, kuru apjoms ir no 20 % attiecībā uz krājumiem un īstermiņa debitoru parādiem līdz 100 % attiecībā uz skaidru naudu. Pat tad, ja EKORDA aplēstie likvidācijas koeficienti ir bijuši pareizi (ko Komisija apstrīd turpmāk minēto iemeslu dēļ), un piemērojot EKORDA izmantoto metodoloģiju, turpmāk tabulā ir norādīts, kā atšķirtos EKORDA aprēķinu rezultāti, ja to ieguvē būtu izmantoti skaitļi, kas attiecas uz 2004. gada 28. aprīli un 2004. gada 17. jūniju, t. i., vēl pirms kreditoru sanāksmes 2004. gada 9. jūlijā.
4. tabula
Tā iespējamā ieguvuma salīdzinājums, ko atbalsta saņēmējs būtu guvis, pārdodot aktīvus bankrota procedūrā [miljonos SKK].
Situācija
31.3.2004.
28.4.2004.
17.6.2004.
Likvidācijas koeficients [%]
Uzskaites vērtība
Ieguvums
Uzskaites vērtība
Ieguvums
Uzskaites vērtība
Ieguvums
Ilgtermiņa aktīvi
45
205
92
204
92
200
90
Krājumi
20
209
42
176
35
84
17
Īstermiņa debitoru parādi
20
98 (28)
20
86 (29)
17
37 (30)
7
Skaidra nauda
100
50
50
94
94
161
161
Kopā
204
238
275
(91)
Jānorāda, ka uzņēmējdarbības plānā, ko atbalsta saņēmējs iesniedzis tiesai, ir paredzēts, ka no 2004. gada marta līdz maijam tiks pārdoti krājumi SKK 110 miljonu vērtībā. Tāpēc EKORDA vajadzēja zināt, ka pēc 2004. gada 31. marta atbalsta saņēmēja aktīvi būtiski mainīsies, taču EKORDA nav ņēmis to vērā.
(92)
Ja tiktu ņemta vērā atbalsta saņēmēja aktīvu uzskaites vērtība pēc 2004. gada 28. aprīļa, tiktu secināts, ka iespējamais ieguvums no atbalsta saņēmēja aktīvu pārdošanas bankrota procedūrā būtu bijis lielāks, nekā aplēsts ziņojumā (SKK 238 miljoni jeb EUR 6,3 miljoni SKK 204 miljonu jeb EUR 5,3 miljonu vietā). Analīzē izmantojot 2004. gada jūnija skaitļus, tiktu skaidri secināts, ka iespējamais ieguvums no atbalsta saņēmēja aktīvu pārdošanas bankrota procedūrā (SKK 275 miljoni; EUR 7,2 miljoni) būtu lielāks, nekā tas, kas iekļauts izlīguma priekšlikumā, un nodokļu birojam būtu jāizmanto veto tiesības un jānoraida priekšlikums, kā rezultātā izlīguma procedūra tiktu izbeigta. Komisija atkārtoti norāda, ka iepriekš minētie rezultāti tika iegūti, izmantojot EKORDA pieņēmumus un metodoloģiju.
(93)
Tomēr Komisija nevar pieņemt EKORDA izmantoto metodoloģiju un neuzskata, ka atbalsta saņēmēja pieņēmumi ir ticami. Šim secinājumam par labu liecina Slovākijas iestāžu šaubas, kas minētas 60. un 65. punktā.
(94)
Vispirms jāmin, ka savā ziņojumā EKORDA nepaskaidro, kā tas noteicis minētos trīs likvidācijas koeficientus. Likvidācijas koeficientu mērķis ir aprēķināt to aktīvu atlikušo vērtību, kas pārdoti likvidācijas procesā, ņemot vērā pārdošanas veidu, piemēram, aktīvi pārdoti atsevišķi, steidzamā kārtā utt. Tādēļ tiek pieņemts, ka aktīvu vērtība, ko iegūst likvidācijas izpārdošanā, parasti ir zemāka par uzskaites vērtību atkarībā no aktīvu veida. Likvidācijas koeficients ir procentuālā attiecība starp aktīvu vērtību, kas iegūta likvidācijas ceļā, un uzskaites vērtību.
(95)
Turklāt likvidācijas koeficients attiecībā uz ilgtermiņa aktīviem, proti, 45 %, šķiet pārāk zems. Atbalsta saņēmējs norāda, ka to viņa aktīvu vērtība, kas ieķīlāti par labu nodokļu birojam, bija SKK 194 miljoni (31). Atbalsta saņēmējs apgalvo, ka šī vērtība ir izteikta cenās, ko neatkarīgi eksperti bija aplēsuši 2003./2004. gadu mijā. Komisija uzskata, ka šādai “ekspertu cenai” parasti jāatspoguļo aktīva vispārējā vērtība, izsakot cenu, par kādu aktīvu var pārdot konkrētajā brīdī. Jāatgādina, ka šiem aktīviem ekspertu aplēstā vērtība tika noteikta, lai noskaidrotu to vērtību kā nodrošinājumu Slovākijas iestādēm attiecībā uz atbalsta saņēmēja atlikto nodokļu parādu, kā tas paredzēts Nodokļu pārvaldības likumā. EKORDA nesniedz paskaidrojumus par to, kādēļ ieguvums no ilgtermiņa aktīvu pārdošanas bankrota procedūrā būtu tikai 45 % no uzskaites vērtības SKK 205 miljonu apmērā, lai gan pats atbalsta saņēmējs šo aktīvu vērtību uzskata par daudz augstāku.
(96)
Attiecībā uz atbalsta saņēmēja argumentu, ka būtu sarežģīti atrast pircēju, jo lielākā daļa no ieķīlātajām iekārtām tika izmantotas tikai spirta un dzērienu uz spirta bāzes, bezalkoholisko dzērienu vai konservētu augļu ražošanā, Komisijai ir šādi divi apsvērumi. Pirmkārt, ieķīlātā nekustamā īpašuma “ekspertu cena” bija SKK 105 miljoni, kas ir augstāka nekā kopējais ieguvums, kādu prognozēja EKORDA (SKK 92 miljoni). Otrkārt, uzņēmuma faktiskā attīstība liecina, ka dažiem no šiem ražošanas aktīviem tika ātri atrasts jauns lietotājs, proti, Old Herold s.r.o. Tiklīdz atbalsta saņēmējs bija zaudējis licenci, kas ļāva tam ražot spirtu un dzērienus uz spirta bāzes, tā ražošanas aktīvi tika iznomāti uzņēmumam Old Herold. Tāpēc šķiet, ka par šiem ražošanas aktīviem bija tūlītēja konkurentu interese.
(97)
Attiecībā uz krājumiem Slovākijas iestādes uzskata, ka likvidācijas koeficientam vajadzētu būt augstākam par 20 %.
(98)
Atbalsta saņēmējs varēja iegūt SKK 110 miljonus, pārdodot savus krājumus 2004. gadā (sk. 35. punktu), t. i., vairāk nekā 50 % no krājumu uzskaites vērtības, uz kuru savā novērtējumā balstījās EKORDA. Tas skaidri liecina par to, ka likvidācijas koeficients, kas ir 20 %, ir pārāk zems. Šo secinājumu apstiprina izmaiņas 2004. gada bilancē attiecībā uz krājumiem. Turklāt pats atbalsta saņēmējs savā uzņēmējdarbības plānā bija aplēsis, ka ieguvums no krājumu pārdošanas laikposmā no 2004. gada marta līdz maijam būs SKK 110 miljonu (sk. 35. punktu). EKORDA šīs aplēses neņēma vērā. Visbeidzot, ņemot vērā atbalsta saņēmēja darbības veidu, var pieņemt, ka krājumos bija galaprodukti vai pusfabrikāti, ko varēja pārdot tieši izplatītājiem vai patērētājiem, un arī tas liecina par labu lielākam likvidācijas koeficientam.
