РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 22 януари 2013 година
за разрешаване на засилено сътрудничество в областта на данъка върху финансовите сделки
(2013/52/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 329, параграф 1 от него,
като взе предвид исканията, отправени от Кралство Белгия, Федерална република Германия, Република Естония, Република Гърция, Кралство Испания, Френската република, Италианската република, Република Австрия, Португалската република, Република Словения и Словашката република,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид одобрението на Европейския парламент,
като има предвид, че:
(1)
В съответствие с член 3, параграф 3 от Договора за Европейския съюз (ДЕС) Съюзът установява вътрешен пазар.
(2)
В съответствие с член 113 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) Съветът приема разпоредби за хармонизиране на законодателството относно данъците върху оборота, акцизите и другите форми на косвено данъчно облагане, в степента, в която такава хармонизация е необходима за осигуряване създаването и функционирането на вътрешния пазар и за предотвратяване на нарушаването на конкуренцията.
(3)
През 2011 г. Комисията взе под внимание дискусията на всички нива относно допълнително облагане на финансовия сектор. Тази дискусия е израз на желанието да се гарантира, че финансовият сектор поема справедлив и съществен дял от разходите, свързани с кризата, и че в бъдеще ще подлежи на равнопоставено облагане спрямо други сектори, както и на стремежа да се премахнат стимулите за прекомерно рискови дейности на финансовите институции, да се допълнят регулаторните мерки, с които се цели избягване на бъдещи кризи, и да се генерират допълнителни приходи за общите бюджети или за конкретни политически цели.
(4)
В този контекст на 28 септември 2011 г. Комисията прие предложение за Директива на Съвета относно обща система на данък върху финансовите сделки и за изменение на Директива 2008/7/ЕО (1). Основната цел на предложението беше да се осигури правилно функциониране на вътрешния пазар и да се избегне нарушаване на конкуренцията.
(5)
На заседанието на Съвета от 22 юни 2012 г. беше установено, че липсва единодушна подкрепа за предложената от Комисията обща система за данък върху финансовите сделки (ДФС). На заседанието си от 29 юни 2012 г. Европейският съвет заключи, че предложената директива няма да бъде приета от Съвета в разумен срок. На заседанието на Съвета на 10 юли 2012 г. бяха отбелязани оставащите съществени различия в мненията по отношение на необходимостта от създаване на обща система на ДФС на равнището на Съюза и беше потвърдено, че принципът на хармонизирано данъчно облагане на финансовите сделки няма в близко бъдеще да получи единодушна подкрепа в рамките на Съвета.
(6)
При тези обстоятелства единадесет държави-членки, а именно Белгия, Германия, Естония, Гърция, Испания, Франция, Италия, Австрия, Португалия, Словения и Словакия отправиха искания до Комисията с писма, получени между 28 септември и 23 октомври 2012 г., в които се посочва, че желаят да установят засилено сътрудничество помежду си в областта на ДФС. Тези държави-членки поискаха обхватът и целите на засиленото сътрудничество да се основават на предложението на Комисията за директива от 28 септември 2011 г. Отбелязана беше по-специално необходимостта от предотвратяване на действия за избягване на данъчно облагане, данъчни нарушения и прехвърляне към други юрисдикции.
(7)
Засиленото сътрудничество следва да осигури необходимата правна уредба за създаването на обща система на ДФС в участващите държави-членки и да гарантира, че са хармонизирани основните данъчни характеристики. Следва, доколкото е възможно, да бъдат избегнати стимулите за данъчен арбитраж и изкривяванията при разпределяне на средствата между финансовите пазари, както и възможностите за двойно данъчно облагане или двойно необлагане, а също и действията за избягване на данъчно облагане.
(8)
Условията, установени в член 20 от ДЕС и в членове 326 и 329 от ДФЕС, са изпълнени.
