ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 526/2014 НА КОМИСИЯТА
от 12 март 2014 година
за допълване на Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на регулаторните технически стандарти за определяне на използвания като приближение спред и на критерия за ограничен брой по-малки портфейли за риска във връзка с корекцията на кредитната оценка
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012, и по-специално член 383, параграф 7, трета алинея от него,
като има предвид, че:
(1)
Усъвършенстваният метод за определяне на капиталовите изисквания за риска във връзка с корекцията на кредитната оценка (ККО) може да се прилага по отношение на контрагенти, за които не е известен спредът по суап за кредитно неизпълнение. В такъв случай институциите следва да използват спред, който е подходящ с оглед на рейтинга, сектора и района на контрагента („използван като приближение спред“) в съответствие с член 383, параграф 1, трета алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013.
(2)
Правилата за определяне на спреда, използван като приближение за риска във връзка с ККО, следва да предвиждат използването на широки категории по отношение на рейтинга, сектора и района, както и да позволяват на институциите необходимата гъвкавост, за да определят въз основа на своята експертна оценка най-подходящия спред, използван като приближение.
(3)
Когато се определя точният начин, по който институциите да вземат предвид характеристиките на рейтинга, сектора и района на отделните емитенти при оценката на подходящия спред, който да бъде използван като приближение, с цел определяне на капиталовите изисквания, както се изисква от Регламент (ЕС) № 575/2013, следва да се установят правила за разглеждането на тези характеристики, като се посочат минимални категории за всяка от тях, с което да се осигури хармонизирано прилагане на тези условия.
(4)
Освен това по отношение на отделните емитенти, между които съществува връзка, като например между регионално правителство или местен орган на власт и централно правителство, следва да бъде възможно оценката на подходящия спред, който да бъде използван като приближение, да се извършва въз основа на кредитния спред на отделен емитент, когато това води до по-точна оценка.
(5)
С оглед по-прецизното определяне на изискването относно риска във връзка с корекцията на кредитната оценка, използваният като приближение спред следва да се определя на базата на данни от ликвиден пазар, а допусканията по отношение на данните, като например интерполация и екстраполация на данни, отнасящи се за различни моменти, следва да бъдат теоретично обосновани.
(6)
За да се гарантира сближаването на практиките между институциите и да се избегнат несъответствията, като се има предвид, че вътрешните вероятности от неизпълнение („PD“), спредовете по суап за кредитно неизпълнение („CDS“) и загубата при неизпълнение („LGD“) представляват уравнение с две неизвестни, както и че според обичайната пазарна практика, за да бъдат получени вътрешните PD въз основа на пазарни спредове се използва фиксирана стойност за параметъра LGD, институциите следва да използват стойност на LGDMKT, съгласувана с фиксираната LGD, която обикновено се използва от участниците на пазара за определяне на вътрешните PD въз основа на тези търгувани на ликвидни пазари кредитни спредове, въз основа на които е определен използваният като приближение кредитен спред на съответния контрагент.
(7)
За да бъде получено разрешение за използване на усъвършенствания метод във връзка с ККО за ограничен брой по-малки портфейли, е целесъобразно даден портфейл да се разглежда като нетираща съвкупност съгласно посоченото в член 272, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013, да се вземат предвид необхванатите от метода на вътрешните модели (МВМ) трансакции, спрямо които се прилага изискването относно риска във връзка с ККО, и размерът на необхванатите от МВМ нетиращи съвкупности, спрямо които се прилага изискването относно риска във връзка с ККО, като същевременно те бъдат ограничени като процент от общия брой на всички трансакции, спрямо които се прилага изискването относно риска във връзка с ККО, и като процент от общия размер на всички нетиращи съвкупности, по отношение на които се изчислява изискването относно риска във връзка с ККО, за да бъдат отчетени различните мащаби на институциите.
