РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 509/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 май 2014 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета за определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници на държавите членки, както и тези, чиито граждани са освободени от това изискване
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 77, параграф 2, буква а) от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (1),
като имат предвид, че:
(1)
Определянето на третите страни, за чиито граждани се прилага изискването за притежаване на виза или чиито граждани са освободени от това изискване, се извършва от 2001 г. насам въз основа на критериите, предвидени в съображение 5 от Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета (2). С оглед на факта, че за визовата политика на Съюза е присъщо да търпи постоянно развитие, и на повишената необходимост от по-голяма съгласуваност между визовата политика и други политики на Съюза, е оправдано да се вземат предвид някои допълнителни критерии при прегледа на списъците с трети страни в приложения I и II към Регламент (ЕО) № 539/2001.
(2)
Определянето на третите страни, за чиито граждани се прилага изискването за виза или чиито граждани са освободени от това изискване, следва да се основава на внимателна оценка за всеки отделен случай.Тази оценка следва да се извършва периодично и би могла да води до законодателни предложения за изменение на приложенията към Регламент (ЕО) № 539/2001, без да се засяга възможността в приложенията да се въвеждат конкретни изменения за отделни страни при наличието на особени обстоятелства, например вследствие на либерализиране на визовия режим или като крайна последица от временно спиране на прилагането на освобождаването от изискването за виза.
(3)
Съставът на списъците с граждани на трети страни в приложения I и II към Регламент (ЕО) № 539/2001 следва да бъде и да продължи да бъде в съответствие с критериите, предвидени в настоящия регламент. Вписванията за някои трети страни, във връзка с които положението спрямо тези критерии се е променило, следва да бъдат прехвърлени от едното приложение в другото.
(4)
Налагането на изискване за притежаване на виза от гражданите на Вануату, Гренада, Доминика, Източен Тимор, Кирибати, Маршалови острови, Микронезия, Науру, Обединени арабски емирства, Палау, Самоа, Сейнт Винсънт и Гренадини, Сейнт Лусия, Соломонови острови, Тринидад и Тобаго, Тонга и Тувалу вече не е обосновано. Тези страни не представляват какъвто и да било риск от незаконна имиграция или заплаха за обществения ред и сигурността в Съюза според критериите, предвидени в настоящия регламент. Следователно гражданите на тези страни следва да бъдат освободени от изискването за притежаване на виза за престой, не по-дълъг от 90 дни в рамките на период от 180 дни, а вписванията за тези страни следва да се прехвърлят в приложение II към Регламент (ЕО) № 539/2001.
(5)
Комисията следва да направи допълнителна оценка на положението в Колумбия и Перу с оглед на критериите, предвидени в настоящия регламент, преди започването на преговорите за сключване на двустранни споразумения за отмяна на визовия режим между Съюза и тези страни.
(6)
Освобождаването от изискването за притежаване на виза за гражданите на Вануату, Гренада, Доминика, Източен Тимор, Кирибати, Колумбия, Маршалови острови, Микронезия, Науру, Обединени арабски емирства, Палау, Перу, Самоа, Сейнт Винсънт и Гренадини, Сейнт Лусия, Соломонови острови, Тринидад и Тобаго, Тонга и Тувалу не следва да влиза в сила преди сключването на двустранни споразумения за отмяна на визовия режим между Съюза и съответните страни, с които да се осигури пълна реципрочност.
(7)
Статистическите данни сочат, че групите британски граждани, които понастоящем са включени в част 3 от приложение I към Регламент (ЕО) № 539/2001, не представляват риск по отношение на незаконната миграция в Шенгенското пространство и че повечето от тях са жители на острови в Карибския регион, които имат силни връзки и прилики със съседни страни, чиито граждани са освободени от изискването за притежаване на виза. Следователно тези групи британски граждани следва да бъдат освободени от изискването за притежаване на виза за престой, не по-дълъг от 90 дни в рамките на период от 180 дни, и вписванията за тези групи следва да се прехвърлят в приложение II към посочения регламент.