(9)
На заседанието на Съвета от 29 юни 2012 г. беше посочено, че целта за приемане на обща система за ДФС не може да бъде постигната в разумен срок от Съюза като цяло и това беше потвърдено на заседанието на Съвета от 10 юли 2012 г. Следователно е изпълнено изискването по член 20, параграф 2 от ДЕС, според което засиленото сътрудничество може да бъде установено единствено като крайна мярка.
(10)
Материалноправната област, в която ще се осъществява засиленото сътрудничество - а именно създаването на обща система на ДФС в рамките на Съюза, попада в обхвата на член 113 от ДФЕС и следователно в обхвата на Договорите.
(11)
Засиленото сътрудничество в областта на създаването на обща система на ДФС има за цел да осигури правилното функциониране на вътрешния пазар. Чрез това сътрудничество се избягва едновременното съществуване на различни национални режими, а оттам - ненужното фрагментиране на пазара, както и последващите проблеми под формата на нарушаване на конкуренцията, отклонения в търговията между различните продукти, участници и географски региони, и стимули, насърчаващи стопанските субекти да избягват данъчното облагане чрез операции с ниска икономическа стойност. Тези въпроси са от особено значение във финансовата област, която се отличава с високо мобилни данъчни основи. По този начин засиленото сътрудничество благоприятства осъществяването на целите на Съюза, защитава интересите му и засилва процеса на интеграция в съответствие с член 20, параграф 1 от ДЕС.
(12)
Създаването на обща хармонизирана система на ДФС не е включено в списъка с областите от изключителната компетентност на Съюза, установен в член 3, параграф 1 от ДФЕС. Тъй като тя служи за функционирането на вътрешния пазар, съгласно член 113 от ДФЕС тя попада в обхвата на споделената компетентност на Съюза по смисъла на член 4 от ДФЕС и следователно не е от изключителната компетентност на Съюза.
(13)
Засиленото сътрудничество във въпросната област е в съответствие с Договорите и с правото на Съюза съгласно член 326, първа алинея от ДФЕС. Съгласно член 326, втора алинея от ДФЕС то няма да засяга вътрешния пазар, нито икономическото, социалното и териториалното сближаване, не представлява пречка, нито дискриминация спрямо търговията между държавите-членки и не предизвиква нарушения на конкуренцията между тях.
(14)
В съответствие с член 327 от ДФЕС засиленото сътрудничество в съответната област зачита компетентността, правата и задълженията на държавите-членки, които не участват в него. Тази система няма да попречи на неучастващите държави-членки да запазят или да въведат ДФС въз основа на нехармонизирани национални правила. Общата система на ДФС ще определи данъчните права на участващите държави-членки единствено въз основа на подходящи критерии за привързване.
(15)
При изпълнение на всяко от условията за участие, изложени в настоящото решение, и в съответствие с член 328 от ДФЕС засиленото сътрудничество в посочената в решението област е отворено по всяко време за всички държави-членки, желаещи да спазват вече приетите в тази насока актове,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
На Кралство Белгия, Федерална република Германия, Република Естония, Република Гърция, Кралство Испания, Френската република, Италианската република, Република Австрия, Португалската република, Република Словения и Словашката република се разрешава да установят засилено сътрудничество помежду си в областта на създаването на обща система на данък върху финансовите сделки, като за целта прилагат съответните разпоредби на Договорите.
Член 2
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Съставено в Брюксел на 22 януари 2013 година.
PADOMES LĒMUMS
(2013. gada 22. janvāris),
ar ko atļauj ciešāku sadarbību finanšu darījumu nodokļa jomā
(2013/52/ES)
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 329. panta 1. punktu,
ņemot vērā Beļģijas Karalistes, Vācijas Federatīvās Republikas, Igaunijas Republikas, Grieķijas Republikas, Spānijas Karalistes, Francijas Republikas, Itālijas Republikas, Austrijas Republikas, Portugāles Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pieprasījumu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu,
tā kā:
(1)
Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību (LES) 3. panta 3. punktu Savienība izveido iekšējo tirgu.
