РЕШЕНИЕ (ЕС, Евратом) 2015/443 НА КОМИСИЯТА
от 13 март 2015 година
относно сигурността в Комисията
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 249 от него,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия,
като взе предвид Протокол № 7 за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз, приложен към Договорите, и по-специално член 18 от него,
като имат предвид, че:
(1)
Целта на сигурността в Комисията е да се предостави възможност на Комисията да работи в безопасна и сигурна среда чрез прилагане на последователен, комплексен подход в тази област, като се осигури подходяща степен на защита на лицата, активите и информацията, отговаряща на установените рискове, и се гарантира ефективно и навременно обезпечаване на сигурността.
(2)
Подобно на други международни органи, Комисията е изправена пред сериозни заплахи и предизвикателства в областта на сигурността, особено що се отнася до тероризма, кибератаките и политическия и търговски шпионаж.
(3)
Европейската комисия има сключени споразумения в областта на сигурността за главните си сгради с правителствата на Белгия, Люксембург и Италия (1). Тези споразумения са свидетелство, че Комисията носи отговорност за своята сигурност.
(4)
За да гарантира сигурността на лицата, активите и информацията, е възможно Комисията да трябва да предприеме мерки в области, които се ползват от защита на основните права, залегнали в Хартата на основните права и Европейската конвенция за правата на човека и признати от Съда на Европейския съюз.
(5)
Затова всяка подобна мярка следва да бъде обоснована със значимостта на интереса, който е предназначена да защитава, да бъде пропорционална и да гарантира пълно спазване на основните права, включително по-специално правото на неприкосновеност на личния живот и на защита на данните.
(6)
В рамките на система, основана на принципите на правовата държава и спазването на основните права, Комисията трябва да се стреми към подходящо равнище на сигурност за своя персонал, активи и информация, което да ѝ позволи да извършва своята дейност, без да ограничава основните права повече от строго необходимото.
(7)
Сигурността в Комисията се основава на принципите на законност, прозрачност, пропорционалност и отчетност.
(8)
Членовете на персонала, упълномощени да обезпечават сигурността, не трябва да бъдат поставяни в неблагоприятно положение заради дейността си, освен ако не действат извън обхвата на своите правомощия или в нарушение на закона, и следователно в това отношение настоящото решение следва да се счита за административна инструкция по смисъла на Правилника за длъжностните лица.
(9)
Комисията следва да предприеме необходимите инициативи за подобряване и укрепване на своята култура на сигурност, като осигури по-ефективно обезпечаване на сигурността, подобри нейното управление, активизира допълнително мрежите и сътрудничеството си с компетентните органи на международно, европейско и национално равнище, и подобри наблюдението и контрола на изпълнението на мерките за сигурност.
(10)
Създаването на Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) като функционално независим орган на Съюза оказа значително въздействие върху интересите на Комисията в сферата на сигурността и следователно налага необходимостта от въвеждане на правила и процедури за сътрудничество в областта на безопасността и сигурността между ЕСВД и Комисията, особено що се отнася до изпълнението на задължението на Комисията за бдителност по отношение на персонала на Комисията в делегациите на Съюза.
(11)
Политиката на Комисията в областта на сигурността следва да се прилага по начин, който да съответства на останалите вътрешни процеси и процедури, които биха могли да включват елемент на сигурност. По-конкретно те включват управлението на непрекъснатостта на дейностите, което цели запазване на най-важните функции на Комисията в случай на прекъсване на работата, и процеса ARGUS за многосекторна координация на кризи.
(12)
Независимо от мерките, които вече са въведени към момента на приемане на настоящото решение и са нотифицирани на Европейския надзорен орган по защита на данните (2), всяка мярка в съответствие с настоящото решение, включваща обработка на лични данни, е предмет на правилата за прилагане съгласно член 21, който установява подходящи гаранции за субектите на данни.
(13)
Затова е необходимо Комисията да преразгледа, актуализира и консолидира действащата нормативна база за сигурността в Комисията.
(14)
Поради това Решение (94) 2129 (3) следва да бъде отменено,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
ГЛАВА 1
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Определения
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
1)
„активи“ означава всяка движима или недвижима собственост и имущество на Комисията;
2)
„отдел на Комисията“ означава генерална дирекция или служба на Комисията, или кабинет на член на Комисията;
3)
„комуникационна и информационна система“, или „КИС“, означава всяка система, даваща възможност за работа с информация в електронна форма, включително всички активи, необходими за нейното функциониране, както и необходимите инфраструктура, организация, персонал и информационни ресурси;
4)
„контрол на рисковете“ означава всяка мярка за сигурност, за която може разумно да се очаква, че ще осъществява ефективен контрол над риска за сигурността чрез неговото предотвратяване, смекчаване, избягване или прехвърляне;
5)
„кризисна ситуация“ означава обстоятелство, събитие, инцидент или извънредна ситуация (или поредица или съчетание от такива), излагащи на сериозна или непосредствена заплаха сигурността в Комисията, независимо от своя произход;
6)
„данни“ означава информация под форма, която позволява да бъде съобщавана, записвана или обработвана;
7)
„член на Комисията, отговарящ за сигурността“ означава член на Комисията, под чието ръководство попада генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“;
8)
„лични данни“ означава лични данни съгласно определението по член 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета (4);
9)
„сгради“ означава всяка недвижима или приравнена на тях собственост и имущество на Комисията;
10)
„предотвратяване на риска“ означава мерки за сигурност, за които разумно може да се очаква, че ще възпрепятстват, забавят или спрат риска за сигурността;
11)
„риск за сигурността“ означава съчетанието от равнището на заплаха, равнището на уязвимост и възможното въздействие на дадено събитие;
12)
„сигурност в Комисията“ означава сигурността на лицата, активите и информацията в Комисията, и по-конкретно физическата неприкосновеност на лицата и активите, неприкосновеността, поверителността и наличността на информацията и комуникационните и информационни системи, както и безпрепятственото протичане на дейностите на Комисията;
13)
„мярка за сигурност“ означава всяка мярка, предприета в съответствие с настоящото решение, за овладяване на рисковете за сигурността;
14)
„Правилник за длъжностните лица“ означава Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз, установен с Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 259/68 на Съвета (5) и актовете за неговото изменение;
15)
„заплаха за сигурността“ означава събитие или извършител, за които разумно може да се очаква, че ще се отразят негативно на сигурността, ако не получат отговор и не бъдат овладени;
16)
„непосредствена заплаха за сигурността“ означава заплаха за сигурността, която се разгръща без или с изключително кратко предварително предупреждение, и
17)
„сериозна заплаха за сигурността“ означава заплаха за сигурността, за която може разумно да се очаква, че ще доведе до загуба на човешки живот, сериозни наранявания или увреждания, значителни имуществени щети, компрометиране на силно чувствителна информация, смущения в работата на информационните системи или в жизненоважния оперативен капацитет на Комисията;
18)
„уязвимост“ означава слабост от всякакъв характер, за която може разумно да се очаква, че ще се отрази негативно на сигурността в Комисията, ако една или повече заплахи се възползват от нея.
Член 2
Предмет
1. Настоящото решение определя целите, основните принципи, организацията и отговорностите в областта на сигурността в Комисията.
2. Настоящото решение се прилага за всички служби на Комисията и във всички нейни сгради. Персоналът на Комисията, работещ в делегациите на Съюза, подлежи на правилата за сигурност за Европейската служба за външна дейност (6).
3. Независимо от всички специфични разпоредби за конкретни групи персонал, настоящото решение се прилага спрямо членовете на Комисията, персонала на Комисията, попадащ в обхвата на Правилника за длъжностните лица и Условията за работа на другите служители на Европейския съюз, националните експерти, командировани в Комисията (КНЕ), доставчиците на услуги и техния персонал, стажантите и всички други лица с достъп до сградите или други активи на Комисията, или с достъп до информация, с която борави Комисията.
4. Разпоредбите на настоящото решение не засягат разпоредбите на Решение 2002/47/ЕО, ЕОВС, Евратом на Комисията (7) и Решение 2004/563/ЕО, Евратом на Комисията (8), Решение C(2006) 1623 на Комисията (9) и Решение C(2006) 3602 на Комисията (10).
ГЛАВА 2
ПРИНЦИПИ
Член 3
Принципи на сигурността в Комисията
1. При изпълнението на настоящото решение Комисията спазва разпоредбите на Договорите и по-конкретно на Хартата на основните права и на Протокол № 7 относно привилегиите и имунитетите на Европейският съюз, инструментите, посочени в съображение 2, всички приложими правила на националното законодателство, както и условията на настоящото решение. При необходимост се издават известия по въпросите на сигурността по смисъла на член 21, параграф 2, в които се предоставят указания в това отношение.
2. Сигурността в Комисията се основава на принципите на законност, прозрачност, пропорционалност и отчетност.
3. Принципът на законност показва необходимостта от стриктно придържане към правната рамка при прилагането на настоящото решение и необходимостта от спазване на законовите изисквания.
4. Всяка мярка за сигурност се предприема открито, освен ако може разумно да се очаква, че това ще отслаби нейното въздействие. Адресатите на мярка за сигурност се информират предварително за причините и последиците от мярката, освен ако може разумно да се очаква, че въздействието на мярката ще бъде отслабено вследствие на предоставянето на такава информация. В такъв случай адресатът на мярката за сигурност се информира след като е преустановен рискът от отслабване на въздействието на мярката за сигурност.
5. Службите на Комисията гарантират, че съображенията за сигурност са взети предвид от началото на разработването и прилагането на политиките, решенията, програмите, проектите и дейностите на Комисията, за които те отговарят. За тази цел те осигуряват участието на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ като цяло и на главния завеждащ сигурността на информацията в Комисията още от най-ранните етапи на подготовката на информационните системи.
6. Когато е целесъобразно, Комисията търси съдействието на компетентните органи на държавата домакин, на другите държави членки и на другите институции, агенции или органи на ЕС, когато това е възможно, като взима предвид предприетите или планирани от тези органи мерки за справяне с конкретния риск за сигурността.
Член 4
Задължение за спазване
1. Спазването на настоящото решение и на правилата за неговото прилагане, както и на мерките за сигурност и инструкциите, предоставени от упълномощените служители, е задължително.
2. Неспазването на правилата за сигурност подлежи на дисциплинарни действия в съответствие с Договорите и Правилника за длъжностните лица, на договорни санкции и/или на съдебно производство в съответствие с националните закони и разпоредби.