(8)
За да бъдат избегнати евентуалните прекъсвания, използването на усъвършенствания метод във връзка с ККО за ограничен брой по-малки портфейли следва да се преустанови единствено при неспазване на количествените граници през две последователни тримесечия.
(9)
Освен това, за да могат да изпълняват надзорните си задължения по ефикасен начин, компетентните органи следва да са в състояние да научат за нарушаването на изискването за ограничен брой по-малки портфейли; следователно в тези случаи институциите следва да уведомяват компетентните органи.
(10)
Настоящият регламент е изготвен въз основа на проектите на регулаторни технически стандарти, предадени на Комисията от Европейския банков орган.
(11)
Европейският банков орган проведе открити обществени консултации по проектите на регулаторни технически стандарти, въз основа на които е изготвен настоящият регламент, анализира потенциалните разходи и ползи и поиска становище от Групата на участниците в банковия сектор, създадена съгласно член 37 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (1),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Определяне на подходящ спред, който да бъде използван като приближение
1. Спредът, използван като приближение за даден контрагент, се счита за подходящ с оглед на рейтинга, сектора и района на контрагента в съответствие с член 383, параграф 1, четвърта алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
използваният като приближение спред е определен, като са отчетени всички характеристики на рейтинга, сектора и района на контрагента съгласно посоченото в букви б), в) и г);
б)
характеристиките на рейтинга са били установени при отчитане на предварително определената йерархия на източниците на вътрешни и външни рейтинги. Рейтингите се отнасят към степените на кредитно качество, посочени в член 384, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013. Когато съществуват няколко външни рейтинга, съотнасянето им към степените на кредитно качество следва подхода, приложим по отношение на няколко кредитни оценки, определен в член 138 от посочения регламент;
в)
характеристиките на сектора са били определени при отчитане на най-малко следните категории:
i)
публичен сектор;
ii)
финансов сектор;
iii)
други;
г)
характеристиките на района са били определени при отчитане на най-малко следните категории:
i)
Европа;
ii)
Северна Америка;
iii)
Азия;
iv)
останалата част на света;
д)
използваният като приближение спред отразява по представителен начин наличните спредове по суап за кредитно неизпълнение и спредовете по други търгувани на ликвидни пазари инструменти за кредитен риск, отговарящи на съответната комбинация от приложими категории и спазващи критерия за качество на данните, посочен в параграф 3;
е)
целесъобразността на използвания като приближение спред се определя с оглед на променливостта, а не на нивото на спреда.
2. В процеса на разглеждане на характеристиките на рейтинга, сектора и района на контрагента в съответствие с параграф 1, оценката на спреда, който да бъде използван като приближение, се смята за целесъобразна по отношение на регионалното правителство или местния орган на власт на базата на кредитния спред на съответното централно правителство емитент, когато са изпълнени следните две условия:
а)
регионалното правителство или местният орган на власт и централното правителство имат еднакви рейтинги;
б)
регионалното правителство или местният орган на власт няма рейтинг.
3. Всички входящи данни, използвани при определянето на използвания като приближение спред, се основават на надеждни данни, наблюдавани на ликвиден двупосочен пазар, както е определено в член 338, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013. Съществуват достатъчно данни, за да се генерира спред, който да бъде използван като приближение, за всички съответни моменти и за историческите периоди, представени в член 383, параграф 5 от посочения регламент.
Член 2
Установяване на LGDMKT
С оглед установяване на загубата при неизпълнение на контрагента („LGDMKT“) за целите на изчисляването на капиталовите изисквания за риск във връзка с ККО съгласно усъвършенствания метод за контрагент, който изисква прилагането на използван като приближение спред, институциите използват стойност на LGDMKT, която е съвместима с фиксираните LGD, обикновено използвани от участниците на пазара за определяне на вътрешните PD въз основа на тези пазарни спредове, които са били използвани за определяне на използвания като приближение спред за контрагента в съответствие с разпоредбите на член 1.