(8)
Развитието на международното право, което води до промяна в статуса или наименованията на някои държави или образувания, следва да намери отражение в приложенията към Регламент (ЕО) № 539/2001. В приложение I към посочения регламент следва да се добави вписване за Южен Судан, тъй като държавата обяви своята независимост на 9 юли 2011 г. и бе приета за член на Организацията на обединените нации на 14 юли 2011 г.
(9)
По отношение на Исландия и Норвегия настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението, сключено от Съвета на Европейския съюз, от една страна, и Република Исландия и Кралство Норвегия, от друга страна, за асоциирането на последните в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген (3), които попадат в областта, посочена в член 1, буква Б от Решение 1999/437/ЕО на Съвета (4).
(10)
По отношение на Швейцария настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (5), които попадат в областта, посочена в член 1, букви Б и В от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2008/146/ЕО на Съвета (6).
(11)
По отношение на Лихтенщайн настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Протокола между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията от правото от Шенген (7), които попадат в областта, посочена в член 1, букви Б и В от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2011/350/ЕС на Съвета (8).
(12)
Настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Обединеното кралство не участва в съответствие с Решение 2000/365/ЕО на Съвета (9); следователно Обединеното кралство не участва в приемането му и не е обвързано от него, нито от неговото прилагане.
(13)
Настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Ирландия не участва в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета (10), следователно Ирландия не участва в приемането му и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане.
(14)
По отношение на Кипър настоящият регламент представлява акт, който се основава на достиженията на правото от Шенген или по друг начин е свързан с тях по смисъла на член 3, параграф 1 от Акта за присъединяване от 2003 г.
(15)
По отношение на България и Румъния настоящият регламент представлява акт, който се основава на достиженията на правото от Шенген или по друг начин е свързан с тях по смисъла на член 4, параграф 1 от Акта за присъединяване от 2005 г.
(16)
По отношение на Хърватия настоящият регламент представлява акт, който се основава на достиженията на правото от Шенген или по друг начин е свързан с тях по смисъла на член 4, параграф 1 от Акта за присъединяване от 2011 г.
(17)
Поради това Регламент (ЕО)№ 539/2001 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 539/2001 се изменя, както следва:
1)
Преди член 1 се вмъква следният член:
„Член -1
Целта на настоящия регламент е да определи третите страни, за чиито граждани се прилага изискването за притежаване на виза или чиито граждани са освободени от това изискване, въз основа на индивидуална оценка на множество критерии, които се отнасят, наред с другото, до незаконната имиграция, обществения ред и сигурност, икономическите ползи, по-специално в областта на туризма и външната търговия, и външните отношения на Съюза със съответните трети страни, и които включват по-специално съображения, свързани с правата на човека и основните свободи, както и последиците за регионалната съгласуваност и реципрочност.“;
2)
Приложение I се изменя, както следва:
а)
в част 1 се заличават вписванията за Вануату, Гренада, Доминика, Кирибати, Колумбия, Маршалски острови, Микронезия, Науру, Обединени арабски емирства, Палау, Перу, Самоа, Сейнт Винсент и Гренадин, Сейнт Лучия, Соломонови острови, Тимор-Лесте, Тонга, Тринидад и Тобаго и Тувалу и се вмъква вписване за Южен Судан;
б)
част 3 се заличава;
3)
Приложение II се изменя, както следва:
а)
в част 1 се вмъкват следните вписвания:
„Вануату (*)“.