(2)
Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 113. pantu Padome pieņem noteikumus par tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem, akcīzes nodokļiem un citiem netiešajiem nodokļiem tiktāl, ciktāl tāda saskaņošana ir vajadzīga, lai nodrošinātu iekšējā tirgus izveidi un darbību un novērstu konkurences izkropļojumus.
(3)
Komisija 2011. gadā ņēma vērā visos līmeņos notiekošās diskusijas par papildu nodokļu uzlikšanu finanšu sektoram. Diskusijas pamatā bija vēlēšanās nodrošināt, lai finanšu sektors dotu taisnīgu un ievērojamu ieguldījumu krīzes izmaksu segšanā un lai turpmāk tam tiktu uzlikti nodokļi tikpat taisnīgi kā citiem sektoriem, lai finanšu iestādēm mazinātu stimulus uzņemties pārmērīgi riskantas darbības, lai tiktu papildināti regulatīvie pasākumi, kuru mērķis ir izvairīties no turpmākām krīzēm, un tiktu radīti papildu ieņēmumi vispārējiem budžetiem vai konkrētiem politikas mērķiem.
(4)
Ņemot to vērā, Komisija 2011. gada 28. septembrī pieņēma priekšlikumu Padomes Direktīvai par kopīgu finanšu darījuma nodokļa sistēmu un grozījumiem Direktīvā 2008/7/EK (1). Minētā priekšlikuma galvenais mērķis bija nodrošināt iekšējā tirgus pienācīgu darbību un novērst konkurences izkropļojumus.
(5)
Padomes 2012. gada 22. jūnija sanāksmē tika konstatēts, ka atbalsts Komisijas ierosinātajai kopējai finanšu darījumu nodokļa (FDN) sistēmai nav vienprātīgs. Eiropadome 2012. gada 29. jūnijā secināja, ka Padome ierosināto direktīvu saprātīgā termiņā nepieņems. Padomes 2012. gada 10. jūlija sanāksmē tika minētas pastāvošas un būtiskas viedokļu atšķirības attiecībā uz nepieciešamību Savienības līmenī izveidot kopēju FDN sistēmu un tika apstiprināts, ka saskaņota finanšu darījumu nodokļa princips tuvākajā nākotnē Padomē nesaņems vienprātīgu atbalstu.
(6)
Šajos apstākļos 11 dalībvalstis, proti, Beļģija, Vācija, Igaunija, Grieķija, Spānija, Francija, Itālija, Austrija, Portugāle, Slovēnija un Slovākija, nosūtīja Komisijai vēstules, kuras tika saņemtas laikposmā no 2012. gada 28. septembra līdz 23. oktobrim un kurās minētās valstis norādīja, ka tās vēlas savā starpā izveidot ciešāku sadarbību FDN jomā. Šīs dalībvalstis lūdza, lai ciešākās sadarbības joma un mērķi pamatotos uz Komisijas 2011. gada 28. septembra priekšlikumu direktīvai. Jo īpaši tika norādīts arī, ka nepieciešams novērst izvairīšanās pasākumus, izkropļojumus un pārcelšanas uz citām jurisdikcijām.
(7)
Ciešākai sadarbībai būtu jānodrošina vajadzīgais tiesiskais regulējums, lai izveidotu kopēju FDN sistēmu iesaistītajās dalībvalstīs un lai nodrošinātu, ka nodokļa pamatelementi ir saskaņoti. Tādējādi pēc iespējas būtu jānovērš stimuli nodokļu arbitrāžai un sadalījuma izkropļojumiem starp finanšu tirgiem, kā arī nodokļu dubultās uzlikšanas vai nodokļu neuzlikšanas iespējas, kā arī izvairīšanās darbības.
(8)
Ir izpildīti LES 20. pantā un LESD 326. pantā un 329. pantā paredzētie nosacījumi.
(9)
Kā konstatēts Padomes 2012. gada 29. jūnija sanāksmē un apstiprināts 2012. gada 10. jūlijā, Savienība kopumā nevar pieņemamā termiņā sasniegt mērķi pieņemt kopēju FDN sistēmu. Tādējādi ir izpildīta LES 20. panta 2. punktā noteiktā prasība, ka ciešāku sadarbību var pieņemt tikai kā galējo līdzekli.