Член 3
Количествени ограничения на броя и размера на квалифицираните портфейли
1. Критерият за ограничен брой по-малки портфейли, посочен в член 383, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013, е спазен, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
броят на всички невключени в МВМ трансакции, спрямо които се прилага изискването относно риска във връзка с ККО, не надвишава 15 % от общия брой на трансакциите, спрямо които се прилага изискването относно риска във връзка с ККО;
б)
размерът на всяка индивидуална невключена в МВМ нетираща съвкупност, спрямо която се прилага изискването относно риска във връзка с ККО, не надвишава 1 % от общия размер на всички нетиращи съвкупности, спрямо които се прилага изискването относно риска във връзка с ККО;
в)
общият размер на всички невключени в МВМ нетиращи съвкупности, спрямо които се прилага изискването относно риска във връзка с ККО, не надвишава 10 % от общия размер на всички нетиращи съвкупности, спрямо които се прилага изискването относно риска във връзка с ККО.
2. За целите на параграф 1, букви б) и в) размерът на нетираща съвкупност представлява експозицията при неизпълнение на нетиращата съвкупност, изчислена чрез метода на пазарната оценка, посочен в член 274 от Регламент (ЕС) № 575/2013, като се отчитат ефектите от нетирането в съответствие с член 298 от същия регламент, но не и ефектите от обезпечението.
3. За целите на параграф 1 институцията изчислява за всяко тримесечие средната аритметична стойност на събираните най-малко ежемесечно данни относно съотношението на:
а)
броя невключени в МВМ трансакции спрямо общия брой трансакции;
б)
индивидуалния размер на най-голямата невключена в МВМ нетираща съвкупност спрямо общия размер на всички нетиращи съвкупности; както и
в)
общия размер на всички невключени в МВМ нетиращи съвкупности спрямо общия размер на всички нетиращи съвкупности.
4. Ако посоченият в параграф 1 критерий не е изпълнен в рамките на две последователни изчисления, посочени в параграф 3, за изчисляването на капиталовите изисквания за риск във връзка с ККО за всички невключени в МВМ нетиращи съвкупности институцията използва стандартизирания метод, установен в член 384 от Регламент (ЕС) № 575/2013, и уведомява компетентните органи.
5. Условията, посочени в параграф 1, се прилагат на индивидуална, подконсолидирана или консолидирана основа в зависимост от обхвата на разрешението за използване на метода на вътрешните модели, посочено в член 283 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
Член 4
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 12 март 2014 година.
KOMISIJAS DELEĢĒTĀ REGULA (ES) Nr. 526/2014
(2014. gada 12. marts),
ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 575/2013 attiecībā uz regulatīviem tehniskajiem standartiem, lai kredīta vērtības korekcijas riskam noteiktu kredītriska starpības aizstājējvērtību un ierobežotu skaitu mazāku portfeļu
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regulu (ES) Nr. 575/2013 par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012, un jo īpaši ņemot vērā tās 383. panta 7. punkta trešo daļu,
tā kā:
(1)
Attīstītās metodes piemērošana kredīta vērtības korekcijas (CVA) riska pašu kapitāla prasību noteikšanai var ietvert darījumu partnerus, attiecībā uz kuriem nav pieejama kredītriska mijmaiņas līguma (CDS) kredītriska starpība. Šādā gadījumā saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 383. panta 1. punkta trešo daļu iestādēm būtu jāizmanto starpība, kas ir atbilstīga, ņemot vērā darījuma partnera reitingu, nozari un reģionu (“kredītriska starpības aizstājējvērtība”).
(2)
Noteikumos par kredītriska starpības aizstājējvērtības noteikšanu CVA riskam būtu jāparedz iespēja izmantot plašas reitinga, nozares un reģionu kategorijas un jāsniedz iestādēm nepieciešamā elastība noteikt, pamatojoties uz to ekspertu slēdzienu, vispiemērotāko kredītriska starpības aizstājējvērtību.