„Гренада (*)“,
„Доминика (*)“,
„Източен Тимор (*)“,
„Кирибати (*)“,
„Колумбия (*)“,
„Маршалови острови (*)“,
„Микронезия (*)“,
„Науру (*)“,
„Обединени арабски емирства (*)“,
„Палау (*)“,
„Перу (*)“,
„Самоа (*)“,
„Сейнт Винсънт и Гренадини (*)“,
„Сейнт Лусия (*)“,
„Соломонови острови (*)“,
„Тонга (*)“,
„Тринидад и Тобаго (*)“, и
„Тувалу (*)“;
„(*)
Освобождаването от изискването за притежаване на виза се прилага от датата на влизане в сила на споразумение за освобождаване от изискването за притежаване на виза, което се сключва с Европейския съюз.“;
б)
част 3 се заменя със следното:
„3. БРИТАНСКИ ГРАЖДАНИ, КОИТО ЗА ЦЕЛИТЕ НА ПРАВОТО НА СЪЮЗА НЕ СА ГРАЖДАНИ НА ОБЕДИНЕНОТО КРАЛСТВО ВЕЛИКОБРИТАНИЯ И СЕВЕРНА ИРЛАНДИЯ:
Британски граждани (отвъдморски територии)
Граждани на Британски отвъдморски територии (BOTC)
Британски отвъдморски граждани (BOC)
Британски защитени лица (BPP)
Британски поданици (BS)“.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Брюксел на 15 май 2014 година.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 509/2014
(2014. gada 15. maijs),
ar kuru groza Padomes Regulu (EK) Nr. 539/2001, ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 77. panta 2. punkta a) apakšpunktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (1),
tā kā:
(1)
Kopš 2001. gada trešās valstis, kuru pilsoņiem piemēro vīzas prasību, un trešās valstis, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas, tiek noteiktas, pamatojoties uz Padomes Regulas (EK) Nr. 539/2001 (2) 5. apsvērumā paredzētajiem kritērijiem. Pārskatot Regulas (EK) Nr. 539/2001 I un II pielikumā iekļautos trešo valstu sarakstus ir nepieciešams ņemt vērā dažus papildu kritērijus, jo Savienības vīzu politika attīstās un aizvien pieaug vajadzība nodrošināt vīzu politikas un citu Savienības politikas jomu saskaņotību.
(2)
Trešās valstis, kuru pilsoņiem piemēro vīzas prasību, un trešās valstis, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas, būtu jānosaka, pamatojoties uz rūpīgu katra atsevišķā gadījuma novērtējumu. Šāda novērtēšana būtu jāveic periodiski, un tās rezultātā varētu izstrādāt leģislatīvo aktu priekšlikumus, lai grozītu Regulas (EK) Nr. 539/2001 pielikumus neatkarīgi no iespējamības veikt minētajos pielikumos grozījumus saistībā ar konkrētu valsti īpašos apstākļos, piemēram, vīzu režīma atcelšanas procesa rezultātā vai kā galīgas sekas atbrīvojuma no vīzu prasības pagaidu apturēšanai.
(3)
Regulas (EK) Nr. 539/2001 I un II pielikumā ietverto trešo valstu sarakstu saturam būtu jāatbilst un būtu jāturpina atbilst kritērijiem, kas izklāstīti šajā regulā. Norādes uz trešām valstīm, kurās attiecībā uz minētajiem kritērijiem situācija ir mainījusies, būtu jāpārceļ no viena pielikuma uz otru.
(4)
Vīzas prasības piemērošana Dominikas, Grenādas, Kiribati, Māršala salu, Mikronēzijas, Nauru, Palau, Sentlūsijas, Sentvinsenta un Grenadīnas, Samoa, Zālamana salu, Austrumtimoras, Tongas, Trinidādas un Tobāgo, Tuvalu, Apvienoto Arābu Emirātu un Vanuatu pilsoņiem vairs nav pamatota. Minētās valstis saskaņā ar šajā regulā minētajiem kritērijiem nerada nekādu nelikumīgās imigrācijas risku vai apdraudējumu sabiedriskajai kārtībai un drošībai Savienībā. Tādēļ šo valstu pilsoņi būtu jāatbrīvo no vīzas prasības uzturēšanās laikposmiem, kas nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā, un norādes uz šīm valstīm būtu jāpārceļ uz Regulas (EK) Nr. 539/2001 II pielikumu.
