РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 515/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 16 април 2014 година
за създаване на инструмента за финансово подпомагане за външните граници и визите като част от фонд „Вътрешна сигурност“ и за отмяна на Решение № 574/2007/ЕО
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 77, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Целта на Съюза да осигури високо равнище на сигурност в рамките на пространство на свобода, сигурност и правосъдие съгласно член 67, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) следва да бъде постигната, наред с другото, посредством съвместни мерки относно преминаването на лицата през вътрешните граници и граничен контрол на външните граници и чрез общата визова политика като част от конвергентна многослойна система, която би позволила обмен на данни и пълно познаване на ситуацията и има за цел улесняване на законното пътуване и справяне с незаконната имиграция.
(2)
Съюзът се нуждае от по-съгласуван подход към вътрешните и външните аспекти на управлението на миграцията и вътрешната сигурност и следва да установи връзка между борбата срещу незаконната имиграция и подобряването на сигурността на външните граници на Съюза и по-добро сътрудничество и диалог с трети държави за целите на справянето с незаконната имиграция и насърчаване на законната миграция.
(3)
Необходимо е да се разработи интегриран подход към въпросите, поставени от миграционния натиск и заявленията за убежище, както и за управлението на външните граници на Съюза, и да се предвидят достатъчен бюджет и адекватни ресурси за справяне с извънредни ситуации, в дух на зачитане на правата на човека и солидарност между всички държави членки, като същевременно не се пренебрегват националните отговорности и се осигурява ясно разделение на задачите.
(4)
Стратегията за вътрешна сигурност на Европейския съюз („Стратегията за вътрешна сигурност“), приета от Съвета през февруари 2010 г., представлява обща програма за справяне с тези общи предизвикателства в областта на сигурността. Съобщението на Комисията от ноември 2010 г., озаглавено „Стратегията за вътрешна сигурност на ЕС в действие“ превръща принципите и насоките на Стратегията в конкретни действия, като определя пет стратегически цели: разбиване на международните престъпни мрежи, предотвратяване на тероризма и мерки срещу радикализацията и набирането на терористи, повишаване на нивото на сигурност за гражданите и предприятията в кибернетичното пространството, укрепване на сигурността чрез управление на границите и подобряване на устойчивостта на Европа спрямо кризи и бедствия.
(5)
Съгласно Стратегията за вътрешна сигурност свободата, сигурността и правосъдието са цели, които следва да бъдат преследвани успоредно, и с оглед постигане на свобода и правосъдие, целта за сигурност следва винаги да бъде преследвана в съответствие с принципите на Договорите, принципите на правовата държава и задълженията на Съюза в областта на основните права.
(6)
Ключови принципи, ръководещи изпълнението на Стратегията за вътрешна сигурност, следва да бъдат солидарността между държавите членки, яснотата относно разпределението на задачите, зачитането на основните свободи и правата на човека и принципите на правовата държава, надлежното отчитане на глобалната перспектива и връзката с външната сигурност, както и последователността и съгласуваността с целите на външната политика на Съюза, както са установени в член 21 от Договора за Европейския съюз (ДЕС).
(7)
За да се насърчи изпълнението на Стратегията за вътрешна сигурност и да се гарантира, че тя функционира реално, на държавите членки е необходимо да се осигури подходящо финансово подпомагане от страна на Съюза, като се създаде фонд „Вътрешна сигурност“ („Фондът“).
(8)
Поради правните особености, приложими към дял V от ДФЕС, правно не е възможно Фондът да се създаде като един финансов инструмент. Следователно Фондът следва да се създаде като цялостна рамка за финансово подпомагане от Съюза в областта на вътрешната сигурност, която обхваща инструмента за финансово подпомагане за външните граници и визите („Инструментът“), създаден с настоящия регламент, както и инструментът за финансово подпомагане на полицейското сътрудничество, предотвратяването и борбата с престъпността и управлението на кризи, създаден с Регламент (ЕС) № 513/2014 на Европейския парламент и на Съвета (4). Тази цялостна рамка следва да се допълни с Регламент (ЕС) № 514/2014 на Европейския парламент и на Съвета (5), към който настоящият регламент следва да препраща във връзка с правилата за програмиране, финансово управление, управление и контрол, уравняване на сметките, закриване на програми и докладване и оценка.
(9)
Новата двустълбова структура на финансиране в областта на вътрешните работи следва да допринесе за опростяване, рационализиране, консолидиране и прозрачност на финансирането в тази област. Следва да се търси взаимодействие, съгласуваност и допълване с други фондове и програми, включително и с оглед на отпускането на финансиране за общи цели. При все това обаче следва да се избягва припокриване между различните инструменти за финансиране.
(10)
Фондът следва да отразява необходимостта от по-голяма гъвкавост и опростяване, като същевременно зачита изискванията по отношение на предвидимостта и гарантира справедливо и прозрачно разпределение на ресурсите за постигане на общите и специфичните цели, установени в настоящия регламент.
(11)
Ефективността на мерките и качеството на разходите представляват ръководни принципи при прилагането на Фонда. Освен това фондът следва също да бъде прилаган по възможно най-ефективен и удобен начин.
(12)
Фондът следва да взема специално предвид държавите членки, които са изправени пред несъразмерни тежести от миграционни потоци поради тяхното географско положение.
(13)
Солидарността и разпределянето на отговорностите между държавите членки и Съюза са основен елемент на общата политика за управление на външните граници.
(14)
Фондът следва да бъде израз на солидарност чрез финансова помощ за тези държави членки, които прилагат изцяло разпоредбите на достиженията на правото от Шенген относно външните граници, както и за онези, които се подготвят за пълно участие в Шенген, и следва да се използва от държавите членки в интерес на общата политика на Съюза за управлението на външните граници.
(15)
С цел да се допринесе за постигането на общата цел на Фонда, държавите членки следва да гарантират, че техните национални програми постигат специфичните цели на Инструмента и че разпределението на средствата между целите е пропорционално на предизвикателствата и потребностите и гарантира, че целите могат да бъдат изпълнени. Когато дадена национална програма не разглежда някоя от специфичните цели или разпределението е под минималните проценти за някои цели на националните програми, предвидени в настоящия регламент, засегнатата държава членка следва да представи обосновка в рамките на програмата.
(16)
За да се отчитат постиженията на Фонда, следва да се определят общи показатели по отношение на всяка специфична цел на Инструмента. Измерването на постигането на специфичните цели чрез общи показатели не прави изпълнението на дейностите, свързани с тези показатели, задължително.
(17)
Участието от страна на държава членка не следва да съвпада с участието ѝ във временен финансов инструмент на Съюза, който подпомага държавите членки бенефициери при финансирането, наред с другото, на действия по новите външни граници на Съюза, свързани с прилагането на достиженията на правото от Шенген относно границите и визите и контрола на външните граници.
(18)
Инструментът следва да се основава на процеса за изграждане на капацитет, разработен с помощта на Фонда за външните граници за периода 2007-2013 г., създаден с Решение № 574/2007ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6), и следва да го разшири така, че да се вземат предвид новите развития.
(19)
При изпълнението на задачи по външните граници и в консулствата в съответствие с достиженията на правото от Шенген относно границите и визите, държавите членки осъществяват дейности в интерес на и от името на всички останали държави членки в Шенгенското пространство, като по този начин извършват публична услуга в полза на Съюза. Инструментът следва да участва във финансирането на оперативните разходи, свързани с граничния контрол и визовата политика, и да даде възможност на държавите членки да поддържат капацитета, който е решаващ за предоставянето на тази услуга за всички. Това подпомагане се изразява в пълно възстановяване на определени разходи, свързани с целите, преследвани с Инструмента, и следва да представлява неразделна част от националните програми.
(20)
Инструментът следва да допълва и подсилва дейностите, предприемани за развитие на оперативното сътрудничество под егидата на Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите членки на Европейския съюз („Агенцията Frontex“), създадена с Регламент (ЕО) № 2007/2004 на Съвета (7), включително новите дейности, произтичащи от измененията, внесени с Регламент (ЕС) № 1168/2011 на Европейския парламент и на Съвета (8), и по този начин допълнително да подсилва солидарността между държавите членки, които осъществяват контрола по външните граници в интерес на и от името на Шенгенското пространство като цяло. Това означава, наред с другото, че при изготвянето на своите национални програми държавите членки следва да вземат предвид аналитичните инструменти и оперативните и технически насоки, разработени от агенция Frontex, както и разработените програми за обучение, а именно общите основни учебни програми за обучение на гранична охрана, включително нейните компоненти по отношение на основните права и достъпа до международна закрила. За да се развие взаимно допълване между нейната мисия и отговорностите на държавите членки за контрол и наблюдение на външните граници, както и за да се гарантира последователност и да се избегне неефективност на разходите, Комисията следва да се консултира с агенция Frontex относно проекти на национални програми, представени от държавите членки, и по-специално относно дейностите, финансирани в рамките на оперативното подпомагане,.
(21)
Инструментът следва да се прилага при пълно спазване на правата и принципите, заложени в Хартата на основните права на Европейския съюз, и в съответствие с международните задължения на Съюза и без да се засяга прилагането на специфични разпоредби относно правото на убежище и международна закрила.
(22)
Еднакъв и висококачествен контрол на външните граници е от съществено значение за укрепването на пространството на свобода, сигурност и правосъдие. В съответствие с общите стандарти на Съюза Инструментът следва да подкрепя мерки, свързани с управлението на външните граници, които да се изпълняват в съответствие с модела за четиристепен контрол на достъпа, който включва мерки в трети държави, сътрудничество със съседни държави, мерки за граничен контрол и мерки за контрол в областта на свободното движение с цел предотвратяване на незаконната имиграция и трансграничната престъпност в рамките на Шенгенското пространство.
(23)
Съгласно член 3 от ДЕС Инструментът следва да подкрепя дейности, които гарантират защитата на деца, изложени на опасност от понасяне на вреди на външните граници. По-специално при прилагането на действия по отношение на идентифицирането, на предоставянето на непосредствена помощ и препращането към служби за защита, държавите членки, когато е възможно, следва да обръщат особено внимание на уязвимите лица, особено на деца и непридружени малолетни и непълнолетни лица.
(24)
За да гарантира еднакъв и висококачествен контрол на външните граници и да се улесни законното преминаване през тях в рамките на Стратегията за вътрешната сигурност, Инструментът следва да допринася за изграждането на обща европейска система за интегрирано управление на границите. Тази система включва всички мерки, свързани с политиката, правото, системното сътрудничество, разпределението на тежестта, оценка на положението и изменящите се обстоятелства по отношение на местата, през които незаконните емигранти преминават границите, персонала, оборудването и технологиите, предприети на различни нива от компетентните органи на държавите членки, които действат в сътрудничество с агенция Frontex, с трети държави и, когато е необходимо, с други участници, по-специално Европол и Агенцията за оперативното управление на широкомащабни информационни системи, като се използват, наред с другото, четиристепенният модел за сигурност на границите и интегрираният анализ на риска на Съюза.
(25)
В съответствие с Протокол № 5 към Акта за присъединяване от 2003 г. за транзитното преминаване на хора по суша между Калининградска област и други части на Руската федерация, Инструментът следва да понесе всички допълнителни разходи, които са настъпили при изпълняването на специфичните разпоредби на достиженията на правото на Съюза, отнасящи се до такова транзитно преминаване, а именно Регламент (ЕО) № 693/2003 на Съвета (9) и Регламент (ЕО) № 694/2003 на Съвета (10). При все това, необходимостта от продължаване на финансовото подпомагане във връзка с несъбираните такси следва да зависи от действащия визов режим между Съюза и Руската федерация.
(26)
Инструментът следва да предвижда подпомагане на националните мерки и сътрудничеството между държавите членки в областта на визовата политика и други предгранични дейности, извършвани в етап, предшестващ контрола на външните граници, и следва да използва в пълна степен Визовата информационна система (ВИС). Ефикасното управление на дейностите, организирани от службите на държавите членки в трети държави, е в интерес на общата визова политика като част от многопластова система, целяща улесняване на законното пътуване и справяне с незаконната имиграция в Съюза, и представлява неразделна част от общата система за интегрирано управление на границите.
(27)
Освен това, Инструментът следва да подпомага мерки на територията на държавите от Шенген, предприемани като част от разработването на обща система за интегрирано управление на границите, която да укрепи цялостното функциониране на Шенгенското пространство.
(28)
Инструментът следва да подпомага и разработването от страна на Съюза на информационни системи, основани на съществуващи и/или нови информационни системи, които да предоставят на държавите членки средства за по-ефикасно управление на движението на граждани на трети държави през границите и за гарантиране на по-добро идентифициране и проверка на пътниците, като по този начин се улеснява пътуването и се повишава сигурността на границите. За тази цел следва да се създаде програма, в съответствие със Стратегията за управление на информацията за вътрешната сигурност на ЕС, с цел да покрива разходите за разработването както на централните, така и на националните компоненти на такива системи, като осигурява техническа съгласуваност, оперативна съвместимост с други информационни системи на Съюза, икономии и плавно привеждане в действие в държавите членки. Тези информационни системи следва да бъдат съобразени с основните права, включително със защитата на личните данни.
(29)
Държавите членки следва да отделят необходимото финансиране за Европейската система за наблюдение на границите (Eurosur), създадена с Регламент (ЕС) № 1052/2013 на Европейския парламент и на Съвета (11), с цел да се гарантира правилното функциониране на тази система.
(30)
За да се реагира незабавно на непредвиден миграционен натиск и рискове за граничната сигурност, следва да съществува възможност за предоставяне на спешна помощ в съответствие с рамката, очертана с Регламент (ЕС) № 514 /2014.
(31)
Освен това, в интерес на засилената солидарност в Шенгенското пространство като цяло, когато бъдат установени слабости или възможни рискове, по-специално след извършена оценка по Шенген, съответната държава членка следва да предприема подходящи действия по въпроса, като използва средствата по своята национална програма по приоритети, когато е приложимо, допълвайки мерките за спешна помощ.
(32)
За да се засилят солидарността и разпределението на отговорностите държавите членки следва да бъдат насърчавани да използват част от наличните средства по националните си програми за специфични приоритети, определени от Съюза, като например закупуване на техническо оборудване, необходимо на агенция Frontex, и развитие на консулското сътрудничество в интерес на Съюза. Необходимо е да се увеличи максимално въздействието на финансирането от Съюза чрез мобилизиране, обединяване и привличане на публични и частни финансови ресурси. Следва да се гарантират най-голяма прозрачност, отчетност и демократичен контрол на иновативните финансови инструменти и механизми с участието на бюджета на Съюза.
(33)
За да се гарантира прилагането на достиженията на правото от Шенген в цялото Шенгенско пространство, по Инструмента следва да се подпомага и прилагането на Регламент (ЕС) № 1053/2013 на Съвета (12), тъй като той е средство от особено значение за улесняване на изпълнението на политиките на Съюза в пространството на свобода, сигурност и правосъдие чрез осигуряване на високо равнище на защита на външните граници и липсата на граничен контрол в рамките на Шенгенското пространство.
(34)
Като се има предвид опитът, придобит с Фонда за външните граници, и разработването на ШИС II и ВИС, се смята за целесъобразно да бъде предвидена възможност за известна гъвкавост по отношение на евентуални трансфери на ресурси между различните средства за изпълнение на целите, преследвани с Инструмента, без да се накърнява принципът за гарантиране от самото начало на критична маса и на финансова стабилност за програмите и на оперативното подпомагане за държавите членки и без да се засяга контролът от страна на Европейския парламент и на Съвета.
(35)
В същия дух, обхватът на действията и таванът на средствата, които остават на разположение на Съюза („действия на Съюза“), следва да бъдат увеличени, за да се повиши капацитета на Съюза за провеждане през дадена бюджетна година на многобройни дейности за управлението на външните граници и общата визова политика в интерес на Съюза като цяло, когато и доколкото има необходимост. Такива действия на Съюза включват проучвания и пилотни проекти за по-нататъшно развитие на политиката за управлението на външните граници и общата визова политика и нейното прилагане, обучението на гранични служители за защитата на правата на човека, мерки или договорености в трети държави за справяне с миграционния натиск от тези държави в интерес на оптимално управление на миграционните потоци към Съюза и ефикасна организация на свързаните с това задачи по външните граници и в консулствата.
(36)
Подпомаганите чрез Инструмента мерки в трети държави или във връзка с трети държави следва да се предприемат във взаимодействие и съгласувано с други действия извън Съюза, подпомагани чрез географските и тематичните инструменти на Съюза за външно подпомагане. По-специално, при изпълнението на такива действия следва да се търси пълна съгласуваност с принципите и общите цели на външната дейност и външната политика на Съюза по отношение на съответната държава или регион. Те не трябва да имат за цел подпомагането на действия, които са пряко насочени към развитие, и следва да допълват финансовата помощ, предоставяна по линия на инструментите за външна помощ, когато това е целесъобразно. Ще се търси също така съгласуваност с хуманитарната политика на Съюза, особено по отношение на прилагането на спешни мерки.
