РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1230/2012 НА КОМИСИЯТА
от 12 декември 2012 година
за прилагане на Регламент (ЕО) № 661/2009 на Европейския парламент и на Съвета във връзка с изискванията за одобрение на типа по отношение на масите и размерите на моторните превозни средства и техните ремаркета и за изменение на Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 661/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно изискванията за одобрение на типа по отношение на общата безопасност на моторните превозни средства, техните ремаркета и системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за тях (1), и по-специално член 14, параграф 1, буква а) от него,
като взе предвид Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 г. за създаване на рамка за одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства (Рамкова директива) (2), и по-специално член 39, параграфи 2, 3 и 5 от нея,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 661/2009 е отделен регламент за целите на одобрението на типа, предвидено в Директива 2007/46/ЕО.
(2)
С Регламент (ЕО) № 661/2009 се отменят Директива 92/21/ЕИО на Съвета от 31 март 1992 г. относно масите и размерите на моторните превозни средства от категория M1 (3) и Директива 97/27/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юли 1997 г. относно масите и размерите на някои категории моторни превозни средства и техните ремаркета и за изменение на Директива 70/156/ЕИО (4). Изискванията към масите и размерите на моторните превозни средства и техните ремаркета, определени в посочените директиви, следва да се включат в настоящия регламент, а при необходимост - да се изменят, за да се адаптират към развитието на техническите и научните познания.
(3)
С Регламент (ЕО) № 661/2009 са определени основните разпоредби относно изискванията за одобрение на типа на моторните превозни средства и техните ремаркета по отношение на масите и размерите им. Поради това е необходимо също така да се определят специфичните процедури, изпитвания и изисквания за това одобрение на типа.
(4)
В Директива 96/53/ЕО на Съвета от 25 юли 1996 г. относно максимално допустимите размери в националния и международен трафик на някои пътни превозни средства, които се движат на територията на Общността, както и максимално допустимите маси в международния трафик (5) са установени определени допустими максимални размери в националния и международния трафик в държавите членки. Поради това за целите на конструирането на превозните средства е важно да се вземат предвид размерите, които вече са хармонизирани в Съюза, за да се насърчи и гарантира свободното движение на стоки.
(5)
С Директива 97/27/ЕО се даде възможност на държавите членки да издават ЕО одобрение на типа за превозните средства с външни размери, които не отговарят на допустимите максимални размери, предвидени в същата директива. С нея също така се даде възможност на държавите членки да отказват регистрация на превозните средства, за които е било издадено ЕО одобрение на типа, когато външните размери не отговарят на изискванията съгласно тяхното национално законодателство. Важно е да се запази възможността за издаване при определени условия на одобрение на типа на превозни средства, които надвишават допустимите гранични стойности, когато се докаже, че това е в интерес на пътния трафик и околната среда в държавите членки, където пътната инфраструктура позволява одобрението на такива превозни средства. По тази причина следва да се гарантира възможността за одобрение на такива превозни средства в рамките на схеми за одобрение на типа на превозни средства, произвеждани в малки серии, или в рамките на схеми за индивидуално одобрение, при условие че броят на превозните средства, които могат да се ползват от дерогация съгласно член 23 от Директива 2007/46/ЕО по отношение на допустимите максимални размери, се ограничава до този, който е необходим за целите на настоящия регламент. Поради това приложение XII към Директива 2007/46/ЕО следва съответно да се измени, за да се включат тези ограничения по отношение на броя.
(6)
В Директива 96/53/ЕО са определени допустимите максимални маси, които са приложими само при международен трафик. Посочената директива обаче дава възможност на държавите членки да продължават да прилагат националното си законодателство по отношение на националния трафик. Вследствие на това, за целите на движението в държавите членки не изглежда, че хармонизирането на технически допустимата максимална маса с товар и технически допустимата максимална маса на осите или група оси е осъществимо в краткосрочен план. Независимо от това, поради съществуването на нехармонизирани правила във връзка с изграждането на пътната инфраструктура е целесъобразно да се изисква от държавите членки да определят регистрационните/експлоатационните допустими максимални маси за превозните средства, които са разрешени за националния или международния трафик съгласно Директива 96/53/ЕО, и да установят процедура за определянето на тези маси.
(7)
С оглед на опита, придобит при прилагането на законодателството на Съюза относно масите и размерите на превозните средства, е необходимо да се осигурят ясно определени понятия. Някои от тези понятия вече са определени в директиви 97/27/ЕО и 92/21/ЕИО. С оглед на съгласуваността е целесъобразно да се включат тези определения в настоящия регламент и ако е необходимо - да се адаптират към развитието на техническите и научните познания.
(8)
Предвид на това, че определението на действителната маса на отделно превозно средство е включено в настоящия регламент, и за да се избегне объркване при попълване на сертификата за съответствие, е необходимо съответно да се измени приложение IХ към Директива 2007/46/ЕО.
(9)
Тъй като в Бялата книга „Пътна карта за постигането на Единно европейско транспортно пространство - към конкурентоспособна транспортна система с ефективно използване на ресурсите“ (6) се подчерта необходимостта от подобряване на аеродинамичните показатели на пътните превозни средства и тъй като научните изследвания показаха, че разходът на гориво на моторните превозни средства, а оттам - и емисиите на CO2, могат значително да се намалят чрез монтиране на аеродинамични устройства на превозните средства, е важно да се даде възможност за оборудването на превозните средства с такива устройства. Предвид на това, че аеродинамичните устройства се състоят от допълнителни елементи, които поради конструкцията си се издават извън най-външната задна или странична част на превозните средства, те следва да се включат в списъка на устройствата и оборудването, които не се вземат предвид при определяне на външните размери. От основно значение обаче е да се ограничи тяхното издаване отзад и отстрани на превозното средство по такъв начин, че да няма отражение върху безопасността по пътищата и върху възможността за интермодален транспорт. Поради това необходимите технически изисквания следва да се установят в настоящия регламент.
(10)
Софтуерът, с който разполагаме понастоящем, позволява използването на методи за виртуално изпитване на базата на компютърни техники. С оглед на това, че тези техники дават възможност за по-лесно изпитване при по-голяма ефективност на разходите, е целесъобразно да се предвиди възможността за използването им при проверката дали дадено превозно средство може да завива във всяка посока по кръгова траектория от 360° и при измерването на максималната описвана повърхност върху пътя при завиване на превозното средство в рамките на тази траектория. Поради това е също така необходимо да се добави настоящият регламент към списъка на регулаторните актове, включен в приложение ХVI към Директива 2007/46/ЕО.
(11)
За да се гарантира доброто функциониране на системата за одобрение на типа, е целесъобразно да се актуализират приложенията към Директива 2007/46/ЕО.
(12)
Поради това приложения I, III, IX, ХII и ХVI към Директива 2007/46/ЕО следва да бъдат съответно изменени. Тъй като разпоредбите на приложение ХII са достатъчно подробни и не налагат по-нататъшни мерки за транспониране от страна на държавите членки, е целесъобразно те да се заменят с регламент в съответствие с член 39, параграф 8 от Директива 2007/46/ЕО.
(13)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Техническия комитет по моторните превозни средства,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет и обхват
1. С настоящия регламент се определят изискванията за ЕО одобрение на типа на моторните превозни средства и техните ремаркета по отношение на масите и размерите им.
2. Настоящият регламент се прилага за некомплектувани, комплектувани и напълно комплектувани превозни средства от категории M, N и O.