ГЛАВА 3
ОБЕЗПЕЧАВАНЕ НА СИГУРНОСТТА
Член 5
Упълномощени служители
1. Единствено на служители, упълномощени с поименно пълномощие от генералния директор на ГД „Човешки ресурси и сигурност“, с оглед на текущите им задължения, могат да бъдат възложени правомощия за предприемане на една или няколко от следните мерки:
(1)
да носят лично оръжие;
(2)
да провеждат разследвания на сигурността в съответствие с член 13;
(3)
да предприемат мерки за сигурност в съответствие с член 12, както са описани в пълномощието.
2. Посочените в параграф 1 пълномощия се възлагат за период, който не трябва да надвишава периода, през който съответното лице заема поста или функцията, за която е било възложено пълномощието. Те се възлагат в съответствие с приложимите разпоредби, установени в член 3, параграф 1.
3. По отношение на упълномощените служители настоящото решение представлява административна инструкция по смисъла на член 21 от Правилника за длъжностните лица.
Член 6
Общи разпоредби относно мерките за сигурност
1. Когато предприема мерки за сигурност, Комисията по-конкретно гарантира, доколкото е практически възможно, че:
а)
търси подкрепа или съдействие от съответната държава само ако тази държава е членка на Европейския съюз или, в противен случай, е страна по Европейската конвенция за правата на човека, или гарантира права, които са най-малкото равностойни на правата, гарантирани в тази конвенция.
б)
предоставя информация за дадено лице на получатели, различни от институциите и органите на ЕС, само ако те не са предмет на национален законодателен акт, приет в съответствие с Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (11), съгласно член 9 от Регламент (ЕО) № 45/2001.
в)
когато дадено лице представлява заплаха за сигурността, всяка мярка за сигурност е насочена срещу това лице и то може да бъде задължено да поеме възникналите вследствие на това разходи. Тези мерки за сигурност могат да бъдат насочени срещу други лица само ако трябва да се овладее непосредствена или сериозна заплаха за сигурността и ако са налице следните условия:
а)
предвидените мерки срещу лицето, представляващо заплаха за сигурността, не могат да бъдат предприети или вероятно няма да бъдат ефективни;
б)
Комисията не може да овладее заплахата за сигурността със самостоятелни действия или не може да го направи своевременно;
в)
мерките не представляват непропорционална опасност за другото лице и неговите права.
2. Дирекцията по сигурността на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ прави преглед на мерките за сигурност, които могат да изискват съдебна заповед съгласно законите и разпоредбите на държавите членки, в които се намират сградите на Комисията.
3. Дирекцията по сигурността на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ може да се обърне към подизпълнител, който да изпълнява задачи в областта на сигурността под ръководството и надзора на Дирекцията по сигурността.
Член 7
Мерки за гарантиране на сигурността на лицата
1. На лицата в сградите на Комисията се осигурява подходящо равнище на защита, като се вземат предвид изискванията по отношение на сигурността и безопасността.
2. В случай на сериозен риск за сигурността генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ осигурява непосредствена охрана на членовете на Комисията или другите служители тогава, когато оценката на заплахата е показала, че тази охрана е необходима за гарантиране на тяхната безопасност и сигурност.
3. В случай на сериозен риск за сигурността Комисията може да разпореди евакуация на своите сгради.
4. На жертвите на инциденти или нападения в сградите на Комисията се оказва необходимата помощ.
5. За да предотвратяват и овладяват рисковете за сигурността, упълномощените служители могат да извършват цялостни проверки на лицата, попадащи в обхвата на настоящото решение, с цел да установят дали предоставянето на достъп до сградите на Комисията или информация на тези лица представлява заплаха за сигурността. За тази цел и в съответствие с Регламент (ЕО) № 45/2001 и с разпоредбите, посочени в член 3, параграф 1, съответните упълномощени служители могат:
а)
да използват всеки източник на информация, който е на разположение на Комисията, като вземат предвид неговата надеждност;
б)
да получат достъп до личните досиета или данните, които Комисията съхранява за лицата, които е наела или възнамерява да наеме на работа, или за персонала на подизпълнителите, когато това е надлежно обосновано.
Член 8
Мерки за гарантиране на физическата сигурност и сигурността на активите
1. Сигурността на активите се гарантира, като се прилагат подходящите мерки за физическа и техническа защита и съответните процедури, наричани по-долу „физическа защита“, които изграждат една многопластова система.
2. В съответствие с настоящия член могат да бъдат приети мерки за защита на лицата или информацията в Комисията, както и за защита на активите.
3. Физическата сигурност има следните цели:
-
да предотвратява актове на насилие, насочени срещу членовете на Комисията или лицата, попадащи в обхвата на настоящото решение;
-
да предотвратява шпионаж и подслушване на чувствителна или класифицирана информация;
-
да предотвратява кражба, актове на вандализъм, саботаж и други актове на насилие, имащи за цел да нанесат щети или да унищожат сградите и активите на Комисията;
-
да позволява разследване и проверка на инциденти, свързани със сигурността, включително чрез справки с регистрационните файлове за контрол при влизане и излизане, системата за видеонаблюдение, записите на телефонните разговори и други сходни данни, посочени в член 22, параграф 2 по-долу, както и с други източници на информация.
4. Физическата сигурност включва:
-
политика по отношение на достъпа, приложима за всички лица или превозни средства, искащи достъп до сградите на Комисията, в това число и паркингите;
-
система за контрол на достъпа, включваща охранители, техническо оборудване и мерки, информационни системи или съчетание от всички тези елементи.
5. За да се гарантира физическата сигурност, могат да се предприемат следните действия:
-
да се записва влизането и излизането от сградите на Комисията на лица, превозни средства, стоки и оборудване;
-
да се извършва проверка на самоличността вътре в сградите;
-
да се извършва визуална или техническа проверка на превозните средства, стоките и оборудването;
-
да се предотвратява влизането в сградите на Комисията на неоторизирани лица, превозни средства и стоки.
Член 9
Мерки за гарантиране на сигурността на информацията
1. Сигурността на информацията обхваща цялата информация, с която работи Комисията.
2. Сигурността на информацията, независимо от нейната форма, поддържа баланс между прозрачността, пропорционалността, отчетността и ефективността, от една страна, и необходимостта от защита на информацията от нерегламентиран достъп, използване, разкриване, изменение или унищожаване, от друга.
3. Сигурността на информацията има за цел опазване на нейната поверителност, неприкосновеност и наличност.
4. С оглед на това се прилагат процедури за управление на риска, за да се класифицират информационните активи и да се разработят пропорционални мерки, процедури и стандарти за сигурност, включително смекчаващи мерки.
5. Тези общи принципи, които са в основата на сигурността на информацията, се прилагат по-специално по отношение на:
а)
„класифицирана информация на ЕС“ (по-долу „КИЕС“), т.е. всяка информация или материал, носещи гриф за сигурност на ЕС, неразрешеното разкриване на които би могло да увреди в различна степен интересите на Европейския съюз или на една или повече от държавите членки;
б)
„чувствителна некласифицирана информация“, т.е. информация или материал, които Комисията трябва да защитава по силата на законовите си задължения, залегнали в Договорите или в актовете, приети в тяхно изпълнение, и/или заради чувствителния им характер. Чувствителната некласифицирана информация включва, но не се изчерпва с: информацията или материалите, обхванати от задължението за професионална тайна съгласно член 339 от ДФЕС, информацията, обхваната от интересите, чиято защита е предвидена в член 4 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета (12), разглеждан в съчетание със съответната съдебна практика на Съда на Европейския съюз, или личните данни, попадащи в обхвата на Регламент (ЕО) № 45/2001.
6. Чувствителната некласифицирана информация е подчинена на правилата за нейната обработка и съхранение. Тя се предоставя само на лица, които „имат нужда да знаят“. Когато бъде счетено за необходимо с оглед на ефективната защита на нейната поверителност, информацията се идентифицира с помощта на обозначение за класификация и съгласно съответните инструкции за обработка, одобрени от генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“. Когато този вид информация се обработва или съхранява в комуникационни и информационни системи, защитата ѝ се осигурява и в съответствие с Решение (2006) 3602, правилата за неговото прилагане и съответните стандарти.
7. Всяко лице, което носи отговорност за компрометиране или загуба на КИЕС или чувствителна некласифицирана информация, която е идентифицирана като такава в правилата за нейната обработка и съхранение, може да подлежи на дисциплинарни действия в съответствие с Правилника за длъжностните лица. Тези дисциплинарни действия не засягат евентуалните съдебни или наказателни производства от страна на компетентните национални органи на държавите членки в съответствие с тяхното законодателство и разпоредби, както и договорните корективни мерки.
Член 10
Мерки за гарантиране на сигурността на комуникационните и информационни системи
1. Всички използвани от Комисията комуникационни и информационни системи („КИС“) са в съответствие с политиката на Комисията за гарантиране на сигурността на информационните системи, изложена в Решение C(2006) 3602, правилата за неговото прилагане и съответните стандарти за сигурност.
2. Службите на Комисията, които притежават, управляват или работят с КИС, позволяват на други институции, агенции и органи на Съюза или на други организации да получат достъп до тези системи само ако тези институции, агенции и органи на Съюза или други организации могат да предоставят задоволителни гаранции, че степента на защита на техните информационни системи е равносилна на гарантираната от политиката на Комисията за сигурността на информационните системи съгласно Решение C(2006) 3602, правилата за неговото прилагане и съответните стандарти за сигурност. Комисията наблюдава спазването на това условие и в случай на сериозно нарушение или продължително неспазване има правото да ограничи достъпа.
Член 11
Криминалистични анализи във връзка с киберсигурността
Генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ отговаря конкретно за провеждането на криминалистични технически анализи в сътрудничество с компетентните служби на Комисията в помощ на посочените в член 13 разследвания на сигурността, свързани с контраразузнаване, изтичане на данни, кибератаки и сигурността на информационните системи.
Член 12
Мерки за сигурност по отношение на лицата и предметите
1. За да гарантират сигурността в Комисията и да предотвратяват и овладяват рисковете, служителите, упълномощени в съответствие с член 5, могат, съгласно принципите, посочени в член 3, да предприемат, наред с останалото, една или повече от следните мерки за сигурност:
а)
подсигуряване на сцената на действие и доказателствата, включително регистрационните файлове за контрол при влизане и излизане и кадрите от системата за видеонаблюдение, в случай на инциденти или поведение, което може да доведе до административни, дисциплинарни, граждански или наказателни процедури;
б)
ограничени мерки спрямо лица, които представляват заплаха за сигурността, включително издаване на нареждане на лицата на напуснат сградите на Комисията, извеждане на лицата извън сградите на Комисията, налагане на забрана на лицата да влизат в сградите на Комисията за определен период от време, като последната мярка се определя в съответствие с критерии, които ще бъдат формулирани в правилата за прилагане;
в)
ограничени мерки спрямо предмети, които представляват риск за сигурността, включително тяхното преместване, конфискуване и отстраняване;
г)
претърсване на сградите на Комисията, включително на офисите, разположени в тези сгради;
д)
търсене на данни от комуникационната и информационна система и оборудване, телефонния и телекомуникационния трафик, регистрационните файлове, потребителските профили и т.н.;
е)
други специфични мерки за сигурност с подобно въздействие с цел предотвратяване или овладяване на рисковете за сигурността, по-конкретно в контекста на правата на Комисията в качеството ѝ на собственик или на работодател в съответствие с приложимите национални закони.