(99)
Komisija uzskata, ka likvidācijas koeficientam, kas attiecas uz krājumiem, vajadzēja būt 52 %. Šis skaitlis balstās uz atbalsta saņēmēja aplēsēm par ieguvumu, ko tas gūtu, pārdodot krājumus nolūkā finansēt nolīgumu (t. i., SKK 110 miljonu). Tādēļ, ņemot vērā uzskaites vērtību attiecīgajā laikā (SKK 209 miljoni), vienīgais iespējamais likvidācijas koeficients attiecībā uz krājumiem bija vismaz 52 % (52 % no 209 miljoniem ir 110 miljonu).
(100)
Attiecībā uz īstermiņa debitoru parādiem EKORDA izmantoja divkāršu korekciju. Vispirms tas koriģēja minēto parādu uzskaites vērtību, izmantojot koeficientu 59 % apmērā (uzskaites vērtība bija SKK 166 miljoni, un vērtība, ko EKORDA izmantoja savos aprēķinos, bija SKK 98 miljoni) un tad papildus izmantoja zemo likvidācijas koeficientu, proti, 20 %. Šī metodoloģija ir apstrīdama. Var būt pieņemami koriģēt debitoru parādu uzskaites vērtību, lai atspoguļotu to faktisko vērtību konkrētā brīdī. Tomēr EKORDA nepaskaidro, kāpēc ieguvums bankrota/likvidācijas gadījumā būtu tikai viena piektā daļa (SKK 20 miljonu) no ieguvuma, ko, kā uzskatīja pats atbalsta saņēmējs, tas varētu gūt no saviem parādniekiem (SKK 98 miljoni).
(101)
Īstermiņa debitoru parādu uzskaites vērtību, pamatojoties uz skaitļiem 2004. gada martā (SKK 166 miljoni), EKORDA koriģēja līdz SKK 98 miljoniem, lai ņemtu vērā neiekasējamos vai zemas kvalitātes debitoru parādus. Turklāt koriģētajai uzskaites vērtībai EKORDA piemēroja likvidācijas koeficientu, kas bija tikai 20 %. Ja EKORDA noteikto koeficientu īstermiņa debitoru parādu uzskaites vērtības koriģēšanai, proti, 59 %, piemēro uzskaites vērtībai, pamatojoties uz skaitļiem 2004. gada jūnijā (SKK 63 miljoni), rezultātā iegūst SKK 37 miljonus. Tomēr saskaņā ar Slovākijas iestāžu sniegto informāciju debitoru parādi, kuru vērtība bija SKK 63 miljoni, bija izpildāmi debitoru parādi. Tāpēc ir apšaubāms, vai ir vajadzīga jebkāda to uzskaites vērtības korekcija.
(102)
Jebkurā gadījumā nav acīmredzama iemesla, kura dēļ likvidācijas vērtībai vajadzētu būt pat zemākai nekā koriģētie skaitļi. Tādēļ Komisija uzskata, ka sagaidāmais ieguvums no īstermiņa debitoru parādiem noteikti nav mazāks par koriģēto skaitli, proti, SKK 37 miljoniem.
(103)
Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija koriģēja EKORDA aplēses un veica jaunu novērtējumu, izmantojot skaitļus 2004. gada jūnijā. Šis novērtējums skaidri liecina, ka iespējamais ieguvums no atbalsta saņēmēja aktīvu pārdošanas bankrota procedūrā būtu bijis daudz lielāks par EKORDA ziņojumā paredzēto ieguvumu. Rezultāti ir sniegti turpmāk redzamajā tabulā.
5. tabula
Tā iespējamā ieguvuma salīdzinājums, ko atbalsta saņēmējs būtu guvis, pārdodot aktīvus bankrota procedūrā.
EKORDA skaitļi salīdzinājumā ar Komisijas koriģētajiem skaitļiem (SKK miljonos)
EKORDA
(31.3.2004.).
Korekcija
(17.6.2004.).
Uzskaites vērtība
Ieguvums
Uzskaites vērtība
Ieguvums
Ilgtermiņa aktīvi
205
92
200
194 (32)
Krājumi
209
42
84
43 (33)
Īstermiņa debitoru parādi
98 (34)
20
63
37 (35)
Skaidra nauda
50
50
161
161
Kopā
562
204
508
435
(104)
Saskaņā ar atbalsta saņēmēja apsvērumiem par lēmumu sākt procedūru bankrota procedūras izmaksām vajadzētu būt 18 % no aplēstajiem ieņēmumiem no atbalsta saņēmēja aktīvu pārdošanas minētajā procedūrā. Atbalsta saņēmējs apgalvo, ka tas ir piemērots rādītājs, ņemot vērā Pasaules Bankas 2004. gada ziņojumu (36). Tādējādi, ja šī procentu likme tiktu piemērota iespējamā ieguvuma no atbalsta saņēmēja aktīvu pārdošanas koriģētajai vērtībai (ko noteica Komisija), tad bankrota procedūras izmaksas būtu SKK 78,3 miljoni. Ja šo summu atskaita no koriģētā ieguvuma no atbalsta saņēmēja aktīvu pārdošanas, iegūst summu, kas ir lielāka par to, kuru nodokļu birojs saņēma saskaņā ar izlīgumu (435 miljoni - 78,3 miljoni = 356,7 miljoni; bet summa izlīguma ietvaros bija SKK 224,3 miljoni).
(105)
Kā norādīts 5. tabulā, iespējamais ieguvums no atbalsta saņēmēja aktīvu pārdošanas būtu SKK 435 miljoni. Ņemot vērā, ka nodokļu birojs būtu saņēmis gandrīz 100 % no ieņēmumiem no pārdošanas (37), un pat pieņemot, ka bankrota procedūras izmaksas būtu līdz pat 18 % apmērā no šiem ieņēmumiem, kā to apgalvojis atbalsta saņēmējs, nodokļu birojs būtu saņēmis par SKK 132,4 miljoniem vairāk nekā izlīguma rezultātā.
(106)
Turklāt pat tad, ja atbalsta saņēmēja aktīviem, kādi tie bija 2004. gada jūnijā, piemērotu ļoti zemo likvidācijas koeficientu, ko norādīja EKORDA, iespējamais ieguvums no šo aktīvu pārdošanas (pēc tam, kad atskaitītas bankrota procedūras izmaksas 18 % apmērā) būtu SKK 225,5 miljoni, kas joprojām ir vairāk nekā summa, par kuru nodokļu birojs vienojās saskaņā ar izlīgumu (38).
(107)
Visbeidzot, jānorāda, ka Slovākijas iestādes neapstiprināja atbalsta saņēmēja apgalvojumu, ka nodokļu birojam pirms kreditoru sanāksmes 2004. gada 9. jūlijā bija pieejams EKORDA ziņojums un ka attiecīgi birojs būtu varējis balstīties uz to savā lēmumā. Tomēr nodokļu birojam bija pieejami tās pārbaudes rezultāti, ko tas pats veica 2004. gada jūnijā, kuri liecināja, ka Frucona bija ievērojami aktīvi, kā norādīts 3. tabulā. Pamatojoties uz šiem datiem, Nodokļu direktorāts 2004. gada 6. jūlija vēstulē vietējam nodokļu birojam norādīja, ka vietējam nodokļu birojam nevajadzētu piekrist atbalsta saņēmēja ierosinātajam izlīgumam, jo tas nav izdevīgs valstij.
