РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 734/2013 НА СЪВЕТА
от 22 юли 2013 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 659/1999 за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО
(текст от значение за ЕИП)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 109 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейския парламент,
като има предвид, че:
(1)
В контекста на цялостно модернизиране на правилата за държавна помощ с оглед както на изпълнението на стратегията за растеж „Европа 2020“ (1), така и за бюджетна консолидация, член 107 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) следва да се прилага ефективно и еднакво в Съюза. Регламент (ЕО) № 659/1999 (2) кодифицира и засили предишната практика на Комисията за увеличаване на правната сигурност и за подкрепяне на развитието на политиката за държавна помощ в условия на прозрачност. При все това в светлината на опита, придобит от прилагането му, и на скорошни явления, като например разширяването на Съюза и икономическата и финансова криза, някои аспекти от Регламент (ЕО) № 659/1999 следва да бъдат изменени, за да може Комисията да бъде по-ефективна.
(2)
За да се оцени съвместимостта с вътрешния пазар на всяка неправомерна държавна помощ или такава, за която е отправено уведомление и за която Комисията има изключителна компетентност съгласно член 108 от ДФЕС, е уместно да се гарантира, че за целите на изпълнението на правилата за държавна помощ Комисията има правомощие да поиска цялата необходима пазарна информация от държава членка, предприятие или обединение от предприятия винаги, когато има съмнения относно съвместимостта на съответната мярка с правилата на Съюза и следователно е започнала официална процедура по разследване. По-специално Комисията следва да използва това свое правомощие в случаи, при които е необходима сложна оценка по същество. Когато взема решение дали да се възползва от това свое правомощие, Комисията следва да вземе предвид продължителността на предварителното разследване.
(3)
С цел оценяване на съвместимостта на мярка за помощ след започване на официалната процедура по разследване, по-конкретно по отношение на технически сложни случаи, подлежащи на оценка по същество, Комисията следва да може чрез обикновено искане или чрез решение да поиска от държава членка, предприятие или обединение от предприятия да предостави цялата пазарна информация, необходима за извършване на оценяването, ако информацията, предоставена от засегнатата държава членка в хода на предварителното разследване, не е достатъчна, като се вземе надлежно под внимание принципът на пропорционалност, в частност за малките и средните предприятия.
(4)
Предвид специалните отношения между бенефициентите на помощ и съответната държава членка, Комисията следва да може да изисква информация от даден бенефициент на помощ единствено със съгласието на съответната държава членка. Предоставянето на информация от бенефициент на мярка за помощ не представлява правно основание за двустранни преговори между Комисията и въпросния бенефициент.
(5)
Комисията следва да избере адресатите на исканията за информация въз основа на обективни критерии, съобразени с всеки отделен случай, като гарантира, че ако искането е адресирано до извадка от предприятия или обединения на предприятия, за всяка категория извадката от отговорилите на искането е представителна. Исканата информация следва да се състои по-конкретно от фактологична информация за дружеството и пазара и основан на факти анализ на функционирането на пазара.
(6)
В качеството си на инициатор на процедурата Комисията следва да има задължението да проверява както предаването на информация от страна на държавите членки, предприятията или обединенията на предприятия, така и декларираната поверителност на разкриваната информация.
(7)
Комисията следва да е в състояние да налага спазването на исканията за информация, отправени към всяко предприятие или обединение на предприятия, в зависимост от случая, посредством пропорционални глоби и периодични имуществени санкции. При определянето на размера на глобите и периодичните имуществени санкции Комисията следва да отчита надлежно принципите на пропорционалност и целесъобразност, особено по отношение на малките и средните предприятия. Правата на страните, от които е поискано да предоставят информация, следва да бъдат защитени, като им се дава възможността да изразят мненията си, преди да бъде взето решение за налагане на глоби или периодични имуществени санкции. В това отношение Съдът на Европейския съюз следва да има неограничена компетентност по отношение на такива глоби и периодични имуществени санкции по силата на член 261 от ДФЕС.
(8)
Като отчита надлежно принципите на пропорционалност и целесъобразност, Комисията следва да може да намали размера на периодичните имуществени санкции или да ги отмени напълно, когато адресатите на исканията предоставят поисканата информация, макар и след изтичането на крайния срок.