2. При изключителни обстоятелства служителите на Дирекцията по сигурността на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“, упълномощени в съответствие с член 5, могат да предприемат необходимите извънредни мерки, при стриктно спазване на принципите, посочени в член 3. Възможно най-скоро след предприемането на тези мерки те информират директора на Дирекцията по сигурността, който иска от генералния директор на ГД „Човешки ресурси и сигурност“ съответното пълномощие, потвърждаващо предприетите мерки и разрешаващо евентуални допълнителни мерки, и, когато е целесъобразно, осъществява връзка с компетентните национални органи.
3. Мерките за сигурност в съответствие с настоящия член се документират в момента, в който са предприети, или, в случай на непосредствен риск или кризисна ситуация, в разумен срок след тяхното предприемане. Във втория случай документирането трябва да включва и елементите, на които се основава преценката за наличието на непосредствен риск или кризисна ситуация. Документирането може да бъде кратко, но следва да е структурирано по такъв начин, че да позволява на лицето - предмет на мярката, да упражнява правото си на защита и правото си на защита на личните данни в съответствие с Регламент (ЕО) № 45/2001, и да позволява проверка на законността на мярката. Никаква информация относно специфични мерки за сигурност, предприети спрямо член на персонала, не може да бъде включвана в личното досие на въпросното лице.
4. Когато се предприемат мерки за сигурност съгласно буква б), Комисията допълнително гарантира, че съответното лице е получило възможност да се свърже с адвокат или с доверено лице и е било уведомено за правото си да се обърне към Европейския надзорен орган по защита на данните.
Член 13
Разследвания
1. Без да се засягат член 86 и приложение IX към Правилника за длъжностните лица и специалните споразумения между Комисията и ЕСВД, като специалното споразумение, подписано на 28 май 2014 г. между генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ на Европейската комисия и Европейската служба за външна дейност относно задължението за грижа спрямо персонала на Комисията на служба в делегациите на Съюза, разследвания на сигурността могат да се провеждат:
а)
в случай на инциденти, засягащи сигурността в Комисията, включително при подозрение за извършено престъпление;
б)
в случай на възможно изтичане, неправилно третиране или компрометиране на чувствителна некласифицирана информация, КИЕС или класифицирана информация на Евратом;
в)
в контекста на контраразузнаването и борбата с тероризма;
г)
в случай на сериозни киберинциденти.
2. Решение за провеждане на разследване на сигурността се взема от генералния директор на ГД „Човешки ресурси и сигурност“, който също така получава доклада от разследването.
3. Разследвания на сигурността се провеждат само от компетентните членове на персонала на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“, надлежно упълномощени в съответствие с член 5.
4. Упълномощените служители упражняват правомощията си за провеждане на разследване на сигурността независимо, съгласно посоченото в пълномощието, и имат правомощията, изброени в член 12.
5. Упълномощените служители, компетентни да провеждат разследвания на сигурността, могат да събират информация от всички налични източници, свързани с евентуални административни нарушения или престъпления, които са извършени в сградите на Комисията или в които са замесени лица по член 2, параграф 3, било то като жертви или като извършители на деянията.
6. Генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ информира компетентните органи на държавата членка домакин или на всяка друга заинтересована държава членка, когато е целесъобразно и по-конкретно ако при разследването са открити улики за извършено престъпно деяние. В този контекст генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ може, когато е целесъобразно или необходимо, да окаже подкрепа на органите на държавата членка домакин или на всяка друга заинтересована държава членка.
7. В случай на сериозни киберинциденти генерална дирекция „Информатика“ поддържа тясно сътрудничество с генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“, оказвайки подкрепа по всички технически въпроси. Генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ решава, след консултация с генерална дирекция „Информатика“, кога е целесъобразно да се информират компетентните органи на държавата домакин или на всяка друга заинтересована държава членка. Службите за координация при инциденти на екипа за незабавно реагиране при компютърни инциденти на ЕС (CERT-EU) ще бъдат използвани за оказване на подкрепа на други евентуално засегнати институции и агенции на ЕС.
8. Разследванията на сигурността се документират.
Член 14
Разграничаване на правомощията във връзка с разследвания на сигурността и други видове разследвания
1. Когато Дирекцията по сигурността на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ извършва разследвания на сигурността, както е посочено в член 13, и ако тези разследвания са от компетентността на Европейската служба за борба с измамите (OLAF) или на Службата за разследвания и дисциплинарни въпроси на Комисията (IDOC), тя незабавно осъществява връзка с тези органи с цел по-конкретно да не компрометира по-нататъшните действия от страна на OLAF или IDOC. Когато е целесъобразно, Дирекцията по сигурността на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ отправя покана към OLAF или IDOC да участват в разследването.
2. Разследванията на сигурността, посочени в член 13, се провеждат без да се засягат правомощията на OLAF и IDOC, залегнали в правилата за дейността на тези органи. От Дирекцията по сигурността на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ може да бъде поискано да окаже техническа помощ за разследвания, започнати от OLAF или IDOC.
3. От Дирекцията по сигурността на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ може да бъде поискано да съдейства на служителите на OLAF при престоя им в сградите на Комисията в съответствие с член 3, параграф 5 и член 4, параграф 4 от Регламент (ЕС, Евратом) № 883/2013 на Европейския парламент и на Съвета (13), с цел да улеснят изпълнението на техните задължения. Дирекцията по сигурността информира генералния секретар и генералния директор на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ за подобни искания за съдействие, или в случай че такова разследване се провежда в сградите на Комисията, в които се помещават нейните членове или генералният секретар, председателят на Комисията и членът на Комисията, отговарящ за човешките ресурси.
4. Без да се засяга член 22, буква а) от Правилника за длъжностните лица, тогава, когато даден случай би могъл да бъде от компетентността както на Дирекцията по сигурността на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“, така и на IDOC, Дирекцията по сигурността, когато докладва на генералния директор на ГД „Човешки ресурси“ в съответствие с член 13, на възможно най-ранен етап дава становището си за това дали са налице основания за сезиране на IDOC във връзка със случая. По-конкретно този етап се счита за достигнат тогава, когато е приключила непосредствената заплаха за сигурността. Генералният директор на ГД „Човешки ресурси и сигурност“ взима решение по този въпрос.
5. Когато даден случай би могъл да бъде от компетентността както на Дирекцията по сигурността на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“, така и на OLAF, Дирекцията по сигурността незабавно докладва на генералния директор на ГД „Човешки ресурси и сигурност“ и информира генералния директор на OLAF на възможно най-ранен етап. По-конкретно този етап се счита за достигнат тогава, когато е приключила непосредствената заплаха за сигурността.
Член 15
Проверки на сигурността
1. Генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ извършва проверки на сигурността, за да се увери, че службите на Комисията и лицата спазват настоящото решение и правилата за неговото прилагане, и за да формулира препоръки, когато това бъде счетено за необходимо.
2. Когато е целесъобразно, генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ извършва проверки на сигурността, или наблюдение на сигурността, или посещения за оценка на сигурността, за да се увери, че сигурността на персонала, активите и информацията на Комисията, попадащи под отговорността на други институции, агенции или органи на Съюза, държави членки, трети държави или международни организации, е подходящо гарантирана в съответствие с правила, разпоредби и стандарти за сигурност, които са най-малкото равностойни на тези на Комисията. Когато е целесъобразно и в духа на доброто сътрудничество между администрациите, тези проверки на сигурността включват и инспекциите, провеждани в контекста на обмена на класифицирана информация с други институции, органи и агенции на Съюза, държави членки, трети държави или международни организации.
3. Настоящият член се прилага, mutatis mutandis, за персонала на Комисията в делегациите на Съюза, без да се засягат специалните споразумения между Комисията и ЕСВД, като специалното споразумение, подписано на 28 май 2014 г. между генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ на Европейската комисия и Европейската служба за външна дейност относно задължението за грижа спрямо персонала на Комисията на служба в делегациите на Съюза.
Член 16
Състояние на тревога и управление на кризисни ситуации
1. Генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ отговаря за прилагането на подходящи мерки за състояние на тревога в очакване или в отговор на заплахи и инциденти, засягащи сигурността в Комисията, както и на необходимите мерки за управление на кризисни ситуации.
2. Посочените в параграф 1 мерки за състояние на тревога съответстват на нивото на заплаха за сигурността. Степените на тревога се определят в тясно сътрудничество с компетентните служби на другите институции, агенции и органи на Съюза, и на държавата членка или държавите членки, в които се намират сградите на Комисията.
3. Генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ е звеното за контакт относно степените на тревога и управлението на кризисни ситуации.
ГЛАВА 4
ОРГАНИЗАЦИЯ
Член 17
Общи отговорности на службите на Комисията
1. Изложените в настоящото решение задължения на Комисията се изпълняват от генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ под ръководството и отговорността на члена на Комисията, отговарящ за сигурността.
2. Специфичните разпоредби относно киберсигурността са определени в Решение (2006) 3602.
3. Отговорността за изпълнението на настоящото решение и на правилата за неговото прилагане, както и на ежедневното им спазване, може да бъде възложена на други служби на Комисията тогава, когато децентрализираното обезпечаване на сигурността предлага висока ефективност и спестява ресурси или време, например поради географското разположение на въпросните служби.
4. Когато се прилага параграф 3, генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ и, когато е целесъобразно, генерална дирекция „Информатика“, постигат договорка с отделните служби на Комисията за ясно определяне на ролите и отговорностите за изпълнението и наблюдението на политиките в областта на сигурността.
Член 18
Генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“
1. Генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ отговаря по-конкретно за:
(1)
изготвянето на политиката на Комисията в областта на сигурността, правилата за нейното прилагане и известията по въпросите на сигурността;
(2)
събирането на информация за целите на оценката на заплахите и рисковете за сигурността и по всички въпроси, които могат да се отразят на сигурността в Комисията;
(3)
осигуряването на електронно контранаблюдение и защита на всички сайтове на Комисията въз основа на оценките на заплахите и наличните доказателства за неоторизирани действия против интересите на Комисията;
(4)
осигуряването на 24-часови услуги за спешно реагиране за службите и персонала на Комисията по всички въпроси, свързани с безопасността и сигурността;
(5)
прилагането на мерки за сигурност, имащи за цел смекчаване на рисковете за сигурността и разработване и поддържане на подходяща КИС, която да покрива оперативните ѝ нужди, по-специално в областта на контрола на физическия достъп, администрирането на разрешенията за достъп и обработката на чувствителна информация и класифицирана информация на ЕС;
(6)
повишаването на осведомеността, организирането на учения и тренировки, и предоставянето на обучения и консултации по всички въпроси, свързани със сигурността в Комисията, с цел да се насърчи развитието на култура на сигурност и да се създаде резерв от служители, които да са подходящо обучени по въпросите на сигурността.
2. Генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ поддържа, без да засяга компетентността и отговорностите на другите служби на Комисията, външните връзки:
(1)
със службите за сигурност на другите институции, агенции и органи на Съюза по въпроси, свързани със сигурността на лицата, активите и информацията в Комисията;
(2)
със службите за сигурност, разузнаване и оценка на заплахите, включително националните органи за сигурност на държавите членки или на трети държави, международните организации и органи по въпроси, засягащи сигурността на лицата, активите и информацията в Комисията;
(3)
с полицията и други служби за спешно реагиране по всички рутинни и извънредни въпроси, засягащи сигурността в Комисията;
(4)
с органите за сигурност на другите институции, агенции и органи на Съюза, на държавите членки и на трети държави в областта на реагирането на кибератаки с потенциално въздействие върху сигурността в Комисията;
(5)
във връзка с получаването, оценката и разпространението на разузнавателна информация относно заплахи, произтичащи от терористична дейност и шпионаж, засягащи сигурността в Комисията;
(6)
по въпроси, свързани с класифицираната информацията, както е посочено по-нататък в Решение (ЕС, Евратом) 2015/444 на Комисията (14).
3. Генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ отговаря за сигурния пренос на информация, извършван съгласно настоящия член, включително за преноса на лични данни.
Член 19
Експертна група за сигурността в Комисията (ComSEG)
Създава се експертна група за сигурността в Комисията, натоварена със задачата да съветва Комисията, когато е целесъобразно, по въпроси, свързани с нейната политика за вътрешна сигурност и по-конкретно със защитата на класифицирана информация на ЕС.
Член 20
Местни служители по сигурността (LSO)
1. Всеки отдел или кабинет на Комисията назначава местен служител по сигурността (LSO), който изпълнява ролята на основно звено за контакт между своята служба и генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ по всички въпроси, свързани със сигурността в Комисията. Когато е целесъобразно, могат да се назначат един или повече заместници на LSO. LSO е длъжностно лице или срочно нает служител.
2. Като основно звено за контакт по въпросите на сигурността в своя отдел или кабинет на Комисията, LSO докладва редовно на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ и на своите началници за въпроси, свързани със сигурността в неговия отдел на Комисията, и докладва незабавно за всякакви инциденти, свързани със сигурността, включително когато може да е била компрометирана КИЕС или чувствителна некласифицирана информация.
3. По въпроси, свързани със сигурността на комуникационните и информационни системи, LSO осъществява връзка със завеждащия сигурността на информацията на местно ниво (LISO) в своя отдел на Комисията, чиято роля и отговорности са определени в Решение C(2006) 3602.
4. Той допринася към дейностите за обучение и повишаване на осведомеността по въпросите на сигурността, насочени към специфичните нужди на персонала, подизпълнителите и други лица, работещи под ръководството на неговия отдел на Комисията.
5. По искане на генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ на LSO могат да бъдат възложени специфични задачи в случай на сериозни или непосредствени рискове за сигурността или на извънредни ситуации. Генералният директор или директорът, отговарящ за човешките ресурси, на местната генерална дирекция на LSO бива информиран за тези специфични задачи от генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“.
6. Отговорностите на LSO не засягат ролята и отговорностите, възложени на завеждащите сигурността на информацията на местно ниво (LISO), служителите, отговарящи за здравословните и безопасни условия на труд, служителите за надзор на регистъра (RCO) или на всеки друг служител, чиито функции са в областта на сигурността или са свързани с нея. LSO осъществява връзка с тях, за да гарантира последователен и съгласуван подход към сигурността и ефективен поток на информацията по въпроси, свързани със сигурността в Комисията.
7. LSO има пряк достъп до генералния директор или ръководителя на отдела си, когато трябва да информира преките си началници. Той има разрешение за достъп до КИЕС на ниво най-малко SECRET UE/EU SECRET.
8. С цел да насърчи обмена на информация и най-добрите практики, генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ организира поне два пъти годишно конференция на LSO. Присъствието на LSO на тези конференции е задължително.
ГЛАВА 5
ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 21
Правила за прилагане и известия по въпросите на сигурността
1. Както е необходимо, приемането на правилата за прилагане на настоящото решение ще е предмет на отделно решение на Комисията за оправомощаване на члена на Комисията, отговарящ за сигурността, в пълно съответствие с вътрешния процедурен правилник.
2. След като бъде оправомощен по силата на гореспоменатото решение на Комисията, членът на Комисията, отговарящ за сигурността, може да изготвя известия по въпросите на сигурността, съдържащи насоки и най-добри практики в тази сфера, в обхвата на настоящото решение и правилата за неговото прилагане.
3. Комисията може да възложи задачите, посочени в първия и втория параграф на настоящия член, на генералния директор на ГД „Човешки ресурси и сигурност“ чрез отделно решение за възлагане, в пълно съответствие с вътрешния процедурен правилник.
ГЛАВА 6
РАЗНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 22
Обработка на лични данни
1. Комисията обработва личните данни, необходими за изпълнението на настоящото решение в съответствие с Регламент (ЕО) № 45/2001.
2. Независимо от мерките, които вече са въведени към момента на приемане на настоящото решение и са нотифицирани на Европейския надзорен орган по защита на данните (15), всяка мярка в съответствие с настоящото решение, включваща обработка на лични данни, като например данни от регистрационните файлове за контрол при влизане и излизане, записите от системата за видеонаблюдение, записите на телефонните обаждания до дежурните звена или диспечерските центрове, и други подобни данни, изисквани от съображения за сигурност или за реакция при кризи, е предмет на правилата за прилагане съгласно член 21, който установява подходящи гаранции за субектите на данни.
3. Генералният директор на ГД „Човешки ресурси и сигурност“ отговаря за сигурността на всяка обработка на лични данни, извършена в контекста на настоящото решение.
4. Тези правила и процедури за прилагане се приемат след консултация с длъжностното лице за защита на данните и Европейския надзорен орган по защита на данните в съответствие с Регламент (ЕО) № 45/2001.
Член 23
Прозрачност
Настоящото решение и правилата за неговото прилагане се свеждат до знанието на персонала на Комисията и на всички лица, спрямо които се прилагат.
Член 24
Отмяна на предходни решения
Решение (94) 2129 се отменя.
Член 25
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 13 март 2015 година.
KOMISIJAS LĒMUMS (ES, Euratom) 2015/443
(2015. gada 13. marts)
par drošību Komisijā
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 249. pantu,
ņemot vērā Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līgumu,
ņemot vērā 7. Protokolu par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā, kas pievienots Līgumiem, un jo īpaši tā 18. pantu,
tā kā:
(1)
Komisijā drošības mērķis ir ļaut Komisijai darboties drošā un aizsargātā vidē, izveidojot saskaņotu un integrētu pieeju tās drošībai, nodrošinot pienācīgu aizsardzības līmeni personām, aktīviem un informācijai, kas ir samērīga ar noteiktajiem riskiem, un panākot, ka drošība tiek īstenota efektīvi un savlaicīgi.
(2)
Komisija, tāpat kā citas starptautiskās organizācijas, saskaras ar nopietniem draudiem un problēmām drošības jomā, jo īpaši attiecībā uz terorismu, kiberuzbrukumiem un politisku un komerciālu spiegošanu.
(3)
Eiropas Komisija kopā ar Beļģijas, Luksemburgas un Itālijas valdību piedalās vairākos ar drošības jautājumiem saistītos pasākumos tās struktūru galvenajās atrašanās vietās (1). Šie pasākumi apliecina, ka Komisija ir atbildīga par savu drošību.
(4)
Lai nodrošinātu personu, aktīvu un informācijas drošību, Komisijai, iespējams, vajadzēs veikt pasākumus tādās jomās, ko aizsargā pamattiesības, kas noteiktas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijā, kā to atzinusi Eiropas Savienības Tiesa.
(5)
Tāpēc visiem šiem pasākumiem jābūt attaisnotiem, pamatojoties uz to, cik būtiskas ir intereses, kuru aizsardzībai tie ir paredzēti, samērīgiem un jānodrošina, ka tiek pilnībā ievērotas pamattiesības, tostarp it īpaši tiesības uz privātās dzīves neaizskaramību un datu aizsardzību.
(6)
Sistēmā, kurā valda tiesiskums un pamattiesību ievērošana, Komisijai ir jācenšas panākt atbilstīgu drošības līmeni saviem darbiniekiem, aktīviem un informācijai, kas nodrošina, ka tā var veikt savu darbību, vienlaikus neierobežojot pamattiesības vairāk nekā tas ir absolūti nepieciešams.
(7)
Drošība Komisijā pamatojas uz likumības, pārredzamības, proporcionalitātes un atbildības principiem.
(8)
Darbiniekus, kas pilnvaroti veikt drošības pasākumus, nedrīkst viņu darbības dēļ nostādīt neizdevīgā stāvoklī, izņemot ja viņi ir rīkojušies ārpus savas kompetences vai pārkāpuši tiesību aktus un tādēļ šis lēmums ir jāuzskata par dienesta instrukciju Civildienesta noteikumu nozīmē.
(9)
Komisijai būtu jāuzņemas attiecīgas iniciatīvas, lai veicinātu un nostiprinātu savu drošības kultūru, nodrošinot, ka drošība tiek īstenota efektīvi, uzlabojot tās drošības pārvaldību, vēl vairāk stiprinot sadarbības tīklus un sadarbību ar attiecīgajām iestādēm starptautiskā, Eiropas un valstu līmenī, un uzlabojot drošības pasākumu īstenošanas uzraudzību un kontroli.
(10)
Eiropas Ārējās darbības dienesta (EĀDD) izveide, kas ir funkcionāli autonoma Savienības struktūra, ievērojami ietekmēja Komisijas intereses drošības jomā, un tādēļ ir nepieciešams izveidot noteikumus un procedūras EĀDD un Komisijas sadarbībai drošuma un drošības jautājumos, jo īpaši, lai izpildītu Komisijas pienākumu rūpēties par Komisijas darbiniekiem Savienības delegācijās.
