РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 16 април 2014 година
относно прехвърлянето на предписани емисионни единици по партидата на страна по Протокола от Киото в регистъра на Финландия
(нотифицирано под номер С(2014) 2475)
(2014/224/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Решение 2002/358/ЕО на Съвета от 25 април 2002 г. за одобрение от името на Европейската общност на Протокола от Киото към Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации по изменението на климата и съвместното изпълнение на задълженията, произтичащи от нея (1), и по-специално член 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
В Решение 2006/944/ЕО на Комисията (2) се определят съответните нива на емисиите за Съюза и неговите държави членки за първия период на поети задължения по Протокола от Киото.
(2)
С Решение 2010/778/ЕС на Комисията (3) бе изменено Решение 2006/944/ЕО, като бяха определени съответните окончателни нива на емисиите, разпределени на Съюза и на всяка държава членка, и като бе предвидено окончателната аритметична разлика от 19 357 532 тона еквивалент на въглероден диоксид между количеството емисии на Съюза и сбора от количествата емисии на държавите членки да бъде издадена като предписани количествени единици от Съюза. Освен това, в посоченото решение бе предвидено прехвърлянето на пет милиона предписани емисионни единици по партидата на страна по Протокола от Киото в регистъра на Дания.
(3)
При приемането на Решение 2010/778/ЕС бе отбелязано, че прехвърлянето на пет милиона предписани емисионни единици на Дания не засяга собствеността върху оставащия аритметичен излишък на Съюза.
(4)
През декември 2011 г. на състоялата се в Дърбан 17-а конференция на страните по Рамковата конвенция на ООН по изменение на климата („РКООНИК“) бе прието Решение 2/CMP.7 на Конференцията на страните, разглеждана като среща на страните по Протокола от Киото („Решение от Дърбан“). В посоченото решение бяха установени правила за отчитане на земеползването, промените в земеползването и горското стопанство („LULUCF“) за втория период на поети задължения по Протокола от Киото („Протокол от Киото“) към РКООНИК.
(5)
В Решението от Дърбан е налице значително отклонение от предходните правила за отчитане, договорени по Протокола от Киото за първия период на поети задължения. В решение 16/CMP.1 на Конференцията на страните, разглеждана като среща на страните по Протокола от Киото, приета от 11-а конференция на страните по РКООНИК в Монреал през декември 2005 г., се предвиждат ограничения, както е посочено в приложението към въпросното решение, за целите на ангажиментите на страните по първия период на поети задължения по Протокола от Киото. Освен това в Решение 16/CMP.1 се предвижда възможността страните да надвишат тези лимити чрез компенсиране на нетните емисии („дебити“) вследствие дейностите по залесяване, повторното залесяване и обезлесяването съгласно член 3, параграф 3 от Протокола от Киото, с нетни поглъщания („кредити“) вследствие дейностите по стопанисване на горите в съответствие с член 3, параграф 4 от Протокола от Киото. Това правило за отчитане обикновено се нарича правило на компенсирането. В Решението от Дърбан не се предвижда подобно правило на компенсиране за втория период на поети задължения по Протокола от Киото.
(6)
Правилата за отчитане в Решението от Дърбан предвиждат ограничения за използването на кредити, произтичащи от дейностите по стопанисване на горите, с цел да се отчете ангажиментът за смекчаване на последиците във втория период на ангажименти по Протокола от Киото. Съгласно това решение, дадена страна не може да използва повече кредити, произтичащи от дейностите по стопанисване на горите, от еквивалента на 3,5 % от емисиите на тази страна, без LULUCF, в своята базова година или базов период за изпълнението на своя ангажимент за смекчаване на последиците.
(7)
Промените в правилата за отчитане по отношение на LULUCF, съгласно определеното в Решението от Дърбан, имат значително отражение върху начина, по който страните отчитат дейностите в областта на LULUCF през втория период на поети задължения. Поради географските различия в сектора на земеползването и голямото разнообразие в националните особености в тази връзка, отражението на промените се различава значително между отделните държави членки. Изключването на правилото за обезщетение от правилата за отчитане, изложени в Решението от Дърбан, се отразява на изпълнението на задълженията на страните за втория период на ангажименти по Протокола от Киото. Това важи особено за гъсто залесените страни, като се има предвид, че условията в сектора на LULUCF се различават в отделните страни.