(9)
Глобите и периодичните имуществени санкции не са приложими за държави членки, тъй като те имат задължение да си сътрудничат лоялно с Комисията в съответствие с член 4 от Договора за Европейския съюз (ДЕС), както и да осигурят на Комисията цялата необходима информация, за да може тя да осъществява своите задължения съгласно Регламент (ЕО) № 659/1999.
(10)
За да бъдат обезпечени правата на защита на съответната държава членка, тя следва да получава копия от исканията за информация, изпратени до други държави членки, предприятия или обединения от предприятия и следва да може да представи становището си по получените коментари. Тя следва също да бъде информирана за имената на предприятията и обединенията от предприятия, доколкото тези субекти не са заявили основателен интерес тяхната самоличност да бъде защитена.
(11)
Комисията следва да вземе надлежно под внимание легитимния интерес на предприятията за опазването на техните търговски тайни. Тя следва да не бъде в състояние да използва поверителна информация, предоставена от отговорилите на искането и която не може да бъде събрана или направена анонимна по друг начин с никакво решение, освен ако предварително Комисията не е получила тяхното съгласие да разкрие информацията на въпросните държави членки.
(12)
В случаите, когато информацията, обозначена като поверителна, не е обхваната от задълженията за професионална тайна, е уместно да се установи механизъм, чрез който Комисията да може да реши относно степента, до която такава информация може да бъде разкрита. Всяко такова решение за отхвърляне на твърдение за поверителност на информация следва да съдържа срок, след който информацията да бъде разкрита, така че отговорилият да се възползва от всякаква съдебна защита, която е на негово разположение, включително всякаква междинна мярка.
(13)
Комисията следва да може по собствена инициатива да разгледа информация от всякакви източници за неправомерна помощ с цел да се гарантира спазването на член 108 от ДФЕС, и по-специално на задължението за уведомяване и за отлагателна клауза, предвидени в член 108, параграф 3 от ДФЕС, и да се оцени съвместимостта на дадена помощ с вътрешния пазар. В този контекст жалбите са основен източник на информация за откриване на нарушения на правилата на Съюза за държавна помощ.
(14)
За да се подобри качеството на подадените до Комисията жалби и в същото време да се увеличат прозрачността и правната сигурност, уместно е да се определят условията, на които една жалба следва да отговаря, за да предостави на Комисията информация по отношение на предполагаема неправомерна помощ и да се даде ход на предварителното разглеждане. Информация, предоставена, без да са изпълнени тези условия, следва да се третира като обща пазарна информация и не следва непременно да води до разследвания ex officio.
(15)
От жалбоподателите следва да се изисква да демонстрират, че са заинтересовани по смисъла на член 108, параграф 2 от ДФЕС и член 1, буква з) от Регламент (ЕО) № 659/1999. Те също следва да са задължени да предоставят определен обем информация под форма, която Комисията следва да е оправомощена да дефинира в разпоредба за прилагане. За да не бъдат разубедени евентуалните жалбоподатели, разпоредбата за прилагане следва да отчита, че изискванията за подаване на жалба от заинтересованата страна не следва да пораждат излишна тежест.
(16)
От съображения за правна сигурност е целесъобразно да се установят давностни срокове за налагането и изпълнението на глоби и периодични имуществени санкции.
(17)
За да се гарантира, че Комисията разглежда сходни случаи по последователен начин в целия вътрешен пазар, е целесъобразно да се допълнят съществуващите правомощия на Комисията, като се въведе специфично правно основание за започване на разследвания на сектори на икономиката или на определени инструменти за помощ в няколко държави членки. От съображения за пропорционалност и предвид голямата административна тежест, която произтича от подобни разследвания, проучвания на сектори следва да се извършват само ако наличната информация поражда основателни подозрения, че мерките за държавна помощ в даден сектор биха могли съществено да ограничат или опорочат конкуренцията в няколко държави членки или че съществуващите мерки за помощ за даден сектор в няколко държави членки не са или вече не са съвместими с вътрешния пазар. Такива проучвания ще дадат на Комисията възможност да се справи по ефективен и прозрачен начин с проблеми на хоризонталната държавна помощ и да получи предварителен цялостен поглед върху съответния сектор.