(37)
Финансирането от бюджета на Съюза следва да се съсредоточи върху дейности, при които интервенциите на Съюза могат да придадат допълнителна стойност в сравнение със самостоятелни действия на държавите членки. Тъй като Съюзът е в по-добра позиция от държавите членки от гледна точка на осигуряването на рамка за изразяване на солидарността на Съюза в областта на граничния контрол, визовата политика и управлението на миграционните потоци, както и на осигуряването на платформа за разработването на общи информационни системи в подкрепа на тези политики, предоставяното съгласно настоящия регламент финансово подпомагане ще допринася по-специално за укрепване на националния капацитет и капацитета на Съюза в тези области.
(38)
В настоящия регламент следва да се уреди разпределянето на основните суми между държавите членки. Основната сума за всяка държава членка следва да се изчислява въз основа на средствата, отпуснати от Фонда за външните граници за всяка държава членка в периода от 2010 до 2012 г., и като се раздели получената стойност на общия размер на бюджетните кредити, налични за споделено управление за тези три години. Изчисленията са направени в съответствие с критериите за разпределяне, установени в Решение № 574/2007/ЕО.
(39)
Комисията следва да наблюдава прилагането на Инструмента в съответствие с приложимите разпоредби на Регламент (ЕС) № 514/2014 с помощта на ключови показатели за оценка на резултатите и въздействието. Показателите, включващи съответни основни параметри, следва да предоставят минималната основа за оценяване на степента, в която са постигнати целите на Инструмента.
(40)
С цел допълване или изменение на разпоредбите на настоящия регламент относно определянето на специфичните действия по националните програми, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от ДФЕС. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(41)
При прилагането на настоящия регламент, включително при подготовката на делегираните актове, Комисията следва да се консултира с експерти от всички държави членки.
(42)
За да се гарантира еднакво, ефикасно и своевременно прилагане на разпоредбите относно оперативното подпомагане, предвидени в настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (13).
(43)
Доколкото целта на настоящия регламент, а именно да предвиди разпоредби относно солидарността и разпределянето на отговорностите между държавите членки и Съюза при управлението на външните граници и визовата политика, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от ДЕС. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.
(44)
Решение № 574/2007/ЕО следва да бъде отменено, като се спазват преходните разпоредби, предвидени в настоящия регламент.
(45)
По отношение на Исландия и Норвегия настоящият регламент представлява развитие на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението, сключено от Съвета на Европейския съюз, от една страна, и Република Исландия и Кралство Норвегия, от друга страна, за асоциирането на последните в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген (14), които попадат в областите, посочени в член 1, букви А и Б от Решение 1999/437/ЕО на Съвета (15).
(46)
По отношение на Швейцария настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (16), които попадат в областта, посочена в член 1, букви А и Б от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2008/146/ЕО на Съвета (17).
(47)
По отношение на Лихтенщайн настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Протокола между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (18), които попадат в областта, посочена в член 1, букви А и Б от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2011/350/ЕС на Съвета (19).
(48)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към ДЕС и ДФЕС, Дания не участва в приемането на настоящия регламент и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане. Доколкото настоящият регламент представлява развитие на достиженията на правото от Шенген, в срок от шест месеца след вземането на решение от Съвета относно настоящия регламент Дания взема решение, в съответствие с член 4 от посочения протокол, дали да го въведе в националното си право.
(49)
Настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Обединеното кралство не участва в съответствие с Решение 2000/365/ЕО на Съвета (20); следователно Обединеното кралство не участва в неговото приемане и не е обвързано от него, нито от неговото прилагане.
(50)
Настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Ирландия не участва в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета (21); следователно Ирландия не участва в неговото приемане и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане.
(51)
Целесъобразно е срокът на прилагане на настоящия регламент да бъде съгласуват с този на Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013 на Съвета (22). За тази цел настоящият регламент следва да се прилага от 1 януари 2014 г.,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Цел и приложно поле
1. С настоящия регламент се създава инструмент за финансово подпомагане за управлението на външните граници и общата визова политика („Инструментът“) като част от фонд „Вътрешна сигурност“ („Фондът“).
Заедно с Регламент (ЕС) 513/2014 с настоящия регламент се създава Фондът за периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.
2. С настоящия регламент се определят:
а)
целите на финансовото подпомагане и допустимите действия;
б)
общата рамка за изпълнението на допустимите действия;
в)
средствата, които се отпускат по Инструмента от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г., и тяхното разпределение;
г)
приложното поле и целта на различните специфични способи, чрез които се финансират разходите за управлението на външните граници и общата визова политика.
3. С настоящия регламент се предвижда прилагането на правилата, установени с Регламент (ЕС) № 514/2014.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„външни граници“ означава сухопътните граници на държавите членки, включително по реки и езера, морските граници, както и летищата, речните, морските и езерните пристанища на държавите членки, за които се прилагат разпоредбите на правото на Съюза относно пресичането на външните граници, независимо дали границите са временни или не;
б)
„общи стандарти на Съюза“ означава прилагането на оперативни мерки по общ и последователен начин, за да бъде постигнато високо и еднакво равнище на сигурност в областта на граничния контрол и визите в съответствие с Регламент (ЕО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета (23), Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета (24), Регламент (ЕО) № 767/2008 на Европейския парламент и на Съвета (25), Регламент (ЕО) № 2007/2004, Регламент (ЕО) № 1931/2006 на Европейския парламент и на Съвета (26), Шенгенския каталог относно контрола на външните граници, Практическия наръчник за граничната охрана, Наръчника относно визите, Практическото ръководство за прилагане и управление на Eurosur и всички други регламенти и насоки относно граничния контрол и визите, които следва да бъдат приети на равнището на Съюза;
в)
„временни външни граници“ означава:
i)
общата граница между държава членка, която прилага изцяло достиженията на правото от Шенген, и държава членка, която съгласно Акта за присъединяването ѝ е задължена да прилага изцяло достиженията на правото от Шенген, но по отношение на която съответното решение на Съвета, с което ѝ се разрешава да прилага изцяло посочените достижения на правото, не е влязло в сила;
ii)
общата граница между две държави членки, които съгласно съответните им актове за присъединяване са задължени да прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, но по отношение на които съответното решение на Съвета, с което им се разрешава да прилагат изцяло посочените достижения на правото, все още не е влязло в сила;
г)
„гранично-пропускателен пункт“ означава всеки пропускателен пункт, който е разрешен от компетентните органи за преминаване на външните граници, за който е изпратена нотификация в съответствие с член 34, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 562/2006;
д)
„механизъм за оценка и наблюдение на Шенген“ означава проверката на правилното прилагане на достиженията на правото от Шенген, както е предвидено в Регламент (ЕС) № 1053/2013;
е)
„извънредна ситуация“ означава ситуация, произтичаща от неотложен и извънреден натиск, при която голям или несъразмерен брой граждани на трети държави преминават или се очаква да преминат външните граници на една или повече държави членки, или всяка друга надлежно обоснована спешна ситуация, изискваща неотложни действия на външните граници;
ж)
„участък от външна граница“ означава цялата или част от външната сухоземна или морска граница на дадена държава членка, както тя е определена от националното право или от националния координационен център или друг отговорен национален орган за целите на прилагането на Регламент (ЕС) № 1052/2013 г.
Член 3
Цели
1. Общата цел на Инструмента е да допринесе за осигуряването на високо равнище на сигурност в Съюза, като същевременно се улеснява законното пътуване чрез еднакво и високо равнище на контрол на външните граници и ефективно обработване на шенгенски визи в съответствие с ангажимента на Съюза във връзка с основните свободи и правата на човека.
2. В рамките на общата цел, посочена в параграф 1, Инструментът допринася - в съответствие с приоритетите, определени в съответните стратегии, програми, оценки на заплахите и оценки на рисковете на Съюза - за постигането на следните специфични цели:
а)
подпомагане на обща визова политика с цел улесняване на законното пътуване, предоставяне на висококачествено обслужване на кандидатите за виза, осигуряване на равно третиране на гражданите на трети държави и справяне с незаконната имиграция;
б)
подпомагане на интегрираното управление на границите, включително насърчаване на допълнителна хармонизация на мерките, свързани с управлението на границите, в съответствие с общите стандарти на Съюза и чрез обмен на информация между държавите членки и между държавите членки и агенцията Frontex, за да се осигури, от една страна, еднаква и висока степен на контрол и защита на външните граници, включително чрез справяне с незаконната имиграция, и, от друга страна, безпроблемно преминаване на външните граници в съответствие с достиженията на правото от Шенген, като същевременно се гарантира достъп до международна закрила на лицата, които се нуждаят от такава, в съответствие с договорените от държавите членки задължения в областта на правата на човека, включително принципа на забраната за връщане.
Постигането на специфичните цели на Инструмента се оценява в съответствие с член 55, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 514/2014 чрез използване на общи показатели, посочени в приложение IV към настоящия регламент, и специфичните програмни показатели, включени в националните програми.
3. С оглед постигане на целите, посочени в параграфи 1 и 2, Инструментът допринася за постигането на следните оперативни цели:
а)
насърчаване на разработването, изпълнението и прилагането на политики с цел гарантиране на липсата на всякакъв контрол по отношение на лицата, независимо от тяхното гражданство, при преминаване на вътрешните граници, и извършване на проверки по отношение на лицата и ефикасно наблюдение на преминаването на външните граници;
б)
постепенно изграждане на интегрирана система за управление на външните граници, основана на солидарност и отговорност, по-специално посредством:
i)
засилване на системите за контрол и наблюдение на външните граници и междуведомственото сътрудничество между органите на граничната охрана, митниците, миграционните органи, органите за предоставяне на убежище и правоприлагащите органи на държавите членки по външните граници, включително в морската гранична зона;
ii)
мерки в рамките на територията, свързани с управлението на външните граници, и необходимите придружаващи мерки относно сигурността на документите, управлението на самоличността и оперативната съвместимост на придобитото техническо оборудване;
iii)
всички свързани с движението на хора мерки, които също така допринасят за предотвратяването и борбата с трансграничната престъпност по външните граници, включително трафика на хора и незаконното превеждане през границата;
в)
насърчаване на развиването и изпълнението на общата политика в областта на визите и другите разрешения за краткосрочно пребиваване, както и на различни форми на консулското сътрудничество с цел осигуряване на по-добро консулско присъствие и хармонизирани практики по визови въпроси;
г)
създаване и привеждане в действие на информационни системи, тяхната комуникационна инфраструктура и оборудване, подпомагащи общата визова политика, системите за контрол и наблюдение на външните граници и спазване в пълна степен на правото в областта на защитата на личните данни;
д)
засилване на осведомеността относно ситуацията на външните граници и способностите за реагиране на държавите членки;
е)
осигуряване на ефикасното и еднакво прилагане на достиженията на правото на Съюза относно границите и визите, включително ефективното функциониране на механизма за оценка и наблюдение на Шенген;
ж)
засилване на дейностите на държавите членки, допринасящи за увеличаване на сътрудничеството между държавите членки, които провеждат дейности в трети държави, във връзка с потоците от граждани на тези държави към територията на държавите членки, включително предотвратяване и справяне с незаконната имиграция, както и на сътрудничеството с трети държави в това отношение при пълна съгласуваност с целите и принципите на външната дейност и на хуманитарната политика на Съюза.
4. Действията, финансирани по Инструмента, се прилагат при пълно спазване на основните права и човешкото достойнство. По-специално действията спазват разпоредбите на Хартата на основните права на Европейския съюз, правото на Съюза за защита на данните, Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи (ЕКПЧ), принципа на справедливото третиране на гражданите на трети държави, правото на убежище и на международна закрила, принципа на забрана за връщане и международните задължения на Съюза и на държавите членки, произтичащи от международни инструменти, по които те са страна като например Женевската конвенция за статута на бежанците от 28 юли 1951 г., допълнена с Протокола от Ню Йорк от 31 януари 1967 г.
По-специално, когато е възможно, при прилагането на действия държавите членки обръщат особено внимание на идентифицирането, предоставянето на непосредствена помощ и препращането към служби за защита на уязвими лица, особено на деца и непридружени малолетни и непълнолетни лица.
5. При изпълнението на дейностите, финансирани по Инструмента, които са свързани с наблюдението на морските граници, държавите членки обръщат специално внимание на своите задължения съгласно международното морско право за предоставяне на помощ на бедстващи лица. В тази връзка оборудването и системите, подкрепени по Инструмента, могат да се използват за справяне с издирвателни и спасителни ситуации, които могат да възникнат по време на операция за наблюдение на морските граници, като по този начин се допринася за гарантиране на опазването и спасяването на живота на мигрантите.
6. Инструментът допринася и за финансирането на техническа помощ по инициатива на държавите членки и на Комисията.
Член 4
Допустими действия
1. В рамките на целите, посочени в член 3 от настоящия регламент, и с оглед на резултата от диалога по въпросите на политиката, предвиден в член 13 от Регламент (ЕС) № 514/2014, и в съответствие с целите на националната програма, посочена по член 9 от настоящия регламент, с Инструмента се подкрепят действия в държавите членки или действия, осъществявани от тях, и по-специално следните:
а)
инфраструктури в зоните за преминаване на граница, сгради и системи и за наблюдение между зоните за преминаване на граница и предотвратяване и справяне с неразрешеното преминаване на граници, незаконната имиграция и трансграничната престъпност, както и за гарантиране на безпрепятствен пътникопоток;
б)
оперативно оборудване, транспортни средства и комуникационни системи, необходими за ефективен и сигурен граничен контрол и откриване на хора;
в)
информационни и комуникационни системи за ефикасно управление на миграционните потоци през границите, включително инвестиции в съществуващи и бъдещи системи;
г)
инфраструктури, сгради, комуникационни и информационни системи и оперативно оборудване, необходими за обработването на заявленията за издаване на визи и за консулско сътрудничество, както и за други дейности, насочени към подобряване на качеството на обслужване на кандидати за виза;
д)
обучение за използването на оборудването и системите, посочени в букви б), в) и г), както и насърчаването на стандарти за управление на качеството и обучение на граничните служители, включително, когато е подходящо, в трети държави, по отношение на изпълнението на техните задачи, свързани с наблюдение, консултиране и контрол в съответствие с международното право в областта на правата на човека, включително на установяването на самоличността на жертвите на трафик на хора и на незаконно превеждане през границата;
е)
командироване на служители за връзка в областта на имиграцията и съветници по документи в трети държави и обмен и командироване на гранична охранители между държавите членки или между държава членка и трета държава;
ж)
проучвания, обучение, пилотни проекти и други действия за постепенно изграждане на интегрирана система за управление на външните граници, както е посочено в член 3, параграф 3, включително действия, които имат за цел да се насърчи на междуведомственото сътрудничество както в държавите членки, така и между тях, както и дейности, свързани с оперативната съвместимост и хармонизацията на системите за управление на границите;
з)
проучвания, пилотни проекти и дейности за изпълнение на препоръките, оперативни стандарти и най-добри практики, произтичащи от оперативното сътрудничество между държавите членки и агенциите на Съюза.
2. В рамките на целите, посочени в член 3 от настоящия регламент, и с оглед на резултата от диалога по въпросите на политиката, предвиден в член 13 от Регламент (ЕС) № 514/2014, и в съответствие с целите на националната програма, посочена в член 9 от настоящия регламент, Инструментът подкрепя действия по отношение на и в трети държави, и по-специално следното:
а)
информационни системи, средства или оборудване за обмен на информация между държавите членки и трети държави;
б)
действия, свързани с оперативното сътрудничество между държавите членки и трети държави, включително съвместни операции;
в)
проекти в трети държави, насочени към подобряване на системите за наблюдение с цел гарантиране на сътрудничество с Eurosur;
г)
проучвания, семинари, работни срещи, конференции, обучение, оборудване и пилотни проекти за предоставяне ad hoc на технически и оперативни експертни познания на трети държави;
д)
проучвания, семинари, работни срещи, конференции, обучение, оборудване и пилотни проекти за изпълнение на специфични препоръки, оперативни стандарти и най-добри практики, произтичащи от оперативното сътрудничество между държавите членки и агенциите на Съюза в трети държави.
Комисията и държавите членки съвместно с Европейската служба за външна дейност осигуряват координацията по отношение на действия в и по отношение на трети държави, както е предвидено в член 3, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
3. Действията, посочени в параграф 1, буква а), не са допустими на временните външни граници.
4. Не са допустими действия, свързани с временното повторно въвеждане при изключителни обстоятелства на граничен контрол на вътрешни граници съгласно Кодекса на шенгенските граници.
5. Действията, изключителната цел или ефект на които е контролът на стоки, не са допустими.