(8)
В заключенията си от 9 март 2012 г. Съветът призна отражението на промените в правилото за отчитане за компенсирането през втория период на ангажименти по Протокола от Киото, чрез признаване на „особеностите на гъсто залесените страни, особено по отношение на ограничените възможности за обхващане на емисиите от залесяване, възстановяване на горите и обезлесяване с нарастващи поглътители в резултат от стопанисването на горите“. В същото време Съветът призова Комисията „да проучи възможностите за намиране на задоволително решение, като същевременно се гарантира екологосъобразността“.
(9)
Специфичният случай на гъсто залесените страни бе също признат от Съвета през 2012 г. в рамките на процеса, довел до приемането на Решение № 529/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2013 г. относно правила за отчитане на емисиите и поглъщанията на парникови газове, дължащи се на дейности във връзка със земеползването, промените в земеползването и горското стопанство и относно информация за действията, свързани с тези дейности (4), както разкрива позоваването на условията на околната среда в гъсто залесените страни, в преамбюла на посоченото решение.
(10)
Финландия многократно изрази своята загриженост по отношение на своите дебити от обезлесяване за сектора на LULUCF вследствие промяната в правилото за компенсиране с Решението от Дърбан. Финландия изглежда засегната по специфичен и особен начин от прилагането на Решението от Дърбан. По текущи оценки Финландия е единствената държава членка, чийто годишен лимит от 3,5 % би означавал, че тя не може да покрие своите дебити, вследствие дейностите по залесяване, повторно залесяване и обезлесяване с кредитите, вследствие дейностите по стопанисване на горите, при отчитането на ангажимента си през втория период на ангажименти по Протокола от Киото.
(11)
С оглед съобразяване със специалния случай на Финландия, Съюзът следва да прехвърли на Финландия общо количество, което не надвишава десет милиона предписани емисионни единици от аритметичния излишък, предвиден в Решение 2006/944/ЕО, изменено с Решение 2010/778/ЕС. Това общо количество следва да послужи единствено за еднократна компенсация на Финландия във връзка с въздействието, което оказва промяната в правилото за компенсиране, в рамките на необходимото, за да се позволи на Финландия да изпълни ангажиментите си през втория период на поети задължения по Протокола от Киото.
(12)
Това прехвърляне следва да се извърши колкото е възможно по-скоро и преди края на периода на проверка за първия период на поети задължения по Протокола от Киото, при условие че са налични предписани емисионни единици в регистъра на ЕС и когато задължението относно Хърватия, както е посочено в Протокола относно някои разпоредби, отнасящи се до възможно еднократно прехвърляне на Република Хърватия на предписани емисионни единици, издадени съгласно Протокола от Киото към Рамковата конвенция на Обединените нации по изменението на климата, както и съответната компенсация по Договора за присъединяване на Република Хърватия към Европейския съюз (5), бъдат изпълнени или уредени.
(13)
При използването на тези предписани емисионни единици Финландия не трябва да надвишава кредитите вследствие дейностите по стопанисване на горите във Финландия, които са забранени за използване в съответствие с параграф 13 от приложението към Решението от Дърбан. Комисията е отчела надлежно поетите от Финландия ангажименти за анулиране на получените вследствие на това прехвърляне предписани емисионни единици, които не са изразходвани към края на втория период на поети задължения.
(14)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Комитета по изменение на климата,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Максимум десет милиона (10 000 000) от предписаните емисионни единици, посочени в член 2 от Решение 2006/944/ЕО, се предоставят, за да се позволи на Финландия да изпълни ангажиментите си през втория период на поети задължения по Протокола от Киото.
Централният администратор на регистъра на Съюза ще прехвърли, колкото е възможно по-скоро и преди края на периода на проверка за първия период на поети задължения по Протокола от Киото, въпросното общо количество, което не може да надвишава десет милиона (10 000 000) предписани количествени единици по партидата на страна по Протокола от Киото в регистъра на Финландия.