(18)
Последователността в прилагането на правилата за държавна помощ изисква също да се изградят механизми за сътрудничество между съдилищата на държавите членки и Комисията. Това сътрудничество се отнася за всички съдилища на държавите членки, които прилагат член 107, параграф 1 и член 108 от ДФЕС, независимо в какъв контекст. По-специално националните съдилища следва да имат възможност да се обръщат към Комисията за информация или за нейното мнение по въпроси, свързани с прилагането на правилата за държавна помощ. Комисията следва също да има възможност да изразява писмено или устно коментари в съдилищата, които са сезирани за прилагане на член 107, параграф 1 или член 108 от ДФЕС. Когато подпомага националните съдилища по тези въпроси, Комисията следва да действа в съответствие със задължението си да защитава обществения интерес.
(19)
Коментарите и становищата на Комисията следва да не засягат член 267 от ДФЕС и не са правно обвързващи за националните съдилища. Те следва да се подават в рамките на националните процесуални правила и практики, включително онези, които защитават правата на страните, при пълно зачитане на независимостта на националните съдилища. Коментарите, подадени от Комисията по нейна собствена инициатива, следва да се ограничават до случаи, които са от значение за последователното прилагане на член 107, параграф 1 или член 108 от ДФЕС, по-специално за случаи, които са от съществено значение за прилагането или по-нататъшното развитие на съдебната практика на Съюза в областта на държавната помощ).
(20)
В интерес на прозрачността и на правната сигурност информацията относно решенията на Комисията следва да бъде публична. Следователно е целесъобразно да се публикуват решенията за налагане на глоби или периодични санкционни плащания предвид факта, че засягат интересите на съответните източници. При публикуването на решенията си Комисията следва да спазва правилата за служебна тайна, включително и защитата на всяка поверителни информация и на личните данни, в съответствие с член 339 от ДФЕС.
(21)
Комисията в тясно сътрудничество с Консултативния комитет по държавните помощи следва да може да приема разпоредби за изпълнение, с които да установи подробни правила по отношение на формата, съдържанието и други критерии за жалбите, подадени в съответствие с Регламент (ЕО) № 659/1999.
(22)
Поради това Регламент (ЕО) № 659/1999 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 659/1999 се изменя, както следва:
1)
Заглавието на регламента се заменя със следното:
„РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 659/1999 НА СЪВЕТА ОТ 22 МАРТ 1999 ГОДИНА ЗА УСТАНОВЯВАНЕ НА ПОДРОБНИ ПРАВИЛА ЗА ПРИЛАГАНЕТО НА ЧЛЕН 108 ОТ ДОГОВОРА ЗА ФУНКЦИОНИРАНЕТО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ“
2)
Заглавието на член 5 се заменя със следното:
„Искане за информация, отправено към нотифициращата държава членка“.
3)
Добавят се следните членове:
„Член 6а
Искане за информация, отправено към други източници
1. След откриване на официалната процедура по разследване, предвидена в член 6, по-конкретно за технически сложни случаи, подлежащи на оценка по същество, Комисията може да поиска от дадена държава членка, предприятие или обединение от предприятия да предоставят цялата пазарна информация, необходима на Комисията за извършване на оценяването на съответната мярка, ако информацията, предоставена от засегнатата държава членка в хода на предварителното разследване, не е достатъчна, като взема надлежно под внимание принципа на пропорционалност, особено по отношение на малките и средните предприятия.
2. Комисията може да поиска информация единствено:
а)
ако тя се ограничава до процедурите по официалното разследване, за които Комисията е констатирала, че до този момент са неефективни; и
б)
ако съответната държава членка е съгласна с искането, доколкото са засегнати бенефициенти на помощ.
3. Предприятията или обединенията на предприятия, предоставящи информация в отговор на искане на Комисията за пазарна информация съгласно параграфи 6 и 7, изпращат своя отговор едновременно на Комисията и на засегнатата държава членка, доколкото предоставяните документи не съдържат информация от поверителен характер за тази държава членка.
Комисията води и наблюдава предаването на информация между засегнатите държави членки, предприятията или обединенията на предприятия и проверява декларираната поверителност на предаваната информация.
4. Комисията може да поиска единствено информация, която е на разположение на държава членка, предприятие или обединение от предприятия, засегнати от искането.
5. Държавите членки предоставят поисканата информация въз основа на обикновено искане и в рамките на посочения от Комисията срок, който обикновено не следва да надхвърля един месец. Ако държава членка не предостави исканата информация в рамките на посочения срок или предостави непълна информация, Комисията изпраща напомняне.