(5)
Komisijai būtu jāturpina novērtēt stāvokli Kolumbijā un Peru attiecībā uz šajā regulā minētajiem kritērijiem, pirms tiek sāktas sarunas saistībā ar divpusējiem nolīgumiem par vīzu atcelšanu starp Savienību un minētajām valstīm.
(6)
Atbrīvojums no vīzas prasības Kolumbijas, Dominikas, Grenādas, Kiribati, Māršala salu, Mikronēzijas, Nauru, Palau, Peru, Sentlūsijas, Sentvinsenta un Grenadīnas, Samoa, Zālamana salu, Austrumtimoras, Tongas, Trinidādas un Tobāgo, Tuvalu, Apvienoto Arābu Emirātu un Vanuatu pilsoņiem nedrīkst stāties spēkā, kamēr nav noslēgti divpusējie nolīgumi par vīzu atcelšanu starp Savienību un attiecīgajām valstīm nolūkā nodrošināt pilnīgu savstarpību.
(7)
Statistikas dati rāda, ka Lielbritānijas pilsoņu grupas, kas pašreiz ir iekļautas Regulas (EK) Nr. 539/2001 I pielikuma 3. daļā, nerada risku attiecībā uz nelikumīgo imigrāciju Šengenas zonā, un vairākums no viņiem dzīvo Karību jūras reģiona salās, kurām ir ciešas saiknes un daudz līdzību ar kaimiņvalstīm, kuru valstspiederīgie ir atbrīvoti no vīzas prasības. Tādēļ minētās Lielbritānijas pilsoņu grupas būtu jāatbrīvo no vīzas prasības uzturēšanās laikposmiem, kas nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā, un norādes uz šīm grupām būtu jāpārceļ uz minētās regulas II pielikumu.
(8)
Regulas (EK) Nr. 539/2001 pielikumos ir jāatspoguļo starptautisko tiesību attīstība, kas ietver izmaiņas dažu valstu vai teritoriālo vienību statusā vai nosaukumā. Norāde uz Dienvidsudānu jāiekļauj regulas I pielikumā, jo tā 2011. gada 9. jūlijā deklarēja savu neatkarību, un 2011. gada 14. jūlijā tā kļuva par Apvienoto Nāciju Organizācijas locekli.
(9)
Attiecībā uz Islandi un Norvēģiju - saskaņā ar Nolīgumu, kas noslēgts starp Eiropas Savienības Padomi un Islandes Republiku un Norvēģijas Karalisti pa šo valstu asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā (3), šī regula ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz Padomes Lēmuma 1999/437/EK (4) 1. panta B punktā minēto jomu.
(10)
Attiecībā uz Šveici - saskaņā ar Nolīgumu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā (5), šī regula ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta Lēmuma 1999/437/EK 1. panta B un C punktā, to lasot saistībā ar Padomes Lēmuma 2008/146/EK (6) 3. pantu.
(11)
Attiecībā uz Lihtenšteinu - saskaņā ar Protokolu, kas parakstīts starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu, Šveices Konfederāciju un Lihtenšteinas Firstisti par Lihtenšteinas Firstistes pievienošanos Nolīgumam starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā (7), šī regula ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz Lēmuma 1999/437/EK 1. panta B un C punktā minēto jomu, tos lasot saistībā ar Padomes Lēmuma 2011/350/ES (8) 3. pantu.
(12)
Šī regula ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Apvienotā Karaliste nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2000/365/EK (9); tādēļ Apvienotā Karaliste nepiedalās šīs regulas pieņemšanā, un tai šī regula nav saistoša un nav jāpiemēro.
(13)
Šī regula ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuros Īrija nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2002/192/EK (10); tādēļ Īrija nepiedalās šīs regulas pieņemšanā, un tai šī regula nav saistoša un nav jāpiemēro.
(14)
Attiecībā uz Kipru šī regula ir akts, kas pilnveido Šengenas acquis, vai ir kā citādi saistīts ar to, kā noteikts 2003. gada Pievienošanās akta 3. panta 1. punktā.