ГЛАВА II
ФИНАНСОВА РАМКА И РАМКА ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 5
Общи средства и изпълнение
1. Общите средства за изпълнението на Инструмента се определят на 2 760 милиона евро по текущи цени.
2. Годишните бюджетни кредити се разрешават от Европейския парламент и от Съвета в рамките на многогодишната финансова рамка.
3. Общите средства се привеждат в действие чрез следните способи:
а)
национални програми в съответствие с член 9 и член 12;
б)
оперативно подпомагане в рамките на националните програми и при условията, предвидени в член 10;
в)
специалната транзитна схема в съответствие с член 11;
г)
действия на Съюза в съответствие с член 13;
д)
спешно подпомагане в съответствие с член 14;
е)
изпълнението на програма за създаване на информационни системи за управлението на миграционните потоци през външните граници съгласно условията, предвидени в член 15;
ж)
техническа помощ, в съответствие с член 16.
4. Отпуснатият по Инструмента бюджет за действия на Съюза, посочени в член 13 от настоящия регламент, за спешното подпомагане, посочено в член 14 от настоящия регламент, и за техническата помощ, посочена в член 16, параграф 1 от настоящия регламент, се изпълнява при пряко управление в съответствие с член 58, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (27), а по целесъобразност при непряко управление в съответствие с член 58, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
Бюджетът, отпускан за националните програми, посочени в член 9, за оперативното подпомагане, посочено в член 10, и за функционирането на специалната транзитна схема, посочена в член 11, се изпълнява при споделено управление в съответствие с член 58, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
Бюджетът, отпускан за държавите, асоциирани в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген, посочени в параграф 7 от настоящия член, се изпълнява при непряко управление в съответствие с член 58, параграф 1, буква в), подточка i) от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
Методът(ите) за изпълнение на бюджета за програмата за разработване на информационни системи въз основа на съществуващи и/или нови информационни системи се определя(т) в подходящи законодателни актове на Съюза в зависимост от тяхното приемане.
5. Общите средства се използват, както следва:
а)
1 551 милиона евро за националните програми на държавите членки;
б)
791 милиона евро за разработване на информационни системи въз основа на съществуващи и/или нови информационни системи за управление на миграционните потоци през външните граници, в зависимост от приемането на съответните законодателни актове на Съюза;
В случай че посочената сума не бъде отпусната или не бъде изразходвана, чрез делегиран акт в съответствие с член 17, Комисията я преразпределя за едно или повече от действията, посочени в член 6, параграф 1, букви б) и в) и буква г) от настоящия параграф. Този делегиран акт включва оценка на развитието на съответните информационни системи, включително изпълнението на бюджета и очаквания размер на неизразходваните средства. Това преразпределение може да се извърши след приемането на съответните законодателни актове или при средносрочния преглед, посочен в член 8.
в)
154 милиона евро за специалната транзитна схема;
г)
264 милиона евро за действия на Съюза, спешно подпомагане и техническа помощ по инициатива на Комисията, от които поне 30 % се използват за действия на Съюза.
6. Заедно с общите средства, предвидени за Регламент (ЕС) № 513/2014 наличните общи средства за Инструмента, определени в параграф 1, представляват финансовия пакет за Фонда и са основната референтна сума по смисъла на точка 17 от Междуинституционалното споразумение от 2 декември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетни въпроси и доброто финансово управление (28) за Европейския парламент и Съвета в хода на годишната бюджетна процедура.
7. Държавите, асоциирани в прилагането, изпълнението и развитието на достиженията на правото от Шенген, участват в Инструмента в съответствие с настоящия регламент.
Сключват се договорености за финансовия принос на тези държави спрямо Инструмента и допълнителните правила, необходими за такова участие, включително разпоредби, гарантиращи защитата на финансовите интереси на Съюза и правомощието за извършване на одит от страна на Сметната палата.
Финансовият принос на тези държави се добавя към общите налични средства от бюджета на Съюза, посочени в параграф 1.
Член 6
Средства за допустими действия в държавите членки
1. На държавите членки се отпускат индикативно 1 551 милиона евро, както следва:
а)
1 276 милиона евро съгласно посоченото в приложение I;
б)
147 милиона евро въз основа на резултатите от механизма, посочен в член 7;
в)
в рамките на средносрочния преглед, посочен в член 8 и за периода, започващ от 2018 бюджетна година - 128 милиона евро, остатъкът от наличните бюджетни кредити по настоящия член или друга сума, определена съгласно параграф 4, въз основа на резултатите от анализа на риска и средносрочния преглед.
2. Всяка държава членка разпределя основните суми за националните програми, посочени в приложение I, както следва:
а)
поне 10 % за действия, отнасящи се до член 9, параграф 2, буква а);
б)
поне 25 % за действия, отнасящи се до член 9, параграф 2, буква б);
в)
поне 5 % за действия, свързани с член 9, параграф 2, букви в), г), д) и е).
Държавите членки могат да се отклоняват от тези минимални проценти, при условие че в националната програма е включена обосновка на начина, по който разпределението, с което се занижава равнището на финансиране под тези минимуми, не излага на риск постигането на съответната цел. Тази обосновка се оценява от Комисията в контекста на одобряването на националните програми, както е посочено в член 9, параграф 2.
3. Държавите членки отделят необходимото финансиране за Eurosur, с цел да се гарантира нейното добро функциониране.
4. С оглед подходящо постигане на целите на Инструмента в случай на непредвидени или нови обстоятелства и/или осигуряване на ефективното изпълнение на наличното финансиране по Инструмента, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 17, за да адаптира индикативната сума, предвидена в параграф 1, буква в) от настоящия член.
5. Държавите членки, които ще се присъединят към Съюза в периода 2012-2020 г., няма да се ползват от средствата, отпуснати за национални програми по настоящия Инструмент докато се ползват от временен инструмент на Съюза, който подпомага държавите членки бенефициери при финансирането на действия на новите външни граници за прилагане на достиженията на правото от Шенген относно границите и визите и осъществяването на контрол по външните граници.
Член 7
Средства за специфични действия
1. В допълнение към отпуснатите им средства, изчислени в съответствие с член 6, параграф 1, буква а), държавите членки могат да получават допълнителна сума, при условие че тя е заделена като такава в националната програма и трябва да се използва за осъществяване на специфичните действия, изброени в приложение II.
2. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 17 във връзка с преразглеждането на специфичните действия, изброени в приложение II, ако това е целесъобразно, включително в контекста на средносрочния преглед. Въз основа на новите специфични действия държавите членки могат да получат допълнителни суми, съгласно предвиденото в параграф 1 от настоящия член, при условие че има налични средства.
3. Допълнителните суми по настоящия член се отпускат на съответните държави членки с индивидуалните решения за финансиране, с които се одобряват или преработват националните им програми в съответствие с процедурата, предвидена в член 14 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
Член 8
Средства в рамките на средносрочния преглед
1. С оглед отпускането на посочената в член 6, параграф 1, буква в) сума, до 1 юни 2017 г. Комисията взема предвид тежестта за държавите членки при управлението на границите, включително издирвателните и спасителните дейности, които могат да възникват по време на операции по наблюдение на морските граници, и докладите за оценка, изготвяни като част от механизма за оценка и наблюдение на Шенген, и степените на заплаха по външните граници за периода 2017-2020 г., както и факторите, повлияли на сигурността по външните граници в периода 2014-2016 г. Тази сума се разпределя между държавите членки въз основа на следното претегляне за различните категории граници, като се взема предвид параграф 6 от настоящия член:
а)
45 % за външните морски граници;
б)
38 % за външните сухопътни граници;
в)
17 % за летищата.
2. За външните морски и сухопътни граници изчисляването на размера на сумата се основава на дължината на участъка от външната граница, умножена по степента на заплаха (минимална, нормална, средна, висока) за всеки граничен участък, както следва:
а)
коефициент 0,5 за минимална заплаха;
б)
коефициент 1 за нормална заплаха;
в)
коефициент 3 за средна заплаха;
г)
коефициент 5 за висока степен на заплаха.
3. За летищата разпределението се изчислява за всяка държава членка, както следва:
а)
50 % въз основа на броя на лицата, преминаващи външните граници;
б)
50 % въз основа на броя граждани на трети държави, получили отказ за влизане на външните граници.
4. В съответствие с анализа на риска в доклада на агенция Frontex и след консултация с агенцията Frontex и когато това е целесъобразно - и с други агенции на Съюза, Комисията определя равнища на заплаха за всеки участък от външна граница на държавите членки за периода 2017-2020 г. Равнищата на заплаха се основават на следните фактори:
а)
тежестта на граничното управление на външните граници;
б)
фактори, които засягат сигурността на външните граници на държавите членки в периода 2014-2016 г.;
в)
промени в политиките на Съюза, например визовите политики;
г)
възможни бъдещи тенденции в миграционните потоци и рискове от незаконни дейности, свързани с незаконно преминаване на лица през външните граници; и
д)
възможни промени в политически, икономически и социален план в трети държави, и по-специално в съседни държави.
Преди да издаде доклада си, в който определя степените на заплаха, Комисията провежда обмен на мнения с държавите членки.
5. За целите на разпределението на ресурсите съгласно параграф 1:
а)
демаркационната линия между зоните, посочени в член 1 от Регламент (ЕО) № 866/2004 (29), но не и морската граница северно от тази демаркационна линия, се взема предвид, макар да не представлява външна сухопътна граница, докато е приложим член 1 от Протокол № 10 относно Кипър към Акта за присъединяване от 2003 г.;
б)
изразът „външни морски граници“ означава външната граница на териториалното море на държавите членки, както е определена в съответствие с член 4 и член 16 от Конвенцията на ООН по морско право. В случаите обаче, когато е необходимо провеждане на регулярни широкомащабни операции с оглед предотвратяване на неразрешеното преминаване на граници, този израз означава външната граница на зоните с висока степен на заплаха. Тези външни граници се определят, като се вземат под внимание съответните данни за тези операции в периода 2014-2016 г., предоставени от въпросните държави членки.
6. Освен това, след покана от Комисията в срок до 1 юни 2017 г., държавите членки могат да получат допълнителни средства, при условие че те са заделени като такива в националната програма и трябва да се използват за осъществяване на специфични действия, които ще бъдат определени, като се отчетат приоритетите на Съюза в този момент.
7. Допълнителните суми по настоящия член се отпускат на съответните държави членки с индивидуални решения за финансиране, с които се одобряват или преработват националните им програми в съответствие с процедурата, предвидена в член 14 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
Член 9
Национални програми
1. Националната програма, която трябва бъде подготвена, като се вземат предвид заключенията от диалога по въпросите на политиката, както е посочено в член 13 от Регламент (ЕС) № 514/2014, съгласно Инструмента, и Инструментът, който трябва да бъде подготвен съгласно Регламент (ЕС) № 513/2014, се предлагат на Комисията като една-единствена национална програма за Фонда и в съответствие с член 14 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
2. В рамките на националните програми, които се разглеждат и одобряват от Комисията в съответствие с член 14 от Регламент (ЕС) № 514/2014, в рамките на целите, посочени в член 3 от настоящия регламент, и като се вземе предвид резултата от диалога по въпросите на политиката, посочен в член 13 от Регламент (ЕС) № 514/2014, държавите членки преследват по-специално цели от следните:
а)
доизграждане на Eurosur в съответствие с правото и насоките на Съюза;
б)
подпомагане и разширяване на съществуващия капацитет на национално равнище във визовата политика и в областта на управлението на външните граници, както и подпомагане и разширяване на мерките в областта на свободното движение, свързани с управлението на външните граници, като се държи сметка по-конкретно за новите технологии, напредъка и/или стандартите във връзка с управлението на миграционните потоци;
в)
подпомагане на по-нататъшното усъвършенстване на управлението на миграционните потоци от консулските и другите служби на държавите членки в трети държави, включително установяването на механизми за консулско сътрудничество с оглед улесняване на законното пътуване в съответствие с правото на Съюза или правото на съответната държава членка и предотвратяване на незаконната имиграция в Съюза;
г)
укрепване на интегрираното управление на границите чрез изпитване и въвеждане на нови инструменти, оперативно съвместими системи и методи на работа, които са насочени към засилване на обмена на информация в рамките на държавата членка или към подобряване на междуведомственото сътрудничество;
д)
разработване на проекти, с цел да се гарантира еднакво и високо равнище на контрол на външните граници в съответствие с общи за целия Съюз стандарти и с цел увеличаване на оперативната съвместимост на системите за управление на границите между държавите членки;
е)
подпомагане на действия след консултации с агенцията Frontex, целящи насърчаването на по-нататъшното хармонизиране на управлението на границите, и по-специално технологичния капацитет в съответствие с общи стандарти на Съюза;
ж)
обезпечаване на правилното и еднакво прилагане на достиженията на правото на Съюза в областта на граничния контрол и визите в отговор на установени слабости на равнището на Съюза, както са показани от резултатите, постигнати в рамките на механизма за оценка и наблюдение на Шенген;
з)
изграждане на капацитета за справяне с предстоящи предизвикателства, включително с настоящи и бъдещи заплахи и натиск по външните граници, като по-специално се вземат предвид анализите, извършени от съответни агенции на Съюза.
3. С оглед постигане на целите, посочени в параграф 2, държавите членки могат да подкрепят съгласно националните си програми действия в трети държави и по отношение на трети държави, включително чрез обмен на информация и оперативно сътрудничество.
4. Комисията се консултира с агенцията Frontex по проектите на национални програми, по-специално за дейностите, финансирани по линия на оперативното подпомагане, представени от държавите членки, с цел да се развие взаимното допълване между мисията на агенцията Frontex и отговорностите на държавите членки за контрол и наблюдение на външните граници, както и за да се гарантира последователност и да се избегне неефективност на разходите.
Член 10
Оперативно подпомагане в рамките на националните програми на държавите членки
1. Всяка държава членка може да използва до 40 % от сумата, отпусната по Инструмента за националната ѝ програма, за финансиране на оперативно подпомагане за публичните органи, отговарящи за изпълнението на задачите и услугите, които представляват обществена услуга в полза на Съюза.
2. Оперативното подпомагане се предоставя, когато следните условия са изпълнени от съответната държава членка:
а)
съблюдаване на достиженията на правото на Съюза относно границите и визите;
б)
съблюдаване на целите на националната програма;
в)
съответствие с общи стандарти на Съюза, с цел да се увеличи координацията между държавите членки и да се избегне дублиране, разпокъсване и неефективност на разходите в областта на граничния контрол.
3. За тази цел, преди да одобри националната програма, Комисията оценява първоначалната ситуация в държавите членки, които са изразили намерение да поискат оперативно подпомагане, като отчита по целесъобразност докладите за оценка на Шенген.
По констатациите на Комисията се извършва обмен на мнения със съответната държава членка.
След обмена на мнения приемането от Комисията на бюджетното подпомагане за националната програма на дадена държава членка може да бъде направено под условие за програмиране и изпълнение на определени действия, чиято цел е да гарантират, че предвидените в параграф 2 условия са изцяло изпълнени към момента, в който се отпуска бюджетното подпомагане.
4. Оперативното подпомагане се концентрира върху конкретни задачи и/или услуги и се съсредоточава върху целите, посочени в приложение III. То включва пълно възстановяване на разходите, направени за изпълнение на задачите и/или услугите, определени в националната програма, в рамките на финансовите ограничения, определени от програмата, и до тавана, предвиден в параграф 1.
5. Оперативното подпомагане е предмет на наблюдение и обмен на информация между Комисията и съответната държава членка по отношение на първоначалната ситуация в тази държава членка, целите и резултатите, които трябва да бъдат постигнати и индикаторите за измерване на напредъка.
6. Комисията определя, посредством актове за изпълнение, процедурите за отчитане прилагането на тази разпоредба и всички други практически мерки, които трябва да бъдат въведени с оглед спазването на настоящия член от държавите членки и Комисията. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 18, параграф 2.
Член 11
Оперативно подпомагане за специалната транзитна схема
1. Инструментът предоставя подпомагане, за да компенсира несъбраните такси за визи, издадени за целите на транзитното преминаване, и на допълнителните разходи, направени при прилагането на режима на документа за улеснен транзит (FTD) и на документа за улеснен транзит с влак (FRTD) съгласно Регламент (ЕО) № 693/2003 и Регламент (ЕО) № 694/2003.
2. Средствата, отпуснати на Литва съгласно параграф 1, не могат да надвишават 154 милиона евро за периода 2014-2020 г. и се предоставят като допълнително специфично оперативно подпомагане за Литва.
3. За целите на параграф 1 допълнителни разходи означава разходи, които произтичат пряко от конкретните изисквания за привеждането в действие на специалната транзитна схема и които не са направени в резултат на издаването на транзитни или визи за други цели.
