РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 28 август 2013 година
относно проекта на италиански указ във връзка с методите за обозначаване на произхода на дълготрайно прясно мляко, мляко, произведено по технологията UHT, микрофилтрирано пастьоризирано мляко и мляко, пастьоризирано при висока температура
(нотифицирано под номер C(2013) 5517)
(само текстът на италиански език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2013/444/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 г. за сближаване на законодателствата на държавите членки относно етикетирането, представянето и рекламата на храните (1), и по-специално член 19 от нея,
като има предвид, че:
(1)
В съответствие с процедурата, предвидена в член 19, втора алинея от Директива 2000/13/ЕО, на 9 ноември 2012 г. италианските органи нотифицираха Комисията за проект на указ, в който се предвиждат, inter alia, изисквания за задължително етикетиране на дълготрайно прясно мляко, мляко, произведено по технологията UHT, микрофилтрирано пастьоризирано мляко и мляко, пастьоризирано при висока температура.
(2)
В член 2, параграф 1 от нотифицирания указ се предвижда, че етикетите на стерилизираното дълготрайно прясно мляко, млякото, произведено по технологията UHT, микрофилтрираното пастьоризирано мляко и млякото, пастьоризирано при висока температура, трябва да носят обозначение за държавата на произход на млекодобивното стопанство, от което идва обработеното мляко, или обозначението „ЕС“ или „трети държави“, в случай че мястото, от което идва млякото, е съответно от една или повече държави - членки на Европейския съюз, или от трети държави.
(3)
С Директива 2000/13/ЕО се хармонизират правилата, които регламентират етикетирането на храните, като, от една страна, се предвижда хармонизиране на някои национални разпоредби, а от друга - въвеждане на мерки по отношение на нехармонизираните национални разпоредби. Обхватът на хармонизирането е определен в член 3, параграф 1 от посочената директива, в който са изброени всички задължителни указания по отношение на етикетирането на храните при условията и дерогациите, предвидени в членове 4-17.
(4)
В член 3, параграф 1, точка 8 от Директива 2000/13/ЕО се предвижда, че информацията за мястото на произход или мястото, от което идва храната, се посочва, „когато липсата на това посочване може да заблуди потребителя относно истинския произход на храната“.
(5)
В член 4, параграф 2 от Директива 2000/13/ЕО се предвижда, че за някои определени храни може да се изискват и други обозначения освен изброените в член 3, параграф 1 от директивата, чрез разпоредби на Съюза или - при липса на такива - чрез национални разпоредби.
(6)
С член 18, параграф 2 от Директива 2000/13/ЕО се разрешава приемането на нехармонизирани национални разпоредби, ако те са обосновани с едно от изброените в него съображения, в това число, inter alia, опазване на общественото здраве и предотвратяване на измами, при условие че естеството на разпоредбите не възпрепятства прилагането на определенията и правилата, установени с Директива 2000/13/ЕО. Ето защо, когато в държава членка се предлага проект на национални разпоредби в областта на етикетирането, е необходимо да се провери тяхната съвместимост с посочените по-горе изисквания и с разпоредбите на Договора за функционирането на Европейския съюз.
(7)
Италианските органи са на мнение, че нотифицираната мярка е необходима, за да се гарантира защита на интересите на потребителите и да се засили прилагането на превенция и ограничаване на измамите с храни. Пояснено бе, че противно на вярването на италианските потребители, млякото, продавано на италианския пазар, не е само от италиански произход, вследствие на което е налице необходимост произходът да бъде отбелязван на етикета, за да се предотврати подвеждане на потребителите. Предвид изложеното по-горе италианските органи са на мнение, че разпоредбите на член 2, параграф 1 са обосновани с оглед на член 3, параграф 1, точка 8 от Директива 2000/13/ЕО.
(8)
С член 3, параграф 1, точка 8 от Директива 2000/13/ЕО се въвежда подходящ механизъм за преодоляване на риска потребителите да бъдат подведени в случаите, когато някои елементи могат да създадат впечатление, че произходът или мястото, от което идва дадена храна, са различни от действителните. Стопанските субекти от хранително-вкусовата промишленост са тези, които трябва да гарантират, че информацията за произхода и мястото, от което идва дадена храна, фигурира на етикета, когато липсата ѝ може да породи объркване за потребителите. Националните правоприлагащи органи са тези, които трябва да установят спазването на това задължение.