2. Прехвърлянето, посочено в параграф 1, се извършва, при условие че са налични предписани емисионни единици в регистъра на ЕС и когато задължението относно Хърватия, както е посочено в Протокола относно някои разпоредби, отнасящи се до възможно еднократно прехвърляне на Република Хърватия на предписани емисионни единици, издадени съгласно Протокола от Киото към Рамковата конвенция на Обединените нации по изменението на климата, както и съответната компенсация по Договора за присъединяване на Република Хърватия към Европейския съюз бъдат изпълнени или уредени.
Член 2
Адресати на настоящото решение са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 16 април 2014 година.
KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS LĒMUMS
(2014. gada 16. aprīlis)
par noteiktā daudzuma vienību pārskaitījumu Kioto protokola līgumslēdzējai pusei, kurai ir konts Somijas reģistrā
(izziņots ar dokumenta numuru C(2014) 2475)
(2014/224/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 2002. gada 25. aprīļa Lēmumu 2002/358/EK par ANO Vispārējai konvencijai par klimata pārmaiņām pievienotā Kioto protokola apstiprināšanu Eiropas Kopienas vārdā un no tā izrietošo saistību kopīgu izpildi (1) un jo īpaši tā 3. pantu,
tā kā:
(1)
Komisijas Lēmumā 2006/944/EK (2) Savienībai un tās dalībvalstīm ir noteikti atbilstīgie emisiju līmeņi pirmajam saistību periodam saskaņā ar Kioto protokolu.
(2)
Ar Komisijas Lēmumu 2010/778/ES (3) groza Lēmumu 2006/944/EK, nosakot Savienībai un katrai dalībvalstij galīgos attiecīgo emisiju līmeņus un nosakot, ka galīgā aritmētiskā starpība 19 357 532 tonnu oglekļa dioksīda ekvivalenta apmērā starp Savienībai piešķirto daudzumu un dalībvalstīm piešķirto daudzumu summu jāsedz ar Savienības piešķirtām noteiktā daudzuma vienībām. Turklāt minētajā lēmumā paredzēts pārskaitījums no Savienības reģistra piecu miljonu šo noteiktā daudzuma vienību apmērā Kioto protokola pusei, kurai ir konts Dānijas reģistrā.
(3)
Saistībā ar Lēmuma 2010/778/ES pieņemšanu tika atzīts, ka piecu miljonu noteiktā daudzuma vienību pārskaitījums Dānijai neskar īpašumtiesības uz atlikušo Savienības aritmētisko pārpalikumu.
(4)
ANO Vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām (UNFCCC) līgumslēdzēju pušu 17. konferencē, kas 2011. gada decembrī norisinājās Durbanā un vienlaikus bija Kioto protokola līgumslēdzēju pušu sanāksme, tika pieņemts līgumslēdzēju pušu konferences Lēmums 2/CMP.7 (“Durbanas lēmums”). Minētajā lēmumā ir izklāstīti uzskaites noteikumi, kuri piemērojami zemes izmantošanas, zemes izmantošanas maiņas un mežsaimniecības (LULUCF) sektoram otrajā saistību periodā saskaņā ar UNFCCC Kioto protokolu (“Kioto protokols”).