(108)
Citi atbalsta saņēmēja iesniegtie ekspertu ziņojumi neatbilda līmenim, kas nepieciešams, lai pierādītu, ka ir izpildīts tirgus kreditora kritērijs. Konkrētāk, nevienā no ziņojumiem nav norādīts, kas bija pamatā likvidācijas koeficientu noteikšanai, kas dažkārt bija ārkārtīgi zemi. Turklāt attiecībā uz revidentes Kohovas ziņojumu, kuras secinājumi ievērojami atšķiras no EKORDA secinājumiem, nav skaidrs, kādā nolūkā minētais ziņojums tika sagatavots un uz kādu laikposmu un kādiem pieņēmumiem tas balstīts. Bankrota administratores Holovačovas ziņojumā ir tikai minēts, ka kopumā izlīguma procedūra kreditoriem ir izdevīgāka nekā bankrota procedūra. Tādēļ šajos abos ziņojumos norādīto informāciju nevar izmantot, lai pamatotu vai atspēkotu atbalsta saņēmēja apgalvojumu par to, ka ir izpildīts tirgus ekonomikas kreditora kritērijs.
(109)
Turklāt attiecībā uz argumentiem par bankrota procedūru ilgumu, izvērtējot, kā iespējamais bankrota procedūras ilgums varētu ietekmēt hipotētiskā privātā kreditora lēmuma pieņemšanas procesu, ir jāņem vērā šīs lietas apstākļi.
(110)
Vēl viens svarīgs faktors šajā lietā ir fakts, ka valsts bija privileģētā stāvoklī, salīdzinot ar pārējiem kreditoriem, jo tās parāds bija nodrošināts ar atbalsta saņēmēja ilgtermiņa aktīviem. HAMSA lietā Tiesa apstiprināja, ka nodrošināta kreditora statuss ir svarīgs faktors, kas ir jāņem vērā, piemērojot privātā kreditora kritēriju (39). Saskaņā ar Bankrota likuma 31. iedaļas 1. punkta e) apakšpunktu atsevišķa kreditora prasījumus jebkurā bankrota procedūras laikā var apmierināt, izmantojot ieņēmumus no nodrošināto aktīvu pārdošanas. Tādēļ Komisija uzskata, ka attiecībā uz aktīviem, kas ieķīlāti par labu nodokļu birojam, bankrota procedūras ilgums kopumā bija nebūtisks, jo šos prasījumus varēja apmierināt neatkarīgi no procedūras norises.
(111)
Pat ņemot vērā atbalsta saņēmēja noteikto nodrošināto aktīvu vērtību, nodokļu biroja prasījumus varēja agrīnā posmā apmierināt, izmantojot nodrošinājumu pārdošanā gūtos ieņēmumus vismaz SKK 194 miljonu apmērā, kas ir 86 % no summas, kas ierosināta kreditoru nolīgumā. Nodokļu birojam būtu nācies apsvērt, vai ir vērts gaidīt līdz bankrota procedūras beigām, tikai tad, ja pastāvētu iespēja, ka tas nesaņems visu summu, par kuru panākta vienošanās izlīgumā. Turklāt pēc galīgā sadalījuma kreditoriem nodokļu birojs būtu saņēmis apmēram 99 % no ieguvuma no atlikušo aktīvu pārdošanas (sliktākajā gadījumā tie būtu SKK 185 miljoni, piemērojot EKORDA noteiktos likvidācijas koeficientus; sk. 4. tabulu). Nodokļu birojam būtu bijis jāapzinās, ka tādējādi atgūto parādu summa krietni pārsniegtu summu, kas ierosināta izlīgumā, un ka salīdzinot ar izlīgumu būtu ilgāk jāgaida tikai neliela daļa no kopējās summas.
(112)
Tādēļ var secināt, ka informācija par bankrota procedūru ilgumu Slovākijā nebūtu būtiskā veidā ietekmējusi hipotētiskā privātā kreditora lēmumu.
(113)
Turklāt jebkurā gadījumā izlīguma laikā atbalsta saņēmējam bija i) ļoti maz kreditoru un ii) aktīvi, kuru likvidācijas vērtība bija augstāka par summu, par kuru panākta vienošanās ar valsti izlīguma ietvaros (kā parādīts 5. tabulā, iespējamais ieguvums no nenodrošināto aktīvu pārdošanas bija SKK 241 miljons).
(114)
Izlīgumā iesaistīto kreditoru bija maz, proti, tikai pieci. No šiem pieciem kreditoriem četri bija privāti kreditori, un parādi viņiem veidoja tikai 0,6 % no kopējā parāda (SKK 3 797 608 no SKK 644 166 949), kā parādīts 2. tabulā. Tādēļ valsts bija vislielākais kreditors, kura prasījumi veidoja 99,4 % no visiem prasījumiem. Šādos apstākļos ievērojami samazinātos risks, ka starp kreditoriem varētu rasties domstarpības, kuru dēļ tiktu uzsākta tiesvedība, un tādēļ saīsinātos bankrota procedūras ilgums.
(115)
Attiecībā uz atbalsta saņēmēja apgalvojumu (kas balstās uz Pasaules Bankas ziņojumu Doing business in 2004), ka bankrota procedūras Slovākijā ilgst vidēji 4,8 gadus, ir jānorāda, ka minētais ziņojums attiecas uz t. s. “vispārējo uzņēmumu slēgšanas rādītāju” (closing a business indicator), kas rāda bankrota procedūras kopējo laiku, kā arī tiesu pilnvaras bankrota procedūrās. Šis laiks un bankrota procedūru vidējais ilgums nav viens un tas pats. Slovākijas iestādes pauda viedokli, ka, ņemot vērā lietas apstākļus, bankrota procedūras ilgums būtu īsāks par vidējo (sk. 60. punktu). Šis Slovākijas iestāžu apsvērums ir īpaši svarīgs, ja ņem vērā faktu, ka attiecīgā procedūra noritētu saskaņā ar Slovākijas tiesību aktiem un praksi bankrota jomā. Turklāt Slovākijas valdība pati bija atbalsta saņēmēja kreditors.
(116)
Atbalsta saņēmēja iesniegtajos ziņojumos norādītais bankrota procedūru ilgums būtiski atšķiras, sākot no diviem līdz vairāk nekā sešiem gadiem (40). Tādēļ bankrota procedūras ilguma Slovākijā novērtējumi, ko atbalsta saņēmējs iesniedza Komisijai, bija vispārinājumi un tajos nebija ņemtas vērā šīs lietas īpašās iezīmes. Daži no šiem novērtējumiem bija aptuveni un zināmā mērā savstarpēji nesaskanēja.
(117)
Attiecībā uz konkrētu piemēru par Slovākijas uzņēmumu, kas darbojas tai pašā nozarē, kurā darbojas atbalsta saņēmējs, un kura bankrota procedūra ilga vairāk nekā piecus gadus, jānorāda, ka atbalsta saņēmējs neparādīja, kā minētais piemērs ir saistīts ar šo lietu un jo īpaši - vai minētā uzņēmuma juridiskais un materiālais stāvoklis bija tāds pats vai ļoti līdzīgs atbalsta saņēmēja stāvoklim (41). Ņemot vērā faktu, ka atbalsta saņēmējam bija viens liels kreditors priviliģētā statusā, proti, valsts, un daudz aktīvu ar ievērojamu novērtēto vērtību, bankrota procedūra atbalsta saņēmēja gadījumā varētu noritēt samērā ātri, un tādējādi tā būtu lielākajam kreditoram, proti, valstij, vēlamā notikumu gaita.
(118)
Visbeidzot, pat tad, ja pieņem, ka bankrota procedūra ilgtu četrus līdz piecus gadus, kā to apgalvoja atbalsta saņēmējs, starpība starp iespējamajām atgūstamajām summām un summām, par kurām panākta vienošanās izlīguma ietvaros, bija tik liela, ka minētās procedūras ilgumam nebūtu bijusi liela nozīme privātā kreditora lēmuma pieņemšanā par to, vai piekrist izlīgumam. Ņemot vērā diskonta likmi 5,14 % apmērā (42), nākotnes naudas plūsmas pašreizējā vērtība SKK 356,7 miljoniem pat pēc pieciem gadiem ir SKK 277,6 miljoni, t. i., krietni vairāk par summu, par kuru panākta vienošanās izlīgumā. Šādos apstākļos pašreizējā vērtība būtu zemāka par summu, par ko panākta vienošanās izlīgumā, tikai tad, ja bankrota procedūra ilgtu vairāk par 9 gadiem. Privāts tirgus dalībnieks šajā lietā nebūtu uzskatījis, ka ir iespējama tik ilga likvidācijas procedūra. Turklāt kopējo atgūstamo summu pašreizējā vērtība būtu vēl augstāka, ņemot vērā, ka ievērojama parāda daļa, visdrīzāk, tiktu atmaksāta agrāk, pārdodot nodrošinātos aktīvus (sk. 111.punktu).