(9)
Разпоредбите на член 2, параграф 1 от нотифицирания указ биха навели на мисълта, че въпросните храни винаги се представят по начин, който подвежда италианските потребители относно действителния им произход или мястото, от което идват. В тази връзка Комисията посочва, че обхватът на нотифицирания указ не включва мляко с (твърде) ограничена трайност (сурово мляко, пастьоризирано мляко), докато именно то може да накара потребителите да мислят, че въпросното мляко е с италиански произход.
(10)
Освен позоваването на потребността от защита на интересите на потребителите, италианските органи не са представили достатъчни обосновки, които да водят до заключението, че е необходимо задължително обозначаване на произхода на продуктите, изброени в член 1 от нотифицирания указ, което е в допълнение към задължението, установено в член 3, параграф 1, точка 8 от Директива 2000/13/ЕО.
(11)
Следователно италианските органи не са доказали, че обозначаването на произхода, предвидено в нотифицирания указ, е необходимо за постигане на някоя от целите, изброени в член 18, параграф 2 от Директива 2000/13/ЕО.
(12)
Предвид изложените съображения в съответствие с член 19, трета алинея от Директива 2000/13/ЕО Комисията даде отрицателно становище относно посочените по-горе разпоредби на нотифицирания указ.
(13)
Съответно от италианските органи следва да бъде изискано да не приемат разпоредбите на член 2, параграф 1 от нотифицирания указ.
(14)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Италианската република не приема разпоредбите на член 2, параграф 1 от нотифицирания указ относно методите за обозначаване на произхода на дълготрайно прясно мляко, мляко, произведено по технологията UHT, микрофилтрирано пастьоризирано мляко и мляко, пастьоризирано при висока температура.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Италианската република.
Съставено в Брюксел на 28 август 2013 година.
KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS LĒMUMS
(2013. gada 28. augusts)
par Itālijas dekrēta projektu par ilgi glabājama piena, ultrasterilizēta piena, mikrofiltrēta pasterizēta piena un augstā temperatūrā pasterizēta piena izcelsmes norādīšanas metodēm
(izziņots ar dokumenta numuru C(2013) 5517)
(Autentisks ir tikai teksts itāļu valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2013/444/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 20. marta Direktīvu 2000/13/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas produktu marķēšanu, noformēšanu un reklāmu (1) un jo īpaši tās 19. pantu,
tā kā:
(1)
Itālijas iestādes saskaņā ar Direktīvas 2000/13/EK 19. panta otrajā daļā noteikto procedūru 2012. gada 9. novembrī Komisijai paziņoja par dekrētu, ar kuru cita starpā nosaka obligātās prasības attiecībā uz ilgi glabājama piena, ultrasterilizēta piena, mikrofiltrēta pasterizēta piena un augstā temperatūrā pasterizēta piena marķēšanu.
(2)
Paziņotā dekrēta 2. panta 1. punktā noteikts, ka sterilizēta ilgi glabājama piena, ultrasterilizēta piena, mikrofiltrēta pasterizēta piena un augstā temperatūrā pasterizēta piena marķējumā jānorāda tās piensaimniecības izcelsmes valsts, kura ir apstrādātā piena pirmavots, vai jāiekļauj norāde “ES” vai “trešās valstis”, ja piena pirmavots ir attiecīgi vismaz viena Eiropas Savienības dalībvalsts vai trešā valsts.
(3)
Ar Direktīvu 2000/13/EK tiek saskaņoti pārtikas produktu marķēšanu reglamentējošie noteikumi, paredzot, pirmkārt, konkrētu valsts noteikumu saskaņošanu un, otrkārt, pasākumus attiecībā uz nesaskaņotiem valsts noteikumiem. Saskaņošanas joma ir noteikta minētās direktīvas 3. panta 1. punktā, kurā uzskaitītas visas norādes, kas saskaņā ar 4. līdz 17. pantu un ievērojot tajos ietvertos izņēmumus obligāti jāiekļauj pārtikas produktu marķējumā.
(4)
Saskaņā ar Direktīvas 2000/13/EK 3. panta 1. punkta 8. apakšpunktu informācija par izcelsmi vai pirmavotu ir obligāta, ja “bez šādas norādes var tikt ievērojami maldināts patērētājs attiecībā uz pārtikas produkta īsto izcelsmi vai pirmavotu”.
(5)
Direktīvas 2000/13/EK 4. panta 2. punktā paredzēts, ka Savienības noteikumos vai - ja Savienības noteikumi nepastāv - valstu noteikumos, ko piemēro īpašiem pārtikas produktiem, var būt noteikts, ka papildus minētās direktīvas 3. panta 1. punktā uzskaitītajām norādēm marķējumā jābūt vēl citām.