Следните видове допълнителни разходи са допустими за финансиране:
а)
инвестиране в инфраструктури;
б)
обучение на персонала, който работи по прилагането на специалната транзитна схема;
в)
допълнителни оперативни разходи, включително заплатите на персонала, който работи конкретно по прилагането на специалната транзитна схема.
4. Несъбраните такси, посочени в параграф 1 от настоящия член, се изчисляват въз основа на размера на визовите такси и на премахнатите визови такси, определени със Споразумението между Европейския съюз и Руската федерация относно улесняване издаването на визи за гражданите на Европейския съюз и Руската федерация (30), в границите на финансовата рамка, предвидена в параграф 2 от настоящия член.
5. Комисията и Литва правят преглед на прилагането на настоящия член в случай на промени, които имат въздействие върху съществуването и/или функционирането на специалната транзитна схема.
6. Комисията определя, посредством актове за изпълнение, процедурите за отчитане относно прилагането на тази разпоредба и всички финансови и други практически мерки, които трябва да бъдат въведени с оглед съблюдаването на настоящия член от Литва и Комисията. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 18, параграф 2.
7. За да се гарантира безпроблемното функциониране на специалната транзитна схема Комисията може да предприеме специфични мерки за междинно плащане, с които се въвежда изключение от разпоредбите на Регламент (ЕС) № 514/2014.
Член 12
Програмиране в съответствие с резултатите от механизма за оценка и наблюдение на Шенген
След доклад за оценка на Шенген, приет в съответствие с Регламента (ЕС) № 1053/2013, съответната държава членка разглежда, заедно с Комисията и агенцията Frontex, вариантите за реагиране на констатациите, включително на евентуалните недостатъци, и изпълнява препоръките в рамките на националната си програма.
При необходимост държавата членка преразглежда националната си програма в съответствие с член 14, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 514/2014, за да се вземат предвид тези констатации и препоръки.
Финансирането на корективни действия се определя за приоритет. В диалог с Комисията и агенцията Frontex съответната държава членка преразпределя средства в рамките на програмата си, включително средствата, планирани за оперативно подпомагане, и/или въвежда или изменя действия с цел преодоляване на слабостите в съответствие със констатациите и препоръките, съдържащи се в доклада за оценка на Шенген.
Член 13
Действия на Съюза
1. По инициатива на Комисията Инструментът може да бъде използван за финансиране на транснационални действия или на действия, представляващи особен интерес за Съюза („действия на Съюза“), които се отнасят до общите, специфичните и оперативните цели, посочени в член 3.
2. За да бъдат допустими за финансиране, действията на Съюза трябва да преследват по-специално следните цели:
а)
подпомагане на дейностите за подготовка, наблюдение, административните и техническите дейности, необходими за изпълнението на политиките в областта на външните граници и визите, включително за укрепването на управлението на Шенгенското пространство чрез разработване и прилагане на механизма за оценка, както е определено с Регламент (ЕС) № 1053/2013 с цел проверка на прилагането на достиженията на правото от Шенген, по-конкретно разходите за командироване на експерти от Комисията и държавите членки, участващи в посещения на място;
б)
подобряване на познаването и разбирането на положението в държавите членки и в трети държави посредством анализ, оценка и внимателно наблюдение на политиките;
в)
подпомагане разработването на статистически инструменти, включително общи статистически инструменти, методи и общи показатели;
г)
подпомагане и наблюдение на прилагането на правото на Съюза и на целите на политиките на Съюза в държавите членки, както и оценка на ефективността и въздействието им, включително по отношение на спазването на правата на човека и основните свободи, що се отнася до обхвата на Инструмента;
д)
насърчаване на изграждането на мрежи, дейностите за взаимно обучение, установяването и разпространението на най-добри практики и новаторски подходи сред различните заинтересовани страни на европейско равнище;
е)
насърчаване на проекти, които са насочени към хармонизиране и оперативна съвместимост на мерките, свързани с управлението на границите в съответствие с общи стандарти на Съюза, с оглед на разработването на интегрирана европейска система за управление на границите;
ж)
повишаване осведомеността относно политиките и целите на Съюза сред заинтересованите страни и широката общественост, включително институционална комуникация относно политическите приоритети на Съюза;
з)
засилване на капацитета на европейските мрежи за оценка, насърчаване, подпомагане и по-нататъшно развиване на политиките и целите на Съюза;
и)
подпомагане на особено иновативни проекти за разработване на нови методи и/или технологии с потенциал за пренасяне в други държави членки, и особено на проекти, чиято цел е изпитването и утвърждаването на научноизследователски проекти;
й)
подпомагане на действия по отношение на и в трети държави съгласно посоченото в член 4, параграф 2.
3. Действията на Съюза се осъществяват в съответствие с член 6 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
Член 14
Спешна помощ
1. Инструментът предоставя финансова помощ за справяне с неотложни и специфични нужди в случай на извънредна ситуация съгласно определението по член 2, буква е).
2. Спешната помощ се осъществява в съответствие с членове 6 и 7 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
Член 15
Създаване на програма за разработване на информационни системи
Програмата за разработване на информационни системи въз основа на съществуващи и/или нови информационни системи се изпълнява в зависимост от приемането на законодателните актове на Съюза, определящи тези информационни системи и тяхната комуникационна инфраструктура, по-специално с цел подобряване на управлението и контрола на пътникопотока по външните граници чрез засилване на проверките, като същевременно се ускори преминаването на границите за редовно пътуващите лица. По целесъобразност се търсят взаимодействия със съществуващи информационни системи с цел избягване на двойни разходи.
Разбивката на сумата, посочена в член 5, параграф 5, буква б), се извършва или в съответните законодателни актове на Съюза, или след приемането на тези законодателни актове - чрез делегиран акт в съответствие с член 17.
Комисията уведомява Европейския парламент и Съвета за напредъка в разработването на тези информационни системи най-малко веднъж годишно и когато е целесъобразно.
Член 16
Техническа помощ
1. По инициатива и/или от името на Комисията чрез Инструмента може да се предоставят за Фонда до 1,7 милиона евро годишно за техническа помощ в съответствие с член 9 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
2. По инициатива на дадена държава членка чрез Инструмента може да се финансират дейности за техническа помощ в съответствие с член 20 от Регламент (ЕС) № 514/2014. Заделената за техническа помощ сума за периода 2014-2020 г. не надвишава 5 % от общата сума, отпусната на дадена държава членка, плюс 500 000 EUR.
ГЛАВА III
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 17
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 5, параграф 5, буква б), член 6, параграф 4, член 7, параграф 2 и член 15, се предоставя на Комисията за срок от седем години, считано от 21 май 2014 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на седемгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срок от три години, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на седемгодишния срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 5, параграф 5, буква б), член 6, параграф 4, член 7, параграф 2 и член 15, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 5, параграф 5, буква б), член 6, параграф 4, член 7, параграф 2 и член 15, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 18
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитета за фондове „Убежище и миграция“ и „Вътрешна сигурност“, създаден с член 59, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 19
Приложимост на Регламент (ЕС) № 514/2014
Разпоредбите на Регламент (ЕС) № 514/2014 се прилагат спрямо Инструмента.
Член 20
Отмяна
Решение № 574/2007/ЕО се отменя, считано от 1 януари 2014 г.
Член 21
Преходни разпоредби
1. Настоящият регламент не засяга продължаването или изменянето, включително пълната или частичната отмяна на проектите и годишните програми до тяхното приключване, нито финансовата помощ, одобрена от Комисията въз основа на Решение 574/2007/ЕО или всеки друг законодателен акт, приложим за тази помощ към 31 декември 2013 г.
2. Когато приема решения за съфинансиране по Инструмента, Комисията взема предвид мерките, приети въз основа на Решение 574/2007/ЕО преди 20 май 2014 г., които имат финансово отражение през периода, обхванат от това съфинансиране.
3. Сумите, предвидени за съфинансиране, одобрени от Комисията между 1 януари 2011 г. и 31 декември 2014 г., за които документите, необходими за приключване на действията, не са били изпратени на Комисията до изтичане на крайния срок за внасяне на окончателния доклад, автоматично се отменят от Комисията до 31 декември 2017 г., което води до възстановяване на недължимо изплатените суми.
4. Сумите, свързани с действия, които са спрени заради съдебни производства или административни обжалвания, които имат суспензивно действие, не се вземат предвид при изчисляването на сумата, която подлежи на автоматична отмяна.
5. В срок до 30 юни 2015 г. държавите членки представят на Комисията доклад за оценка на резултатите и въздействието на дейностите, съфинансирани съгласно Решение № 574/2007/ЕО за периода 2011-2013 г.
6. До 31 декември 2015 г. Комисията представя на Европейския парламент, на Съвета, на Европейския икономически и социален комитет и на Комитета на регионите доклад за последваща оценка по силата на Решение № 574/2007/ЕО за периода 2011-2013 г.
Член 22
Преразглеждане
Въз основа на предложение на Комисията Европейският парламент и Съветът преразглеждат настоящия регламент до 30 юни 2020 г.
Член 23
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Страсбург на 16 април 2014 година.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 515/2014
(2014. gada 16. aprīlis),
ar ko kā daļu no Iekšējās drošības fonda izveido finansiāla atbalsta instrumentu ārējām robežām un vīzām un atceļ Lēmumu Nr. 574/2007/EK
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 77. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu (2),
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (3),
tā kā:
(1)
Savienības mērķi - nodrošināt augsta līmeņa drošību brīvības, drošības un tiesiskuma telpā, saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 67. panta 3. punktu - būtu jāsasniedz, inter alia veicot kopīgus pasākumus attiecībā uz personām, kuras šķērso iekšējās robežas, un īstenojot robežkontroli pie ārējām robežām un kopēju vīzu politiku kā daļu no tādas konverģentas daudzpakāpju sistēmas, kas ļautu apmainīties ar datiem un pilnībā izprast situāciju un kuras mērķis ir atvieglot likumīgu ceļošanu un risināt nelikumīgas imigrācijas jautājumus.
(2)
Savienībai nepieciešama saskaņotāka pieeja migrācijas pārvaldības un iekšējās drošības iekšējiem un ārējiem aspektiem, un būtu jāpanāk atbilstība starp cīņu pret nelikumīgu imigrāciju un drošības stāvokļa uzlabošanos pie Savienības ārējām robežām, kā arī labāka sadarbība un dialogs ar trešām valstīm, lai vērstos pret nelikumīgu imigrāciju un veicinātu likumīgu migrāciju.
(3)
Ir jāizstrādā integrēta pieeja, ar kuru risināt jautājumus, kas saistīti ar migrācijas un patvēruma pieteikumu izraisīto spiedienu, kā arī Savienības ārējo robežu pārvaldībai un jānodrošina līdzekļi un atbilstīgi resursi ārkārtas situāciju pārvaldībai, ievērojot cilvēktiesības un saglabājot visu dalībvalstu solidaritāti, vienlaikus apzinoties valstu pienākumus un nodrošinot skaidru uzdevumu sadali.
(4)
Eiropas Savienības Iekšējās drošības stratēģija (“iekšējās drošības stratēģija”), ko Padome pieņēma 2010. gada februārī, ir kopīga darba kārtība šo kopīgo drošības problēmu risināšanai. Komisijas 2010. gada novembra paziņojums “ES iekšējās drošības stratēģija darbībā” izsaka stratēģijas principus un pamatnostādnes konkrētās darbībās, izvirzot piecus stratēģiskus mērķus - sagraut starptautisko noziedznieku tīklus; novērst terorismu un risināt jautājumus saistībā ar vardarbīgu radikalizēšanos un vervēšanu; uzlabot pilsoņu un uzņēmumu drošību kibertelpā; stiprināt drošību, izmantojot robežu pārvaldību; un uzlabot Eiropas izturētspēju krīzes un katastrofu gadījumos.
(5)
Saskaņā ar iekšējās drošības stratēģiju brīvība, drošība un tiesiskums ir paralēli īstenojami mērķi un, lai sasniegtu brīvību un tiesiskumu, drošība vienmēr būtu jānodrošina saskaņā ar Līgumu principiem, tiesiskumu un Savienības saistībām pamattiesību jomā.
(6)
Dalībvalstu solidaritātei, skaidrībai par uzdevumu sadali, pamatbrīvību un cilvēktiesību ievērošanai un tiesiskumam, stingrai virzībai uz globālo perspektīvu un saiknei ar ārējo drošību, kā arī konsekvencei un saskaņotībai ar Savienības ārpolitikas mērķiem, kas noteikti Līguma par Eiropas Savienību (LES) 21. pantā, vajadzētu būt galvenajiem principiem, kas dod ievirzi Iekšējās drošības stratēģijas īstenošanā.
(7)
Lai veicinātu Iekšējās drošības stratēģijas īstenošanu un nodrošinātu, ka tā kļūst par ikdienas darba realitāti, dalībvalstīm būtu jānodrošina atbilstīgs Savienības finansiālais atbalsts, izveidojot Iekšējās drošības fondu (“Fonds”).
(8)
LESD V sadaļas juridisko īpatnību dēļ juridiski nav iespējams Fondu izveidot kā vienotu finanšu instrumentu. Tādēļ Fonds būtu jāveido kā visaptveroša Savienības finansiālā atbalsta sistēma iekšējās drošības jomā, ietverot finansiāla atbalsta instrumentu ārējām robežām un vīzām (“Instruments”), kas izveidots ar šo regulu, kā arī finansiālā atbalsta instrumentu policijas sadarbībai, noziedzības novēršanai un apkarošanai un krīžu pārvarēšanai, kas izveidots ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 513/2014 (4). Šī vispārējā sistēma būtu jāpapildina ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 514/2014 (5), uz ko šajā regulā būtu jāatsaucas attiecībā uz plānošanas, finanšu pārvaldības, vadības un kontroles, grāmatojumu noskaidrošanas, programmu slēgšanas, kā arī ziņošanas un vērtēšanas noteikumiem.
(9)
Finansējuma iekšlietu jomā jaunajai divu pīlāru struktūrai būtu jāveicina minētās jomas finansējuma vienkāršošana, racionalizācija, konsolidācija un pārredzamība. Būtu jātiecas panākt sinerģiju, konsekvenci un papildināmību ar citiem fondiem un programmām, tostarp, lai piešķirtu finansējumu kopējiem mērķiem. Tomēr būtu jānovērš dažādu finansēšanas instrumentu dublēšanās.
(10)
Fonda darbībā būtu jāatspoguļo nepieciešamība nodrošināt lielāku elastību un vienkāršošanu, vienlaikus ievērojot prasības paredzamības ziņā un nodrošinot taisnīgu un pārredzamu resursu sadali, lai sasniegtu šajā regulā izklāstītos vispārīgos un konkrētos mērķus.
(11)
Fonda īstenošanas pamatprincipi ir pasākumu efektivitāte un līdzekļu izlietošanas kvalitāte. Turklāt Fonda īstenošanai būtu jānotiek arī iespējami efektīvākā un lietotājiem draudzīgākā veidā.
(12)
Fondam būtu īpaši jāņem vērā tās dalībvalstis, kurām to ģeogrāfiskā novietojuma dēļ ir nesamērīgs migrācijas plūsmu slogs.
(13)
Dalībvalstu un Savienības solidaritāte un dalītā atbildība ir viens no galvenajiem kopīgās ārējo robežu pārvaldības politikas elementiem.
(14)
Fondam būtu jāapliecina solidaritāte, sniedzot finansiālu palīdzību tām dalībvalstīm, kuras pilnībā piemēro Šengenas noteikumus par ārējām robežām, kā arī tām, kuras gatavojas pilnvērtīgai dalībai Šengenas zonā, un dalībvalstīm tas būtu jāizmanto Savienības kopīgās ārējo robežu pārvaldības politikas interesēs.
(15)
Lai veicinātu Fonda vispārējā mērķa īstenošanu, dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka to valsts programmas paredz Instrumenta konkrēto mērķu īstenošanu un ka resursu sadalījums starp mērķiem ir samērīgs ar uzdevumiem un vajadzībām un nodrošina, ka mērķus ir iespējams sasniegt. Ja ar valsts programmu netiek strādāts pie kāda no konkrēto mērķu īstenošanas vai piešķīrums kādiem valsts programmu mērķiem ir zemāks par minimālo procentuālo daļu, kas noteikta šajā regulā, attiecīgajai dalībvalstij būtu jānodrošina pamatojums programmā.
(16)
Lai novērtētu Fonda sasniegumus, būtu jāizveido kopēji rādītāji saistībā ar katru šā Instrumenta konkrēto mērķi. Tas, ka tiek novērtēti konkrēto mērķu sasniegumi, izmantojot kopējos rādītājus, nenozīmē, ka ir obligāta ar minētajiem rādītājiem saistīto darbību īstenošana.