(119)
Pamatojoties uz pieejamajiem pierādījumiem, var secināt, ka šajā gadījumā privātais kreditors nebūtu noslēdzis izlīgumu ar nosacījumiem, par kādiem vienojās nodokļu birojs; ņemot vērā, ka nodokļu biroja prasījumus varēja apmierināt kā atsevišķa kreditora prasījumus jebkurā bankrota procedūras brīdī un tas turklāt varēja iegūt vairāk nekā 99 % no ieguvuma, kas tiktu sadalīti pārējiem kreditoriem (tādēļ, ka tā prasījumi bija daudz lielāki, salīdzinot ar citiem kreditoriem), var secināt, ka nodokļu birojs būtu saņēmis gandrīz visus bankrota procedūrā gūtos ieņēmumus un, kā norādīts iepriekš, šī summa būtu lielāka par summu, par kuru panākta vienošanās izlīgumā starp kreditoriem.
2.2. Izlīguma ar kreditoriem un nodokļu piedziņas salīdzinājums
(120)
Nodokļu birojs atšķirībā no privātajiem kreditoriem bija tiesīgs pēc savas iniciatīvas veikt nodokļu piedziņu, pārdodot nekustamo īpašumu, iekārtas vai uzņēmumu kopumā. Iepriekš 82. punktā minētās judikatūras izpratnē nebija sniegti pierādījumi par to, ka nodokļu birojs bija apsvēris šādu rīcību un secinājis, ka tā būtu mazāk labvēlīga nekā piekrišana izlīgumam.
(121)
Jebkurā gadījumā Komisija uzskata par nebūtisku atbalsta saņēmēja apgalvojumu, ka izlīguma procedūra pasargā uzņēmumu no nodokļu piedziņas. Kā to apstiprinājušas Slovākijas iestādes, nodokļu piedziņa bija iespēja, ko nodokļu birojs varēja izmantot vai nu pirms izlīguma procedūras sākšanas, vai arī pēc nodokļu biroja veto ierosinātajam izlīgumam. Tāpēc šī iespēja ir jāizvērtē, piemērojot tirgus ekonomikas kreditora kritēriju. Atbalsta saņēmējs ierosināto izlīgumu nesalīdzina ar nodokļu piedziņas iespējamo rezultātu.
(122)
Komisijas analīze balstās uz datiem, ko sniedzis gan atbalsta saņēmējs, gan Slovākijas iestādes. Šajā kontekstā jāņem vērā, ka Slovākijas iestādes apstiprināja, ka to aktīvu vērtība, kas ieķīlāti par labu nodokļu birojam, bija SKK 397 miljoni, kā minēts lēmumā par formālās izmeklēšanas procedūras sākšanu. Tiek apgalvots, ka šī summa ir aprēķināta pēc atbalsta saņēmēja pārskatiem. Savukārt atbalsta saņēmējs apgalvo, ka ieķīlāto aktīvu vērtība, izteikta “ekspertu cenās”, ir SKK 194 miljoni (sk. 22. punktu). Kaut gan Komisijai nav jānosaka, kurš no skaitļiem ir pareizs, tomēr tā var izdarīt šādus secinājumus.
(123)
Pirmkārt, ieķīlājums bija atbalsta saņēmēja atliktā nodokļu parāda pretvērtība, ko paredz Nodokļu pārvaldības likums. Ja atbalsta saņēmēja aktīvu faktiskā vērtība tiešām bija tikai puse no ieķīlājuma vērtības, kā minēts atbalsta saņēmēja iesniegtajā ekspertu atzinumā, tas nozīmē, ka nodrošinājums, ko valsts pieprasījusi par šiem atliktajiem nodokļiem, nebūtu pietiekams. Tāpēc šādos apstākļos nodokļu atlikšana, ko atļāva nodokļu birojs no 2002. gada novembra līdz 2003. gada novembrim par kopējo summu SKK 447 miljoni, visticamāk, neatbilst tirgus ekonomikas kreditora kritērijam. Šajā lietā Komisijai arī nav jānosaka, vai minētie pasākumi nebija valsts atbalsts. Tomēr, ja iepriekšējā atlikšana jau bija valsts atbalsts, uz tirgus ekonomikas kreditoru principu vairs nevar atsaukties, ja atliktās summas tiek vēlāk (daļēji) norakstītas.
(124)
Otrkārt, pat tad, ja, aprēķinot ieņēmumus no nodokļu piedziņas, tiktu izmantoti mazākie skaitļi, ko minējis atbalsta saņēmējs, tirgus ekonomikas kreditors, ja tam būtu bijusi tāda iespēja, būtu izvēlējies šo procedūru, nevis izlīgumu.
(125)
Nodokļu piedziņas gadījumā nodokļu birojs var tieši pārdot parādnieka aktīvus (debitoru parādus un citus apgrozāmos aktīvus, kustamos aktīvus, nekustamo īpašumu). Brīdī, kad nodokļu birojs balsojumā atbalstīja izlīgumu, atbalsta saņēmējam bija krājumi SKK 43 miljonu vērtībā, izpildāmie debitoru parādi vismaz SKK 37 miljonu vērtībā un SKK 161 miljons skaidrā naudā (sk. 5. tabulu). Jānorāda, ka minēto apgrozāmo aktīvu vērtība vien (SKK 241 miljons; EUR 6,3 miljoni) (43) būtu lielāka par ieguvumu, kas ierosināts izlīgumā (SKK 224,3 miljoni; EUR 5,93 miljoni). Turklāt atbalsta saņēmējam bija citi aktīvi, kuru vērtība bija vismaz SKK 194 miljoni.
(126)
Tāpat arī nodokļu piedziņā nebūtu administratīvo maksājumu kā bankrota procedūras gadījumā. Tā ir procedūra, ko sāk un kontrolē pats nodokļu birojs, tāpēc var arī pieņemt, ka tā tiktu veikta ātri.
(127)
Tāpēc Komisija secināja, ka nodokļu piedziņā pret atbalsta saņēmēja aktīviem būtu gūti lielāki ienākumi nekā izlīgumā.
2.3. Citi pierādījumi
(128)
Komisija ņem vērā Slovākijas iestāžu iesniegto vēstuli, ko Nodokļu direktorāta direktors nosūtījis savam padotajam, proti, attiecīgā nodokļu biroja direktoram (sk. 63. punktu). Minētā vēstule nepārprotami liecina, ka Nodokļu direktorāts (kas iepriekš bija tieši sazinājies ar atbalsta saņēmēju) iebilda pret ierosināto izlīgumu un vietējam nodokļu birojam deva nepārprotamu norādījumu balsojumā neatbalstīt izlīgumu. Vēstulē minētais iemesls ir tāds, ka ierosinātais izlīgums “nav izdevīgs” valstij.
(129)
Slovākijas iestādes arī norādīja, ka finanšu ministrs 2004. gada sākumā nodokļu iestādēm ir devis nepārprotamu politisku norādījumu neapstiprināt izlīgumus, kuros ierosināts norakstīt nodokļu biroju debitoru parādus (44). Minētais politiskais norādījums tika dots saistībā ar Nodokļu pārvaldības likuma grozījumiem 2004. gada 1. janvārī ar mērķi nostiprināt nodokļu iekasēšanas kārtību.