(3)
Sīkāk precizējot to, kā iestādēm būtu jāņem vērā atsevišķu emitentu reitinga, nozares un reģiona atribūti, lai attiecībā uz pašu kapitāla prasību noteikšanu aplēstu atbilstīgu kredītriska starpības aizstājējvērtību saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 prasībām, būtu jāievieš tādi noteikumi par minēto atribūtu ņemšanu vērā, kuros būtu atsauce uz katra atribūta minimālajām kategorijām, lai nodrošinātu saskaņotu minēto nosacījumu piemērošanu.
(4)
Turklāt, ja atsevišķu emitentu gadījumā pastāv tāda saikne kā starp reģionālajām pašvaldībām vai vietējām pašpārvaldēm un valsti, vajadzētu būt iespējai aplēst atbilstīgu kredītriska starpības aizstājējvērtību, pamatojoties uz atsevišķa emitenta kredītriska starpību, ja tādējādi tiek veikta atbilstīgāka aplēse.
(5)
Lai veiktu atbilstīgāku CVA riska maksājuma aprēķinu, kredītriska starpības aizstājējvērtība būtu jānosaka, izmantojot likvīdā tirgū novērotus datus, un pieņēmumiem par datiem, piemēram, ar dažādiem termiņiem saistītu datu interpolācijai un ekstrapolācijai, vajadzētu būt konceptuāli skaidriem.
(6)
Lai nodrošinātu prakses konverģenci starp iestādēm un novērstu nesakritības, ņemot vērā to, ka izsecinātas saistību nepildīšanas varbūtības (“PD”), kredītriska mijmaiņas līgumu (“CDS”) kredītriska starpības un saistību nepildīšanas zaudējumi (“LGD”) veido vienu vienādojumu ar diviem nezināmiem mainīgajiem un ka tirgū pieņemts princips ir attiecībā uz LGD izmantot fiksētu vērtību, lai no tirgus starpībām iegūtu izsecinātas PD, iestādēm attiecībā uz “LGDMKT” būtu jāizmanto vērtība, kas atbilst fiksētiem LGD, ko tirgus dalībnieki plaši izmanto, lai no likvīdām tirgotajām kredītriska starpībām, kas izmantotas, lai attiecībā uz konkrēto darījuma partneri noteiktu kredītriska starpības aizstājējvērtību, noteiktu izsecinātas PD.
(7)
Attiecībā uz atļauju attīstīto CVA metodi izmantot ierobežota skaita mazākiem portfeļiem ir lietderīgi ņemt vērā portfeli, kas ir kā savstarpējo prasījumu ieskaita kopa atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 575/2013 272. panta 4. punkta definīcijai; to darījumu skaitu, kuriem piemēro CVA riska prasību un uz kuriem neattiecina iekšējā modeļa metodi (“IMM”); un to savstarpējā ieskaita kopu apmēru, kam piemēro CVA riska prasību un uz ko neattiecina IMM; un ierobežot tos, nosakot visu darījumu, kam piemēro CVA riska prasību, kopējā skaita procentuālo attiecību un visu savstarpējo prasījumu ieskaita kopu, kam piemēro CVA riska prasības aprēķinu, kopējā apmēra procentuālo attiecību, lai ņemtu vērā iestāžu dažādās dimensijas.
(8)
Lai mazinātu nepārtrauktības trūkuma iespējamību saistībā ar attīstītās CVA metodes izmantošanu ierobežotam skaitam mazāku portfeļu, attīstītā CVA metode būtu jāpārtrauc izmantot tikai tad, ja kvantitatīvie ierobežojumi tiek pārkāpti divus ceturkšņus pēc kārtas.
(9)
Turklāt, lai kompetentās iestādes varētu efektīvi pildīt to uzraudzības pienākumus, tām vajadzētu zināt, kad prasība par ierobežotu skaitu mazāku portfeļu vairs netiek izpildīta; līdz ar to iestādēm šajos gadījumos būtu jāinformē kompetentās iestādes.