Член 2
Определения
В допълнение към определенията, установени в Директива 2007/46/ЕО и Регламент (ЕО) № 661/2009, за целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„тип превозно средство“ са превозните средства, спадащи към група, която е определена в част Б от приложение II към Директива 2007/46/ЕО;
2)
„стандартно оборудване“ е базовата конфигурация на превозно средство, оборудвано с всички елементи, изисквани съгласно регулаторните актове по приложения IV и ХI към Директива 2007/46/ЕО, включително всички елементи, монтирани без да се налага установяването на допълнителни спецификации по отношение на конфигурацията или оборудването;
3)
„незадължително оборудване“ са всички елементи с възможност за поръчване от клиента, които не са включени в стандартното оборудване и които се монтират на превозното средство на отговорността на производителя;
4)
„маса в готовност за движение“
а)
в случай на моторно превозно средство е:
масата на превозното средство с резервоара(ите) си за гориво, напълнен най-малко до 90 % от капацитета си, включително масата на водача, горивото и течностите, като превозното средство е с монтирано стандартно оборудване съгласно спецификациите на производителя, и масата на каросерията, кабината, теглително-прикачното устройство, резервното(ите) колело(а) и инструментите, ако моторното превозно средство е оборудвано с тях;
б)
в случай на ремарке е:
масата на превозното средство, включително горивото и течностите, с монтирано стандартно оборудване съгласно спецификациите на производителя, и масата на каросерията, допълнителното(ите) теглително-прикачно(и) устройство(а), резервното(ите) колело(а) и инструментите, ако моторното превозно средство е оборудвано с тях;
5)
„маса на незадължителното оборудване“ е масата на оборудването, което може да се монтира на превозното средство в допълнение към стандартното оборудване съгласно спецификациите на производителя;
6)
„действителна маса на превозното средство“ е масата в готовност за движение плюс масата на незадължителното оборудване, монтирано на съответното превозно средство;
7)
„технически допустима максимална маса с товар (М)“ е максималната маса на превозно средство, базирана на неговата конструкция и експлоатационните му характеристики; технически допустимата маса с товар на ремарке или полуремарке включва статичното натоварване, предавано на теглещото превозно средство, когато е прикачено;
8)
„технически допустима максимална маса с товар на състав от превозни средства (МС)“ е пълната маса на състав от превозни средства, включващ моторното превозно средство и неговото ремарке или ремаркета, базирана на неговата конструкция и експлоатационните му характеристики, или е пълната маса на състав от превозни средства, включващ влекач и полуремарке;
9)
„технически допустима максимална теглена маса (TM)“ е максималната маса на едно или повече ремаркета, които могат да се прикачат към теглещо превозно средство, и съответства на общото натоварване, което колелата на ос или група оси на ремаркето, прикачено към теглещото превозно средство, предават на пътя;
10)
„ос“ е общата ос на въртене на две или повече колела, независимо дали е задвижвана от двигател, или е свободно въртяща, и независимо дали е в една или повече части, разположени в една и съща равнина, която е перпендикулярна на надлъжната осова линия на превозното средство;
11)
„група оси“ са няколко оси с разстояние помежду им, ограничено до едно от разстоянията между осите, посочени като разстояние „d“ в приложение I към Директива 96/53/ЕО, и които си взаимодействат поради специфичната конструкция на окачването;
12)
„единична ос“ е ос, която не може да се счита за част от група оси;
13)
„технически допустима максимална маса на оста (m)“ е масата, съответстваща на допустимото максимално вертикално статично натоварване, предавано на пътя от колелата на оста, в зависимост от конструкцията на оста и превозното средство и техните експлоатационни характеристики;
14)
„технически допустима максимална маса на група оси (μ)“ е масата, съответстваща на допустимото максимално вертикално статично натоварване, предавано на пътя от колелата на групата оси, в зависимост от конструкцията на групата оси и превозното средство и техните експлоатационни характеристики;
15)
„теглително-прикачно устройство“ е механично устройство, включително частите, определени в точки 2.1 - 2.6 от Правило 55 на Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации (ИКЕ на ООН) „Единни предписания относно одобрение на части на механични теглително-прикачни устройства за състав от превозни средства“ (7), и късо теглително-прикачно устройство, определено в точка 2.1.1 от Правило № 102 на ИКЕ на ООН „Единни разпоредби относно одобряването на: I. Късо теглително-прикачно устройство (КТПУ) II. Превозни средства по отношение на монтирането на одобрен тип КТПУ (8);
16)
„точка на прикачване“ е центърът на захващане на теглително-прикачното устройство, монтирано към тегленото превозно средство, в теглително-прикачното устройство, монтирано към съответното теглещо превозно средство;
17)
„маса на теглително-прикачното устройство“ е масата на самото теглително-прикачно устройство и на частите, необходими за прикачването му към превозното средство;
18)
„технически допустима максимална маса в точката на прикачване“:
а)
в случай на теглещи превозни средства е масата, съответстваща на допустимото максимално вертикално статично натоварване в точката на прикачване (стойност „S“ или „U“) на съответното теглещо превозно средство в зависимост от конструкцията на теглително-прикачното устройство и теглещото превозно средство;
б)
в случай на полуремаркета, ремаркета с централна ос и ремаркета с твърд теглич е масата, съответстваща на допустимото максимално статично вертикално натоварване (стойност „S“ или „U“), предавано от ремаркето на теглещото превозно средство в точката на прикачване в зависимост от конструкцията на теглително-прикачното устройство и ремаркето;
19)
„маса на пътниците“ е стандартна маса в зависимост от категорията превозно средство, умножена по броя на местата за сядане, включително местата за сядане за членовете на екипажа и броя на местата за правостоящи пътници, но без водача;
20)
„маса на водача“ е маса 75 kg в базовата точка на седалката на водача;
21)
„маса на товара“ e разликата между технически допустимата максимална маса с товар и масата в готовност за движение, увеличена с масата на пътниците и масата на незадължителното оборудване;
22)
„дължина“ е размерът, определен в точки 6.1.1, 6.1.2 и 6.1.3 от стандарт ISO 612:1978; това определение се прилага и към съчленени превозни средства от две или повече секции;
23)
„широчина“ е размерът, определен в точка 6.2 от стандарт ISO 612:1978;
24)
„височина“ е размерът, определен в точка 6.3 от стандарт ISO 612:1978;
25)
„колесна база“ е:
а)
размерът, посочен в точка 6.4.1 от стандарт ISO 612:1978;
б)
за ремаркета с централна ос, които имат една ос - хоризонталното разстояние между вертикалната ос на теглително-прикачното устройство и центъра на оста;
в)
за ремаркета с централна ос, които имат повече от една ос - хоризонталното разстояние между вертикалната ос на теглително-прикачното устройство и центъра на първата ос;
26)
„разстояние между осите“ е разстоянието между две последователни оси, определено в точка 6.4 от стандарт 612:1978, в случай на превозни средства с повече от две оси; ако превозното средство има само две оси или в случай на полуремаркета, ремаркета с теглич и ремаркета с твърд теглич, разстоянието, посочено в точка 6.4.2 от стандарт ISO 612:1978, има значението на „колесна база“, както е определено в точка 25;
27)
„колея“ е разстоянието, определено в точка 6.5 от стандарт ISO 612:1978;
28)
„надвес на седлото“ е разстоянието, определено в точка 6.19.2 от стандарт ISO 612: 1978, като се взема предвид бележката по точка 6.19 от същия стандарт;
29)
„преден монтажен радиус на полуремарке“ е хоризонталното разстояние между оста на централния болт и всяка точка в предната част на полуремаркето;
30)
„преден надвес“ е хоризонталното разстояние между вертикалната равнина, която минава през първата ос или оста на централния болт в случай на полуремарке, и най-предната точка на превозното средство;
31)
„заден надвес“ е хоризонталното разстояние между вертикалната равнина, която минава през последната задна ос и най-задната точка на превозното средство; ако превозното средство е с теглително-прикачно устройство, което не е демонтируемо - най-задната точка на превозното средство е точката на прикачване;
32)
„дължина на товарната площ“ е разстоянието от най-предната вътрешна точка до най-задната вътрешна точка на товарната площ, измерено хоризонтално в надлъжната равнина на превозното средство;
33)
„описвана повърхност върху пътя при завиване“ е разстоянието между действителната крайна точка, достигната от задната край на превозно средство при завиване в условията, определени в част Б, раздел 7 или част В, раздел 6 от приложение I към настоящия регламент;
34)
„устройство за повдигане на осите“ е устройство, което е монтирано към превозното средство с цел повдигане на оста от опорната равнина и свалянето ѝ на опорната равнина;
35)
„повдигаща ос“ е ос, която може да се повдига или сваля от нормалното си положение с помощта на устройство за повдигане на осите;
36)
„натоварваща ос“ е ос, чието натоварване може да бъде променяно, без това да изисква повдигането ѝ с устройство за повдигане на осите;
37)
„пневматично окачване“ е окачваща система, при която най-малко 75 % от пружинния ефект се причинява от въздушно налягане;
38)
„клас на градски или туристически автобус“ е съвкупността от превозните средства, определени в точки 2.1.1 и 2.1.2 от Правило № 107 на ИКЕ на ООН „Единни изисквания относно одобрението на превозни средства от категория M2 или M3 по отношение на тяхната обща конструкция“ (9);
39)
„съчленено превозно средство“ е превозно средство от категория M2 или M3, както е определено в точка 2.1.3 от Правило № 107 на ИКЕ на ООН;
40)
„неделим товар“ е товар, който не може да се дели на две и повече части с оглед да бъде превозен, тъй като това деление би довело до излишни разходи или би породило риск от нанасяне на повреди, и който поради своята маса или размери не може да бъде превозван от превозно средство, чиято маса и размери отговарят на допустимите максимални маси и размери, приложими в съответната държава членка.