(17)
Dalībvalsts dalība nedrīkstētu sakrist laikā ar tās piedalīšanos Savienības pagaidu finanšu instrumentā, kas paredz atbalstu saņēmējām dalībvalstīm, lai tās varētu inter alia finansēt pasākumus pie jaunām ārējām Savienības robežām, īstenojot Šengenas acquis par robežām un vīzām, kā arī ārējo robežu kontroli.
(18)
Instruments būtu jābalsta uz spēju attīstīšanas procesu, kurš izstrādāts ar Ārējo robežu fondu laikposmam no 2007. gada līdz 2013. gadam, kas izveidots ar Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 574/2007/EK (6), un būtu tas jāpaplašina, ņemot vērā jaunākās norises.
(19)
Pildot uzdevumus pie ārējām robežām un konsulātos saskaņā ar Šengenas acquis par robežām un vīzām, dalībvalstis veic pasākumus Šengenas zonā visu pārējo dalībvalstu interesēs un to vārdā, tādējādi sniedzot Savienībai sabiedriskos pakalpojumus. Instrumentam būtu jāpalīdz segt darbības izmaksas, kas saistītas ar robežkontroli un vīzu politiku, un jānodrošina dalībvalstīm iespēja uzturēt spējas, kas šim vispārējam pakalpojumam ir visbūtiskākās. Minētais atbalsts izpaužas kā pilnīga izvēlēto konkrēto izmaksu atlīdzināšana saistībā ar Instrumenta mērķiem, un tam vajadzētu būt neatņemamai valstu programmu sastāvdaļai.
(20)
Instrumentam būtu jāpapildina un jāpastiprina pasākumi, kas veikti, lai izveidotu operatīvo sadarbību, ko pārrauga Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām (“Frontex aģentūra”), kas izveidota ar Padomes Regulu (EK) Nr. 2007/2004 (7), tostarp jaunie pasākumi, kuri izriet no grozījumiem, kas ieviesti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1168/2011 (8), un tādējādi papildus jānostiprina solidaritāte starp tām dalībvalstīm, kas kontrolē ārējās robežas visas Šengenas zonas interesēs un vārdā. Tas nozīmē, ka dalībvalstīm, sastādot savas valsts programmas, inter alia būtu jāņem vērā Frontex aģentūras izstrādātie analītiskie instrumenti un darbības un tehniskās pamatnostādnes, kā arī izveidotās mācību programmas, proti, kopējā mācību pamatprogramma robežsargu apmācībai, tostarp tās daļas par pamattiesībām un starptautiskās aizsardzības pieejamību. Lai pilnveidotu Frontex aģentūras pamatuzdevuma papildināmību ar dalībvalstu ārējo robežu kontroles un uzraudzības pienākumiem, kā arī nodrošinātu konsekvenci un novērstu izmaksu neefektivitāti, Komisijai būtu jāapspriežas ar aģentūru par dalībvalstu iesniegtajiem valsts programmu projektiem un jo īpaši par pasākumiem, kurus finansē no līdzekļiem, kas paredzēti darbības atbalstam.
(21)
Instruments būtu jāīsteno, pilnībā ievērojot tiesības un principus, kas paredzēti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā un Savienības starptautiskajās saistībās, kā arī neskarot īpašu noteikumu piemērošanu par patvēruma un starptautiskās aizsardzības tiesību ievērošanu.
(22)
Brīvības, drošības un tiesiskuma telpas nostiprināšanai ir nepieciešama vienota un kvalitatīva ārējo robežu kontrole. Saskaņā ar kopējiem Savienības standartiem ar Instrumentu būtu jāatbalsta pasākumi saistībā ar ārējo robežu pārvaldību, kuri jāīsteno atbilstīgi četru pakāpju piekļuves kontroles modelim, kurā ietverti pasākumi trešās valstīs, sadarbība ar kaimiņvalstīm, robežkontroles pasākumi un kontroles pasākumi brīvās pārvietošanās telpā, lai novērstu nelikumīgu imigrāciju un pārrobežu noziedzību Šengenas zonā.
(23)
Saskaņā ar LES 3. pantu ar Instrumentu būtu jāatbalsta pasākumi, kas nodrošina aizsardzību bērniem, kurus apdraud kaitējums pie ārējām robežām. Jo īpaši, īstenojot pasākumus saistībā ar identificēšanu, tūlītēju palīdzību un novirzīšanu aizsardzības dienestiem, dalībvalstīm iespēju robežās būtu jāpievērš pastiprināta uzmanība mazāk aizsargātām personām, sevišķi bērniem un nepavadītiem nepilngadīgajiem.
(24)
Lai nodrošinātu vienotu un kvalitatīvu ārējo robežu kontroli un atvieglotu likumīgu ceļošanu pār ārējām robežām Iekšējās drošības stratēģijas satvarā, Instrumentam būtu jāsekmē Eiropas kopīgās integrētās robežu pārvaldības sistēmas izveide. Minētā sistēma ietver visus pasākumus saistībā ar politiku, tiesību aktiem, sistemātisku sadarbību, sloga dalīšanu, situācijas un mainīgo apstākļu izvērtējumu saistībā ar nelegālo migrantu robežšķērsošanas punktiem, personālu, aprīkojumu un tehnoloģijām, ko dažādos līmeņos veic dalībvalstu kompetentās iestādes, sadarbojoties ar Frontex aģentūru, trešām valstīm un vajadzības gadījumā - citiem dalībniekiem, jo īpaši ar Eiropolu un Eiropas Aģentūru lielapjoma IT sistēmu darbības pārvaldībai brīvības, drošības un tiesiskuma telpā, izmantojot inter alia četru pakāpju robežas drošības modeli un veicot integrētu Savienības risku analīzi.
(25)
Saskaņā ar 2003. gada Pievienošanās akta Protokolu Nr. 5 par personu sauszemes tranzītu starp Kaļiņingradas apgabalu un citām Krievijas Federācijas daļām ar Instrumentu būtu jāsedz visas papildu izmaksas, ko rada Savienības acquis īpašo noteikumu, t. i., Padomes Regulas (EK) Nr. 693/2003 (9) un Padomes Regulas (EK) Nr. 694/2003 (10), īstenošana attiecībā uz šādu tranzītu. Tomēr vajadzībai pēc pastāvīga finansiāla atbalsta attiecībā uz neiekasētajām nodevām vajadzētu būt atkarīgai no spēkā esošā vīzu režīma starp Savienību un Krievijas Federāciju.
(26)
Instrumentā būtu jāparedz atbalsts valstu pasākumiem un dalībvalstu sadarbībai vīzu politikas jomā un citām pirms robežas veicamiem pasākumiem, kas notiek pirms ārējo robežu kontroles, un būtu pilnībā jāizmanto vīzu informācijas sistēma (VIS). Dalībvalstu dienestu trešās valstīs organizēto pasākumu efektīva pārvaldība atbilst kopējās vīzu politikas interesēm, jo tā ir daļa no daudzpakāpju sistēmas ar mērķi atvieglot likumīgu ceļošanu un risināt nelikumīgas imigrācijas jautājumus Savienībā, un tā ir arī kopīgās integrētās robežu pārvaldības sistēmas neatņemama sastāvdaļa.
(27)
Turklāt ar Instrumentu būtu jāatbalsta Šengenas valstu teritorijā veiktie pasākumi, lai palīdzētu izstrādāt kopīgu integrētās robežu pārvaldības sistēmu, kas stiprina Šengenas zonas vispārējo darbību.
(28)
Instrumentam būtu arī jāatbalsta Savienības veidotās IT sistēmas, pamatojoties uz pašreizējām un/vai jaunām IT sistēmām, lai sniegtu dalībvalstīm rīkus, ar ko efektīvāk pārvaldīt trešo valstu valstspiederīgo pārvietošanos pāri robežām un nodrošināt ceļotāju labāku identifikāciju un pārbaudīšanu, tādējādi atvieglojot ceļošanu un uzlabojot robežu drošību. Tādēļ, ievērojot ES iekšējās drošības informācijas pārvaldības stratēģiju būtu jāizstrādā programma, kuras mērķis ir segt izmaksas, ko rada minēto sistēmu centrālo un valstu elementu izveide, nodrošinot tehnisko savietojamību, sadarbspēju ar citām Savienības IT sistēmām, izmaksu ietaupījumus un netraucētu īstenošanu dalībvalstīs. Minētajās IT sistēmās būtu jānodrošina pamattiesību ievērošana, tostarp personas datu aizsardzība.
(29)
Dalībvalstīm būtu jāpiešķir nepieciešamais finansējums Eiropas Robežu uzraudzības sistēmai (EUROSUR), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1052/2013 (11), lai nodrošinātu labu minētās sistēmas darbību.
(30)
Lai nekavējoties novērstu neparedzētu migrācijas spiedienu un risku robežu drošībai, būtu jārada iespēja sniegt ārkārtas palīdzību saskaņā ar noteikumiem, kas izklāstīti Regulā (ES) Nr. 514/2014.
(31)
Turklāt, lai veicinātu plašāku solidaritāti Šengenas zonā kopumā, ja kādā jomā ir atklāti trūkumi vai iespējams risks, jo īpaši pēc Šengenas novērtējuma, attiecīgai dalībvalstij uz to būtu atbilstoši jāreaģē, prioritārā secībā izmantojot tās valsts programmā paredzētos resursus, vajadzības gadījumā papildinot ar ārkārtas palīdzības pasākumiem.
(32)
Lai veicinātu solidaritāti un dalītu atbildību, dalībvalstis būtu jāmudina izmantot daļu to valstu programmās pieejamo resursu konkrētām Savienības noteiktām prioritātēm, piemēram, lai iegādātos tehnisko aprīkojumu, kas nepieciešams Frontex aģentūrai, un attīstītu konsulāro sadarbību visas Savienības labā. Izmantojot, apvienojot un piesaistot publiskos un privātos finanšu resursus, ir maksimāli jāpalielina Savienības finansējuma ietekme. Būtu jānodrošina maksimāla pārredzamība, atbildība un demokrātiska kontrole attiecībā uz novatoriskiem finanšu instrumentiem un mehānismiem, kuru darbībā tiek izmantoti Savienības budžeta līdzekļi.
(33)
Lai nodrošinātu Šengenas acquis piemērošanu visā Šengenas zonā, kā būtisks rīks, ar kuru veicināt Savienības politikas īstenošanu brīvības, tiesiskuma un drošības jomā, nodrošinot augstu ārējo robežu aizsardzības līmeni un to, ka Šengenas zonā neveic robežkontroli, saskaņā ar Instrumentu būtu jāatbalsta arī Padomes Regulas (ES) Nr. 1053/2013 (12), īstenošana.
(34)
Ņemot vērā pieredzi, ko devis Ārējo robežu fonds un SIS II un VIS izveide, par piemērotu ir uzskatāms noteikts elastības līmenis attiecībā uz resursu iespējamo pārdalīšanu starp dažādiem Instrumenta mērķu īstenošanas līdzekļiem, neskarot principu, ka jau no paša sākuma jānodrošina kritiskā masa un finanšu stabilitāte programmām un darbības atbalsts dalībvalstīm, kā arī neskarot Eiropas Parlamenta un Padomes veiktu kontroli.
(35)
Gluži tāpat būtu jāpalielina darbību apjoms un jāpaaugstina to resursu maksimālā robeža, kas paliek Savienības rīcībā (“Savienības darbības”), lai veicinātu Savienības spēju attiecīgajā budžeta gadā veikt dažādus pasākumus ārējo robežu pārvaldības un kopējās vīzu politikas jomā Savienības kopējās interesēs, ja un ciktāl rodas tāda vajadzība. Šādas Savienības darbības ietver pētījumus un izmēģinājuma projektus, kas veicina ārējo robežu pārvaldību un kopējās vīzu politikas izstrādi un to piemērošanu, robežsardzes darbinieku mācības cilvēktiesību aizsardzībā, pasākumus vai mehānismus trešās valstīs, lai novērstu migrācijas spiedienu no šīm valstīm un varētu efektīvi pārvaldīt migrācijas plūsmas virzienā uz Savienību un efektīvi organizēt saistītos uzdevumus pie ārējām robežām un konsulātos.
(36)
Pasākumi trešās valstīs un saistībā ar tām, kurus atbalsta no Instrumenta, būtu jāveic sinerģijā un saskaņā ar citām darbībām ārpus Savienības, kuras atbalsta no Savienības ģeogrāfiskajiem un tematiskajiem ārējās palīdzības instrumentiem. Īstenojot šādas darbības, jo īpaši būtu jācenšas panākt pilnīgu atbilstību Savienības ārējās darbības un ārlietu politikas principiem un vispārīgajiem mērķiem saistībā ar attiecīgo valsti vai reģionu. Tiem nevajadzētu būt paredzētiem, lai atbalstītu darbības, kuras orientētas tieši uz attīstību, un vajadzības gadījumā tiem būtu jāpapildina finansiālā palīdzība, kas sniegta no ārējās palīdzības instrumentiem. Tiks mēģināts rast saskanīgumu arī ar Savienības humānās palīdzības politiku, jo īpaši saistībā ar ārkārtas pasākumu īstenošanu.
(37)
Savienības budžeta finansējums būtu jākoncentrē uz pasākumiem, kur Savienības iejaukšanās var nodrošināt pievienotu vērtību, salīdzinot ar dalībvalstu atsevišķo rīcību. Tā kā Savienība labāk nekā dalībvalstis spēj nodrošināt sistēmu, kas izsaka Savienības solidaritāti robežkontroles, vīzu politikas un migrācijas plūsmu pārvaldības jomās, un platformu, lai izstrādātu kopīgas IT sistēmas minēto politiku atbalstam, finansiālais atbalsts, kas paredzēts šajā regulā, jo īpaši stiprinās valstu un Savienības spējas minētajās jomās.
(38)
Šajā regulā būtu jānosaka pamatsummu piešķiršana dalībvalstīm. Pamatsumma katrai dalībvalstij būtu jāaprēķina, pamatojoties uz 2010.-2012. gada piešķīrumiem katrai dalībvalstij no Ārējo robežu fonda un iegūto skaitli dalot ar dalītajai pārvaldībai pieejamo piešķīrumu kopsummu minētajiem trijiem gadiem. Aprēķini tika veikti saskaņā ar Lēmumā Nr. 574/2007/EK izklāstītajiem sadales kritērijiem.
(39)
Komisijai būtu jāuzrauga Instrumenta īstenošana saskaņā ar attiecīgajiem Regulas (ES) Nr. 514/2014 noteikumiem, izmantojot pamatrādītājus rezultātu un ietekmes vērtēšanai. Rādītājiem, tostarp attiecīgajai bāzes situācijai, vajadzētu būt minimālam pamatam, pēc kura vērtē, cik lielā mērā ir sasniegti Instrumenta mērķi.
(40)
Lai papildinātu vai grozītu šīs regulas noteikumus par konkrētu pasākumu noteikšanu valstu programmās, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt tiesību aktus saskaņā ar LESD 290. pantu. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ekspertu līmenī. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina vienlaicīga, savlaicīga un atbilstīga attiecīgo dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei.
(41)
Piemērojot šo regulu, tostarp sagatavojot deleģētos aktus, Komisijai būtu jāapspriežas ar ekspertiem no visām dalībvalstīm.
(42)
Lai nodrošinātu šajā regulā paredzēto darbības atbalsta sniegšanas noteikumu vienādu, efektīvu un savlaicīgu piemērošanu, Komisijai būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras. Minētās pilnvaras būtu jāīsteno saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011 (13).
(43)
Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķi, proti, nodrošināt solidaritāti un dalītu atbildību starp dalībvalstīm un Savienību ārējo robežu pārvaldībā un vīzu politikā, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, bet to var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai.
(44)
Lēmums Nr. 574/2007/EK būtu jāatceļ saskaņā ar šajā regulā paredzētajiem pārejas noteikumiem.
(45)
Attiecībā uz Islandi un Norvēģiju - saskaņā ar Nolīgumu, kas noslēgts starp Eiropas Savienības Padomi un Islandes Republiku un Norvēģijas Karalisti par šo valstu asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā (14), šī regula ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta Padomes Lēmuma 1999/437/EK (15) 1. panta A un B punktā.
(46)
Attiecībā uz Šveici - saskaņā ar Nolīgumu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā (16), šī regula ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta Lēmuma 1999/437/EK 1. panta A un B punktā, to lasot saistībā ar Padomes Lēmuma 2008/146/EK (17) 3. pantu.
(47)
Attiecībā uz Lihtenšteinu - saskaņā ar Protokolu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu, Šveices Konfederāciju un Lihtenšteinas Firstisti par Lihtenšteinas Firstistes pievienošanos Nolīgumam starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā, šī regula ir to Šengenas acquis (18) noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta Lēmuma 1999/437/EK 1. panta A un B punktā, to lasot saistībā ar Padomes Lēmuma 2011/350/ES (19) 3. pantu.