(130)
Turklāt jānorāda, ka pats nodokļu birojs bija iesniedzis apelācijas sūdzību par šo izlīgumu jau 2004. gada 2. augustā, t. i., nepilnu mēnesi pēc vienošanās par izlīgumu.
(131)
Atbalsta saņēmējs apgalvoja, ka nodokļu birojs bija paudis savu piekrišanu izlīgumam pat pirms atbalsta saņēmēja sāktās procedūras. Komisija uzskata, ka atbalsta saņēmēja sniegtie pierādījumi liecina par pretējo. Savā atbalsta saņēmējam adresētajā 2004. gada 3. februāra vēstulē nodokļu biroja direktors raksta, ka, lai gan būtībā viņš neiebilst pret izlīguma procedūras izmantošanu, viņš nepiekrīt atbalsta saņēmēja priekšlikumam par izlīgumu, saskaņā ar kuru jāatmaksā 35 % no parāda.
(132)
Pamatojoties uz šiem pierādījumiem, Komisija var tikai secināt, ka Slovākijas iestādes nav atbalstījušas izlīgumu, ko ierosinājis atbalsta saņēmējs, un ir iebildušas pret to pirms izlīguma procedūras sākšanas 2004. gada 8. martā, pirms kreditoru balsojuma 2004. gada 9. jūlijā un pēc tam, kad tiesa apstiprināja izlīgumu.
(133)
Atbalsta saņēmējs apgalvoja, ka jāņem vērā ilgtermiņa iedarbība, piemēram, valsts nodokļu ieņēmumu nepārtrauktība (sk. 52. punktu).
(134)
Pirmkārt, jāuzsver, ka tirgus ekonomikas kreditora kritērijs atšķiras no tirgus ekonomikas ieguldītāja kritērija. Tirgus ekonomikas ieguldītājs var izlemt, vai sākt attiecības ar attiecīgo uzņēmumu, un to rosina ilgtermiņa stratēģiskās izredzes iegūt atbilstošu peļņu no saviem ieguldījumiem (45), “tirgus ekonomikas kreditors”, kam jau ir komerciālas vai ar publiskajām tiesībām saistītas attiecības ar maksātnespējīgo uzņēmumu, centīsies iegūt to summu atmaksu, ko tam jau ir parādā (46), ar nosacījumiem, kas ir pēc iespējas izdevīgāki atmaksas pakāpes un termiņa ziņā. Tāpēc hipotētiskā tirgus ekonomikas kreditora un tirgus ekonomikas ieguldītāja motivācijas būs atšķirīgas. Attiecīgi judikatūrā šajās divās situācijās ir definēti dažādi kritēriji.
(135)
Otrkārt, attiecībā uz analoģiju ar kreditoru-piegādātāju ir svarīgi ņemt vērā, ka tā debitoru parādu veids un valsts debitoru parādu veids būtiski atšķiras. Tā kā piegādātāja attiecībām ar maksātnespējīgo uzņēmumu ir tikai līgumisks pamats, uzņēmējdarbības partnera zaudēšana var to negatīvi ietekmēt. Ja maksātnespējīgais uzņēmums tiek likvidēts vai pārdots, piegādātājam jāatrod jauns klients vai jānoslēdz līgums ar jauno īpašnieku. Risks ir lielāks, ja piegādātāja atkarība no maksātnespējīgā uzņēmuma ir liela. Šādam kreditoram patiešām jāizvērtē nākotne. Turpretī valsts attiecības ar maksātnespējīgo uzņēmumu tiek pamatotas ar publiskajām tiesībām un tāpēc nav atkarīgas no pušu gribas. Ikvienam jaunam īpašniekam, kas pārņem likvidētā uzņēmuma aktīvus, automātiski ir pienākums maksāt nodokļus. Turklāt valsts nekad nav atkarīga no viena konkrēta nodokļu maksātāja. Visbeidzot jānorāda vissvarīgākais, proti, valsts motivācija, iekasējot nodokļus, nav peļņa, un tādā gadījumā tā nerīkojas komerciāli un pamatojoties uz komerciāliem apsvērumiem. Tāpēc iepriekš minētā analoģija nav pamatota.
(136)
Komisija secina, ka valsts situācija šajā gadījumā nav salīdzināma ar hipotētiska tirgus ekonomikas ieguldītāja vai hipotētiska atkarīga tirgus ekonomikas kreditora situāciju. Jebkurā gadījumā turpmāko nodokļu zaudējumus nevar ņemt vērā, piemērojot tirgus ekonomikas kreditora principu (47).
(137)
Visbeidzot, pamatojoties uz atbalsta saņēmēja sniegto nodokļu informācijas pārskatu, jāņem vērā, ka lielākā daļa nodokļu, ko atbalsta saņēmējs samaksājis kopš 1995. gada, bija netiešie nodokļi (akcīzes nodokļi un PVN). Tā kā šos nodokļus maksā galapatērētāji, atbalsta saņēmēja likvidācija neietekmētu to iekasēšanu, jo patērētāji turpinātu pirkt ar nodokļiem apliktos produktus (šajā gadījumā galvenokārt spirtu un dzērienus uz spirta bāzes) no citiem ražotājiem. Tāpēc atbalsta saņēmēja arguments par ievērojamiem nodokļu zaudējumiem nākotnē nav ticams.
(138)
Komisija secina, ka neviens no citiem atbalsta saņēmēja iesniegtajiem pierādījumiem nepierāda, ka tiktu ietekmēta hipotētiskā privātā kreditora rīcība. Tāpēc šajā iedaļā norādītais nemaina minētās rīcības novērtējumu, ko veikusi Komisija un kas aprakstīts 2.1. un 2.2. iedaļā.
2.4. Secinājums
(139)
Pamatojoties uz iepriekš minētajiem pierādījumiem, Komisija secina, ka šajā gadījumā tirgus ekonomikas kreditora kritērijs nav izpildīts un valsts ir atbalsta saņēmējam piešķīrusi priekšrocību, ko tas nebūtu varējis iegūt tirgus apstākļos.
(140)
Tādēļ Komisija secina, ka parāda norakstīšana, kam vietējais nodokļu birojs piekritis izlīguma ietvaros, ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.
3. ATBALSTA SADERĪBA: ATKĀPE SASKAŅĀ AR LESD 107. PANTA 3. PUNKTU
(141)
Pasākuma galvenais mērķis ir palīdzēt grūtībās nonākušam uzņēmumam. Šādos gadījumos, ja tiek izpildīti attiecīgi nosacījumi, var piemērot LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā paredzēto atbrīvojumu, kurš atļauj valsts atbalstu, kas veicina konkrētu saimniecisko darbību attīstību, ja tam nav tāda nelabvēlīga iespaida uz tirdzniecības apstākļiem, kas ir pretrunā kopīgām interesēm.
(142)
Ņemot vērā atbalsta saņēmēja ražošanas portfeli, Komisija novērtēja, vai īpašie noteikumi, kas attiecas uz lauksaimniecību, ir piemērojami šajā gadījumā. Pamatojoties uz Slovākijas iestāžu sniegto informāciju par atbalsta saņēmēja apgrozījumu, Komisija savā lēmumā sākt formālu izmeklēšanu secināja, ka lielākā daļa atbalsta saņēmēja produktu nav produkti, uz kuriem attiecas LESD I pielikums, un ka tādēļ ir piemērojami vispārējie valsts atbalsta noteikumi.
(143)
Savos apsvērumos par lēmumu sākt formālu izmeklēšanu atbalsta saņēmējs apstrīdēja datus par apgrozījumu, ko bija iesniegušas Slovākijas iestādes (sk. 1. tabulu), bet neapstrīdēja Komisijas lēmumu veikt novērtējumu, pamatojoties uz vispārējiem valsts atbalsta noteikumiem. Nemēģinot noteikt, vai atbalsta saņēmēja sniegtie skaitļi ir pareizi (48), Komisija pārbaudīja, vai tās iepriekš minētais secinājums attiektos arī uz jaunajiem datiem. Komisija secināja, ka lielāko daļu no atbalsta saņēmēja apgrozījuma rada produkti, uz kuriem neattiecas LESD I pielikums. Tāpēc ir piemērojami vispārējie, nevis konkrētas nozares valsts atbalsta noteikumi.