Член 3
Задължения на производителите
1. За всяка версия в рамките на тип превозно средство и независимо от степента на комплектуване на превозното средство производителят определя следните маси:
а)
технически допустимата максимална маса с товар;
б)
технически допустимата максимална маса с товар на състав от превозни средства;
в)
технически допустимата максимална теглена маса;
г)
технически допустимата максимална маса на осите или технически допустимата максимална маса на група оси;
д)
технически допустимата максимална маса в точката(ите) на прикачване, като се вземат предвид техническите характеристики на теглително-прикачните устройства, които са монтирани или могат да се монтират върху превозното средство.
2. При определяне на масите по параграф 1 производителят взема предвид най-добрите инженерни практики и налични технически познания, за да се сведат до минимум рисковете от механична неизправност, и особено тези, които се дължат на умората на материалите, и за да се избегнат щетите върху пътната инфраструктура.
3. При определянето на посочените в параграф 1 маси производителят взема предвид максималната конструктивна скорост на превозното средство.
Когато превозното средство е оборудвано от производителя с устройство за ограничаване на скоростта, максималната конструктивна скорост е действителната скорост, за която дава възможност устройството за ограничаване на скоростта.
4. При определяне на масите по параграф 1 производителят не налага ограничения при използването на превозното средство освен тези във връзка с капацитета на гумите, които могат да се регулират спрямо конструктивната скорост съгласно Правило № 54 на ИКЕ на ООН „Единни разпоредби за одобрение на пневматични гуми за товарни превозни средства и техните ремаркета“ (10) и раздел 5 от приложение II към Регламент (ЕС) № 458/2011 на Комисията (11).
5. За некомплектувани превозни средства, включително и превозните средства с шаси с кабина, които изискват допълнителен етап на комплектуване, производителят представя цялата съответна информация на производителите от следващия етап, за да могат да продължат да се съблюдават изискванията по настоящия регламент.
За целите на първа алинея производителят посочва местоположението на центъра на тежестта на масата, съответстваща на сумата от натоварванията.
6. Некомлектуваните превозни средства от категории M2, M3, N2 и N3, които не са оборудвани с каросерия, се проектират така, че да дават възможност на производителите от следващия етап да изпълняват изискванията по част Б, раздели 7 и 8 и част В, раздели 6 и 7 от приложение I.
Член 4
Разпоредби за ЕО одобрението на типа за тип превозно средство по отношение на масите и размерите му
1. Производителят или негов представител подават до органа по одобряването на типа заявление за ЕО одобрение на типа за тип превозно средство по отношение на масите и размерите му.
2. Заявлението се изготвя в съответствие с образеца на информационен документ, установен в част А от приложение V.
3. За изчисленията във връзка с разпределението на масата и за всяка техническа конфигурация в рамките на типа превозно средство, както е определен от стойностите по съответните точки в приложение V, производителят представя на органа по одобряването на типа информацията, необходима за установяване на следните маси:
а)
технически допустимата максимална маса с товар;
б)
технически допустимата максимална маса на осите или група оси;
в)
технически допустимата максимална теглена маса;
г)
технически допустимата максимална маса в точката(ите) на прикачване;
д)
технически допустимата максимална маса с товар на състав от превозни средства.
Информацията се представя в таблична или всякаква друга подходяща форма след съгласуване с органа по одобряването на типа.
4. Когато незадължителното оборудване има значително отражение върху масите и размерите на превозното средство, производителят съобщава на техническата служба разположението, масата и геометричното положение на центъра на тежестта спрямо осите на незадължителното оборудване, което може да се монтира на превозното средство.
5. Чрез дерогация от параграф 4, когато незадължителното оборудване е съставено от няколко части, разположени на различни места в превозното средство, производителят може да съобщи на техническата служба единствено разпределението на масата на незадължителното оборудване върху осите.
6. За групи оси производителят посочва разпределението между осите на общата маса, приложена върху групата.
Ако е необходимо, производителят посочва формулата за разпределението или представя съответните диаграми за разпределението.
7. Ако органът по одобряването на типа или техническата служба счете за необходимо, може да изиска от производителя да представи за проверка превозно средство, представително за одобрявания тип.
8. Производителят на превозното средство може да подаде пред органа по одобряването на типа заявление за признаване на окачване за еквивалентно на пневматично окачване.
Органът по одобряването на типа признава окачване за еквивалентно на пневматично окачване, когато са изпълнени изискванията по приложение III.
Когато техническата служба е признала еквивалентността, тя издава протокол от изпитване. Органът по одобряването на типа прилага към сертификата за ЕО одобрение на типа протокола от изпитването и техническо описание на окачването.
9. Когато са изпълнени изискванията по приложения I - IV към настоящия регламент, органът по одобряването издава одобрение на типа в съответствие със системата за номериране, установена в приложение VII към Директива 2007/46/ЕО.
Съответната държава членка не може да предоставя същия номер на друг тип превозно средство.
10. За целите на параграф 9 органът по одобряването на типа издава сертификат за ЕО одобрение на типа в съответствие с образеца по част Б от приложение V.
11. Допустимите отклонения по допълнение 2 към приложение I се прилагат за целите на член 12, параграф 2 от Директива 2007/46/ЕО.