(11)
Komisijas drošības politika būtu jāīsteno saderīgi ar citiem iekšējiem procesiem un procedūrām, kuras var būt saistītas ar drošības jautājumiem. Jo īpaši tas attiecas uz Darbības nepārtrauktības pārvaldību, kuras mērķis ir saglabāt Eiropas Komisijas būtisko funkciju izpildi darbības traucējumu gadījumā, kā arī daudznozaru krīžu koordinācijas procesu ARGUS.
(12)
Neatkarīgi no pasākumiem, kuri jau ir spēkā šā lēmuma pieņemšanas laikā un par kuriem jau ir paziņots Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājam (2), visiem saskaņā ar šo lēmumu noteiktajiem pasākumiem, kas ietver personas datu apstrādi, saskaņā ar 21. pantu piemēro īstenošanas noteikumus, kas paredz atbilstošus aizsardzības pasākumus datu subjektiem.
(13)
Tādēļ Komisijai ir jāpārskata, jāatjaunina un jākonsolidē spēkā esošais drošības regulējuma pamats Komisijā.
(14)
Tāpēc būtu jāatceļ Komisijas Lēmums C(94) 2129 (3),
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. NODAĻA
VISPĀRĪGI NOTEIKUMI
1. pants
Definīcijas
Šajā lēmumā piemēro šādas definīcijas:
1)
“aktīvi” ir visu veidu kustamā un nekustamā manta, kas atrodas Komisijas īpašumā vai turējumā;
2)
“Komisijas dienests” ir Komisijas ģenerāldirektorāts vai dienests vai Komisijas locekļa kabinets;
3)
“komunikācijas un informācijas sistēma” vai “KIS” ir jebkura sistēma, kas ļauj rīkoties ar informāciju elektroniskā formā, ietverot visus aktīvus, kas nepieciešami tās darbībai, kā arī infrastruktūras, organizācijas, personāla un informācijas resursus;
4)
“risku kontrole” ir jebkurš drošības pasākums, ko var pamatoti uzskatīt par tādu, kas efektīvi kontrolē risku drošībai - profilakses, ietekmes mazināšanas, izvairīšanās vai nodošanas veidā;
5)
“krīzes situācija” ir apstākļi, notikums, starpgadījums vai ārkārtas situācija (kā arī to virkne vai kombinācija), kas rada nopietnus vai tūlītējus draudus drošībai Komisijā neatkarīgi no tās izcelsmes;
6)
“dati” ir informācija tādā formā, kas ļauj to paziņot, ierakstīt vai apstrādāt;
7)
“par drošību atbildīgais Komisijas loceklis” ir Komisijas loceklis, kura atbildības jomā ietilpst Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāts;
8)
“personas dati” nozīmē personas datus, kas definēti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 45/2001 (4) 2. panta a) punktā;
9)
“telpas” ir visa veida nekustamā vai tai pielīdzināma manta, kas atrodas Komisijas īpašumā vai turējumā;
10)
“riska profilakse” ir drošības pasākumi, ko var pamatoti uzskatīt par tādiem, kas traucē, kavē vai aptur drošības risku;
11)
“drošības risks” ir kāda notikuma draudu pakāpes, neaizsargātības pakāpes un iespējamās ietekmes apvienojums;
12)
“drošība Komisijā” ir personu, aktīvu un informācijas drošība Komisijā un jo īpaši personu un aktīvu fiziskā integritāte, informācijas kā arī informācijas un komunikācijas sistēmu integritāte, konfidencialitāte un pieejamība, kā arī Komisijas darbību nekavēta norise;
13)
“drošības pasākums” ir pasākums, ko pieņem saskaņā ar šo lēmumu, lai kontrolētu drošības riskus;
14)
“Civildienesta noteikumi” ir Eiropas Savienības Civildienesta noteikumi, kas noteikti ar Padomes Regulu (EEK, Euratom, EOTK) Nr. 259/68 (5) un tās grozījumiem;
15)
“draudi drošībai” ir notikums vai aģents, ko var pamatoti uzskatīt par tādu, kas var negatīvi ietekmēt drošību, ja uz to nereaģē un to nekontrolē;
16)
“tūlītēji draudi drošībai” ir draudi drošībai, kas rodas bez iepriekšēja brīdinājuma vai ārkārtīgi īsā laikposmā pēc iepriekšējā brīdinājuma; un
17)
“nopietni draudi drošībai” ir draudi drošībai, ko var pamatoti uzskatīt par tādiem, kas var izraisīt nāvi, nopietnu ievainojumu vai kaitējumu, ievērojamus bojājumus īpašumam, kaitēt īpaši sensitīvai informācijai, pārraut IT sistēmu darbību vai būtiskas Komisijas darbības spējas;
18)
“neaizsargātība” ir jebkura vājā vieta, ko var pamatoti uzskatīt par tādu, kas var negatīvi ietekmēt drošību Komisijā, ja to pakļauj vienam vai vairākiem draudiem.
2. pants
Priekšmets
1. Šajā lēmumā ir noteikti mērķi, pamatprincipi, organizācija un pienākumi attiecībā uz drošību Komisijā.
2. Šo lēmumu piemēro visiem Komisijas dienestiem un visās Komisijas telpās. Komisijas darbiniekiem, kas strādā Savienības delegācijās, piemēro Eiropas Ārējās darbības dienesta drošības noteikumus (6).
3. Neatkarīgi no īpašām norādēm attiecībā uz konkrētām darbinieku grupām, šo lēmumu piemēro Komisijas locekļiem, Komisijas darbiniekiem, kuriem ir piemērojami Civildienesta noteikumi un Eiropas Savienības pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtība, darbam Komisijā norīkotajiem valsts ekspertiem (NVE), pakalpojumu sniedzējiem un viņu darbiniekiem, stažieriem un ikvienai personai, kurai ir piekļuve Komisijas ēkām vai citiem aktīviem vai informācijai, ko izmanto Komisija.
4. Šā lēmuma noteikumi neskar Komisijas Lēmumu 2002/47/EK, EOTK, Euratom (7) un Komisijas Lēmumu 2004/563/EK, Euratom (8), Komisijas Lēmumu C(2006) 1623 (9) un Komisijas Lēmumu C(2006) 3602 (10).
2. NODAĻA
PRINCIPI
3. pants
Principi drošībai Komisijā
1. Īstenojot šo lēmumu, Komisija ievēro Līgumus un jo īpaši Pamattiesību hartu un 7. protokolu Par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā, aktus, kas minēti 2. apsvērumā, visus piemērojamo valsts tiesību aktu noteikumus, kā arī šā lēmuma noteikumus. Ja nepieciešams, saskaņā ar 21. panta 2. punktu pieņem drošības paziņojumu, kas sniedz norādes šajā sakarā.
2. Drošība Komisijā pamatojas uz likumības, pārredzamības, proporcionalitātes un atbildības principu.
3. Likumības princips nozīmē, ka, īstenojot šo lēmumu, nedrīkst pārkāpt tiesiskā satvara robežas un ir jāievēro tiesiskās prasības.
4. Drošības pasākumu veic atklāti, izņemot gadījumus, ja var pamatoti gaidīt, ka tas mazinās drošības pasākuma ietekmi. Drošības pasākuma adresātu iepriekš informē par iemesliem un pasākuma ietekmi, izņemot, ja var pamatoti gaidīt, ka, sniedzot šādu informāciju, pasākuma ietekme samazināsies. Šādā gadījumā drošības pasākuma adresātu informē pēc tam, kad vairs nepastāv risks, ka drošības pasākuma ietekme samazinājusies.
5. Komisijas dienesti nodrošina, ka drošības jautājumi tiek ņemti vērā jau sākot izstrādāt un īstenot Komisijas politikas virzienus, lēmumus, programmas, projektus un darbības, par kurām tie ir atbildīgi. Lai to paveiktu, dienesti iesaista Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorātu vispārīgi un Komisijas galveno informācijas drošības ierēdni attiecībā uz IT sistēmām jau pašā sagatavošanas posma sākumā.
6. Komisija attiecīgos gadījumos meklē sadarbības iespējas ar kompetentām iestādēm uzņēmējā valstī, citās dalībvalstīs un citās ES iestādēs, aģentūrās vai vienībās, ja iespējams, ņemot vērā pasākumus, ko šīs struktūras jau veic vai plāno, lai risinātu attiecīgo drošības risku.
4. pants
Ievērošanas pienākums
1. Šā lēmuma, tā īstenošanas noteikumu, drošības pasākumu un attiecīgi pilnvarotu darbinieku norādījumu ievērošana ir obligāta.
2. Drošības noteikumu neievērošana var būt par pamatu saukšanai pie disciplināratbildības saskaņā ar Līgumiem un Civildienesta noteikumiem, līgumiskām sankcijām un/vai tiesvedībai saskaņā ar valsts tiesību aktiem un noteikumiem.
3. NODAĻA
DROŠĪBAS ĪSTENOŠANA
5. pants
Pilnvaroti darbinieki
1. Tikai tiem darbiniekiem, kuri ir pilnvaroti, pamatojoties uz konkrētajam darbiniekam adresētu Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektora pilnvarojumu, ņemot vērā darbinieka pašreizējos pienākumus, var piešķirt tiesības īstenot vienu vai vairākus no šādiem pasākumiem:
1)
nēsāt pie jostas ieročus;
2)
veikt drošības izmeklēšanu, kā minēts 13. pantā;
3)
īstenot drošības pasākumus, kas minēti 12. pantā, kā norādīts pilnvarojumā.
2. Pilnvaras, kas minētas 1. punktā, piešķir uz laikposmu, kas nav ilgāks par periodu, kurā attiecīgā persona ieņem amatu vai pilda funkciju, saistībā ar kuru ir izdots pilnvarojums. Tās piešķir saskaņā ar piemērojamiem noteikumiem, kas ir izklāstīti 3. panta 1. punktā.
3. Attiecībā uz pilnvarotiem darbiniekiem šis lēmums ir dienesta instrukcija Civildienesta noteikumu 21. panta nozīmē.
6. pants
Vispārīgi noteikumi par drošības pasākumiem
1. Īstenojot drošības pasākumus, Komisija jo īpaši iespēju robežās nodrošina, ka:
a)
tā vēršas pēc atbalsta vai palīdzības tikai pie attiecīgās valsts ar nosacījumu, ka šī valsts ir Eiropas Savienības dalībvalsts vai, ja tā nav, tad - Eiropas Cilvēktiesību konvencijas dalībvalsts, vai garantē tiesības, kas ir vismaz līdzvērtīgas tiesībām, kas ir garantētas šajā konvencijā;
b)
saņēmējiem, kas nav Kopienas iestādes un struktūras un kas nav pakļauti valsts tiesību aktiem, kuri pieņemti saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 95/46/EK (11), informāciju par personu tā nosūta tikai saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 45/2001 9. pantu;
c)
ja persona rada draudus drošībai, drošības pasākumu vērš pret šo personu un šai personai var uzlikt pienākumu segt radušās izmaksas. Drošības pasākumus var vērst pret citām personām tikai tad, ja nepieciešams kontrolēt tūlītējus vai nopietnus draudus drošībai un ir izpildīti šādi nosacījumi:
a)
paredzētos pasākumus pret personu, kas rada draudus drošībai, nevar īstenot vai tie visticamāk nebūs efektīvi;
b)
Komisija nevar kontrolēt draudus drošībai pati ar savu rīcību vai nevar to izdarīt laicīgi;
c)
pasākums nav uzskatāms par nesamērīgu šīs citas personas un viņas tiesību apdraudējumu.
2. Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāta Drošības direktorāts izstrādā pārskatu par drošības pasākumiem, kuriem var būt nepieciešams tiesneša rīkojums saskaņā ar spēkā esošajiem tiesību aktiem un noteikumiem dalībvalstīs, kurās atrodas Komisijas telpas.
3. Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāta Drošības direktorāts ar drošību saistītu uzdevumu veikšanu Drošības direktorāta vadībā un pārraudzībā var uzdot darbuzņēmējam.
7. pants
Drošības pasākumi attiecībā uz personām
1. Komisijas telpās personām nodrošina atbilstīgu aizsardzības līmeni, ņemot vērā drošības un drošuma prasības.
2. Nopietnu drošības risku gadījumā Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāts nodrošina stingru Komisijas locekļu vai citu darbinieku aizsardzību, ja draudu novērtējums liecina, ka šāda aizsardzība ir nepieciešama, lai nodrošinātu viņu drošumu un drošību.
3. Nopietnu drošības risku gadījumā Komisija var norīkot evakuāciju no telpām.
4. Personas, kas cietušas negadījumos vai uzbrukumos Komisijas telpās, saņem palīdzību.
5. Lai novērstu un kontrolētu drošības riskus, pilnvaroti darbinieki var veikt iepriekšējās darbības pārbaudes par personām, kurām piemērojams šis Lēmums, lai noteiktu, vai, piešķirot šīm personām piekļuvi Komisijas telpām vai informācijai, tiek radīti draudi drošībai. Šajā nolūkā un saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 45/2001 un noteikumiem, kas minēti 3. panta 1. punktā, attiecīgais pilnvarotais darbinieks var:
a)
izmantot visus Komisijai pieejamos informācijas avotus, ņemot vērā informācijas avota uzticamību;
b)
pienācīgi pamatotos gadījumos piekļūt personas lietai vai datiem, kas ir Komisijas rīcībā par personām, ko tā nodarbina vai plāno nodarbināt, vai par darbuzņēmēja darbiniekiem.
8. pants
Drošības pasākumi attiecībā uz fizisko drošību un aktīviem
1. Aktīvu drošību nodrošina, izmantojot atbilstīgus fiziskos un tehniskos aizsardzības pasākumus un attiecīgas procedūras, turpmāk “fiziskā drošība”, radot daudzpakāpju sistēmu.
2. Pasākumus var pieņemt saskaņā ar šo pantu, lai aizsargātu personas vai informāciju Komisijā, kā arī lai aizsargātu aktīvus.
3. Fiziskajai drošībai ir šādi mērķi:
-
novērst vardarbības aktus pret Komisijas locekļiem vai personām, kurām piemērojams šis lēmums,
-
novērst sensitīvas vai klasificētas informācijas izspiegošanu un slepenu noklausīšanos,
-
novērst zādzības, vandālismu, sabotāžas un citas vardarbīgas darbības, kas bojā vai iznīcina Komisijas ēkas un aktīvus,
-
nodrošināt ar drošību saistītu starpgadījumu izmeklēšanu un izpēti, tostarp pārbaudot piekļuves un izejas kontroles žurnālu datnes, nodrošinot slēgta tīkla kameru pārklājumu, telefonsarunu un tamlīdzīgu datu ierakstus, kā minēts 22. panta 2. punktā, un izmantojot citus informācijas avotus.
4. Fiziskā drošība ietver:
-
piekļuves politiku, ko piemēro jebkurai personai vai transportlīdzeklim, kas vēlas piekļūt Komisijas telpām, ieskaitot stāvvietas,
-
piekļuves kontroles sistēmu, kas ietver apsargus, tehnisko aprīkojumu un pasākumus, informācijas sistēmas vai visu šos elementu apvienojumu.
5. Lai nodrošinātu fizisko drošību, var īstenot šādus pasākumus:
-
reģistrēt personu, transportlīdzekļu, preču un iekārtu iekļūšanu Komisijas telpās un izkļūšanu no tām,
-
veikt identitātes pārbaudes Komisijas telpās,
-
veikt transportlīdzekļu, preču un iekārtu vizuālu pārbaudi vai pārbaudi ar tehnisku līdzekļu palīdzību,
-
novērst nepiederošu personu, transportlīdzekļu un preču iekļūšanu Komisijas telpās.
9. pants
Drošības pasākumi attiecībā uz informāciju
1. Informācijas drošība attiecas uz visu informāciju, kas ir Komisijas rīcībā.
2. Informācijas drošība, neatkarīgi no tās veida, ir līdzsvara ar pārredzamību, proporcionalitāti, atbildību un efektivitāti ar vajadzību aizsargāt informāciju no neatļautas piekļuves, izmantošanas, nodošanas atklātībai, sagrozīšanas vai iznīcināšanas.
3. Informācijas drošības mērķis ir aizsargāt konfidencialitāti, integritāti un pieejamību.
4. Tāpēc, lai klasificētu informācijas aktīvus un izstrādātu proporcionālus drošības pasākumus, procedūras un standartus, izmanto riska pārvaldības procesus, tostarp riska mazināšanas pasākumus.
5. Šos vispārīgos principus, kas ir informācijas drošības pamatā, jo īpaši piemēro šādai informācijai:
a)
“Eiropas Savienības klasificēta informācija” (turpmāk - ESKI), proti, jebkura informācija vai materiāli, kuriem piemērota ES drošības klasifikācija un kuru neatļauta izpaušana var izraisīt dažāda līmeņa kaitējumu Eiropas Savienības vai vienas vai vairāku tās dalībvalstu interesēm;
b)
“sensitīva neklasificēta informācija”, proti, informācija vai materiāli, kas Komisijai ir jāaizsargā līgumos vai aktos, kas pieņemti to īstenošanai, noteikto tiesisko pienākumu ietvaros un/vai informācijas vai materiālu sensitivitātes dēļ. Sensitīva neklasificēta informācija, neaprobežojoties ar šeit uzskaitīto, ietver informāciju un materiālus, uz ko attiecas dienesta noslēpuma glabāšanas pienākums, kā noteikts LESD 339. pantā, informāciju, uz kuru attiecas intereses, kas aizsargātas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (12) 4. pantā, skatot to kopā ar attiecīgo Eiropas Savienības Tiesas judikatūru, vai personas datus, kas ietilpst Regulas (EK) Nr. 45/2001 piemērošanas jomā.
6. Sensitīvai neklasificētai informācijai piemēro noteikumus par rīcību ar to un tās glabāšanu. To izpauž tikai tām personām, kurām ir “vajadzība pēc informācijas”. Ja uzskata, ka tas ir vajadzīgs, lai efektīvi aizsargātu tās konfidencialitāti, tai nosaka drošības marķējumu un atbilstīgas instrukcijas rīcībai ar to, ko apstiprina Cilvēkresursu un drošības ĢD ģenerāldirektors. Ja šādu informāciju apstrādā vai glabā komunikācijas un informācijas sistēmās, to aizsargā arī saskaņā ar Lēmumu C(2006) 3602, tā īstenošanas noteikumiem un attiecīgajiem standartiem.
7. Ikvienu personu, kura ir atbildīga par to, ka tiek apdraudēta vai zaudēta ESKI vai sensitīva neklasificēta informācija, kas ir identificēta kā šāda veida informācija noteikumos par rīcību ar to un tās glabāšanu, var saukt pie disciplināras atbildības saskaņā ar Civildienesta noteikumiem. Šādi disciplināri pasākumi neskar nekādu cita veida tiesvedību, tostarp krimināltiesvedību, ko var ierosināt kompetentas valsts iestādes dalībvalstīs saskaņā ar valsts normatīvajiem aktiem, un neskar līgumiskos tiesiskās aizsardzības līdzekļus.
10. pants
Drošības pasākumi attiecībā uz komunikācijas un informācijas sistēmām
1. Visas komunikācijas un informācijas sistēmas (KIS), ko izmanto Komisija, atbilst Komisijas informācijas sistēmu drošības politikai, kā izklāstīts Lēmumā C(2006) 3602, tā īstenošanas noteikumos un attiecīgajos drošības standartos.
2. Komisijas dienesti, kam pieder KIS, vai kuri pārvalda vai darbojas ar KIS, šīm sistēmām ļauj piekļūt tikai citām ES iestādēm, aģentūrām, struktūrām vai citām organizācijām ar nosacījumu, ka šīs Savienības iestādes, aģentūras, struktūras vai citas organizācijas var sniegt pamatotu pārliecību, ka to IT sistēmas ir aizsargātas tādā līmenī, kas ir līdzvērtīgs Komisijas informācijas sistēmu drošības politikai, kas izklāstīta Lēmumā C(2006) 3602, tās īstenošanas noteikumos un attiecīgajos drošības standartos. Komisija uzrauga šādu atbilstību, un, konstatējusi smagu neatbilstība vai atkārtotu neievērošanu, ir tiesīga aizliegt piekļuvi.
11. pants
Kriminālistiskā kiberdrošības ekspertīze
Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāts jo īpaši ir atbildīgs par kriminālistiskās tehnikas ekspertīzēm sadarbībā ar kompetentajiem Komisijas dienestiem, lai atbalstītu drošības izmeklēšanu, kā minēts 13. pantā, saistībā ar pretizlūkošanu, datu noplūdi, kiberuzbrukumiem un informācijas sistēmu drošību.