(5)
Durbanas lēmums būtiski atšķiras no iepriekšējiem uzskaites noteikumiem, par kuriem saskaņā ar Kioto protokolu tika panākta vienošanās attiecībā uz pirmo saistību periodu. Līgumslēdzēju pušu konferences, kas vienlaikus bija Kioto protokola līgumslēdzēju pušu sanāksme, Lēmumā 16/CMP.1, kurš tika pieņemts UNFCCC līgumslēdzēju pušu 11. konferencē 2005. gada decembrī Monreālā, ir noteikti ierobežojumi, kā izklāstīts minētā lēmuma pielikumā, līgumslēdzēju pušu saistību izpildes nolūkā attiecībā uz pirmo saistību periodu saskaņā ar Kioto protokolu. Turklāt Lēmumā 16/CMP.1 līgumslēdzējām pusēm ir paredzēta iespēja pārsniegt minētos ierobežojumus, kompensējot neto emisijas (“debeti”), kas radušās no apmežošanas, meža atjaunošanas un atmežošanas darbībām saskaņā ar Kioto protokola 3. panta 3. punktu, ar neto piesaisti (“kredīti”), kas radusies no meža apsaimniekošanas darbībām saskaņā ar Kioto protokola 3. panta 4. punktu. Minētais uzskaites noteikums parasti tiek saukts par kompensācijas noteikumu. Durbanas lēmumā šāds noteikums otrajam saistību periodam saskaņā ar Kioto protokolu nav paredzēts.
(6)
Durbanas lēmumā izklāstītajos uzskaites noteikumos ir paredzēts ierobežojums tādu kredītu izmantošanai, kas radušies no meža apsaimniekošanas darbībām, lai uzskaitītu emisiju samazināšanas saistības otrajā saistību periodā saskaņā ar Kioto protokolu. Saskaņā ar minēto lēmumu līgumslēdzēja puse nevar izmantot vairāk kā 3,5 % no minētās līgumslēdzējas puses emisiju kredītiem, kas radušies no meža apsaimniekošanas darbībām, atskaitot LULUCF, tās bāzes gadā vai periodā, kas paredzēts emisiju samazināšanas saistību izpildei.
(7)
Izmaiņas LULUCF uzskaites noteikumos, kas izklāstītas Durbanas lēmumā, būtiski ietekmē veidu, kādā līgumslēdzējas puses uzskaita LULUCF darbības otrajā saistību periodā. Tā kā zemes nozarē ir liela ģeogrāfiskā daudzveidība un šajā sakarībā valstīs ir ļoti dažādi apstākļi, ietekme uz dalībvalstīm ir ļoti atšķirīga. Kompensācijas noteikuma izslēgšana no Durbanas lēmumā izklāstītajiem uzskaites noteikumiem ietekmē līgumslēdzēju pušu saistību izpildi otrajā saistību izpildes periodā saskaņā ar Kioto protokolu. Šī situācija ir īpaši būtiska mežiem bagātām valstīm, ņemot vērā, ka LULUCF sektora apstākļi atšķiras atkarībā no valsts.
(8)
Padome 2012. gada 9. marta secinājumos atzīst kompensācijas uzskaites noteikuma izmaiņu ietekmi otrajā saistību izpildes periodā saskaņā ar Kioto protokolu, atzīstot “īpašās iezīmes, kas raksturīgas valstīm ar lielām mežu platībām, jo īpaši attiecībā uz ierobežotajām iespējām emisijas saistībā ar apmežošanu, meža atjaunošanu un atmežošanu kompensēt ar siltumnīcefekta gāzu aizvien lielāku piesaisti, kuras pamatā ir mežu apsaimniekošana”. Tajā pašā laikā Padome aicina Komisiju “izskatīt iespējas nolūkā rast apmierinošu risinājumu, vienlaikus nodrošinot ekoloģisko integritāti”.
(9)
Padome arī atzina mežiem bagāto valstu īpašo situāciju 2012. gada procesa laikā, kura rezultātā tika pieņemts Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 21. maija Lēmums Nr. 529/2013/ES par uzskaites noteikumiem attiecībā uz siltumnīcefekta gāzu emisijām un piesaisti, kas rodas darbībās, kuras saistītas ar zemes izmantošanu, zemes izmantošanas maiņu un mežsaimniecību, un par informāciju par rīcību, kas saistīta ar šīm darbībām (4), kā atspoguļots atsaucē uz vides apstākļiem mežiem bagātās valstīs, kas iekļauta minētā lēmuma preambulā.