(48)
Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā (Nr. 22) par Dānijas nostāju, kas pievienots LES un LESD, Dānija nepiedalās šīs regulas pieņemšanā, un Dānijai šī regula nav saistoša un nav jāpiemēro. Ņemot vērā to, ka šī regula papildina Šengenas acquis, Dānija, saskaņā ar 4. pantu minētajā protokolā, sešos mēnešos pēc tam, kad Padome ir pieņēmusi lēmumu par šo regulu, izlemj, vai tā šo regulu ieviesīs savos tiesību aktos.
(49)
Šī regula ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Apvienotā Karaliste nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2000/365/EK (20). Tādēļ Apvienotā Karaliste nepiedalās šīs regulas pieņemšanā, un Apvienotajai Karalistei šī regula nav saistoša un nav jāpiemēro.
(50)
Šī regula ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Īrija nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2002/192/EK (21). Tādēļ Īrija nepiedalās šīs regulas pieņemšanā, un Īrijai šī regula nav saistoša un nav jāpiemēro.
(51)
Ir lietderīgi saskaņot šīs regulas piemērošanas laikposmu ar Padomes Regulā (ES, Euratom) Nr. 1311/2013 (22) paredzēto. Tādēļ šī regula būtu jāpiemēro no 2014. gada 1. janvāra,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
I NODAĻA
VISPĀRĪGI NOTEIKUMI
1. pants
Mērķis un darbības joma
1. Ar šo regulu izveido finansiāla atbalsta instrumentu ārējo robežu pārvaldībai un kopējai vīzu politikai (“Instruments”) kā daļu no Iekšējās drošības fonda (“Fonds”).
Kopā ar Regulu (ES) Nr. 513/2014 ar šo regulu laikposmam no 2014. gada 1. janvāra līdz 2020. gada 31. decembrim izveido Fondu.
2. Šī regula nosaka:
a)
finansiālā atbalsta mērķus un atbilstīgās darbības;
b)
vispārīgo sistēmu atbilstīgo darbību īstenošanai;
c)
resursus, kas saskaņā ar Instrumentu pieejami no 2014. gada 1. janvāra līdz 2020. gada 31. decembrim, un to sadales kārtību;
d)
dažādu tādu konkrēto līdzekļu apjomu un mērķi, ar kuriem finansē ārējo robežu pārvaldības un kopējās vīzu politikas izdevumus.
3. Ar šo regulu paredz Regulas (ES) Nr. 514/2014 noteikumu piemērošanas kārtību.
2. pants
Definīcijas
Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:
a)
“ārējās robežas” ir dalībvalstu sauszemes robežas, tostarp robežas uz upēm un ezeriem, jūras robežas un lidostas, upju ostas, jūras ostas un ezeru ostas, uz ko attiecas Savienības tiesiskais regulējums par ārējo robežu šķērsošanu neatkarīgi no tā, vai tās ir pagaidu robežas vai nav;
b)
“kopēji Savienības standarti” ir operatīvu pasākumu īstenošana vienotā un nesadrumstalotā veidā, lai sasniegtu augstu un vienādu drošības līmeni robežkontroles un vīzu jomā, saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 562/2006 (23), Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 810/2009 (24), Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 767/2008 (25), Regulu (EK) Nr. 2007/2004, Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1931/2006 (26), Šengenas katalogu par ārējo robežu kontroli, Robežsargu rokasgrāmatu, Vīzu rokasgrāmatu, kā arī Eiropas Robežu uzraudzības sistēmas (EUROSUR) rokasgrāmatu un citām regulām un pamatnostādnēm, kuras tiks pieņemtas Savienības līmenī par robežkontroli un vīzām;
c)
“pagaidu ārējās robežas” ir:
i)
kopējā robeža starp dalībvalsti, kura pilnībā īsteno Šengenas acquis, un dalībvalsti, kurai Šengenas acquis ir pilnībā saistošs saskaņā ar tās Pievienošanās aktu, bet attiecībā uz kuru vēl nav stājies spēkā Padomes lēmums, ar kuru to pilnvaro pilnībā piemērot minēto acquis;
ii)
kopējā robeža starp divām dalībvalstīm, kurām Šengenas acquis ir pilnībā saistošs saskaņā ar attiecīgajiem Pievienošanās aktiem, bet attiecībā uz kurām vēl nav stājies spēkā attiecīgais Padomes lēmums, ar kuru tās pilnvaro pilnībā piemērot minēto acquis;
d)
“robežšķērsošanas vieta” ir jebkura šķērsošanas vieta, ko kompetentās iestādes noteikušas ārējās robežas šķērsošanai un par ko paziņots saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 562/2006 34. panta 2. punktu;
e)
“Šengenas izvērtēšanas un uzraudzības mehānisms” ir Šengenas acquis pareizas piemērošanas pārbaudes, kā paredzēts Regulā (ES) Nr. 1053/2013;
f)
“ārkārtas situācija” ir steidzama un ārkārtas spiediena radīta situācija, kad liels vai nesamērīgs skaits trešo valstu valstspiederīgo šķērso vienas vai vairāku dalībvalstu ārējās robežas vai ir gaidāma šāda šķērsošana, vai ikviena cita pienācīgi pamatota ārkārtas situācija, kas prasa steidzamu rīcību pie ārējām robežām;
g)
“ārējās robežas posms” ir visa dalībvalsts sauszemes vai jūras ārējā robeža vai tās daļa saskaņā ar šīs dalībvalsts tiesību aktos iekļauto definīciju vai kā noteicis valsts koordinācijas centrs vai cita atbildīgā valsts iestāde, lai piemērotu Regulu (ES) Nr. 1052/2013.
3. pants
Mērķi
1. Instrumenta vispārīgais mērķis ir veicināt augsta drošības līmeņa nodrošināšanu Eiropas Savienībā un atvieglot likumīgu ceļošanu, nodrošinot vienotu un augsta līmeņa ārējo robežu kontroli un efektīvu Šengenas vīzu apstrādi, atbilstīgi Savienības saistībām ievērot pamatbrīvības un cilvēktiesības.
2. Ievērojot 1. punktā norādīto vispārīgo mērķi, saskaņā ar prioritātēm, kas noteiktas attiecīgās Savienības stratēģijās, programmās un apdraudējumu novērtējumos un risku novērtējumos, ar Instrumentu veicina šādu konkrēto mērķu sasniegšanu:
a)
atbalstīt kopējo vīzu politiku, lai atvieglotu likumīgu ceļošanu, sniegtu kvalitatīvus pakalpojumus vīzu pieteikumu iesniedzējiem, nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret trešo valstu valstspiederīgajiem un novērstu nelikumīgu imigrāciju;
b)
atbalstīt robežu integrētu pārvaldību, cita starpā veicinot robežu pārvaldības pasākumu turpmāku saskaņošanu atbilstīgi kopējiem Savienības standartiem un apmainoties ar informāciju starp dalībvalstīm un starp dalībvalstīm un Frontex aģentūru, lai nodrošinātu, no vienas puses, ārējo robežu vienādu un augsta līmeņa kontroli un aizsardzību, ieskaitot nelikumīgās imigrācijas novēršanu, un, no otras puses, ārējo robežu raitu šķērsošanu saskaņā ar Šengenas acquis, vienlaikus garantējot piekļuvi starptautiskajai aizsardzībai personām, kam tā ir vajadzīga, saskaņā ar dalībvalstu līgumos noteiktajām saistībām attiecībā uz cilvēktiesībām, tostarp neizraidīšanas principu.
Instrumenta konkrēto mērķu sasniegšanu novērtē saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 514/2014 55. panta 2. punktu, izmantojot šīs regulas IV pielikumā iekļautos kopējos rādītājus un valstu programmās iekļautos konkrēto programmu rādītājus.
3. Lai sasniegtu 1. un 2. punktā minētos mērķus, ar Instrumentu palīdz īstenot šādus darbības mērķus:
a)
veicināt tādu politiku izstrādi, īstenošanu un piemērošanu, kuras nodrošina, ka neatkarīgi no valstspiederības nekādu kontroli neveic personām, kas šķērso iekšējās robežas, un ka pie ārējām robežām veic personu pārbaudes un efektīvi uzrauga šo robežu šķērsošanu;
b)
pakāpeniski izveidot integrētu ārējo robežu pārvaldības sistēmu, kas pamatojas uz solidaritāti un atbildību, jo īpaši:
i)
pastiprināt sistēmas kontrolei un uzraudzībai pie ārējām robežām un iestāžu sadarbību starp dalībvalstu robežsardzes, muitas, migrācijas, patvēruma jautājumu un tiesībaizsardzības iestādēm pie ārējām robežām, tostarp jūras robežzonā;
ii)
veikt ar ārējo robežu pārvaldību saistītus pasākumus attiecīgā teritorijā, kā arī nepieciešamos papildpasākumus dokumentu drošībai, identitātes pārvaldībai un iegādātā tehniskā aprīkojuma savietojamībai;
iii)
veikt jebkurus pasākumus, kas arī palīdz novērst un apkarot pārrobežu noziedzību pie ārējām robežām saistībā ar personu pārvietošanos, tostarp cilvēku tirdzniecību un cilvēku kontrabandu;
c)
veicināt kopīgas politikas izstrādi un īstenošanu jautājumā par vīzām un citām īstermiņa uzturēšanās atļaujām un par dažāda veida konsulāro sadarbību, lai nodrošinātu labāku konsulāro pārstāvību un saskaņotu vīzu izsniegšanas praksi;
d)
izveidot un ekspluatēt IT sistēmas, šo sistēmu sakaru infrastruktūru un aprīkojumu, kas atbalsta kopējo vīzu politiku, robežpārbaudes un robežu uzraudzību pie ārējām robežām un pilnībā atbilst tiesību aktiem personas datu aizsardzības jomā;
e)
palielināt informētību par situāciju pie ārējām robežām un dalībvalstu spēju reaģēt;
f)
nodrošināt Savienības acquis par robežām un vīzām efektīvu un vienādu piemērošanu, tostarp Šengenas izvērtēšanas un uzraudzības mehānisma efektīvu darbību;
g)
pastiprināt dalībvalstu darbības, kuras veicina ciešāku sadarbību starp dalībvalstīm, kas darbojas trešās valstīs, attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgo plūsmām uz dalībvalstu teritoriju, tostarp nelikumīgās imigrācijas novēršanu un apkarošanu, kā arī sadarbību ar trešām valstīm šajā sakarībā, pilnībā ievērojot Savienības ārējās darbības un humānās palīdzības politikas mērķus un principus.
4. Atbilstīgi Instrumentam finansētās darbības īsteno, pilnībā ievērojot pamattiesības un cilvēka cieņas neaizskaramības principu. Jo īpaši darbību īstenošanā ievēro Eiropas Savienības Pamattiesību hartu, Savienības datu aizsardzības noteikumus, Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvenciju (ECHR), taisnīgas attieksmes principu pret trešo valstu valstspiederīgajiem, tiesības uz patvērumu un starptautisko aizsardzību, neizraidīšanas principu un Savienības un dalībvalstu starptautiskās saistības, kas izriet no to parakstītajiem starptautiskajiem dokumentiem, piemēram, 1951. gada 28. jūlija Ženēvas Konvencijas par bēgļu statusu, kura papildināta ar 1967. gada 31. janvāra Ņujorkas protokolu.
Jo īpaši dalībvalstis iespēju robežās pievērš pastiprinātu uzmanību, īstenojot darbības, kuru mērķis ir identificēt mazāk aizsargātas personas, sevišķi bērnus un nepavadītus nepilngadīgos, sniegt viņiem tūlītēju palīdzību un novirzīt viņus aizsardzības dienestiem.
5. Īstenojot saskaņā ar Instrumentu finansētās darbības, kas saistītas ar jūras robežas uzraudzību, dalībvalstis pievērš īpašu uzmanību starptautiskajās jūras tiesībās noteiktajam pienākumam sniegt palīdzību personām, kas nonākušas briesmās. Šajā sakarībā ar Instrumentu atbalstīto aprīkojumu un sistēmas var izmantot tajās meklēšanas un glābšanas situācijās, kuras var rasties robežu uzraudzības operācijās jūrā, tādējādi sniedzot ieguldījumu migrantu dzīvību aizsardzībā un glābšanā.
6. Ar Instrumentu veicina arī tehniskās palīdzības finansēšanu pēc dalībvalstu un Komisijas iniciatīvas.
4. pants
Atbilstīgās darbības
1. Ievērojot šīs regulas 3. pantā minētos mērķus un ņemot vērā politiskā dialoga rezultātus, kā noteikts Regulas (ES) Nr. 514/2014 13. pantā un saskaņā ar šīs regulas 9. pantā minētās valsts programmas mērķiem, ar Instrumentu atbalsta darbības dalībvalstīs vai dalībvalstu veiktās darbības, jo īpaši turpmāk minēto:
a)
infrastruktūra, ēkas un sistēmas, kas nepieciešamas robežšķērsošanas vietās un uzraudzībai starp robežšķērsošanas vietām, lai novērstu un apkarotu neatļautu robežu šķērsošanu, nelikumīgu imigrāciju un pārrobežu noziedzību, kā arī lai garantētu raitas robežšķērsošanas plūsmas;
b)
darbības aprīkojums, transportlīdzekļi un sakaru sistēmas, kas nepieciešamas efektīvai un drošai robežkontrolei un personu atklāšanai;
c)
IT un sakaru sistēmas efektīvai migrācijas plūsmu pārvaldībai pāri robežām, tostarp ieguldījumi esošās un turpmākās sistēmās;
d)
infrastruktūra, ēkas, sakaru un IT sistēmas un darbības aprīkojums, kas nepieciešams vīzu pieprasījumu apstrādei, konsulārajai sadarbībai un citiem pasākumiem, kuri paredzēti, lai uzlabotu vīzu pieteikumu iesniedzējiem sniegto pakalpojumu kvalitāti;
e)
mācības par b), c) un d) apakšpunktā minētā aprīkojuma un sistēmu izmantošanu un kvalitātes pārvaldības standartu veicināšana un robežsardzes darbinieku mācības, tostarp attiecīgā gadījumā trešās valstīs, attiecībā uz uzraudzības veikšanu, padomdevēja un kontroles uzdevumu pildīšanu atbilstīgi starptautiskajiem tiesību aktiem cilvēktiesību jomā, tostarp cilvēku tirdzniecības un cilvēku kontrabandas upuru identifikāciju;
f)
imigrācijas sadarbības koordinatoru un dokumentu konsultantu norīkošana trešās valstīs un robežsargu apmaiņa un norīkošana starp dalībvalstīm vai starp dalībvalsti un trešo valsti;
g)
pētījumi, mācības, izmēģinājuma projekti un citas darbības, ar kurām pakāpeniski tiek izveidota integrēta ārējo robežu pārvaldības sistēma, kas minēta 3. panta 3. punktā, tostarp darbības, lai uzlabotu iestāžu sadarbību dalībvalstīs vai starp dalībvalstīm, kā arī darbības saistībā ar robežu pārvaldības sistēmu sadarbspēju un saskaņošanu;
h)
pētījumi, izmēģinājuma projekti un pasākumi, lai ieviestu ieteikumus, darbības standartus un paraugpraksi, kas izriet no operatīvās sadarbības starp dalībvalstīm un Savienības aģentūrām.
2. Ievērojot šīs regulas 3. pantā minētos mērķus un ņemot vērā politiskā dialoga rezultātus, kā noteikts Regulas (ES) Nr. 514/2014 13. pantā un saskaņā ar šīs regulas 9. pantā minētās valsts programmas mērķiem, ar Instrumentu atbalsta darbības, kas attiecas uz trešām valstīm un notiek trešās valstīs, un jo īpaši turpmāk minēto:
a)
informācijas sistēmas, rīki vai aprīkojums informācijas apmaiņai starp dalībvalstīm un trešām valstīm;
b)
darbības, kuras ir saistītas ar operatīvo sadarbību starp dalībvalstīm un trešām valstīm, tostarp kopīgās operācijas;
c)
projekti trešās valstīs, kurus īsteno, lai uzlabotu uzraudzības sistēmas nolūkā nodrošināt sadarbību ar EUROSUR;
d)
pētījumi, semināri, darba grupas, konferences, mācības, aprīkojums un izmēģinājuma projekti, lai nodotu trešām valstīm ad hoc tehnisko un operatīvo kompetenci;
e)
pētījumi, semināri, darba grupas, konferences, mācības, aprīkojums un izmēģinājuma projekti, lai ieviestu konkrētus ieteikumus, darbības standartus un paraugpraksi, kas izriet no operatīvās sadarbības starp dalībvalstīm un Savienības aģentūrām trešās valstīs.