12. pants
Drošības pasākumi attiecībā uz personām un lietām
1. Lai nodrošinātu drošību Komisijā un novērstu un kontrolētu riskus, darbinieki, kas pilnvaroti saskaņā ar 5. pantu, var, ievērojot 3. pantā noteiktos principus, īstenot cita starpā vienu vai vairākus šādus aizsardzības pasākumus:
a)
nodrošināt pierādījumus un notikuma vietu, tostarp piekļuves un izejas kontroles žurnālu datnes, slēgta tīkla kameru pārklājuma materiālus un attēlus, ja norisinās starpgadījumi vai rīcība, kas var būt par pamatu administratīvai, disciplinārai, civiltiesiskai vai krimināltiesiskai procedūrai;
b)
veikt ierobežotus pasākumus attiecībā uz personām, kas rada draudus drošībai, tostarp liekot personām atstāt Komisijas telpas, eskortējot personas no Komisijas telpās, liedzot personām uzturēties Komisijas telpās uz laiku, ko nosaka saskaņā ar kritērijiem, kas paredzēti īstenošanas noteikumos;
c)
veikt ierobežotus pasākumus attiecībā uz priekšmetiem, kas rada draudus drošībai, tostarp, aizvācot, izņemot vai likvidējot šos priekšmetus;
d)
pārmeklēt Komisijas telpas, tostarp birojus, kas atrodas šādās telpās;
e)
pārmeklēt KIS un iekārtas, tālruņu un telekomunikācijas datu plūsmu, žurnālu datnes, lietotāju kontus utt.;
f)
veikt citus īpašus drošības pasākumus ar tamlīdzīgu ietekmi, lai novērstu vai kontrolētu drošības riskus, jo īpaši saistībā ar Komisijas tiesībām, kas tai piemīt kā īpašniekam vai kā darba devējam saskaņā ar piemērojamiem valsts tiesību aktiem.
2. Ārkārtējos gadījumos Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāta Drošības direktorāta darbinieki, kas pilnvaroti saskaņā ar 5. pantu, var veikt nepieciešamos steidzamos pasākumus, stingri ievērojot 3. pantā noteiktos principus. Iespējami drīz pēc šo pasākumu īstenošanas tie informē Drošības direktorāta direktoru, kas vēršas pie Cilvēkresursu un drošības ĢD ģenerāldirektora, lai saņemtu attiecīgu pilnvarojumu, kas apstiprina īstenotos pasākumus un atļauj turpmākas nepieciešamās darbības, un attiecīgā gadījumā uztur sakarus ar kompetentām valsts iestādēm.
3. Drošības pasākumus, ko īsteno saskaņā ar šo pantu, dokumentē brīdī, kad tie tiek īstenoti, bet tūlītēja riska vai krīzes situācijā - saprātīgā termiņā pēc tam, kad tie ir īstenoti. Pēdējā minētajā gadījumā dokumentācijā jāiekļauj arī aspekti, uz ko pamatojas novērtējums, ka pastāv tūlītējs risks vai krīzes situācija. Dokumentācija var būt kodolīga, bet tai jābūt veidotai tā, lai personai, kurai piemēro pasākumu, būtu nodrošinātas tiesības uz aizstāvību un personas datu aizsardzību saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 45/2001, un lai būtu iespējams noteikt, vai pasākums bija likumīgs. Informāciju par īpašiem drošības pasākumiem, kas adresēti kādam darbiniekam, neiekļauj personas lietā.
4. Īstenojot aizsardzības pasākumus saskaņā ar b) apakšpunktu, Komisija turklāt garantē, ka attiecīgajai personai tiek dota iespēja sazināties ar advokātu vai uzticības personu un to informē par tiesībām vērsties pie Eiropas datu aizsardzības uzraudzītāja.
13. pants
Izmeklēšana
1. Neskarot Civildienesta noteikumu 86. pantu un IX pielikumu un neskarot īpašo kārtību, kas pastāv starp Komisiju un EĀDD, piemēram, īpašo vienošanos, ko 2014. gada 28. maijā parakstīja Eiropas Komisijas Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāts un Eiropas Ārējās darbības dienests par pienākumu rūpēties par Komisijas darbiniekiem, kas strādā Savienības delegācijās, drošības izmeklēšanu var veikt:
a)
incidenta gadījumā, kas ietekmē drošību Komisijā, tostarp, ja ir aizdomas par noziedzīgu nodarījumu;
b)
sensitīvas neklasificētas informācijas, ESKI vai Euratom klasificētas informācijas iespējamas noplūdes, nepareizas rīcības ar to vai apdraudējuma gadījumā;
c)
pretizlūkošanas un terorisma apkarošanas kontekstā;
d)
nopietnu kiberincidentu gadījumā.
2. Lēmumu veikt drošības izmeklēšanu pieņem Cilvēkresursu un drošības ĢD ģenerāldirektors, kurš kļūst arī par izmeklēšanas ziņojuma saņēmēju.
3. Drošības izmeklēšanu veic tikai īpaši tam paredzēti Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāta darbinieki, kas pienācīgi pilnvaroti saskaņā ar 5. pantu.
4. Pilnvarotie darbinieki savas drošības izmeklēšanas pilnvaras īsteno neatkarīgi, kā noteikts pilnvarojumā, un tiem ir 12. pantā uzskaitītās tiesības.
5. Pilnvaroti darbinieki, kas ir kompetenti veikt drošības izmeklēšanu, var vākt informāciju no visiem pieejamiem avotiem, kas saistīti ar administratīvu pārkāpumu vai noziedzīgu nodarījumu, kas izdarīti Komisijas telpās vai kuros iesaistītas 2. panta 3. punktā minētās personas vai nu kā cietušie, vai kā šādu nodarījumu izdarītāji.
6. Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāts attiecīgos gadījumos informē uzņēmējas dalībvalsts vai jebkuras citas iesaistītās dalībvalsts kompetentās iestādes un jo īpaši tad, ja izmeklēšanā ir atklājušās pazīmes, kas liecina, ka ir izdarīts noziedzīgs nodarījums. Šajā sakarā Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāts attiecīgā gadījumā vai ja tas nepieciešams, var sniegt atbalstu uzņēmējas dalībvalsts vai jebkuras citas iesaistītās dalībvalsts iestādēm.
7. Nopietna kiberincidenta gadījumā Informātikas ģenerāldirektorāts cieši sadarbojas ar Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorātu, lai sniegtu atbalstu visos tehniskajos jautājumos. Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāts, apspriežoties ar Informātikas ģenerāldirektorātu, lemj par to, kad ir lietderīgi informēt uzņēmējas valsts vai jebkuras citas iesaistītās dalībvalsts kompetentās iestādes. Lai atbalstītu citas ES iestādes un aģentūras, kuras varētu būt skartas, tiks izmantoti Eiropas iestāžu, struktūru un aģentūru Datorapdraudējumu reaģēšanas vienības incidentu koordinācijas dienesti (CERT-EU).
8. Drošības izmeklēšanu dokumentē.
14. pants
Kompetenču sadalījums attiecībā uz drošības izmeklēšanu un cita veida izmeklēšanu
1. Ja Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāta Drošības direktorāts veic drošības izmeklēšanu, kā minēts 13. pantā, un ja šāda izmeklēšana ietilpst Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) vai Komisijas Izmeklēšanas un disciplīnas biroja (IDOC) kompetencē, tas nekavējoties uzņem sakarus ar šīm struktūrām, jo īpaši, lai neapdraudētu turpmāko OLAF vai IDOC rīcību. Attiecīgā gadījumā Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāta Drošības direktorāts aicina OLAF vai IDOC iesaistīties izmeklēšanā.
2. Drošības izmeklēšana, kas minēta 13. pantā, neskar OLAF un IDOC pilnvaras, kas paredzētas noteikumos, kuri regulē šīs struktūras. Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāta Drošības direktorātam var lūgt sniegt tehnisko palīdzību attiecībā uz izmeklēšanām, ko sācis OLAF vai IDOC.
3. Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāta Drošības direktorātam var lūgt palīdzību OLAF pārstāvjiem, kad tie piekļūst Komisijas telpām saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 883/2013 (13) 3. panta 5. punktu un 4. panta 4. punktu, lai atvieglotu viņu uzdevumu izpildi. Drošības direktorāts par šādiem palīdzības lūgumiem informē ģenerālsekretāru un Cilvēkresursu un drošības ĢD ģenerāldirektoru vai, ja šāda izmeklēšana tiek veikta Komisijas telpās, kurās atrodas tās locekļi vai ģenerālsekretārs, - Komisijas priekšsēdētāju un Komisāru, kura atbildības jomā ir cilvēkresursi.
4. Neskarot Civildienesta noteikumu 22. panta a) punktu, ja jautājums ir gan Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāta Drošības direktorāta, gan IDOC kompetencē, Drošības direktorāts, ziņojot Cilvēkresursu ĢD ģenerāldirektoram saskaņā ar 13. pantu, pēc iespējas agrīnā posmā informē, vai ir pamatoti iemesli, kāpēc lieta būtu jānodod IDOC. Jo īpaši tiek uzskatīts, ka šis agrīnais posms ir sācies, ja tūlītējie draudi drošībai ir beigušies. Šo jautājumu izlemj Cilvēkresursu un drošības ĢD ģenerāldirektors.
5. Ja jautājums var būt gan Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāta Drošības direktorāta, gan OLAF kompetencē, Drošības direktorāts nekavējoties ziņo Cilvēkresursu un drošības ĢD ģenerāldirektoram un informē OLAF ģenerāldirektoru pēc iespējas agrīnā posmā. Jo īpaši tiek uzskatīts, ka šis agrīnais posms ir sācies, ja tūlītējie draudi drošībai ir beigušies.
15. pants
Drošības pārbaudes
1. Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāts veic drošības pārbaudes, lai pārbaudītu, vai Komisijas dienesti un personas ievēro šo lēmumu un tā īstenošanas noteikumus, un formulētu ieteikumus, ja to uzskata par vajadzīgu.
2. Attiecīgā gadījumā Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāts veic drošības pārbaudes vai drošības uzraudzības vai izvērtējuma apmeklējumus, lai pārbaudītu, vai Komisijas darbinieku, aktīvu un informācijas, par kuru atbild citas Savienības iestādes, aģentūras vai struktūras, dalībvalstis, trešās valstis vai starptautiskas organizācijas, drošība ir pienācīgi aizsargāta saskaņā ar drošības noteikumiem un standartiem, kas ir vismaz līdzvērtīgi Komisijas noteikumiem un standartiem. Attiecīgā gadījumā un ievērojot pārvaldības labas sadarbības principu, šīs drošības pārbaudes ietver arī pārbaudes, ko veic saistībā ar klasificētas informācijas apmaiņu ar citām Savienības iestādēm, struktūrām un aģentūrām, dalībvalstīm vai trešām valstīm vai starptautiskām organizācijām.
3. Šo pantu piemēro pēc analoģijas Komisijas darbiniekiem Savienības pārstāvniecībās, neskarot, īpašo kārtību, kas pastāv starp Komisiju un EĀDD, piemēram, īpašo vienošanos, ko 2014. gada 28. maijā parakstīja Eiropas Komisijas Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāts un Eiropas Ārējās darbības dienests par pienākumu rūpēties par Komisijas darbiniekiem, kas strādā Savienības pārstāvniecībās
16. pants
Trauksmes stāvokļi un krīzes situāciju pārvaldība
1. Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāts ir atbildīgs par atbilstošu trauksmes stāvokļa pasākumu ieviešanu, lai sagatavotos vai reaģētu uz draudiem un incidentiem, kas ietekmē drošību Komisijā, un par pasākumiem, kas vajadzīgi, lai pārvaldītu krīzes situācijas.