(15)
Attiecībā uz Bulgāriju un Rumāniju šī regula ir akts, kas pilnveido Šengenas acquis, vai ir kā citādi saistīts ar to 2005. gada Pievienošanās akta 4. panta 1. punkta nozīmē.
(16)
Attiecībā uz Horvātiju šī regula ir akts, kas pilnveido Šengenas acquis, vai ir kā citādi saistīts ar to 2011. gada Pievienošanās akta 4. panta 1. punkta nozīmē.
(17)
Tāpēc būtu attiecīgi jāgroza Regula (EK) Nr. 539/2001,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
1. pants
Regulu (EK) Nr. 539/2001 groza šādi:
1)
pirms 1. panta iekļauj šādu pantu:
“-1. pants
Šīs regulas mērķis ir noteikt trešās valstis, kuru pilsoņiem ir jābūt vīzai, un trešās valstis, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas, katrā atsevišķā gadījumā izvērtējot vairākus kritērijus, kas inter alia attiecas uz nelikumīgo imigrāciju, sabiedrisko kārtību un drošību, ekonomisko ieguvumu, jo īpaši tūrisma un ārējās tirdzniecības jomā, kā arī uz Savienības ārējām attiecībām ar attiecīgajām trešām valstīm, jo īpaši tajās ņemot vērā arī apsvērumus par cilvēktiesībām un pamatbrīvībām, kā arī sekas, kas tiks radītas attiecībā uz reģionālo vienotību un savstarpību.”;
2)
regulas I pielikumu groza šādi:
a)
pielikuma 1. daļā dzēš norādes uz Apvienotajiem Arābu Emirātiem, Austrumtimoru, Dominiku, Grenādu, Kiribati, Kolumbiju, Māršala salām, Mikronēziju, Nauru, Palau, Peru, Samoa, Sentlūsiju, Sentvinsentu un Grenadīnām, Zālamana salām, Tongu, Trinidādu un Tobāgo, Tuvalu un Vanuatu, un iekļauj norādi uz Dienvidsudānu;
b)
svītro 3. daļu;
3)
regulas II pielikumu groza šādi:
a)
pielikuma 1. daļā iekļauj šādas norādes:
“Apvienotie Arābu Emirāti (*)”,
“Austrumtimora (*)”,
“Dominika (*)”,
“Grenāda (*)”,
“Kiribati (*)”,
“Kolumbija (*)”,
“Māršala salas (*)”,
“Mikronēzija (*)”,
“Nauru (*)”,
“Palau (*)”,
“Peru (*)”,
“Samoa (*)”,
“Sentlūsija (*)”,
“Sentvinsenta un Grenadīnas (*)”,
“Zālamana salas (*)”,
“Tonga (*)”,
“Trinidāda un Tobāgo (*)”,
“Tuvalu (*)” un
“Vanuatu (*);
(*)
Atbrīvojumu no vīzu prasības piemēro no dienas, kad stājas spēkā ar Eiropas Savienību noslēgts nolīgums par atbrīvojumu no vīzu prasības.”;
b)
pielikuma 3. daļu aizstāj ar šādu:
“3. LIELBRITĀNIJAS PILSOŅI, KAS NAV LIELBRITĀNIJAS UN ZIEMEĻĪRIJAS APVIENOTĀS KARALISTES VALSTSPIEDERĪGIE SASKAŅĀ AR SAVIENĪBAS TIESĪBĀM:
Lielbritānijas valstspiederīgie (Overseas),
Lielbritānijas aizjūras teritoriju pilsoņi (BOTC -British overseas territories citizens),
Lielbritānijas aizjūras pilsoņi (BOC - British overseas citizens),
Lielbritānijas aizsargātās personas (BPP -British protected persons),
Lielbritānijas pavalstnieki (BS -British subjects)”.
2. pants
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama dalībvalstīs saskaņā ar Līgumiem.
Briselē, 2014. gada 15. maijā