Komisija un dalībvalstis kopā ar Eiropas Ārējās darbības dienestu nodrošina to darbību koordināciju, kuras tiek veiktas trešās valstīs un saistībā ar tām, kā noteikts Regulas (ES) Nr. 514/2014 3. panta 5. punktā.
3. Darbības, kas minētas 1. punkta a) apakšpunktā, nav atbalstāmas attiecībā uz pagaidu ārējām robežām.
4. Darbības, kas saistītas ar robežkontroles pagaidu ārkārtas atjaunošanu pie iekšējām robežām, kā norādīts Šengenas Robežu kodeksā, nav atbalstāmas.
5. Darbības, kuru vienīgais mērķis vai rezultāts ir preču kontrole, nav atbalstāmas.
II NODAĻA
FINANŠU UN ĪSTENOŠANAS SISTĒMA
5. pants
Kopējie resursi un īstenošana
1. Kopējie Instrumenta īstenošanai atvēlētie resursi ir EUR 2 760 miljoni pašreizējās cenās.
2. Ikgadējās apropriācijas apstiprina Eiropas Parlaments un Padome, ievērojot daudzgadu finanšu shēmu.
3. Kopējos resursus izmanto šādiem pasākumiem:
a)
valstu programmām saskaņā ar 9. un 12. pantu;
b)
darbības atbalstam valstu programmu ietvaros un saskaņā ar nosacījumiem, kas izklāstīti 10. pantā;
c)
Īpašajai tranzīta shēmai saskaņā ar 11. pantu;
d)
Savienības darbībām saskaņā ar 13. pantu;
e)
ārkārtas palīdzībai saskaņā ar 14. pantu;
f)
programmas īstenošanai, lai izveidotu IT sistēmas migrācijas plūsmu pārvaldībai pie ārējām robežām saskaņā ar nosacījumiem, kas izklāstīti 15. pantā;
g)
tehniskajai palīdzībai saskaņā ar 16. pantu.
4. Saskaņā ar Instrumentu piešķirot budžetu šīs regulas 13. pantā minētajām Savienības darbībām, šīs regulas 14. pantā minētajai ārkārtas palīdzībai un šīs regulas 16. panta 1. punktā minētajai tehniskajai palīdzībai, tā izpildi pārvalda tieši saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (27) 58. panta 1. punkta a) apakšpunktu un attiecīgos gadījumos, ar netiešu pārvaldību saskaņā ar Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 58. panta 1. punkta c) apakšpunktu.
Piešķirot budžetu 9. pantā minētajām valstu programmām, 10. pantā minētajam darbības atbalstam un 11. pantā minētās Īpašās tranzīta shēmas darbībai, tā izpildi pārvalda dalīti saskaņā ar Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 58. panta 1. punkta b) apakšpunktu.
Piešķirot budžetu valstīm saistībā ar šā panta 7. punktā minētā Šengenas acquis īstenošanu, piemērošanu un pilnveidošanu, tā izpildi pārvalda netieši saskaņā ar Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 58. panta 1. punkta c) apakšpunkta i) punktu.
Budžeta izpildes metodi(-es) attiecībā uz izstrādes programmu IT sistēmām, kuru pamatā ir pašreizējās un/vai jaunās IT sistēmas, nosaka attiecīgajos Savienības tiesību aktos atbilstīgi to pieņemšanai.
5. Kopējos resursus izmanto šādi:
a)
EUR 1 551 miljons valstu programmām dalībvalstīs;
b)
EUR 791 miljons uz pašreizējām un/vai jaunām sistēmām balstītu IT sistēmu izstrādei migrācijas plūsmu pārvaldībai pie ārējām robežām atbilstīgi attiecīgo Savienības tiesību aktu pieņemšanai.
Ja minētā summa nav piešķirta vai iztērēta, Komisija, saskaņā ar 17. pantu pieņemot deleģētu aktu, to pārdala vienam vai vairākiem 6. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā un šā punkta d) apakšpunktā minētajiem pasākumiem. Minētajā deleģētajā aktā iekļauj šā apakšpunkta pirmajā teikumā minēto attiecīgo IT sistēmu attīstības novērtējumu, tostarp budžeta īstenošanu un paredzamo neiztērētās summas apjomu. Minētā pārdale var notikt pēc attiecīgo leģislatīvo aktu pieņemšanas vai 8. pantā minētās starpposma pārskatīšanas laikā;
c)
EUR 154 miljoni Īpašajai tranzīta shēmai;
d)
EUR 264 miljoni Savienības darbībām, ārkārtas palīdzībai un tehniskajai palīdzībai pēc Komisijas iniciatīvas, no kuriem vismaz 30 % izmanto Savienības darbībām.
6. Kopā ar kopējiem resursiem, kas noteikti Regulai (ES) Nr. 514/2014, kopējie šim Instrumentam pieejamie resursi, kā paredzēts 1. punktā, veido Fonda finansējumu un ir galvenā atsauces summa Eiropas Parlamentam un Padomei ikgadējās budžeta procedūras laikā Iestāžu nolīguma starp Eiropas Parlamentu, Padomi un Komisiju (2013. gada 2. decembris) par budžeta disciplīnu, sadarbību budžeta jautājumos un pareizu finanšu pārvaldību (28) 17. punkta nozīmē.
7. Valstis, kas asociētas Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā, piedalās Instrumentā saskaņā ar šo regulu.
Noslēdz vienošanās par minēto valstu finansiālajām iemaksām Instrumentā un papildu noteikumiem, kas nepieciešami šādai līdzdalībai, tostarp par noteikumiem, kas nodrošina Savienības finanšu interešu aizsardzību un Revīzijas palātas tiesības veikt revīziju.
Minēto valstu finansiālās iemaksas pievieno kopējiem resursiem, kas pieejami no Savienības budžeta, kā norādīts 1. punktā.
6. pants
Resursi atbilstīgām darbībām dalībvalstīs
1. EUR 1 551 miljonu dalībvalstīm orientējoši piešķir šādi:
a)
EUR 1 276 miljonus, kā norādīts I pielikumā;
b)
EUR 147 miljonus, pamatojoties uz 7. pantā minētā mehānisma rezultātiem;
c)
saistībā ar 8. pantā minēto starpposma pārskatīšanu un attiecībā uz laikposmu no 2018. budžeta gada EUR 128 miljonus, saskaņā ar šo pantu pieejamo apropriāciju atlikumu, vai citu summu, kas noteikta saskaņā ar 4. punktu, pamatojoties uz riska analīzes un starpposma pārskatīšanas rezultātiem.
2. Katra dalībvalsts I pielikumā norādītajām valstu programmām piešķir pamatsummas šādi:
a)
vismaz 10 % - darbībām, kuras ir saistītas ar 9. panta 2. punkta a) apakšpunktu;
b)
vismaz 25 % - darbībām, kuras ir saistītas ar 9. panta 2. punkta b) apakšpunktu;
c)
vismaz 5 % - darbībām, kuras ir saistītas ar 9. panta 2. punkta c), d), e) un f) apakšpunktu.
Dalībvalstis var nepiemērot šo minimālo procentuālo daļu ar noteikumu, ka valsts programmā tiek ietverts paskaidrojums par to, kādēļ resursu piešķiršana zemāk par minēto minimālo līmeni nekavēs attiecīgā mērķa sasniegšanu. Minēto paskaidrojumu izvērtēs Komisija, ņemot vērā valstu programmu apstiprināšanu, kā noteikts 9. panta 2. punktā.
3. Dalībvalstis piešķir nepieciešamo finansējumu EUROSUR, lai nodrošinātu labu tā darbību.
4. Lai pienācīgi sasniegtu Instrumenta mērķus neparedzētos vai jaunos apstākļos un/vai nodrošinātu saskaņā ar Instrumentu pieejamā finansējuma efektīvu izmantošanu, Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētus aktus saskaņā ar 17. pantu, lai koriģētu orientējošo summu, kas minēta šā panta 1. punkta c) apakšpunktā.
5. Dalībvalstis, kas pievienojas Savienībai laikposmā no 2012. gada līdz 2020. gadam, nesaņem piešķīrumus valstu programmām saskaņā ar Instrumentu, kamēr tās saņem līdzekļus no Savienības pagaidu instrumenta, kas atbalsta saņēmējas dalībvalstis, finansējot pasākumus pie jaunām ārējām robežām, lai īstenotu Šengenas acquis jautājumā par robežām un vīzām un ārējo robežu kontroli.
7. pants
Resursi konkrētām darbībām
1. Papildus piešķīrumiem, kas aprēķināti saskaņā ar 6. panta 1. punkta a) apakšpunktu, dalībvalstis var saņemt papildu summas ar noteikumu, ka šīs summas kā tādas ir paredzētas valsts programmā un ir jāizmanto konkrētām darbībām, kas uzskaitītas II pielikumā.
2. Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos tiesību aktus saskaņā ar 17. pantu, lai pārskatītu konkrētos pasākumus, kas norādīti II pielikumā, ja tas atzīts par nepieciešamu, tostarp saistībā ar starpposma pārskatīšanu. Pamatojoties uz jaunām konkrētām darbībām, dalībvalstis var saņemt papildu summas, kā paredzēts šā panta 1. punktā, ja ir pieejami resursi.
3. Papildu summas saskaņā ar šo pantu attiecīgajām dalībvalstīm piešķir ar atsevišķu finansēšanas lēmumu, ar ko apstiprina vai pārskata šo valstu programmas saskaņā ar procedūru, kas izklāstīta Regulas (ES) Nr. 514/2014 14. pantā.
8. pants
Resursi saistībā ar starpposma pārskatīšanu
1. Lai piešķirtu summu, kas norādīta 6. panta 1. punkta c) apakšpunktā, Komisija līdz 2017. gada 1. jūnijam ņem vērā dalībvalstu noslogojumu robežu pārvaldībā, tostarp meklēšanas un glābšanas pasākumus, kuri, iespējams, jāveic robežu uzraudzības operācijās jūrā, un novērtējuma ziņojumus, kas sagatavoti kā daļa no Šengenas izvērtēšanas un uzraudzības mehānisma, un apdraudējuma līmeņus pie ārējām robežām 2017.-2020. gada laikposmam, kā arī faktorus, kas ietekmējuši drošību pie ārējām robežām 2014.-2016. gadā. Minēto summu starp dalībvalstīm sadala, piemērojot šādām robežu kategorijām noteiktos koeficientus, ņemot vērā šā panta 6. punktu:
a)
45 % ārējām jūras robežām;
b)
38 % ārējām sauszemes robežām;
c)
17 % lidostām.
2. Ārējām jūras robežām un ārējām sauszemes robežām summu aprēķina, reizinot katram robežas posmam tā garumu ar apdraudējuma līmeni (minimāls, parasts, vidējs, augsts):
a)
koeficients 0,5 minimālam apdraudējumam;
b)
koeficients 1 parastam apdraudējumam;
c)
koeficients 3 vidējam apdraudējumam;
d)
koeficients 5 augstam apdraudējumam.
3. Katrai dalībvalstij paredzēto piešķīrumu lidostām aprēķina šādi:
a)
50 %, pamatojoties uz ārējās robežas šķērsojošo personu skaitu;
b)
50 %, pamatojoties uz trešo valstu valstspiederīgo skaitu, kuriem atteikta ieceļošana uz ārējām robežām.
4. Saskaņā ar Frontex aģentūras riska analīzes ziņojumu un apspriežoties ar Frontex aģentūru un attiecīgā gadījumā ar citām Savienības aģentūrām, Komisija nosaka katra dalībvalstu ārējās robežas posma apdraudējuma līmeņus 2017.-2020. gada laikposmam. Apdraudējuma līmeņu pamatā ir šādi faktori:
a)
noslogojums robežu pārvaldībā pie ārējām robežām;
b)
faktori, kas 2014.-2016. gada laikposmā pie dalībvalstu ārējām robežām ir ietekmējuši drošību;
c)
izmaiņas Savienības politikā, piemēram, vīzu politikā;
d)
iespējamās nākotnes tendences attiecībā uz migrācijas plūsmām un nelikumīgu darbību risku, kas saistīts ar personu nelegālu ārējo robežu šķērsošanu; un
e)
iespējamā politiskā, ekonomiskā un sociālā attīstība trešās valstīs un jo īpaši kaimiņvalstīs.
Pirms Komisija publisko ziņojumu, kurā nosaka apdraudējuma līmeņus, tā rīko viedokļu apmaiņu ar dalībvalstīm.
5. Lai sadalītu resursus saskaņā ar 1. punktu:
a)
robežlīniju starp rajoniem, kas minēti 1. pantā Padomes Regulā (EK) Nr. 866/2004 (29), bet ne jūras robežu uz ziemeļiem no šīs robežlīnijas, ņem vērā, lai gan tā nav ārējā sauszemes robeža, kamēr vien tiek piemērots 2003. gada Pievienošanās akta 10. protokola par Kipru 1. pants;
b)
jēdziens “ārējās jūras robežas” ir dalībvalstu teritoriālo jūras ūdeņu ārējās robežas, kā definēts saskaņā ar ANO Jūras tiesību konvencijas 4. līdz 16. pantu. Tomēr gadījumos, kad ir nepieciešamas regulāras tālās distances operācijas, lai novērstu neatļautu robežas šķērsošanu, minētais jēdziens nozīmē augsta apdraudējuma zonu ārējās robežas. Minētās ārējās robežas nosaka, ņemot vērā attiecīgus datus par šīm operācijām 2014.-2016. gadā, ko sniedz iesaistītās dalībvalstis.
6. Turklāt pēc Komisijas uzaicinājuma, kas izteikts līdz 2017. gada 1. jūnijam, dalībvalstis var saņemt papildu piešķīrumus, ja tie kā tādi ir paredzēti valsts programmā un ir jāizmanto, lai īstenotu konkrētus pasākumus, kuri jānosaka, ņemot vērā Savienības prioritātes attiecīgajā laikā.
7. Papildu summas saskaņā ar šo pantu attiecīgajām dalībvalstīm piešķir ar atsevišķu finansēšanas lēmumu, ar ko apstiprina vai pārskata šo valstu programmas saskaņā ar procedūru, kas izklāstīta Regulas (ES) Nr. 514/2014 14. pantā.
9. pants
Valstu programmas
1. Valsts programmu, kas, ņemot vērā Regulas (ES) Nr. 514/2014 13. pantā minētā politiskā dialoga rezultātus, jāsagatavo saskaņā ar Instrumentu, un valsts programmu, kas jāsagatavo saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 513/2014, piedāvā Komisijai kā vienu vienotu valsts programmu attiecībā uz Fondu, saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 514/2014 14. pantu.
2. Valstu programmās, kuras jāizvērtē un jāapstiprina Komisijai saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 514/2014 14. pantu, dalībvalstis saskaņā ar šīs regulas 3. pantā minētajiem mērķiem un, ņemot vērā Regulas (ES) Nr. 514/2014 13. pantā minētā politiskā dialoga rezultātus, jo īpaši paredz šādus mērķus:
a)
EUROSUR attīstīšana saskaņā ar Savienības tiesību aktiem un pamatnostādnēm;
b)
valsts līmeņa esošo spēju atbalstīšana un palielināšana vīzu politikā un ārējo robežu pārvaldībā, kā arī ar ārējo robežu pārvaldību saistītu pasākumu atbalstīšana un palielināšana brīvas pārvietošanās telpā, jo īpaši ņemot vērā jaunās tehnoloģijas, sasniegumus un/vai standartus saistībā ar migrācijas plūsmu pārvaldību;
c)
migrācijas plūsmu pārvaldības turpmākās attīstības atbalstīšana dalībvalstu konsulārajos un citos dienestos trešās valstīs, tostarp konsulārās sadarbības mehānismu izveide, lai atvieglotu likumīgu ceļošanu saskaņā ar Savienības tiesību aktiem vai attiecīgās dalībvalsts tiesību aktiem un novērstu nelikumīgu imigrāciju uz Savienību;
d)
integrētās robežu pārvaldības nostiprināšana, testējot un ieviešot jaunus rīkus, savstarpēji savietojamas sistēmas un darba metodes, kuru mērķis ir veicināt informācijas apmaiņu dalībvalstī vai uzlabot iestāžu sadarbību;
e)
projektu izstrāde nolūkā nodrošināt vienotu un augsta līmeņa ārējo robežu kontroli atbilstīgi kopējiem Savienības standartiem, lai panāktu dalībvalstu robežu pārvaldības sistēmu labāku sadarbspēju;
f)
pēc apspriešanās ar Frontex aģentūru veiktas atbalsta darbības, kas paredzētas, lai veicinātu turpmāku robežu pārvaldības un jo īpaši tehnoloģisko spēju saskaņošanu atbilstīgi kopējiem Savienības standartiem;
g)
Savienības acquis par robežkontroli un vīzām pareizas un vienotas piemērošanas nodrošināšana, reaģējot uz trūkumiem, kas apzināti Savienības līmenī un ko pierāda rezultāti, kuri iegūti Šengenas izvērtējuma un uzraudzības mehānisma ietvaros;
h)
tādu spēju veidošana, ar kurām risināt turpmākās problēmas, tostarp novērst pašreizējos un nākotnes apdraudējumus un spiedienu pie ārējām robežām, jo īpaši ņemot vērā attiecīgo Savienības aģentūru veikto riska analīzi.