Член 5
Регистрационни/експлоатационни допустими максимални маси
1. За целите на регистрацията и пускането в движение на превозни средства, чийто тип е одобрен съгласно настоящия регламент, националните органи определят за всеки вариант и версия в рамките на типа превозно средство всички долупосочени маси, които са разрешени за националния или международния трафик в съответствие с Директива 96/53/ЕО:
а)
регистрационна/експлоатационна допустима максимална маса с товар;
б)
регистрационна/експлоатационна допустима максимална маса на оста (осите);
в)
регистрационна/експлоатационна допустима максимална маса на групата оси;
г)
регистрационна/експлоатационна допустима максимална теглена маса;
д)
регистрационна/експлоатационна допустима максимална маса с товар на състав от превозни средства.
Националните органи установяват процедурата за определяне на посочените в първа алинея регистрационни/експлоатационни допустими максимални маси. Те определят компетентния орган, оправомощен за определяне на тези маси, и уточняват информацията, която трябва да му се представя.
2. Регистрационните/експлоатационните допустими максимални маси, определени съгласно процедурата по параграф 1, не могат да надвишават максималните маси по член 3, параграф 1.
3. Компетентният орган обсъжда с производителя разпределението на масата върху осите или групите оси, за да се гарантира правилното функциониране на системите на превозното средство, по-конкретно спирачната и кормилната уредба.
4. При определяне на регистрационните/експлоатационните допустими максимални маси националните органи предприемат необходимото, за да се продължи спазването на изискванията на регулаторните актове по приложения IV и XI към Директива 2007/46/ЕО.
5. Когато националните органи заключат, че изискванията на някой от регулаторните актове по приложения IV и XI към Директива 2007/46/ЕО, с изключение на настоящия регламент, не се спазват повече, те изискват провеждането на нови изпитвания и издаването на ново одобрение на типа или изменение от страна на органа по одобряването на типа, който е издал първоначалното одобрение на типа съгласно съответния регулаторен акт.
Член 6
Дерогации
1. Без да се засяга член 4, параграф 3 от Директива 96/53/ЕО, ЕО одобрение на типа може да се издаде за предназначени за превоз на неделими товари превозни средства с размери, които надвишават размерите съгласно настоящия регламент. В този случай в сертификата за одобрение на типа и сертификата за съответствие ясно се посочва, че превозното средство е предназначено единствено за превоз на неделими товари.
2. Държавите членки могат да издават одобрения съгласно членове 23 и 24 от Директива 2007/46/ЕО за превозни средства с размери, надвишаващи допустимите максимални размери по точки 1.1 от части Б, В и Г от приложение I към настоящия регламент.
Към одобренията на типа по член 23 от Директива 2007/46/ЕО се прилагат количествените ограничения по част А, раздел 3 от приложение ХII към посочената директива.
Член 7
Преходни разпоредби
1. Националните органи разрешават продажбата и пускането в движение на превозни средства от тип, одобрен преди датата, посочена в член 13, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 661/2009, и продължават да издават изменения на одобренията, издадени съгласно директиви 92/21/ЕИО и 97/27/ЕО.
2. Чрез дерогация от параграф 1 ЕО одобренията на типа, издадени съгласно член 7 от Директива 97/27/ЕО, не са повече валидни считано от датата по член 19, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 661/2009.
Държавите членки обаче могат да регистрират и разрешават продажбата или пускането в движение на превозни средства, излезли от серийно производство и чието ЕО одобрение на типа повече не е валидно, когато производителят формулира искане за целта съгласно член 27 от Директива 2007/46/ЕО.
3. От 10 януари 2014 г. производителите издават сертификати за съответствие, които отговарят на разпоредбите на настоящия регламент.
До 9 януари 2014 г. те посочват действителната маса на превозното средство в точка 52 от сертификата за съответствие, освен ако тя е посочена в някоя от другите точки в сертификата за съответствие.
Член 8
Изменения на Директива 2007/46/ЕО
Приложения I, III, IX и XVI към Директива 2007/46/ЕО се изменят в съответствие с приложение VI към настоящия регламент.
Приложение XII към Директива 2007/46/ЕО се заменя с приложение VII към настоящия регламент.
Член 9
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага за новите типове превозни средства, чието одобрение на типа е издадено след 1 ноември 2012 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 12 декември 2012 година.
KOMISIJAS REGULA (ES) Nr. 1230/2012
(2012. gada 12. decembris),
ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 661/2009 par tipa apstiprināšanas prasībām attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju masu un gabarītiem un groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2007/46/EK
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Regulu (EK) Nr. 661/2009 par tipa apstiprināšanas prasībām attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu, to piekabju un tiem paredzēto sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisko vienību vispārējo drošību (1) un jo īpaši tās 14. panta 1. punkta a) apakšpunktu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 5. septembra Direktīvu 2007/46/EK, ar ko izveido sistēmu mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju, kā arī tādiem transportlīdzekļiem paredzētu sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisku vienību apstiprināšanai (“pamatdirektīva”) (2), un jo īpaši tās 39. panta 2., 3. un 5. punktu,
tā kā:
(1)
Regula (EK) Nr. 661/2009 ir atsevišķa regula par Direktīvā 2007/46/EK paredzēto tipa apstiprināšanu.
(2)
Ar Regulu (EK) Nr. 661/2009 atceļ Padomes 1992. gada 31. marta Direktīvu 92/21/EEK par M1 kategorijas mehānisko transportlīdzekļu masu un gabarītiem (3), kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 22. jūlija Direktīvu 97/27/EK, kas attiecas uz dažu mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju kategoriju masu un gabarītiem un ar ko groza Direktīvu 70/156/EEK (4). Minētajās direktīvās noteiktās prasības attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju masu un gabarītiem būtu jāietver šajā regulā un vajadzības gadījumā jāgroza, lai tās pielāgotu zināšanu attīstībai tehnikas un zinātnes jomā.
(3)
Regulā (EK) Nr. 661/2009 ir izklāstīti pamatnoteikumi, kas attiecas uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tipa apstiprināšanas prasībām saistībā ar to masu un gabarītiem. Tāpēc ir arī jānosaka īpašas procedūras, testi un prasības šādai tipa apstiprināšanai.
(4)
Padomes 1996. gada 25. jūlija Direktīvā 96/53/EK, ar kuru paredz noteiktu Kopienā izmantotu transportlīdzekļu maksimālos pieļaujamos gabarītus iekšzemes un starptautiskajos autopārvadājumos, kā arī šo transportlīdzekļu maksimālo pieļaujamo masu starptautiskajos autopārvadājumos (5), ir noteikti konkrēti maksimālie pieļaujamie gabarīti gan iekšzemes, gan starptautiskajos autopārvadājumos dalībvalstīs. Tāpēc transportlīdzekļu konstrukcijā ir svarīgi ņemt vērā Savienībā jau saskaņotos gabarītus, lai veicinātu un nodrošinātu preču brīvu apgrozību.