(144)
Pašlaik glābšanas un pārstrukturēšanas atbalstu grūtībās nonākušiem uzņēmumiem reglamentē Kopienas pamatnostādnes par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai (49) (turpmāk “jaunās pamatnostādnes”), ar ko ir aizstāts iepriekšējais, 1999. gadā pieņemtais teksts (50) (turpmāk “1999. gada pamatnostādnes”).
(145)
Jauno pamatnostādņu pārejas noteikumi paredz, ka jaunās pamatnostādnes ir piemērojamas, novērtējot jebkuru glābšanas vai pārstrukturēšanas atbalstu, kas piešķirts bez Komisijas atļaujas (nelikumīgs atbalsts), ja daļa atbalsta vai viss atbalsts ir piešķirts pēc 2004. gada 1. oktobra, proti, dienas, kad jaunās pamatnostādnes publicētas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (104. punkta pirmā daļa). Tomēr, ja atbalsts ir nelikumīgi piešķirts pirms 2004. gada 1. oktobra, pārbaudi veic, pamatojoties uz pamatnostādnēm, kas piemērojamas brīdī, kad piešķirts atbalsts (104. punkta otrā daļa).
(146)
Nodokļu birojs izlīguma apstiprinājumu izdeva 2004. gada 9. jūlijā, un tas stājās spēkā 2004. gada 23. jūlijā. Attiecīgi atbalsts tika nelikumīgi piešķirts pirms 2004. gada 1. oktobra. Tāpēc ir piemērojamas 1999. gada pamatnostādnes, kas bija piemērojamas atbalsta piešķiršanas brīdī.
(147)
Komisijas Regulas (EK) Nr. 70/2001 par EK Līguma 87. un 88. panta piemērošanu, sniedzot valsts atbalstu maziem un vidējiem uzņēmumiem (51), izpratnē atbalsta saņēmējs ir vidējs uzņēmums.
3.1. Uzņēmuma tiesības saņemt atbalstu
(148)
Saskaņā ar 1999. gada pamatnostādņu 5. punkta c) apakšpunktu uzņēmumu uzskata par grūtībās nonākušu uzņēmumu, ja tas atbilst saskaņā ar valsts tiesību aktiem noteiktajiem kritērijiem, kas jāievēro, lai uzņēmumu varētu uzskatīt par kolektīvās maksātnespējas procedūras subjektu.
(149)
Atbalsta saņēmējs bija tādas izlīguma procedūras puse, kas saskaņā ar Bankrota likumā definēto ir pieejama tikai maksātnespējīgiem uzņēmumiem. Tāpēc tas ir tiesīgs saņemt glābšanas un pārstrukturēšanas atbalstu.
3.2. Glābšanas atbalsts
(150)
Slovākijas iestādes apstrīdēto pasākumu sākotnēji raksturoja kā glābšanas atbalstu. Ievērojot 1999. gada pamatnostādnes, Komisija pauda šaubas par šā atbalsta kā glābšanas atbalsta saderību, pamatojoties uz III daļā izklāstītajiem iemesliem.
(151)
Ne Slovākijas iestādes, ne atbalsta saņēmējs nav iesniedzis apsvērumus par šīm šaubām. Šajā saistībā Komisijai nav iesniegti jauni fakti.
(152)
Tā kā iepriekš minētās šaubas nav kliedētas, Komisija secina, ka atbalsts nav saderīgs kā glābšanas atbalsts 1999. gada pamatnostādņu izpratnē.
3.3. Pārstrukturēšanas atbalsts
(153)
Komisija pauda šaubas par to, vai atbalsts ir saderīgs kā pārstrukturēšanas atbalsts 1999. gada pamatnostādņu izpratnē, pamatojoties uz III daļā izklāstītajiem iemesliem.
(154)
Komisija norāda, ka Slovākijas iestādes, kam ir pienākums pierādīt, ka valsts atbalsts ir saderīgs ar iekšējo tirgu, nav darījušas zināmus jaunus faktus, lai pierādītu šo secinājumu. Komisija ir pienācīgi ņēmusi vērā atbalsta saņēmēja iesniegtos apsvērumus.
3.3.1. Ilgtermiņa dzīvotspējas atjaunošana
(155)
Saskaņā ar 1999. gada pamatnostādnēm pārstrukturēšanas atbalsta piešķiršanai jābūt saistītai ar pamatotu un saskaņotu pārstrukturēšanas plānu uzņēmuma ilgtermiņa dzīvotspējas atjaunošanai, un tas jāpiešķir ar nosacījumu, ka šāds plāns tiek īstenots. Dalībvalsts uzņemas saistības attiecībā uz minēto plānu, kas jāapstiprina Komisijai. Ja uzņēmums neīsteno plānu, uzskata, ka atbalsts ir izmantots ļaunprātīgi.
(156)
Būtībā pārstrukturēšanas plānam jābūt tādam, lai tas dotu iespēju atbalsta saņēmējam atjaunot savu ilgtermiņa dzīvotspēju saprātīgā termiņā un pamatojoties uz reāliem pieņēmumiem par turpmākās darbības nosacījumiem. Plānā jābūt izklāstītiem apstākļiem, kuru dēļ atbalsta saņēmējam radušās grūtības, un jābūt norādītiem piemērotiem šo grūtību atrisināšanas pasākumiem. Pārstrukturēšanas darbības nevar ietvert tikai finansiālu atbalstu, kas paredzēts, lai atlīdzinātu parādus un iepriekšējus zaudējumus, nenovēršot grūtību cēloņus.
(157)
Attiecībā uz uzņēmumiem, kas atrodas atbalstāmajos reģionos, un maziem un vidējiem uzņēmumiem 1999. gada pamatnostādnes paredz, ka atbalsta atļaušanas nosacījumi var būt mazāk stingri attiecībā uz kompensācijas pasākumu īstenošanu un pārraudzības ziņojumu saturu. Tomēr šie faktori neatbrīvo šādus uzņēmumus no prasības izstrādāt pārstrukturēšanas plānu, ne arī dalībvalsti no pienākuma nodrošināt to, ka pārstrukturēšanas atbalstu piešķir tikai ar nosacījumu, ka tiek īstenots pārstrukturēšanas plāns.
(158)
Pēc formālās izmeklēšanas sākšanas Slovākijas iestādes apstiprināja, ka uzņēmējdarbības plānu, ko atbalsta saņēmējam bija pienākums izstrādāt, lai varētu sākt izlīguma procedūru, ir izvērtējusi tikai kompetentā tiesa, t. i., nevis piešķīrēja iestāde, un ka ne tiesa, ne nodokļu birojs nav uzraudzījuši plāna īstenošanu.
(159)
Pretēji šim apstiprinājumam atbalsta saņēmējs apgalvoja, ka nodokļu birojs pirms izlīguma apstiprināšanas bija izvērtējis uzņēmējdarbības plāna spēju atjaunot ilgtermiņa dzīvotspēju, bet tas nesniedza pierādījumus, lai to pamatotu.
(160)
Atbalsta saņēmējs arī iebilda, ka tam, ka nav oficiāla pārstrukturēšanas plāna, nav nozīmes situācijā, kad Komisija veic atbalsta ex post novērtējumu un var novērtēt, vai atbalsta saņēmējs faktiski ir kļuvis dzīvotspējīgs. Atbalsta saņēmējs uzskata, ka oficiālu pārstrukturēšanas plānu var pieprasīt tikai ex ante novērtēšanas gadījumā, un tikai uz šādu novērtējumu attiecas 1999. gada pamatnostādnes.