6. Комисията може да поиска от предприятие или обединение от предприятия да предостави информация чрез обикновено искане. Когато изпраща обикновено искане за информация до предприятие или обединение от предприятия, Комисията посочва правното основание и целта на искането, уточнява каква информация се иска и определя пропорционален срок, в който трябва да се предостави информацията. Тя също така се позовава на глобите, предвидени в член 6б, параграф 1, за предоставяне на неточна или подвеждаща информация.
7. Комисията, с решение, може да поиска от предприятие или обединение от предприятия да предостави информация. Когато Комисията, с решение, иска от предприятие или обединение от предприятия да предостави информация, тя посочва правното основание, целта на искането, уточнява каква информация се иска и определя пропорционален срок, в който трябва да се предостави информацията. Тя също така се позовава на глобите, предвидени в член 6б, параграф 1, и посочва или налага периодичните имуществени санкции, предвидени в член 6б, параграф 2, както е уместно. В допълнение тя посочва правото на предприятието или обединението от предприятия решението да бъде преразгледано в Съда на Европейския съюз.
8. Когато прави искане по параграф 1 или 6 или приема решение по параграф 7, Комисията предоставя на засегнатата държава членка и копие от искането или решението. Комисията посочва критериите за избора на получателите на искането или решението.
9. Собствениците на предприятията или техните представители, или в случаите на юридически лица, дружества или обединения, които не са юридически лица - лицата, упълномощени да ги представляват по закон или по силата на техния учредителен акт, осигуряват от тяхно име поисканата или необходимата информация. Надлежно упълномощени лица могат да предават информацията от името на своите клиенти. Последните остават изцяло отговорни, в случай че предадената информация е неточна, непълна или подвеждаща.
Член 6б
Глоби и периодични имуществени санкции
1. Комисията може - ако бъде преценено, че това е нужно и пропорционално - с решение да наложи на предприятия или обединения от предприятия глоби, които не надхвърлят 1 % от общия оборот през предходната финансова година, когато те умишлено или поради груба небрежност:
а)
предоставят неточна или подвеждаща информация в отговор на искане, прието съгласно член 6а, параграф 6;
б)
предоставят неточна, непълна или подвеждаща информация в отговор на решение, прието съгласно член 6а, параграф 7, или не предоставят информация в рамките на определения краен срок.
2. Комисията може с решение да наложи на предприятия или обединения от предприятия периодични санкционни плащания, когато дадено предприятие или обединение от предприятия не предостави пълна и точна информация съгласно искането на Комисията, отправено с решение, прието по силата на член 6а, параграф 7.
Периодичните имуществени санкции не надхвърлят 5 % от средния дневен оборот на засегнатото предприятие или обединение през предходната финансова година, за всеки просрочен ден, изчислен от датата, установена в решението, докато то не предостави пълна и точна информация, поискана или изисквана от Комисията.
3. При определянето на размера на глобата или периодичните имуществени санкции се отчитат характерът, сериозността и продължителността на нарушението, като се вземат надлежно под внимание принципите на пропорционалност и целесъобразност, особено по отношение на малките и средните предприятия.
4. Когато предприятията или обединенията от предприятия са изпълнили задължението, с оглед на което са наложени периодичните имуществени санкции, Комисията може да намали окончателния размер на периодичните имуществени санкции в сравнение с определения в първоначалното решение за налагане на периодични имуществени санкции. Комисията може също да отмени всяка периодична имуществена санкция.
5. Преди да приеме решение в съответствие с параграф 1 или 2, Комисията определя окончателен краен срок от две седмици за получаване на липсващата информация за пазара от засегнатите предприятия и обединения от предприятия и им предоставя възможността да изложат своите становища.
6. Съдът на Европейския съюз има неограничена компетентност по смисъла на член 261 от ДФЕС да преразглежда глоби или периодични имуществени санкции, наложени от Комисията. Той може да отмени, намали или увеличи наложените глоби или периодични имуществени санкции.“
4)
В член 7 се добавят следните параграфи:
„8. Преди приемането на решение съгласно параграфи 2-5 Комисията предоставя на съответната държава членка възможността да изложи становището си във връзка с информацията, получена от Комисията и предоставена на съответната държава членка по силата на член 6а, параграф 3, в рамките на срок, който по правило не надхвърля един месец.