3. Īstenojot 2. punktā minētos mērķus, dalībvalstis savās valstu programmās var atbalstīt darbības trešās valstīs un saistībā ar tām, tostarp apmainoties ar informāciju un sadarbojoties operatīvajā jomā.
4. Komisija apspriežas ar Frontex aģentūru par dalībvalstu iesniegtajiem valstu programmu projektiem, jo īpaši par pasākumiem, kurus finansē no līdzekļiem, kas paredzēti darbības atbalstam, lai pilnveidotu Frontex aģentūras pamatuzdevuma papildināmību ar dalībvalstu ārējo robežu kontroles un uzraudzības pienākumiem, kā arī nodrošinātu konsekvenci un novērstu izmaksu neefektivitāti.
10. pants
Darbības atbalsts saskaņā ar dalībvalstu programmām
1. Dalībvalsts var izmantot līdz 40 % no summas, kas valsts programmai piešķirta no Instrumenta, lai finansētu darbības atbalstu valsts iestādēm, kuras atbildīgas par to uzdevumu izpildi un pakalpojumu sniegšanu, kas vērtējami kā sabiedriski pakalpojumi Savienībai.
2. Darbības atbalstu sniedz tad, ja attiecīgā dalībvalsts ir izpildījusi šādus nosacījumus:
a)
atbilstība Savienības acquis par robežām un vīzām;
b)
atbilstība valsts programmas mērķiem;
c)
atbilstība kopējiem Savienības standartiem, lai palielinātu dalībvalstu koordināciju un izvairītos no dubultošanās, sadrumstalotības un izmaksu neefektivitātes robežkontroles jomā.
3. Šim nolūkam Komisija pirms valstu programmu apstiprināšanas novērtē bāzes situāciju dalībvalstīs, kas apliecinājušas vēlmi pieprasīt darbības atbalstu, attiecīgā gadījumā ņemot vērā Šengenas novērtējuma ziņojumus.
Par Komisijas secinājumiem rīko viedokļu apmaiņu ar attiecīgajām dalībvalstīm.
Pēc šīs viedokļu apmaiņas Komisijas apstiprinājumu budžeta atbalstam dalībvalsts programmas ietvaros drīkst padarīt atkarīgu no vairāku konkrētu darbību plānošanas un īstenošanas ar mērķi nodrošināt, lai līdz budžeta atbalsta piešķiršanas brīdim būtu pilnībā izpildīti 2. punktā minētie nosacījumi.
4. Darbības atbalstu koncentrē konkrētiem uzdevumiem un/vai pakalpojumiem, lai sasniegtu III pielikumā minētos mērķus. Tas paredz pilnībā atlīdzināt izdevumus, kas radušies, pildot uzdevumus un/vai sniedzot pakalpojumus, kuri noteikti valsts programmā, ievērojot programmas finansiālos ierobežojumus un 1. punktā noteikto maksimālo apjomu.
5. Darbības atbalstu uzrauga, un Komisija un attiecīgā dalībvalsts par to apmainās ar informāciju saistībā ar bāzes situāciju minētajā dalībvalstī, izvirzītajiem mērķiem un uzdevumiem, kā arī rādītājiem panākumu novērtēšanai.
6. Komisija ar īstenošanas aktiem nosaka ziņošanas procedūras par šā noteikuma piemērošanu un citus praktiskos mehānismus, kas jāizveido starp dalībvalstīm un Komisiju, lai nodrošinātu atbilstību šim pantam. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 18. panta 2. punktā.
11. pants
Darbības atbalsts Īpašajai tranzīta shēmai
1. Ar Instrumentu sniedz atbalstu, lai kompensētu neiekasētās nodevas par vīzām, ko izsniedz tranzītam, un papildu izmaksas, kas rodas, īstenojot vienkāršota tranzīta dokumenta (FTD) un vienkāršota dzelzceļa tranzīta dokumenta (FRTD) shēmu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 693/2003 un Regulu (EK) Nr. 694/2003.
2. Līdzekļi, kurus šim nolūkam saskaņā ar 1. punktu piešķir Lietuvai, nedrīkst pārsniegt EUR 154 miljonus par 2014.-2020. gada laikposmu, un tos nodod Lietuvai kā īpašu papildu darbības atbalstu.
3. Piemērojot 1. punktu, papildu izmaksas ir izmaksas, kas tieši rodas, izpildot konkrētas prasības, lai īstenotu Īpašo tranzīta shēmu, nevis izsniedzot vīzas tranzītam vai citiem mērķiem.
Finansējumu var piešķirt par šādiem papildu izmaksu veidiem:
a)
ieguldījumi infrastruktūrā;
b)
Īpašās tranzīta shēmas īstenošanā iesaistītā personāla mācības;
c)
papildu darbības izmaksas, tostarp algas darbiniekiem, kuri konkrēti īsteno Īpašo tranzīta shēmu.
4. Šā panta 1. punktā minētās neiekasētās nodevas aprēķina, pamatojoties uz vīzas nodevu līmeni un atbrīvojumiem no vīzas nodevas, kas paredzēti nolīgumā starp Eiropas Kopienu un Krievijas Federāciju par vīzu atvieglinātu izsniegšanu Eiropas Savienības un Krievijas Federācijas pilsoņiem (30), ievērojot šā panta 2. punktā noteiktās finansējuma robežas.
5. Komisija un Lietuva pārskata šā panta piemērošanu, ja notiek izmaiņas, kas ietekmē Īpašās tranzīta shēmas pastāvēšanu un/vai darbību.
6. Komisija ar īstenošanas aktiem nosaka ziņošanas procedūras par šā noteikuma piemērošanu un citus finansiālos vai praktiskos mehānismus, kas jāizveido starp Lietuvu un Komisiju, lai panāktu atbilstību šā panta prasībām. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 18. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
7. Lai nodrošinātu Īpašās tranzīta shēmas netraucētu darbību, Komisija var noteikt īpašu starpposma maksājumu kārtību, ar ko atkāpjas no Regulas (ES) Nr. 514/2014 noteikumiem.
12. pants
Plānošana saskaņā ar Šengenas izvērtējuma un uzraudzības mehānisma rezultātiem
Saņemot Šengenas izvērtējuma ziņojumu, kas pieņemts saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1053/2013, attiecīgā dalībvalsts kopā ar Komisiju un Frontex aģentūru izvērtē, kā ievērot secinājumus, tostarp novērst trūkumus, un savā valsts programmā īsteno sniegtos ieteikumus.
Vajadzības gadījumā šī dalībvalsts pārskata valsts programmu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 514/2014 14. panta 9. punktu, lai ņemtu vērā minētos secinājumus un ieteikumus.
Korektīvo pasākumu finansēšana ir prioritāte. Apspriežoties ar Komisiju un Frontex aģentūru, attiecīgā dalībvalsts pārdala savas programmas resursus, tostarp arī tos, kas programmā paredzēti darbības atbalstam, un/vai ievieš vai maina pasākumus, kuru mērķis ir novērst trūkumus saskaņā ar Šengenas izvērtējuma ziņojuma secinājumiem un ieteikumiem.
13. pants
Savienības darbības
1. Pēc Komisijas iniciatīvas Instrumentu var izmantot, lai finansētu transnacionālas darbības vai tādas darbības, kas īpaši interesē Savienību (“Savienības darbības”) saistībā ar vispārīgajiem, konkrētajiem un darbības mērķiem, kas minēti 3. pantā.
2. Lai Savienības darbībām varētu piešķirt finansējumu, tām jo īpaši jāparedz šādi mērķi:
a)
atbalstīt sagatavošanas, uzraudzības, administratīvos un tehniskos pasākumus, kas nepieciešami ārējo robežu un vīzu politiku īstenošanai, tostarp Šengenas zonas pārvaldības stiprināšanai, izstrādājot un īstenojot novērtēšanas mehānismu, kā noteikts Regulā (ES) Nr. 1053/2013, lai pārbaudītu to, kā tiek piemērots Šengenas acquis un Šengenas Robežu kodekss, jo īpaši izmaksas, kas radušās Komisijas un dalībvalstu ekspertiem, kuri piedalās apmeklējumos uz vietas;
b)
uzlabot dalībvalstu un trešo valstu situācijas pārzināšanu un izpratni, veicot analīzi, novērtēšanu un ciešu politikas virzienu uzraudzību;
c)
atbalstīt statistikas rīku, tostarp kopēju statistikas rīku, metožu, kā arī kopīgu rādītāju izstrādi;
d)
atbalstīt un uzraudzīt Savienības tiesību aktu un Savienības politikas mērķu īstenošanu dalībvalstīs, novērtēt to efektivitāti un ietekmi, tostarp attiecībā uz cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošanu, ciktāl tas attiecas uz Instrumenta piemērošanas jomu;
e)
Eiropas līmenī veicināt tīklu veidošanu, savstarpējas mācības, paraugprakses un novatorisku metožu apzināšanu un izplatīšanu dažādu ieinteresēto personu starpā;
f)
veicināt projektus, kuru mērķis ir ar robežu pārvaldību saistītu pasākumu saskaņošana un savietojamība saskaņā ar kopējiem Savienības standartiem, lai izveidotu integrētu Eiropas robežu pārvaldības sistēmu;
g)
uzlabot iesaistīto personu un sabiedrības informētību par Savienības politikām un mērķiem, tostarp dienestu iekšējo komunikāciju par Savienības politiskajām prioritātēm;
h)
attīstīt Eiropas tīklu spējas novērtēt, veicināt, atbalstīt un tālāk attīstīt Savienības politikas un mērķus;
i)
atbalstīt īpaši inovatīvus projektus, kas izstrādā jaunas metodes un/vai tehnoloģijas, kuras var nodot citām dalībvalstīm, jo īpaši projektus ar mērķi testēt un validēt pētnieciskos projektus;
j)
atbalstīt darbības saistībā ar trešām valstīm un trešās valstīs, kā minēts 4. panta 2. punktā.
3. Savienības darbības īsteno saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 514/2014 6. pantu.
14. pants
Ārkārtas palīdzība
1. Ar Instrumentu nodrošina finansiālu atbalstu, lai risinātu steidzamas un konkrētas vajadzības ārkārtas situācijās, kas definētas 2. panta f) punktā.
2. Ārkārtas palīdzību īsteno saskaņā Regulas (ES) Nr. 514/2014 6. un 7. pantu.
15. pants
Programmas izveide IT sistēmu izstrādei
Programmu uz pašreizējām un/vai jaunām IT sistēmām balstītu IT sistēmu izstrādei īsteno atbilstīgi to Savienības leģislatīvo aktu pieņemšanai, kuros noteiktas minētās IT sistēmas un šo sistēmu sakaru infrastruktūra, jo īpaši ar mērķi uzlabot robežšķērsošanas plūsmu pārvaldību un kontroli uz ārējām robežām, pastiprinot pārbaudes un vienlaicīgi paātrinot robežšķērsošanu regulāri ceļojošām personām. Attiecīgā gadījumā tiecas panākt sinerģiju ar esošām IT sistēmām, lai izvairītos no dubultiem izdevumiem.
Šīs regulas 5. panta 5. punkta b) apakšpunktā minētās summas sadalījumu nosaka vai nu attiecīgajos Savienības leģislatīvajos aktos, vai arī pēc minēto leģislatīvo aktu pieņemšanas ar deleģēto aktu atbilstīgi 17. pantam.
Komisija vismaz reizi gadā un attiecīgā gadījumā informē Eiropas Parlamentu un Padomi par panākto progresu šo IT sistēmu izstrādāšanā.
16. pants
Tehniskā palīdzība
1. Pēc Komisijas iniciatīvas un/vai tās vārdā no Instrumenta var atvēlēt līdz EUR 1,7 miljoniem gadā tehniskajai palīdzībai Fondam saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 514/2014 9. pantu.
2. Pēc dalībvalsts iniciatīvas no Instrumenta var finansēt tehniskās palīdzības pasākumus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 514/2014 20. pantu. Tehniskajai palīdzībai atvēlētā summa 2014.-2020. gada laikposmam nepārsniedz 5 % no dalībvalstij piešķirtās kopējās summas plus EUR 500 000.
III NODAĻA
NOBEIGUMA NOTEIKUMI
17. pants
Deleģēšanas īstenošana
1. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā izklāstītos nosacījumus.
2. Pilnvaras pieņemt 5. panta 5. punkta b) apakšpunktā un 6. panta 4. punktā, 7. panta 2. punktā un 15. pantā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz septiņu gadu laikposmu no 2014. gada 21. maija. Komisija sagatavo ziņojumu par pilnvaru deleģēšanu vēlākais deviņus mēnešus pirms septiņu gadu laikposma beigām. Pilnvaru deleģēšana tiek automātiski pagarināta uz triju gadu laikposmu, ja vien Eiropas Parlaments vai Padome neiebilst pret šādu pagarinājumu vēlākais trīs mēnešus pirms septiņu gadu laikposma beigām.
3. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt 5. panta 5. punkta b) apakšpunktā un 6. panta 4. punktā, 7. panta 2. punktā un 15. pantā minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neskar jau spēkā esošos deleģētos aktus.
4. Tiklīdz tā pieņem deleģētu aktu, Komisija par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei.
5. Saskaņā ar 5. panta 5. punkta b) apakšpunktu un 6. panta 4. punktu, 7. panta 2. punktu un 15. pantu pieņemts deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja divos mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus, vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par diviem mēnešiem.
18. pants
Komiteju procedūra
1. Komisijai palīdz “Patvēruma, migrācijas un integrācijas un iekšējās drošības fonda komiteja”, kas izveidota ar Regulas (ES) Nr. 514/2014 59. panta 1. punktu.
2. Ja ir norāde uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu.
19. pants
Regulas (ES) Nr. 514/2014 piemērojamība
Šim Instrumentam piemēro Regulas (ES) Nr. 514/2014 noteikumus.
20. pants
Atcelšana
Lēmumu Nr. 574/2007/EK atceļ no 2014. gada 1. janvāra.
21. pants
Pārejas noteikumi
1. Šī regula neietekmē iespēju turpināt vai pārveidot, tostarp pilnīgi vai daļēji atcelt, attiecīgos projektus un gada programmas līdz to slēgšanai vai atbalstu, ko Komisija apstiprinājusi, pamatojoties uz Lēmumu Nr. 574/2007/EK vai jebkuru citu tiesību aktu, kurš 2013. gada 31. decembrī attiecas uz minēto atbalstu.
2. Pieņemot lēmumus par līdzfinansējumu saskaņā ar Instrumentu, Komisija ņem vērā pasākumus, kuri, pamatojoties uz Lēmumu Nr. 574/2007/EK, apstiprināti līdz 2014. gada 20. maijam un kuriem ir finansiālas sekas laikā, uz ko attiecas konkrētais līdzfinansējums.
3. Atvēlētās līdzfinansējuma summas, kuras Komisija ir apstiprinājusi laikposmā no 2011. gada 1. janvāra līdz 2014. gada 31. decembrim un par kurām līdz noslēguma ziņojuma iesniegšanas termiņam Komisijai nav nosūtīti darbību slēgšanai vajadzīgie dokumenti, Komisija automātiski atceļ līdz 2017. gada 31. decembrim, prasot atmaksāt nepamatoti izmaksātās summas.
4. Aprēķinot summu, uz ko attiecas automātiska saistību atcelšana, neņem vērā summas, kas attiecas uz pasākumiem, kuri ir apturēti saistībā ar tiesvedību vai administratīvu pārsūdzību, kam ir apturoša iedarbība.
5. Dalībvalstis līdz 2015. gada 30. jūnijam iesniedz Komisijai novērtējuma ziņojumu par to pasākumu rezultātiem un ietekmi, kuri līdzfinansēti saskaņā ar Lēmumu Nr. 574/2007/EK un attiecas uz 2011.-2013. gada laikposmu.
6. Komisija līdz 2015. gada 31. decembrim saskaņā ar Lēmumu Nr. 574/2007/EK iesniedz Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai ex post novērtējuma ziņojumu par 2011.-2013. gada laikposmu.
22. pants
Pārskatīšana
Pēc Komisijas priekšlikuma Eiropas Parlaments un Padome šo regulu pārskata līdz 2020. gada 30. jūnijam.
23. pants
Stāšanās spēkā un piemērošana
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2014. gada 1. janvāra.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama dalībvalstīs saskaņā ar Līgumiem.
Strasbūrā, 2014. gada 16. aprīlī