(5)
Saskaņā ar Direktīvu 97/27/EK dalībvalstīm bija atļauts piešķirt EK tipa apstiprinājumu transportlīdzekļiem, kuru lielākie gabarīti neatbilst maksimālajiem pieļaujamajiem gabarītiem, kas noteikti minētajā direktīvā. Tāpat saskaņā ar minēto direktīvu dalībvalstīm bija atļauts atteikt reģistrāciju transportlīdzekļiem, kuriem bija piešķirts EK tipa apstiprinājums, kad to lielākie gabarīti neatbilda valsts tiesību aktu prasībām. Ir svarīgi saglabāt iespēju konkrētos apstākļos atļaut piešķirt tipa apstiprinājumu transportlīdzekļiem, kuru gabarīti pārsniedz pieļaujamos ierobežojumus, tajās dalībvalstīs, kurās ceļu infrastruktūra ir piemērota šādai situācijai, ja tas ir izdevīgi autopārvadājumiem un nekaitē videi. Tāpēc būtu jānodrošina iespēja apstiprināt šādus transportlīdzekļus saskaņā ar tipa apstiprinājumiem mazām sērijām vai atsevišķām apstiprinājuma shēmām ar nosacījumu, ka to transportlīdzekļu, kam drīkst piemērot izņēmumu saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK 23. pantu attiecībā uz maksimālajiem pieļaujamajiem gabarītiem, skaits ir ierobežots līdz skaitam, kāds vajadzīgs, lai nodrošinātu atbilstību šai regulai. Tāpēc būtu jāgroza Direktīvas 2007/46/EK XII pielikums, lai ietvertu šādus skaita ierobežojumus.
(6)
Direktīvā 96/53/EK ir noteikta maksimālā pieļaujamā masa, kas piemērojama tikai starptautiskajiem autopārvadājumiem. Saskaņā ar šo direktīvu attiecībā uz iekšējiem autopārvadājumiem dalībvalstis var turpināt piemērot savus valsts tiesību aktus. Tādēļ nešķiet, ka tuvākajā laikā būs iespējams saskaņot tehniski pieļaujamo maksimālo pilno masu un tehniski pieļaujamo maksimālo masu uz asīm vai asu grupu piemērošanai dalībvalstīs. Tomēr nesaskaņoto noteikumu dēļ attiecībā uz ceļu infrastruktūras būvniecību ir lietderīgi prasīt dalībvalstīm noteikt transportlīdzekļu reģistrācijai/ekspluatācijai pieļaujamo maksimālo masu, kas atļauta iekšzemes un starptautiskajos autopārvadājumos saskaņā ar Direktīvu 96/53/EK, un paredzēt šai noteikšanai izmantojamo procedūru.
(7)
Ņemot vērā pieredzi, kas gūta saistībā ar Savienības tiesību aktu piemērošanu attiecībā uz transportlīdzekļu masu un gabarītiem, ir jāparedz skaidri definēti jēdzieni. Daži no šiem jēdzieniem jau ir definēti Direktīvā 97/27/EK un Direktīvā 92/21/EEK. Lai nodrošinātu konsekvenci, ir lietderīgi šīs definīcijas pārņemt un vajadzības gadījumā tās pielāgot, ņemot vērā zināšanu attīstību tehnikas un zinātnes jomā.
(8)
Tā kā šajā regulā ir ietverta atsevišķa transportlīdzekļa faktiskās masas definīcija, tad, lai izvairītos no pārpratumiem saistībā ar atbilstības sertifikāta aizpildīšanu, ir attiecīgi jāgroza Direktīvas 2007/46/EK IX pielikums.
(9)
Tā kā Baltajā grāmatā “Ceļvedis uz Eiropas vienoto transporta telpu - virzība uz konkurētspējīgu un resursefektīvu transporta sistēmu” (6) ir uzsvērta nepieciešamība uzlabot transportlīdzekļu aerodinamisko efektivitāti un tā kā pētījumi ir parādījuši, ka mehānisko transportlīdzekļu degvielas patēriņu un tādējādi arī CO2 emisijas varētu būtiski samazināt, transportlīdzekļos uzstādot aerodinamiskās ierīces, ir svarīgi atļaut šādu aerodinamisko ierīču uzstādīšanu transportlīdzekļos. Tā kā aerodinamiskās ierīces sastāv no papildu iekārtām, kuras savas konstrukcijas dēļ ir lielākas par transportlīdzekļu vistālāk izvirzītajām daļām transportlīdzekļa aizmugurē vai sānos, tās būtu jāietver to ierīču vai aprīkojuma sarakstā, ko neņem vērā, nosakot lielākos gabarītus. Tomēr ir svarīgi ierobežot šo izvirzījumu transportlīdzekļa aizmugurē vai sānos, lai netiktu apdraudēta ceļu satiksmes drošība un būtu iespējama transportlīdzekļu izmainīšanās uz ceļa. Tāpēc šajā regulā būtu jānosaka vajadzīgās tehniskās prasības.
(10)
Pieejamā programmatūra dod iespēju izmantot virtuālas testēšanas metodes ar datorizētiem paņēmieniem. Tā kā šie paņēmieni padara testēšanu rentablāku un vienkāršo to, ir lietderīgi paredzēt iespēju tos izmantot, lai pārbaudītu, vai transportlīdzeklis spēj izdarīt manevrus 360° trajektorijā, un lai izmērītu maksimālo pagrieziena trajektoriju, kad transportlīdzeklis izdara manevru trajektorijas robežās. Tāpēc šī regula ir arī jāpievieno normatīvo aktu sarakstam, kas ietverts Direktīvas 2007/46/EK XVI pielikumā.
(11)
Lai nodrošinātu tipa apstiprināšanas sistēmas atbilstīgu darbību, ir lietderīgi atjaunināt Direktīvas 2007/46/EK pielikumus.
(12)
Tādēļ būtu attiecīgi jāgroza Direktīvas 2007/46/EK I, III, IX, XII un XVI pielikums. Tā kā XII pielikuma noteikumi ir pietiekami detalizēti un nav plašāk jātransponē dalībvalstīs, to var aizstāt ar regulu saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK 39. panta 8. punktu.
(13)
Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi Tehniskā komiteja mehānisko transportlīdzekļu jautājumos,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Priekšmets un darbības joma
1. Šajā regulā ir izklāstītas EK tipa apstiprināšanas prasības attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju masu un gabarītiem.
2. Šo regulu piemēro nepabeigtiem, pabeigtiem un vairākos posmos pabeigtiem M, N un O kategorijas transportlīdzekļiem.