9. Комисията не използва поверителна информация, предоставена от отговорилите, която не може да бъде агрегирана или другояче анонимизирана, в което и да е от решенията, взети съгласно параграфи 2-5, освен ако не е получила тяхното съгласие за разкриване на тази информация на въпросните държави членки. Комисията може да приеме обосновано решение, което се нотифицира на въпросното предприятие или обединението от предприятия, с което се установява, че информацията предоставена от отговорилия и отбелязана като поверителна, не е защитена, и се определя дата, след която информацията ще бъде разкрита. Този срок не трябва да бъде по малък от един месец.
10. Комисията взема надлежно под внимание законния интерес на предприятията за опазването на техните търговски тайни и друга поверителна информация. Предприятие или обединение от предприятия, предоставящо информация по силата на член 6а и което не е бенефициент на помощ по разглежданата мярка, може да поиска на основание за потенциална вреда неговата самоличност да не се съобщава на съответната държава членка.“
5)
В член 10 параграфи 1 и 2 се заменят със следното:
„1. Без да се засяга член 20, Комисията може по собствена инициатива да разглежда информация от всякакъв източник по отношение на твърдяна неправомерна помощ.
Комисията разглежда своевременно всяка жалба, подадена от всяка заинтересована страна съгласно член 20, параграф 2, и прави необходимото засегнатата държава членка да бъде информирана подробно и редовно за напредъка и резултата от разглеждането.
2. Ако е необходимо, Комисията иска информация от съответната държава членка. Член 2, параграф 2 и член 5, параграфи 1 и 2 се прилагат mutatis mutandis.
След откриване на официалната процедура по разследване Комисията може също да поиска информация от всяка друга държава членка, предприятие или обединение от предприятия в съответствие с членове 6а и 6б, които се прилагат mutatis mutandis.“
6)
Добавя се следното заглавие на главата след член 14:
„ГЛАВА IIIА
ДАВНОСТНИ СРОКОВЕ“.
7)
Заглавието на член 15 се заменя със следното:
„Давностни срокове за възстановяване на помощта“.
8)
Вмъкват се следните членове:
„Член 15а
Давностни срокове за налагане на глоби и периодични имуществени санкции
1. Правомощията, предоставени на Комисията в съответствие с разпоредбите в член 6б, са предмет на давностен срок от три години.
2. Срокът, предвиден в параграф 1, започва да тече от деня на извършване на нарушението, посочено в член 6б. При все това, в случай на продължаващи или повтарящи се нарушения, срокът започва да тече от деня, в който нарушението се прекратява.
3. Всяко действие, предприето от страна на Комисията за целите на разследването или производството по отношение на нарушението, посочено в член 6б, прекъсва давностния срок за налагане на глоби или на периодични имуществени санкции, считано от датата, на която съответното предприятие или обединение от предприятия е уведомено за действието.
4. След всяко прекъсване започва да тече нов давностен срок. При все това давностният срок изтича най-късно на датата, на която е изтекъл период от шест години, без Комисията да е наложила глоба или периодична имуществена санкция. Този период се увеличава с времето, през което давностният срок е спрян в съответствие с параграф 5.
5. Давностният срок за налагане на глоби или периодични имуществени санкции се спира, докато решението на Комисията е предмет на висящо производство пред Съда на Европейския съюз.
Член 15б
Давностни срокове за налагане на глоби и периодични имуществени санкции
1. Правомощията на Комисията да привежда в изпълнение решения, приети съгласно член 6б, са предмет на давностен срок от пет години.
2. Срокът, предвиден в параграф 1, започва да тече в деня, в който решението, взето съгласно член 6б, става окончателно.
3. Давностният срок, предвиден в параграф 1, се прекъсва:
а)
с нотифициране за решение, с което се изменя първоначалният размер на глобата или на периодичната имуществена санкция или се отказва такова изменение;
б)
с всяко действие на Комисията или на държава членка, действаща по искане на Комисията, имащо за цел привеждане в изпълнение на плащането на глоба или на периодично санкционно плащане.
4. След всяко прекъсване започва да тече нов давностен срок.