2. Trauksmes stāvokļa pasākumi, kas minēti šā panta 1. punktā, ir samērīgi ar draudu līmeni drošībai. Trauksmes stāvokļa līmeņus nosaka ciešā sadarbībā ar citu Savienības iestāžu, aģentūru un struktūru un dalībvalsts vai dalībvalstu, kurās atrodas Komisijas telpas, kompetentajiem dienestiem.
3. Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāts ir kontaktpunkts trauksmes stāvokļu un krīzes situāciju pārvaldības jautājumos.
4. NODAĻA
ORGANIZĀCIJA
17. pants
Komisijas dienestu vispārīgi pienākumi
1. Komisijas pienākumus, kas minēti šajā lēmumā, veic Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāts tā Komisijas locekļa pakļautībā un viņa atbildības ietvaros, kurš ir atbildīgs par drošības jautājumiem.
2. Īpašā kārtība attiecībā uz kiberdrošību ir noteikta Lēmumā C(2006) 3602.
3. Atbildību par šā lēmuma un tā īstenošanas noteikumu īstenošanu un ikdienas ievērošanu var uzticēt citiem Komisijas dienestiem gadījumos, kad decentralizēta drošības īstenošana nozīmē ievērojamu efektivitāti, resursu un laika ietaupījumus, piemēram, attiecīgo dienestu ģeogrāfiskās atrašanās vietas dēļ.
4. Ja piemēro 3. punktu, Cilvēkresursu un drošības ĢD ģenerāldirektors un attiecīgā gadījumā Informātikas ĢD ģenerāldirektors, vienojas ar atsevišķiem Komisijas dienestiem par uzdevumu un pienākumus skaidru sadali drošības politikas īstenošanai un uzraudzībai.
18. pants
Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāts
1. Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāts jo īpaši ir atbildīgs par:
1)
Komisijas drošības politikas, īstenošanas noteikumu un drošības paziņojumu izstrādi;
2)
informācijas vākšanu ar mērķi izvērtēt draudus un drošības riskus un par visiem jautājumiem, kas var ietekmēt drošību Komisijā;
3)
elektroniskās pretuzraudzības un aizsardzības nodrošināšanu visās Komisijas atrašanās vietās, pienācīgi ņemot vērā draudu novērtējumus un pierādījumus par neatļautām darbībām pret Komisijas interesēm;
4)
Diennakts ārkārtas dienesta nodrošināšanu Komisijas dienestiem un darbiniekiem saistībā ar visiem drošuma un drošības jautājumiem;
5)
drošības pasākumu veikšanu, lai mazinātu drošības riskus un izstrādātu un uzturētu operatīvajām vajadzībām atbilstīgu KIS jo īpaši tādās jomās kā fiziskās piekļuves kontrole, drošības pilnvaru pārvaldība un rīcība ar sensitīvu un ES klasificētu informāciju;
6)
informētības palielināšanu, rīkojot mācības un treniņus un nodrošinot apmācību un konsultācijas par visiem jautājumiem, kas saistīti ar drošību Komisijā, lai veicinātu drošības kultūru un izveidotu drošības jautājumos pienācīgi apmācīta personāla kopu.
2. Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāts, neskarot citu Komisijas dienestu kompetenci un pienākumus, nodrošina ārējos sakarus:
1)
ar citu Savienības iestāžu, aģentūru un struktūru drošības dienestiem par jautājumiem, kas saistīti ar personu, aktīvu un informācijas drošību Komisijā;
2)
ar drošības, izlūkošanas un draudu novērtēšanas dienestiem, tostarp ar dalībvalstu, trešo valstu un starptautisko organizāciju un struktūru drošības iestādēm, par jautājumiem, kas skar personu, aktīvu un informācijas drošību Komisijā;
3)
ar policiju un citiem operatīvajiem dienestiem par visiem ikdienas un ārkārtas jautājumiem, kas skar Komisijas drošību;
4)
ar drošības iestādēm citās Savienības iestādēs, aģentūrās un struktūrās, dalībvalstīs un trešās valstīs par reaģēšanu tādu kiberuzbrukumu gadījumā, kas varētu ietekmēt drošību Komisijā;
5)
par izlūkdatu saņemšanu, izvērtēšanu un izplatīšanu attiecībā uz draudiem, ko rada teroristu un spiegošanas darbības, kas skar drošību Komisijā;
6)
par jautājumiem, kas saistīti ar klasificētu informāciju, kā noteikts Komisijas Lēmumā (ES, Euratom) 2015/444 (14).
3. Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāts ir atbildīgs par to, lai saskaņā ar šo pantu tiktu droši nosūtīta informācija, tostarp par personas dati.
19. pants
Komisijas drošības ekspertu grupa (ComSEG)
Izveido Komisijas drošības ekspertu grupu ar pilnvarām konsultēt Komisiju attiecīgos gadījumos par jautājumiem, kas saistīti ar tā iekšējo drošības politiku un it īpaši ar ES klasificētas informācijas aizsardzību.
20. pants
Vietējie drošības speciālisti (LSOs)
1. Katrs Komisijas dienests vai kabinets ieceļ vietējo drošības inspektoru (LSO), kas darbojas kā galvenais kontaktpunkts starp viņa pārstāvēto dienestu un Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorātu par visiem jautājumiem, kas saistīti ar drošību Komisijā. Vajadzības gadījumā var iecelt vienu vai vairākus LSO vietniekus. LSO ir ierēdnis vai pagaidu darbinieks.
2. Kā galvenais kontaktpunkts drošības jautājumos savā Komisijas dienestā vai kabinetā LSO regulāri atskaitās Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorātam un savam tiešajam vadītājam par drošības jautājumiem, kas skar viņa pārstāvēto Komisijas dienestu un nekavējoties ziņo par visiem drošības incidentiem, tostarp, ja varētu būt apdraudēta ESKI vai sensitīva neklasificēta informācija.
3. Attiecībā uz jautājumiem, kas saistīti ar komunikācijas un informācijas sistēmu drošību, LSO sadarbojas ar vietējo IT drošības speciālistu (LISO) savā Komisijas dienestā, kura loma un pienākumi ir noteikti Lēmumā C(2006) 3602.
4. Viņš līdzdarbojas drošības mācībās un informatīvajos pasākumos, kas pievēršas darbinieku, darbuzņēmēju un citu personu, kas strādā viņa Komisijas dienesta pakļautībā, konkrētajām vajadzībām.
5. LSO var uzticēt veikt īpašus uzdevumus nopietnu vai tūlītēju risku drošībai gadījumā vai ārkārtas situācijās pēc Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāta lūguma. LSO pārstāvētā ĢD ģenerāldirektoru vai Cilvēkresursu departamenta direktoru par šiem īpašajiem uzdevumiem informē Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāts.
6. LSO pienākumi neskar uzdevumus un pienākumus, kas uzticēti vietējiem IT drošības speciālistiem (LISOs), veselības un drošības speciālistiem, reģistra kontrolieriem vai jebkuras citas funkcijas veicējiem saistībā ar drošības vai drošuma pienākumiem. LSO uztur kontaktus ar tiem, lai nodrošinātu saskaņotu un konsekventu pieeju drošības jautājumiem un efektīvu informācijas plūsmu par jautājumiem saistībā ar drošību Komisijā.
7. LSO ir tieša piekļuve viņa ģenerāldirektoram vai dienesta vadītājam, informējot viņa tiešo vadību. Viņam ir drošības atļauja piekļūt ESKI vismaz līdz SECRET UE/EU SECRET līmenim.
8. Lai veicinātu informācijas un paraugprakses apmaiņu, Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāts organizē vismaz divreiz gadā LSO konferenci. Šajās konferencēs LSO dalība ir obligāta.
5. NODAĻA
ĪSTENOŠANA
21. pants
Īstenošanas noteikumi un drošības paziņojumi
1. Ja nepieciešams pieņemt šā lēmuma īstenošanas noteikumus, par to, pilnībā ievērojot iekšējo reglamentu, tiks pieņemts atsevišķs Komisijas pilnvarojošs lēmums tam Komisijas loceklim, kas ir atbildīgs par drošības jautājumiem,.
2. Kad saskaņā ar iepriekš minēto Komisijas lēmumu saņemts pilnvarojums, Komisijas loceklis, kas ir atbildīgs par drošības jautājumiem, var izstrādāt drošības paziņojumus, kuros izklāstītas drošības norādes un paraugprakse šā lēmuma un tā īstenošanas noteikumu piemērošanas jomā.
3. Komisija var deleģēt uzdevumus, kas minēti šā panta pirmajā un otrajā punktā, Cilvēkresursu un drošības ĢD ģenerāldirektoram ar atsevišķu deleģēšanas lēmumu pilnībā ievērojot iekšējo reglamentu.
6. NODAĻA
DAŽĀDI NOTEIKUMI UN NOBEIGUMA NOTEIKUMI
22. pants
Personas datu apstrāde
1. Komisija apstrādā personu datus, kas vajadzīgi, lai īstenotu šo lēmumu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 45/2001.
2. Neatkarīgi no pasākumiem, kas jau ir spēkā šā lēmuma pieņemšanas laikā un ir paziņoti Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājam (15), visus saskaņā ar šo lēmumu veiktos pasakumus, kas ietver personas datu apstrādi, piemēram, saistībā ar piekļuves un izejas kontroles žurnāliem, slēgta tīkla kameru pārklājuma ierakstiem, tālruņa zvaniem uz dežūrdienestiem vai sadales centriem vai tamlīdzīgiem datiem, kas nepieciešami drošības nolūkos vai reaģēšanai krīzes situācijā, piemēro īstenošanas noteikumus saskaņā ar 21. pantu, kas paredz atbilstošus aizsardzības pasākumus datu subjektiem.
3. Cilvēkresursu un drošības ĢD ģenerāldirektors ir atbildīgs par ikvienu personas datu apstrādi, ko veic saskaņā ar šo lēmumu.
4. Minētos īstenošanas noteikumus un procedūras pieņem pēc apspriešanās ar datu aizsardzības inspektoru un Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāju saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 45/2001.
23. pants
Pārskatāmība
Šo lēmumu un tā īstenošanas noteikumus paziņo Komisijas darbiniekiem un visām personām, kurām tie ir piemērojami.
24. pants
Iepriekšējo lēmumu atcelšana
Atceļ Lēmumu C(94) 2129.
25. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Briselē, 2015. gada 13. martā