(10)
Attiecīgā joma, kurā notiktu ciešāka sadarbība, proti, kopējas FDN sistēmas izveide Savienībā, ir joma, uz kuru attiecas LESD 113. pants un tādējādi arī Līgumi.
(11)
Mērķis ciešākai sadarbībai kopējas FDN sistēmas izveidei ir nodrošināt iekšējā tirgus pienācīgu darbību. Šādas sadarbības mērogs ļauj izvairīties no dažādu valsts režīmu līdzāspastāvēšanas un tādējādi nepieļaut tirgus nevēlamu sadrumstalotību, kā arī no tā izrietošas problēmas, kas izpaužas kā konkurences izkropļojumi, novirzes tirdzniecības plūsmās starp ražojumiem, tirgus dalībniekiem un ģeogrāfiskiem apgabaliem un stimuli tirgus dalībniekiem izvairīties no nodokļiem, izmantojot operācijas ar mazu ekonomisko vērtību. Šādas problēmas ir īpaši zīmīgas attiecīgajā jomā, ko raksturo ļoti mobilas nodokļu bāzes. Tādējādi tā veicina Savienības mērķu sasniegšanu, aizsargā tās intereses un pastiprina integrācijas procesu saskaņā ar LES 20. panta 1. punktu.
(12)
Kopējas saskaņotas FDN sistēmas izveide nav iekļauta LESD 3. panta 1. punktā minētajā to jomu sarakstā, kurās Savienībai ir ekskluzīva kompetence. Tā kā šāda izveide veicina iekšējā tirgus darbību, saskaņā ar LESD 113. pantu uz to attiecas Savienības dalītā kompetence LESD 4. panta izpratnē, un tādējādi tā neatrodas Savienības ekskluzīvā kompetencē.
(13)
Ciešāka sadarbība attiecīgajā jomā atbilst Līgumiem un Savienības tiesību aktiem saskaņā ar LESD 326. panta pirmo daļu. Saskaņā ar LESD 326. panta otro daļu šāda sadarbība neapdraud iekšējo tirgu vai ekonomisko, sociālo un teritoriālo kohēziju un nerada šķēršļus vai diskrimināciju tirdzniecībā starp dalībvalstīm, un nerada traucējumus dalībvalstu savstarpējā konkurencē.
(14)
Īstenojot ciešāku sadarbību attiecīgajā jomā, saskaņā ar LESD 327. pantu tiek ievērota to dalībvalstu kompetence, tiesības un pienākumi, kuras šādā sadarbībā neiesaistās. Šāda sistēma neietekmētu iespēju neiesaistītajām dalībvalstīm turpināt izmantot vai ieviest FDN, pamatojoties uz nesaskaņotiem valsts noteikumiem. Kopēja FDN sistēma piešķirtu nodokļa uzlikšanas tiesības iesaistītajām dalībvalstīm, tikai pamatojoties uz atbilstīgiem saistošajiem faktoriem.
(15)
Ar noteikumu, ka tiek ievēroti visi šajā lēmumā paredzētie līdzdalības nosacījumi, visas dalībvalstis var jebkurā laikā iesaistīties ciešākā sadarbībā lēmumā minētajā jomā, ja tās ir gatavas ievērot visus tiesību aktus, kas jau pieņemti šajā jomā saskaņā ar LESD 328. pantu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Ar šo Beļģijas Karalistei, Vācijas Federatīvajai Republikai, Igaunijas Republikai, Grieķijas Republikai, Spānijas Karalistei, Francijas Republikai, Itālijas Republikai, Austrijas Republikai, Portugāles Republikai, Slovēnijas Republikai un Slovākijas Republikai atļauj savā starpā izveidot ciešāku sadarbību kopējas finanšu darījumu nodokļa sistēmas izveides jomā, piemērojot atbilstīgus Līgumu noteikumus.
2. pants
Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.
Briselē, 2013. gada 22. janvārī