(10)
Somija ir vairākkārt paudusi bažas par tās “debetiem” saistībā ar atmežošanu attiecībā uz LULUCF sektoru Durbanas lēmumā mainītā kompensācijas noteikuma dēļ. Šķiet, ka Durbanas lēmuma piemērošana ietekmē Somiju īpašā un unikālā veidā. Pašreizējie novērtējumi liecina, ka Somija ir vienīgā dalībvalsts, kurai gada ierobežojums 3,5 % nozīmētu, ka tā, uzskaitot savas saistības otrajā saistību periodā saskaņā ar Kioto protokolu, nevar segt savus “debetus”, kas radušies no apmežošanas, meža atjaunošanas un atmežošanas darbībām, ar kredītiem, kas radušies no meža apsaimniekošanas darbībām.
(11)
Lai ņemtu vērā Somijas īpašo un unikālo situāciju, Savienībai būtu Somijai jāpārskaita kopējais apjoms, kuram nebūtu jāpārsniedz desmit miljoni noteiktā daudzuma vienību, no aritmētiskā pārpalikuma, kas paredzēts Lēmumā 2006/944/EK, kas grozīts ar Lēmumu 2010/778/ES. Šā kopējā apjoma vienīgajam mērķim vajadzētu būt vienreizējai kompensācijai Somijai par kompensācijas noteikuma izmaiņu ietekmi tādā mērā, cik tas ir nepieciešams, lai tā varētu ievērot saistības otrajā saistību ievērošanas periodā saskaņā ar Kioto protokolu.
(12)
Šis pārskaitījums būtu jāveic pēc iespējas drīz un pirms atbilstības laikposma beigām attiecībā uz pirmo saistību periodu saskaņā ar Kioto protokolu, ja vien Savienības reģistrā ir pieejamas noteiktā daudzuma vienības un tad, kad būs nokārtotas vai beigušas pastāvēt saistības attiecībā uz Horvātiju, kas izklāstītas Līguma par Horvātijas pievienošanos Protokolā par dažiem pasākumiem, kas saistīti ar atbilstīgi Apvienoto Nāciju Organizācijas Vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām Kioto protokolam piešķirto noteiktā daudzuma vienību iespējamu vienreizēju pārskaitīšanu Horvātijas Republikai, kā arī par attiecīgu kompensēšanu (5).
(13)
Somijai jāizmanto minētās noteiktā daudzuma vienības, nepārsniedzot kredītus, kas radušies no meža apsaimniekošanas darbībām Somijā un ko nav atļauts izmantot saskaņā ar Durbanas lēmuma pielikuma 13. punktu. Komisija ir pienācīgi ņēmusi vērā Somijas apņemšanos anulēt visas noteiktā daudzuma vienības, kas pēc šīs pārskaitīšanas būs palikušas otrā saistību perioda beigās.
(14)
Šajā lēmumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Klimata pārmaiņu komitejas atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
1. Ne vairāk kā desmit miljoni (10 000 000) noteiktā daudzuma vienību, kas minētas Lēmuma 2006/944/EK 2. pantā, tiek darīti pieejami, lai Somija varētu izpildīt savas saistības otrajā saistību periodā saskaņā ar Kioto protokolu.
Savienības reģistra centrālais administrators pēc iespējas drīz un pirms saskaņā ar Kioto protokolu noteiktā pirmā saistību perioda atbilstības laikposma beigām pārskaita minēto noteiktā daudzuma vienību kopējo apjomu, kurš nepārsniedz desmit miljonus (10 000 000), Kioto protokola līgumslēdzējai pusei, kurai ir konts Somijas reģistrā.
2. Panta 1. punktā minētais pārskaitījums būtu jāveic, ja vien Savienības reģistrā ir pieejamas noteiktā daudzuma vienības un tad, kad būs nokārtotas vai beigušas pastāvēt saistības attiecībā uz Horvātiju, kas izklāstītas Līguma par Horvātijas pievienošanos Protokolā par dažiem pasākumiem, kas saistīti ar atbilstīgi Apvienoto Nāciju Organizācijas Vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām Kioto protokolam piešķirto noteiktā daudzuma vienību iespējamu vienreizēju pārskaitīšanu Horvātijas Republikai, kā arī par attiecīgu kompensēšanu.
2. pants
Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.
Briselē, 2014. gada 16. aprīlī