2. pants
Definīcijas
Šajā regulā papildus Direktīvā 2007/46/EK un Regulā (EK) Nr. 661/2009 noteiktajām definīcijām izmanto šādas definīcijas:
1)
“transportlīdzekļa tips” ir transportlīdzekļi, kā definēts Direktīvas 2007/46/EK II pielikuma B daļā;
2)
“standartaprīkojums” ir transportlīdzekļa pamata konfigurācija, kas ir aprīkota ar visiem elementiem, kuri noteikti Direktīvas 2007/46/EK IV un XI pielikumā minētajos normatīvajos aktos, tostarp visi uzstādītie elementi, kam nav nepieciešamas nekādas papildu specifikācijas attiecībā uz konfigurāciju vai aprīkojuma līmeni;
3)
“neobligātais aprīkojums” ir visi elementi, kas neietilpst standartaprīkojumā un par kuru uzstādīšanu transportlīdzeklī atbildīgs ir izgatavotājs, kā arī kurus klients var pasūtīt;
4)
“masa darba kārtībā”
a)
mehāniskā transportlīdzekļa gadījumā:
ir tāda transportlīdzekļa masa, ieskaitot degvielas tvertni(-es), ko piepilda vismaz par 90 % no tās (to) tilpuma, un ieskaitot vadītāja, degvielu un šķidrumu masu, kas aprīkots ar standartaprīkojumu saskaņā ar izgatavotāja tehniskajiem datiem, kā arī ieskaitot virsbūves, kabīnes, sakabes un rezerves riteņa(-u), kā arī instrumentu masu, ja tie ir uzstādīti;
b)
piekabes gadījumā:
ir tāda transportlīdzekļa masa, ieskaitot degvielu un šķidrumu masu, kas aprīkots ar standartaprīkojumu saskaņā ar izgatavotāja tehniskajiem datiem, kā arī ieskaitot virsbūves, papildu sakabes, rezerves riteņa(-u) un instrumentu masu, ja tie ir uzstādīti;
5)
“neobligātā aprīkojuma masa” ir tāda aprīkojuma masa, kuru var uzstādīt transportlīdzeklī papildus standartaprīkojumam saskaņā ar izgatavotāja tehniskajiem datiem;
6)
“transportlīdzekļa faktiskā masa” ir tehniskā kārtībā esoša transportlīdzekļa masa, kam pieskaita transportlīdzeklī uzstādītā neobligātā aprīkojuma masu;
7)
“tehniski pieļaujamā maksimālā pilnā masa” (M) ir uz transportlīdzekli attiecinātā maksimālā masa, pamatojoties uz tā konstrukcijas raksturlielumiem un dizaina efektivitāti; piekabes vai puspiekabes tehniski pieļaujamā pilnā masa ietver statisko masu, kas tiek nodota velkošajam transportlīdzeklim, kad ir notikusi sakabe;
8)
“savienoto transportlīdzekļu tehniski pieļaujamā maksimālā pilnā masa” (MC) ir uz mehānisko transportlīdzekli un vienu vai vairākām piekabēm attiecinātā maksimālā masa, pamatojoties uz tā konstrukcijas raksturlielumiem un dizaina efektivitāti, vai uz seglu vilcēju un puspiekabi attiecinātā maksimālā masa;
9)
“tehniski pieļaujamā maksimālā vilces masa” (TM) ir vienas vai vairāku piekabju, kuras var vilkt velkošais transportlīdzeklis, maksimālā masa, kas atbilst kopējai slodzei, kuru uz zemi rada velkošā transportlīdzekļa vilktas piekabes vienas ass vai asu grupas riteņi;
10)
“ass” ir kopējā rotācijas ass diviem vai vairākiem elektropiedziņas vai brīvi rotējošiem riteņiem, kas atrodas vai nu vienā, vai vairākos segmentos, kuri izvietoti vienādā plaknē perpendikulāri transportlīdzekļa garenass līnijai;
11)
“asu grupa” ir vairākas asis, starp kurām attālums nepārsniedz kādu no “d” attālumiem Direktīvas 96/53/EK I pielikumā un kuras mijiedarbojas balstiekārtas konstrukcijas specifikas dēļ;
12)
“atsevišķa ass” ir ass, ko nevar uzskatīti par asu grupas daļu;
13)
“tehniski pieļaujamā maksimālā masa uz katru asi” (m) ir masa, kas atbilst maksimālajai pieļaujamajai statiskajai vertikālajai slodzei, kuru uz ceļa virsmas rada ass riteņi, pamatojoties uz ass un transportlīdzekļa konstrukcijas raksturlielumiem un dizaina efektivitāti;
14)
“tehniski pieļaujamā maksimālā masa uz asu grupu” (μ) ir masa, kas atbilst maksimālajai pieļaujamajai statiskajai vertikālajai slodzei, kuru uz ceļa virsmas rada asu grupas riteņi, pamatojoties uz asu grupas un transportlīdzekļa konstrukcijas raksturlielumiem un dizaina efektivitāti;
15)
“sakabe” ir mehāniska ierīce, kas ietver sastāvdaļas, kā definēts Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas (ANO/EEK) Noteikumu Nr. 55 “Vienoti noteikumi par sakabinātu transportlīdzekļu mehāniskās sakabes sastāvdaļu apstiprināšanu” (7) 2.1.-2.6. punktā, un cietās sakabes ierīce, kā definēts definētas ANO/EEK Noteikumu Nr. 102 “Vienoti noteikumi, ar kuriem apstiprina: I. cietās sakabes ierīces (CSI); II. transportlīdzekļus, kuriem var uzstādīt apstiprināta tipa CSI” (8) 2.1.1. punktā;
16)
“sakabes punkts” ir uz velkošā transportlīdzekļa uzstādītās sakabes savienojuma centrs, kas atrodas velkošā transportlīdzekļa sakabē;
17)
“sakabes masa” ir sakabes un sakabes savienošanai ar transportlīdzekli nepieciešamo daļu masa;
18)
“tehniski pieļaujamā maksimālā masa sakabes punktā”:
a)
velkošā transportlīdzekļa gadījumā - masa, kas atbilst velkošā transportlīdzekļa sakabes punkta maksimālajai pieļaujamajai statiskajai vertikālajai slodzei (“S” vai “U” vērtība), pamatojoties uz sakabes un velkošā transportlīdzekļa konstrukcijas raksturlielumiem;
b)
puspiekabes, centrālass piekabes vai piekabes ar stingrā savienojuma jūgstieni gadījumā - masa, kas atbilst maksimālajai pieļaujamajai statiskajai vertikālajai slodzei (“S” vai “U” vērtība), kuru piekabe nodod velkošajam transportlīdzeklim sakabes punktā, pamatojoties uz sakabes un piekabes konstrukcijas raksturlielumiem;
19)
“pasažieru masa” ir konkrētās transportlīdzekļu kategorijas nominālā masa, ko reizina ar sēdvietu skaitu, ietverot apkalpes locekļu sēdvietas un stāvvietas, ja tādas ir, bet neietverot vadītāju;
20)
“vadītāja masa” ir masa, kura noteikta 75 kg apmērā un kura atrodas vadītāja sēdvietas atskaites punktā;
21)
“lietderīgās slodzes masa” ir tehniski pieļaujamās maksimālās pilnās masas un masas darba kārtībā starpība, kam pieskaita pasažieru masu un neobligātā aprīkojuma masu;
22)
“garums” ir standarta ISO 612:1978 6.1.1., 6.1.2. un 6.1.3. punktā noteiktais gabarīts; šī definīcija attiecas arī uz posmainiem transportlīdzekļiem, kam ir divi vai vairāki posmi;
23)
“platums” ir standarta ISO 612:1978 6.2. punktā noteiktais gabarīts;
24)
“augstums” ir standarta ISO 612:1978 6.3. punktā noteiktais gabarīts;
25)
“garenbāze” ir:
a)
standarta ISO 612:1978 6.4.1. punktā minētais gabarīts,
b)
centrālass piekabei ar vienu asi - horizontālais attālums starp sakabes vertikālo asi un ass centru,
c)
centrālass piekabei ar divām vai vairākām asīm - horizontālais attālums starp sakabes vertikālo asi un pirmās ass centru;
26)