(161)
Šāds arguments nav pareizs. Minētās 1999. gada pamatnostādnes attiecas gan uz paziņota, gan nelikumīga atbalsta saderības novērtējumu. Ikreiz, kad notiek novērtēšana, ir spēkā nosacījums, ka pārstrukturēšanas atbalstu piešķir, ja ir izstrādāts dzīvotspējīgs pārstrukturēšanas plāns. Komisijai novērtējums jāveic, pamatojoties uz informāciju, kas bijusi pieejama atbalsta piešķiršanas brīdī.
(162)
Var secināt, ka nodokļu birojam kā piešķīrējai iestādei nebija iespējas novērtēt pārstrukturēšanas plānu un nodrošināt to, ka tā debitoru parādus noraksta ar nosacījumu, ka, veicot pienācīgu uzraudzību, tiek īstenots šāds plāns. Tādējādi pirmais oficiālais nosacījums, kas ir pilnībā attiecināms arī uz ex post novērtējumu, nav ievērots.
(163)
Attiecībā uz uzņēmējdarbības plāna būtību Slovākijas iestādes nav sniegušas informāciju, kas mazinātu Komisijas šaubas par to, vai plāns ir reāls pārstrukturēšanas plāns, kā paredzēts 1999. gada pamatnostādnēs.
(164)
Komisija var tikai atkārtot secinājumu, pie kura tā nonākusi lēmumā par formālas izmeklēšanas sākšanu. Iesniegtais uzņēmējdarbības plāns ir tikai plāns, kas attiecas uz atbalsta saņēmēja aktuālo problēmu saistībā ar valstij atmaksājamā parāda palielināšanos. Plānā nekādā veidā nav analizēti ne apstākļi, kas izraisījuši atbalsta saņēmēja grūtības, ne arī uzņēmuma finanšu stāvoklis attiecīgajā brīdī un tā finansiālās izredzes. Tā kā šādas analīzes nav bijis, atbalsta saņēmējs nav ierosinājis konkrētus pasākumus saistībā ar atsevišķajiem grūtību iemesliem. Vienīgais sīki raksturotais pasākums ir ierosinātā finanšu pārstrukturēšana, panākot izlīgumu ar kreditoriem.
(165)
Plānā nav minēta atbalsta saņēmēja pašu kapitāla palielināšana, ko atbalsta saņēmējs minēja kā vienu no pārstrukturēšanas pasākumiem. Lietas materiālos nav informācijas, kas pierādītu, ka Hydree Slovakia veiktais kapitāla palielinājums būtu jāuzskata par pasākumu, kas nodrošinājis to, ka atbalsta saņēmējs ilgtermiņā neatkārtos savu stratēģiju ražošanas finansēšanā izmantot PVN un akcīzes nodokļu parādu, kas galu galā izraisīja uzņēmuma grūtības. Slovākijas iestādes apstiprināja, ka kapitāla palielinājums nekādā veidā nemazina finansiālo problēmu atkārtošanās risku. Šīs šaubas vēl jo vairāk pastiprinās, ņemot vērā, ka kapitāla palielinājums bija SKK 21 miljons, bet pārstrukturētais parāds bija SKK 644 miljoni.
(166)
Kapitāla palielinājums pats par sevi nav pierādījums par tirgus uzticēšanos tam, ka atbalsta saņēmējs atgūs ilgtermiņa dzīvotspēju. Komisija norāda, ka, neraugoties uz aktīviem centieniem, atbalsta saņēmējam nav izdevies saņemt aizdevumu no privātbankas.
(167)
Turklāt ražošanas aktīvu iznomāšana atbalsta saņēmēja konkurentam Old Herold s. r. o. nepārprotami bija nepieciešama tādēļ, ka atbalsta saņēmējs bija zaudējis licenci, kas tam ļauj ražot spirtu un dzērienus uz spirta bāzes, nevis tādēļ, ka šāda ražošana būtu radījusi zaudējumus un tāpēc vajadzētu veikt pārstrukturēšanu. Atbalsta saņēmējs pats būtu varējis pieprasīt jaunu licenci pēc izlīguma pabeigšanas, bet nav to darījis. Tomēr Komisija konstatē, ka atbalsta saņēmējs turpina pārdot produktus, ko ražo Old Herold, izmantojot atbalsta saņēmēja aktīvus un zīmolu, un pat plāno šos pārdošanas apjomus palielināt, kā norādīts gada ziņojumā par laikposmu no 2004. gada 29. aprīļa līdz 2004. gada 30. decembrim. Tāpēc šo ražošanas aktīvu iznomāšanu nevar uzskatīt par pārstrukturēšanas pasākumu, jo, ņemot vērā visus pieejamos pierādījumus, nav bijis vajadzības pārstrukturēt šo ražošanas daļu.
(168)
Attiecībā uz pārējiem uzņēmējdarbības plānā ierosinātajiem pasākumiem Komisijas šaubas vēl nav kliedētas. Šie pasākumi ir tikai parastās uzņēmējdarbības gaitas pasākumi, nevis racionalizācijas pasākumi (veca aprīkojuma vai transportlīdzekļu pārdošana). Abi ierosinātie strukturālie pasākumi (nerentablo bezalkoholisko produktu ražošanas izbeigšana un nekustamā īpašuma daļas pārdošana) tika izklāstīti ļoti vispārīgi, nenorādot konkrētus produktus vai termiņu. Slovākijas iestādes apstiprināja, ka nekustamais īpašums, ko bija paredzēts pārdot (administratīva ēka, veikals un atpūtai paredzēta ēka), 2005. gada 10. oktobrī nebija pārdots, t. i., ka šis plānotais pasākums nav īstenots, kā tika paziņots.
(169)
Ņemot vērā to, ka nav ne oficiāla pārstrukturēšanas plāna, ne faktiskas grūtību analīzes, ne šo grūtību novēršanai vajadzīgo pasākumu analīzes, ne arī tirgus nosacījumu un izredžu analīzes, Komisija secina, ka atbalsta saņēmēja iesniegtais uzņēmējdarbības plāns nav faktisks pārstrukturēšanas plāns, kā paredzēts 1999. gada pamatnostādnēs (52). Tāpēc Komisijas šaubas par to, vai atbalsta saņēmējs atgūs ilgtermiņa dzīvotspēju, netika kliedētas.
3.3.2. Atbalsts, kas nepārsniedz nepieciešamo minimumu
(170)
Kaut gan, lai secinātu, ka atbalsts nav saderīgs ar iekšējo tirgu, pietiek ar Komisijas secinājumu, ka joprojām nav kliedētas šaubas par ilgtermiņa dzīvotspēju, jo nav faktiska pārstrukturēšanas plāna, Komisija tomēr analizēs arī otru galveno kritēriju, kas noteikts 1999. gada pamatnostādnēs, proti, atbalstam ir jābūt ierobežotam līdz nepieciešamajam minimumam.
(171)
Saskaņā ar 1999. gada pamatnostādņu 40. punktu atbalsta apjoms un intensitāte ir maksimāli jāierobežo tiktāl, cik vajadzīgs, lai nodrošinātu pārstrukturēšanu, ņemot vērā finanšu resursus, kas ir atbalsta saņēmējam. Atbalsta saņēmējam pārstrukturēšanā jāveic nozīmīgs savu resursu ieguldījums.
(172)
Pārstrukturēšanas izmaksas bija kopējā tā parāda summa, kas pārstrukturēts izlīguma ietvaros. Atbalsta saņēmējs samaksāja 35 % no šīs summas.
(173)
Slovākijas iestādes nesniedza sīkākus paskaidrojumus, reaģējot uz šaubām, ko Komisija paudusi šajā saistībā. Atbalsta saņēmējs paskaidroja, kā tas finansējis pēc izlīguma palikušo parādu (sk. 30.-35. punktu). Atbalsta saņēmējs apgalvo, ka tā ieguldījums bija SKK 231 miljons (EUR 6,1 miljons).