(10)
Šīs regulas pamatā ir regulatīvu tehnisko standartu projekts, ko Eiropas Banku iestāde iesniegusi Komisijai.
(11)
Eiropas Banku iestāde ir veikusi atklātu sabiedrisku apspriešanu par regulatīvu tehnisko standartu projektu, kas ir šīs regulas pamatā, izvērtējusi potenciālās saistītās izmaksas un ieguvumus un pieprasījusi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 37. pantu (1) izveidotās Banku nozares ieinteresēto personu grupas atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Atbilstīgas kredītriska starpības aizstājējvērtības noteikšana
1. Attiecīgā darījuma partnera kredītriska starpības aizstājējvērtību uzskata par atbilstīgu, ņemot vērā darījuma partnera reitingu, nozari un reģionu atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 575/2013 383. panta 1. punkta ceturtajai daļai, ja ir izpildīti šādi nosacījumi:
a)
kredītriska starpības aizstājējvērtība ir noteikta, ņemot vērā visus darījuma partnera reitinga, nozares un reģiona atribūtus, kā norādīts b), c) un d) apakšpunktā;
b)
reitinga atribūts ir noteikts, ņemot vērā iepriekš noteiktu iekšējā un ārējā reitinga avotu hierarhiju. Reitingu attiecina uz kredītkvalitātes pakāpēm, kā minēts Regulas (ES) Nr. 575/2013 384. panta 2. punktā. Gadījumos, kad ir pieejami vairāki ārējie reitingi, tos attiecina uz kredītkvalitātes pakāpēm atbilstīgi minētās regulas 138. pantā izklāstītajai vairāku kredītu novērtējumu pieejai;
c)
nozares atribūtu nosaka, ņemot vērā vismaz šādas kategorijas:
i)
publiskais sektors;
ii)
finanšu sektors;
iii)
citi;
d)
reģiona atribūtu nosaka, ņemot vērā vismaz šādas kategorijas:
i)
Eiropa;
ii)
Ziemeļamerika;
iii)
Āzija;
iv)
pārējā pasaule;
e)
kredītriska starpības aizstājējvērtība reprezentatīvā veidā atspoguļo pieejamās kredītriska mijmaiņas līguma kredītriska starpības un citu likvīdu tirgoto kredītriska instrumentu starpības atbilstīgi attiecīgajai piemērojamo kategoriju kombinācijai un 3. punktā minētajiem datu kvalitātes kritērijiem;
f)
kredītriska starpības aizstājējvērtības atbilstību nosaka, atsaucoties uz svārstīgumu, nevis starpības līmeni.
2. Ņemot vērā darījuma partnera reitinga, nozares un reģiona atribūtus saskaņā ar 1. punktu, kredītriska starpības aizstājējvērtības aplēse attiecībā uz reģionālajām pašvaldībām vai vietējām pašpārvaldēm ir uzskatāma par atbilstīgu, pamatojoties uz attiecīgā valsts emitenta kredītstarpību, ja ir izpildīts viens no šiem nosacījumiem:
a)
reģionālajai pašvaldībai vai vietējai pašpārvaldei un valstij ir tādi paši reitingi;
b)
reģionālajai pašvaldībai vai vietējai pašpārvaldei nav reitinga.
3. Visu to datu pamatā, ko izmanto, lai noteiktu kredītriska starpības aizstājējvērtību, ir uzticami dati, kuri novēroti likvīdā divvirzienu tirgū, kā definēts Regulas (ES) Nr. 575/2013 338. panta 1. punkta otrajā daļā. Jānodrošina pietiekami dati, lai par visiem minētās regulas 383. panta 5. punktā minētajiem termiņiem varētu aprēķināt kredītriska starpības aizstājējvērtības.