“attālums starp asīm” ir attālums starp divām secīgām asīm, kā minēts standarta ISO 612:1978 6.4. punktā, ja transportlīdzeklim ir vairāk nekā divas asis; ja transportlīdzeklim ir tikai divas asis vai puspiekabes, centrālass piekabes vai piekabes ar stingrā savienojuma jūgstieni gadījumā ISO 612:1978 6.4.2. punktā minētais attālums starp asīm ir “garenbāze”, kā definēts 25. punktā;
27)
“šķērsbāze” ir standarta ISO 612:1978 6.5. punktā noteiktais gabarīts;
28)
“seglu vadotne” ir standarta ISO 612:1978 6.19.2. punktā minētais attālums, ņemot vērā piezīmi minētā standarta 6.19. punktā;
29)
“puspiekabes priekšējā savienojuma rādiuss” ir horizontālais attālums no sakabes tapas ass līdz jebkuram punktam puspiekabes priekšpusē;
30)
“priekšējā pārkare” ir horizontālais attālums starp vertikālo plakni cauri pirmajai asij vai sakabes tapas asij puspiekabes gadījumā un transportlīdzekļa vistālāk uz priekšu izvirzīto punktu;
31)
“aizmugurējā pārkare” ir horizontālais attālums starp vertikālo plakni cauri pēdējai aizmugurējai asij un transportlīdzekļa vistālāk uz aizmuguri izvirzīto punktu; ja transportlīdzeklis ir aprīkots ar nenoņemamu sakabi, vistālāk uz aizmuguri izvirzītais punkts ir sakabes punkts;
32)
“iekraušanas laukuma garums” ir attālums no kravas nodalījuma vistālāk uz priekšu izvirzītā iekšējā punkta līdz vistālāk uz aizmuguri izvirzītajam iekšējam punktam, ko mēra horizontāli transportlīdzekļa garenplaknē;
33)
“pagrieziena trajektorija” ir attālums starp faktisko galējo punktu, ko sasniedz transportlīdzekļa aizmugure manevra laikā apstākļos, kas noteikti šīs regulas I pielikuma B daļas 7. iedaļā vai C daļas 6. iedaļā;
34)
“ass pacelšanas iekārta” ir transportlīdzeklī uzstādīts mehānisms, lai paceltu asi no zemes un lai to nolaistu līdz zemei;
35)
“paceļama ass vai ievelkama ass” ir ass, ko var pacelt no tās parastās pozīcijas un nolaist, izmantojot ass pacelšanas iekārtu;
36)
“atslogojama ass” ir ass, kurai radīto slodzi var mainīt, nepaceļot to ar ass pacelšanas iekārtu;
37)
“pneimatiskā balstiekārta” ir balstiekārtas sistēma, kurā vismaz 75 % no amortizācijas rada pneimatiskais amortizators;
38)
“autobusu vai tālsatiksmes autobusu klase” ir transportlīdzekļi, kā definēts ANO/EEK Noteikumu Nr. 107 “Vienoti noteikumi par M2 vai M3 kategorijas transportlīdzekļu apstiprināšanu attiecībā uz to vispārīgo konstrukciju” (9) 2.1.1. un 2.1.2. punktā;
39)
“posmains transportlīdzeklis” ir M2 vai M3 kategorijas transportlīdzeklis, kā definēts ANO/EEK Noteikumu Nr. 107 2.1.3. punktā;
40)
“nedalāma krava” ir krava, ko autopārvadājumiem nevar sadalīt divās vai vairākās kravās bez nesamērīgi augstiem izdevumiem vai zaudējumu riska un ko, ņemot vērā tās masu vai gabarītus, nevar pārvadāt ar transportlīdzekli, kura masa un gabarīti atbilst dalībvalstī spēkā esošajām maksimālajām pieļaujamajām masām un gabarītiem.
3. pants
Izgatavotāju pienākumi
1. Izgatavotājs visām transportlīdzekļa tipa versijām neatkarīgi no transportlīdzekļa pabeigtības pakāpes nosaka šādas masas:
a)
tehniski pieļaujamo maksimālo pilno masu;
b)
tehniski pieļaujamo savienoto transportlīdzekļu maksimālo pilno masu;
c)
tehniski pieļaujamo maksimālo vilces masu;
d)
tehniski pieļaujamo maksimālo masu uz asīm vai uz asu grupu;
e)
tehniski pieļaujamo maksimālo masu sakabes punktā(-os), ņemot vērā transportlīdzeklī uzstādīto vai iespējamo sakabju tehniskos raksturlielumus.
2. Nosakot 1. punktā minētās masas, izgatavotājs ņem vērā inženiertehnisko paraugpraksi un labākās pieejamās tehniskās zināšanas, lai pēc iespējas samazinātu mehāniskas atteices risku, jo īpaši materiālu noguruma dēļ, un lai izvairītos no ceļu infrastruktūras bojāšanas.
3. Nosakot 1. punktā minētās masas, izgatavotājs ņem vērā transportlīdzekļa konstrukcijai paredzēto maksimālo ātrumu.
Ja izgatavotājs transportlīdzekli aprīko ar ātruma ierobežošanas ierīci, transportlīdzekļa konstrukcijai paredzētais maksimālais ātrums ir ātruma ierobežošanas ierīces atļautais faktiskais ātrums.
4. Nosakot 1. punktā minētās masas, izgatavotājs nepiemēro transportlīdzekļa izmantošanas ierobežojumus, izņemot ierobežojumus attiecībā uz riepu kravnesības kapacitātēm, ko var pielāgot konstrukcijai paredzētajam ātrumam, kā atļauts saskaņā ar ANO/EEK Noteikumiem Nr. 54 “Vienoti noteikumi par komerciālo transportlīdzekļu un to piekabju pneimatisko riepu apstiprinājumu” (10) un Komisijas Regulas (ES) Nr. 458/2011 (11) II pielikuma 5. iedaļu.
5. Nepabeigtiem transportlīdzekļiem, tostarp transportlīdzekļiem ar šasiju un kabīni, kuriem nepieciešams turpmāks pabeigšanas posms, izgatavotājs nākamā posma izgatavotājiem sniedz visu būtisko informāciju, lai arī turpmāk tiktu nodrošināta atbilstība šīs regulas prasībām.
Saskaņā ar šā punkta pirmo daļu izgatavotājs norāda slodzes apjomam atbilstošās masas smaguma centra izvietojumu.
6. M2, M3, N2 un N3 kategorijas nepabeigtus transportlīdzekļus, kam nav uzstādīta virsbūve, konstruē tā, lai turpmāko posmu izgatavotāji varētu nodrošināt atbilstību I pielikuma B daļas 7. un 8. iedaļas un C daļas 6. un 7. iedaļas prasībām.
4. pants
Transportlīdzekļa tipa EK tipa apstiprinājuma noteikumi attiecībā uz transportlīdzekļa masu un gabarītiem
1. Izgatavotājs vai viņa pārstāvis tipa apstiprinātājai iestādei iesniedz transportlīdzekļa tipa EK tipa apstiprinājuma iesniegumu attiecībā uz transportlīdzekļa masu un gabarītiem.
2. Pieteikumu sagatavo saskaņā ar V pielikuma A daļā sniegto informācijas dokumenta paraugu.
3. Lai būtu iespējams aprēķināt masas sadalījumu, izgatavotājs tipa apstiprinātājai iestādei par katru transportlīdzekļa tipa tehnisko konfigurāciju, kā noteikts pēc attiecīgo punktu vērtībām saskaņā ar V pielikumu, sniedz informāciju, kas vajadzīga, lai noteiktu šādas masas:
a)
tehniski pieļaujamo maksimālo pilno masu;
b)
tehniski pieļaujamo maksimālo masu uz asīm vai uz asu grupas;
c)
tehniski pieļaujamo maksimālo vilces masu;
d)
tehniski pieļaujamo maksimālo masu sakabes punktā(-os);
e)
savienoto transportlīdzekļu tehniski pieļaujamo maksimālo pilno masu.
Informāciju sniedz tabulās vai citā piemērotā formātā, vienojoties ar tipa apstiprinātāju iestādi.
4. Ja neobligātais aprīkojums būtiski ietekmē transportlīdzekļa masu un gabarītus, izgatavotājs tehniskajam dienestam sniedz informāciju par smaguma centra izvietojumu, masu un ģeometrisko atrašanās vietu attiecībā pret neobligātā aprīkojuma, ko var uzstādīt transportlīdzeklī, asīm.