(174)
Pirmkārt, atbalsta saņēmējam pieejamo resursu vērtība bija lielāka par parāda summu, kas bija atlikusi pēc izlīguma. Tas liecina, ka atbalsts nebija ierobežots līdz nepieciešamajam minimumam.
(175)
Tomēr, kas ir vēl svarīgāk - Komisija uzskata, ka Old Herold piešķirtais kredīts nav uzskatāms par paša atbalsta saņēmēja ieguldījumu 1999. gada pamatnostādņu izpratnē. Parādi kreditoriem ir pastāvīgs uzņēmuma darbības finansējuma avots. Tie ir īstermiņa aizdevumi, kas tomēr ir jāatmaksā. Tikai tad, ja piegādātāji piekrīt atļaut parāda atmaksāšanu termiņā, kas ir ilgāks par parasto, uzņēmumam ir pieejami papildu resursi pārstrukturēšanai. Šāda atlikšana ir pazīme, ka tirgus tic dzīvotspējas atjaunošanai.
(176)
Atbalsta saņēmējs nekādā veidā nepierādīja, ka maksājuma atlikšana, ko veica Old Herold, būtiski pārsniedza to, kas ir parasta komercdarbības prakse starp atbalsta saņēmēju un tā piegādātājiem. Maksājuma termiņš, kas ir 40 dienas, šķiet, ir standarta prakse, jo īpaši ņemot vērā to, ka atbalsta saņēmējam tas tika atvēlēts pēc izlīguma. Tāpēc atbalsta saņēmējam finansiālu grūtību vairs nebija. Izlīguma mērķis tieši bija palīdzēt atbalsta saņēmējam atrisināt finansiālās problēmas.
(177)
Tāpēc Komisija secina, ka šo pagarināto atmaksas termiņu nevar uzskatīt par ieguldījumu pārstrukturēšanā no ārējiem resursiem.
(178)
Bez šādas termiņa atlikšanas atbalsta saņēmēja ieguldījums 1999. gada pamatnostādņu izpratnē ir SKK 131 miljons (EUR 3,4 miljoni) un tādējādi atbilst 20 % no pārstrukturēšanas izmaksām.
(179)
1999. gada pamatnostādnēs nav paredzēti sliekšņi, kas noteiktu, vai atbalsta saņēmēja paša ieguldījums ir uzskatāms par būtisku.
(180)
Ņemot vērā Komisijas praksi 1999. gada pamatnostādņu piemērošanā un Komisijas politikas izmaiņas šajā ziņā līdz ar robežvērtības ieviešanu ar 2004. gada pamatnostādnēm (53), Komisija uzskata, ka ieguldījums 20 % apmērā ir diezgan mazs. Saskaņā ar 1999. gada pamatnostādnēm šāds ieguldījums varētu būt pieņemams tikai tad, ja būtu izpildīti visi pārējie nosacījumi atbalsta apstiprināšanai. Tādā gadījumā Komisijai būtu jāņem vērā tādi kritēriji kā, piemēram, tas, vai uzņēmums darbojas atbalstāmajā reģionā, tas, kādā mērā finansējuma avoti atspoguļo tirgus - ne tikai atbalsta saņēmēja un tā akcionāru - uzticēšanos uzņēmuma ilgtermiņa dzīvotspējai, vai citas īpašas attiecīgā gadījuma iezīmes.
(181)
Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija šajā gadījumā nevar piekrist tam, ka atbalsta saņēmēja ieguldījums ir būtisks. Komisija secina, ka nav kliedētas šaubas par to, vai atbalsta saņēmēja ieguldījums ir būtisks un vai atbalsts ir ierobežots līdz vajadzīgajam minimumam.
3.4. Atbalsta saderība: secinājums
(182)
Komisija secina, ka atbalsts nav saderīgs ar iekšējo tirgu kā glābšanas vai pārstrukturēšanas atbalsts. Turklāt šajā gadījumā nav piemērojama neviena cita LESD paredzētā atkāpe.
VII. SECINĀJUMI
(183)
Komisija konstatē, ka Slovākijas Republika ir nelikumīgi piešķīrusi nodokļu parāda norakstīšanu par labu Frucona Košice a.s., tādējādi pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu. Šis atbalsts nav saderīgs ar iekšējo tirgu un nav saskaņā ar nevienu LESD paredzēto atkāpi.
(184)
Kaut gan nodokļu biroja apstiprinātās norakstīšanas īstenošana ir apturēta, līdz būs zināms šīs procedūras iznākums, Komisija konstatē, ka priekšrocība atbalsta saņēmējam tika radīta brīdī, kad nodokļu birojs nolēma atteikties no savu prasījumu daļas un tādējādi atbalstu nodeva atbalsta saņēmēja rīcībā. Minētais brīdis ir brīdis, kad 2004. gada 23. jūlijā stājās spēkā kreditoru nolīgums. Atbalsta saņēmēja priekšrocība salīdzinājumā ar tā konkurentiem izpaudās faktā, ka nodokļu birojs neīstenoja savus nodokļu prasījumus.
(185)
Lai atjaunotu iepriekšējo stāvokli, valsts atbalsts ir jāatgūst. Ņemot vērā, ka priekšrocība tika piešķirta brīdī, kad 2004. gada 23. jūlijā stājās spēkā kreditoru nolīgums, atgūstamā atbalsta summa ir visa norakstīto parādu summa, kas paredzēta minētajā nolīgumā.
(186)
Tomēr Slovākijas Republikas Augstākā tiesa lēma, ka ceļu satiksmes nodokļu parādi SKK 424 490 apmērā ir kļūdaini iekļauti izlīgumā. Tādēļ nolīgumā iekļautais pamatparāds tika samazināts par minēto summu, un parāda nodokļu birojam koriģētā summa, ko iekļāva nolīgumā, bija SKK 640 369 341.
(187)
Ceļu satiksmes nodokļu parādi, ko iepriekš uzskatīja par norakstītiem, tika pilnībā nomaksāti 2006. gada 2. augustā. Šis maksājums būtu jāņem vērā, aprēķinot atbalsta summu un procentus, kas vēl ir jāatgūst,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Lēmums 2007/254/EK ir atcelts.
2. pants
Valsts atbalsts SKK 416 515 990 apjomā, ko Slovākijas Republika īstenojusi par labu Frucona Košice a.s., nav saderīgs ar iekšējo tirgu.
3. pants
1. Slovākijas Republika veic visus vajadzīgos pasākumus, lai no atbalsta saņēmēja atgūtu 2. pantā minēto atbalstu, kas tam nelikumīgi piešķirts, un ņem vērā, ka summa SKK 424 490 apmērā, kura atbilst ceļu satiksmes nodokļu parādiem, 2006. gada 2. augustā tika iemaksāta vietējā nodokļu biroja kontā.
2. Atgūšanu veic nekavējoties un saskaņā ar valsts tiesību aktos paredzētajām procedūrām, ja tās paredz iespēju nekavējoties un efektīvi izpildīt lēmumu.
3. Atgūstamajai summai pieskaita procentus par visu laika posmu no dienas, kad tā tika nodota Frucona Košice, a.s. rīcībā, līdz tās faktiskajam atgūšanas brīdim.
4. Procentus aprēķina saskaņā ar noteikumiem, kas paredzēti V nodaļā Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regulā (EK) Nr. 794/2004, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK Līguma 93. panta piemērošanai (54). Piemēro salikto procentu likmi par visu laika posmu, kas minēts 3. punktā.
4. pants
Divu mēnešu laikā pēc šā lēmuma paziņošanas Slovākijas Republika informē Komisiju par pasākumiem, ko tā veikusi, pildot šo lēmumu. Tā minēto informāciju sniedz, izmantojot šā lēmuma pielikumā norādīto veidlapu.
5. pants
Šis lēmums ir adresēts Slovākijas Republikai.
Briselē, 2013. gada 16. oktobrī