(6)
Direktīvas 2000/13/EK 18. panta 2. punkts pieļauj nesaskaņotu valstu noteikumu pieņemšanu, ja tie ir pamatoti ar vienu no tajā minētajiem iemesliem, cita starpā ar sabiedrības veselības aizsardzību un viltojumu novēršanu, ja vien šādi noteikumi nekavē Direktīvā 2000/13/EK paredzēto definīciju un noteikumu piemērošanu. Tāpēc, ja kādā dalībvalstī ir ierosināts marķēšanas noteikumu projekts, ir jāpārbauda šo noteikumu atbilstība iepriekš minētajām prasībām un Līguma par Eiropas Savienības darbību noteikumiem.
(7)
Itālijas iestādes uzskata, ka paziņotais pasākums ir nepieciešams, lai nodrošinātu patērētāju interešu aizsardzību un pastiprinātu krāpšanas novēršanas un apkarošanas pasākumu ieviešanu pārtikas jomā. Tiek skaidrots, ka pretēji itāļu patērētāju pārliecībai ne viss Itālijā pārdotais piens ir vietējas izcelsmes, tāpēc, lai izvairītos no patērētāju maldināšanas, norāde par izcelsmi ir kļuvusi par nepieciešamību. Ņemot vērā iepriekš izklāstītos apsvērumus, Itālijas iestādes uzskata, ka dekrēta 2. panta 1. punkta noteikumi ir pamatoti saskaņā ar Direktīvas 2000/13/EK 3. panta 1. punkta 8. apakšpunktu.
(8)
Ar Direktīvas 2000/13/EK 3. panta 1. punkta 8. apakšpunktu ir iedibināts attiecīgs mehānisms patērētāju maldināšanas riska novēršanai gadījumos, kad atsevišķi elementi varētu netieši norādīt uz to, ka konkrētajam pārtikas produktam ir cita izcelsme vai pirmavots, kas atšķiras no īstās izcelsmes vai pirmavota. Ja informācijas trūkums par produkta izcelsmi vai pirmavotu varētu būt mulsinošs un maldināt patērētāju, pārtikas apritē iesaistīto uzņēmēju pienākums ir nodrošināt, lai šī informācija tiktu iekļauta marķējumā. Savukārt valsts izpildiestādēm ir jānodrošina šā pienākuma izpilde.
(9)
Paziņotā dekrēta 2. panta 1. punkta noteikumi vedina domāt, ka attiecīgie pārtikas produkti vienmēr ir noformēti tā, ka Itālijas patērētāji tiek maldināti par tās patieso izcelsmi un pirmavotu. Šajā saistībā Komisija vērš uzmanību uz to, ka paziņotā dekrēta darbības jomā nav ietverts piens ar (ļoti) nelielu glabāšanas laiku (svaigpiens, pasterizēts piens). Tādējādi tieši pēdējā gadījumā patērētājam varētu rasties iespaids, ka minēto piena produktu izcelsme ir Itālijā.
(10)
Izņemot sākotnējo atsauci uz nepieciešamību aizsargāt patērētāja intereses, Itālijas iestādes nesniedza pietiekamu pamatojumu, kas ļautu secināt, ka paziņotā dekrēta 1. pantā minētajiem produktiem ir nepieciešama obligāta izcelsmes norāde, neskarot Direktīvas 2000/13/EK 3. panta 1. punkta 8. apakšpunktā minēto pienākumu.
(11)
Tāpēc Itālijas iestādes nav pierādījušas, ka paziņotajā dekrētā minētā norāde par izcelsmi ir nepieciešama, lai sasniegtu kādu no Direktīvas 2000/13/EK 18. panta 2. punktā minētajiem mērķiem.
(12)
Ņemot vērā šos konstatējumus, Komisija par iepriekš minētajiem paziņotā dekrēta noteikumiem sniedz negatīvu atzinumu saskaņā ar Direktīvas 2000/13/EK 19. panta trešo daļu.
(13)
Attiecīgi būtu jāpieprasa, lai Itālijas iestādes nepieņem paziņotā dekrēta 2. panta 1. punkta noteikumus.
(14)
Šajā lēmumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Itālijas Republika nepieņem paziņotā dekrēta par ilgi glabājama piena, ultrasterilizēta piena, mikrofiltrēta pasterizēta piena un augstā temperatūrā pasterizēta piena izcelsmes norādīšanas metodēm 2. panta 1. punkta noteikumus.
2. pants
Šis lēmums ir adresēts Itālijas Republikai.
Briselē, 2013. gada 28. augustā