2. pants
LGDMKT noteikšana
Lai saskaņā ar attīstīto metodi darījuma partnerim, attiecībā uz ko nepieciešams izmantot kredītriska starpības aizstājējvērtību, noteiktu darījuma partnera saistību nepildīšanas zaudējumus (LGDMKT) nolūkā aprēķināt pašu kapitāla prasības CVA riskam, iestādes LGDMKT izmanto vērtību, kas atbilst fiksētajiem LGD, ko tirgus dalībnieki plaši izmanto, lai noteiktu no tām tirgus starpībām izsecinātas PD, kuras ir izmantotas, lai attiecībā uz konkrēto darījuma partneri noteiktu kredītriska starpības aizstājējvērtību atbilstīgi 1. pantam.
3. pants
Kvalificēto portfeļu skaita un apmēra kvantitatīvie ierobežojumi
1. Lai atbilstu Regulas (ES) Nr. 575/2013 383. panta 4. punktā minētajam kritērijam par ierobežotu skaitu mazāku portfeļu, ir jāizpilda visi šādi nosacījumi:
a)
visu to darījumu skaits, kam piemēro CVA riska prasību un uz ko neattiecina IMM, nepārsniedz 15 % no to darījumu kopējā skaita, kuriem piemēro CVA riska prasību;
b)
katras tās atsevišķās savstarpējo prasījumu ieskaita kopas apmērs, kam piemēro CVA riska prasību, nepārsniedz 1 % no kopējā visu to savstarpējo prasījumu ieskaita kopu apmēra, kurām piemēro CVA riska prasību;
c)
visu to savstarpējo prasījumu ieskaita kopu kopējais apmērs, kam piemēro CVA riska prasību un uz ko neattiecina IMM, nepārsniedz 10 % no kopējā visu to savstarpējo prasījumu ieskaita kopu apmēra, kurām piemēro CVA riska prasību;
2. Šā panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta vajadzībām savstarpējo prasījumu ieskaita kopas apmērs ir savstarpējo prasījumu ieskaita kopas riska darījums saistību nepildīšanas gadījumā, kas aprēķināts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 274. pantā minēto tirgus vērtības metodi, ņemot vērā savstarpējo prasījumu ieskaita ietekmi atbilstīgi minētās regulas 298. pantam, bet neņemot vērā nodrošinājuma ietekmi.
3. Šā panta 1. punkta vajadzībām iestāde par katru ceturksni aprēķina vidējo aritmētisko no vismaz reizi mēnesī veiktiem novērojumiem par šādu elementu attiecību:
a)
to darījumu skaits, uz ko neattiecina IMM, pret kopējo darījumu skaitu;
b)
lielākās savstarpējo prasījumu ieskaita kopas atsevišķais apmērs pret kopējo visu savstarpējā ieskaita prasījumu kopu apmēru; un
c)
kopējais visu to savstarpējo prasījumu ieskaita kopu apmērs, uz ko neattiecina IMM, pret kopējo visu savstarpējo prasījumu ieskaita kopu apmēru.
4. Ja 1. punktā noteiktais kritērijs nav izpildīts attiecībā uz diviem secīgiem aprēķiniem, kas minēti 3. punktā, iestāde izmanto Regulas (ES) Nr. 575/2013 384. pantā izklāstīto standartizēto metodi, lai aprēķinātu CVA riska pašu kapitāla prasības attiecībā uz visām savstarpējo prasījumu ieskaita kopām, uz ko neattiecina IMM, un paziņo par to kompetentajām iestādēm.
5. Šā panta 1. punktā izklāstītos nosacījumus piemēro individuāli, daļēji konsolidēti vai konsolidēti atkarībā no tā, kāds tvērums ir atļaujai izmantot iekšējā modeļa metodi, kas minēta Regulas (ES) Nr. 575/2013 283. pantā.
4. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2014. gada 12. martā