5. Atkāpjoties no 4. punkta, ja neobligātais aprīkojums sastāv no vairākām daļām, kas atrodas dažādās transportlīdzekļa vietās, izgatavotājs var tehniskajam dienestam sniegt informāciju par neobligātā aprīkojuma masas sadalījumu tikai uz asīm.
6. Asu grupām izgatavotājs norāda grupas kopējās masas slodzes sadalījumu starp asīm.
Vajadzības gadījumā izgatavotājs iesniedz sadalījuma formulas vai attiecīgās sadalījuma diagrammas.
7. Ja apstiprinātāja iestāde vai tehniskais dienests to uzskata par nepieciešamu, tie var pieprasīt izgatavotājam nodrošināt apstiprināmo tipveida transportlīdzekli, lai to varētu pārbaudīt.
8. Transportlīdzekļa izgatavotājs var tipa apstiprinātājai iestādei iesniegt pieteikumu par balstiekārtas atzīšanu par līdzvērtīgu pneimatiskajai balstiekārtai.
Tipa apstiprinātāja iestāde atzīst balstiekārtu par līdzvērtīgu pneimatiskajai balstiekārtai, ja ir izpildītas III pielikuma prasības.
Ja tehniskais dienests ir atzinis šādu līdzvērtīgumu, tas izdod testa ziņojumu. Tipa apstiprinātāja iestāde šo testa ziņojumu un balstiekārtas tehnisko aprakstu pievieno EK tipa apstiprinājuma sertifikātam.
9. Ja ir izpildītas šīs regulas I līdz IV pielikumā noteiktās prasības, apstiprinātāja iestāde piešķir tipa apstiprinājumu saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK VII pielikumā noteikto numerācijas sistēmu.
Dalībvalsts nedrīkst piešķirt to pašu numuru citam transportlīdzekļa tipam.
10. Saskaņā ar 9. punktu tipa apstiprinātāja iestāde izsniedz EK tipa apstiprinājuma sertifikātu, kas sagatavots atbilstoši V pielikuma B daļā sniegtajam paraugam.
11. Regulas I pielikuma 2. papildinājumā minētās pieļaujamās novirzes piemēro saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK 12. panta 2. punktu.
5. pants
Reģistrācijai/ekspluatācijai pieļaujamās maksimālās masas
1. Lai reģistrētu un nodotu ekspluatācijā transportlīdzekļus, kuru tips ir apstiprināts saskaņā ar šo regulu, valstu iestādes attiecībā uz katru transportlīdzekļa tipa variantu un versiju nosaka visas turpmāk nosauktās masas, kas ir atļautas iekšzemes un starptautiskajos autopārvadājumos saskaņā ar Direktīvu 96/53/EK:
a)
reģistrācijai/ekspluatācijai pieļaujamā maksimālā pilnā masa;
b)
reģistrācijai/ekspluatācijai pieļaujamā maksimālā masa uz ass(-īm);
c)
reģistrācijai/ekspluatācijai pieļaujamā maksimālā masa uz asu grupu;
d)
reģistrācijai/ekspluatācijai pieļaujamā maksimālā vilces masa;
e)
reģistrācijai/ekspluatācijai pieļaujamā savienoto transportlīdzekļu maksimālā pilnā masa.
Valstu iestādes izstrādā procedūru pirmajā daļā minēto reģistrācijai/ekspluatācijai pieļaujamo maksimālo masu noteikšanai. Tās ieceļ kompetento iestādi, kam ir jānosaka šīs masas, un norāda, kāda informācija ir jāsaņem šai kompetentajai iestādei.
2. Reģistrācijai/ekspluatācijai pieļaujamās maksimālās masas, kas noteiktas saskaņā ar 1. punktā minēto procedūru, nedrīkst pārsniegt 3. panta 1. punktā minētās maksimālās masas.
3. Kompetentā iestāde apspriežas ar izgatavotāju par masas sadalījumu uz asīm vai asu grupu, lai nodrošinātu transportlīdzekļa sistēmu, it sevišķi bremžu un stūres mehānisma, pienācīgu darbību.
4. Nosakot reģistrācijai/ekspluatācijai pieļaujamās maksimālās masas, valstu iestādes nodrošina, ka arī turpmāk būs izpildītas Direktīvas 2007/46/EK IV un XI pielikumā minēto normatīvo aktu prasības.
5. Ja valstu iestādes secina, ka kāda no Direktīvas 2007/46/EK IV un XI pielikumā minēto normatīvo aktu, izņemot šīs regulas, prasībām vairs netiek izpildīta, tās pieprasa, lai tipa apstiprinātāja iestāde, kas piešķīra sākotnējo tipa apstiprinājumu saskaņā ar attiecīgo normatīvo aktu, veiktu jaunu testu un piešķirtu jaunu tipa apstiprinājumu vai paplašina esošo - atkarībā no situācijas.
6. pants
Izņēmumi
1. Neskarot Direktīvas 96/53/EK 4. panta 3. punktu, EK tipa apstiprinājumu var piešķirt transportlīdzekļiem, kuru gabarīti pārsniedz šīs regulas prasības, ja šie transportlīdzekļi ir paredzēti nedalāmu kravu pārvadāšanai. Šādos gadījumos tipa apstiprinājuma sertifikātā un atbilstības sertifikātā skaidri norāda, ka transportlīdzeklis paredzēts tikai nedalāmu kravu pārvadāšanai.
2. Saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK 23. un 24. pantu dalībvalstis var piešķirt apstiprinājumus transportlīdzekļiem, kuru gabarīti pārsniedz šīs regulas I pielikuma B, C un D daļas 1.1. punktā noteiktos maksimālos gabarītus.
Tipa apstiprinājumiem saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK 23. pantu piemēro minētās direktīvas XII pielikuma A daļas 3. iedaļā noteiktos skaita ierobežojumus.
7. pants
Pārejas noteikumi
1. Valstu iestādes atļauj pārdot un nodot ekspluatācijā transportlīdzekļus, kuru tips ir apstiprināts pirms Regulas (EK) Nr. 661/2009 13. panta 2. punktā minētā datuma, un turpina pagarināt apstiprinājumus, kas piešķirti saskaņā ar Direktīvas 92/21/EEK un Direktīvas 97/27/EK noteikumiem.
2. Atkāpjoties no 1. punkta, EK tipa apstiprinājumi, kas piešķirti saskaņā ar Direktīvas 97/27/EK 7. pantu, zaudē spēku no Regulas (EK) Nr. 661/2009 19. panta 1. punktā minētā datuma.
Tomēr dalībvalstis var reģistrēt un atļaut pārdot vai nodot ekspluatācijā sērijas beigu transportlīdzekļus, kuru EK tipa apstiprinājums ir zaudējis spēku, ja izgatavotājs to pieprasa saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK 27. pantu.
3. Izgatavotāji no 2014. gada 10. janvāra piešķir atbilstības sertifikātus, kas atbilst šai regulai.
Tie līdz 2014. gada 9. janvārim atbilstības sertifikāta 52. pozīcijā norāda transportlīdzekļa faktisko masu, ja vien tā nav norādīta kādā citā atbilstības sertifikāta pozīcijā.
8. pants
Grozījumi Direktīvā 2007/46/EK
Direktīvas 2007/46/EK I, III, IX un XVI pielikumu groza saskaņā ar šīs regulas VI pielikumu.
Direktīvas 2007/46/EK XII pielikumu aizstāj ar šīs regulas VII pielikumu.
9. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro jauniem transportlīdzekļu tipiem, kam tipa apstiprinājumu piešķir no 2012. gada 1. novembra.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2012. gada 12. decembrī