5. Давностният срок, предвиден в параграф 1, се спира, докато:
а)
на отговорилия е разрешен срок за плащане;
б)
изпълнението на плащането е спряно съгласно решение на Съда на Европейския съюз.“
9)
Член 16 се заменя със следното:
„Член 16
Неправилно използване на помощ
Без да се засяга член 23, Комисията може, в случаи на злоупотреба с помощ, да започне официална процедура по разследване съгласно член 4, параграф 4. Членове 6, 6а, 6б, 7, 9 и 10, член 11, параграф 1 и членове 12-15 се прилагат mutatis mutandis.“
10)
В член 20 параграф 2 се заменя със следното:
„2. Всяка заинтересована страна може да подаде жалба, за да информира Комисията за твърдяна неправомерна помощ или за твърдяна злоупотреба с помощ. За тази цел заинтересованата страна надлежно попълва формуляр, установен с разпоредба за прилагане, посочена в член 27, и предоставя цялата задължителна информация съгласно формуляра.
Когато Комисията смята, че заинтересованата страна не е спазила задължителния формуляр за жалби или че фактите и правните въпроси, изтъкнати от заинтересованата страна, не предоставят достатъчни основания да се покаже въз основа на prima facie разглеждане на съществуването на неправомерна помощ или злоупотреба с помощ, тя информира за това заинтересованата страна и я кани да предостави коментари в рамките на посочен срок, който по правило не надхвърля един месец. Ако заинтересованата страна не успее да предостави становището си в рамките на посочения срок, се смята, че жалбата е била оттеглена. Когато дадена жалба бъде сметната за оттеглена, Комисията уведомява за това засегнатата държава членка.
Комисията изпраща до жалбоподателя копие от решението по даден случай, засягащо предмета на жалбата.“
11)
След член 20 се вмъква следната глава:
„ГЛАВА VIА
РАЗСЛЕДВАНЕ ПО СЕКТОРИ НА ИКОНОМИКАТА И ПО ИНСТРУМЕНТИ ЗА ПОМОЩ
Член 20а
Разследване по сектори на икономиката и по инструменти за помощ
1. Когато наличната информация поражда основателно подозрение, че мерките за държавна помощ в конкретен сектор или въз основа на конкретен инструмент за помощ могат да ограничат или нарушат конкуренцията на вътрешния пазар в няколко държави членки или че съществуващи мерки за помощ в конкретен сектор в няколко държави членки не са или вече не са съвместими с вътрешния пазар, Комисията може да извърши разследване на конкретен сектор на икономиката или използването на въпросния инструмент за помощ в различни държави членки. В хода на това разследване Комисията може да поиска от съответните държави членки и/или предприятия, или обединения от предприятия да предоставят необходимата информация за прилагането на членове 107 и 108 от ДФЕС, като взема надлежно под внимание принципа на пропорционалност.
Комисията излага основанията за разследването и за избора на адресати при всички случаи на искане на информация по настоящия член.
Комисията публикува доклад за резултатите от своето разследване на определени сектори от икономиката или на определени инструменти за помощ в различни държави членки и приканва държавите членки и всички засегнати предприятия или обединения от предприятия да предоставят своите коментари.
2. Информацията, предоставена в хода на разследвания на сектори, може да бъде използвана в рамките на процедури по настоящия регламент.
3. Членове 5, 6а и 6б се прилагат mutatis mutandis.“
12)
След член 23 се вмъква следната глава:
„ГЛАВА VIIА
СЪТРУДНИЧЕСТВО С НАЦИОНАЛНИТЕ СЪДИЛИЩА
Член 23а
Сътрудничество с националните съдилища
1. За прилагането на член 107, параграф 1 и на член 108 от ДФЕС съдилищата на държавите членки могат да се обръщат към Комисията с искане да им бъде предадена информацията, с която тя разполага, или за нейното становище по въпроси, свързани с прилагане на правилата за държавна помощ.
2. Когато последователното прилагане на член 107, параграф 1 или на член 108 от ДФЕС изисква това, Комисията, действайки по собствена инициатива, може да внесе писмено коментарите си в съдилищата на държавите членки, които отговарят за прилагането на правилата за държавна помощ. С разрешение на съответния съд Комисията може да изложи и устно коментарите си.
Комисията уведомява засегнатата държава членка за намерението си да представи своите коментари, преди официално да направи това.
Единствено за целите на изготвянето на своите коментари Комисията може да поиска съответният съд на държавата членка да предаде документи, с които съдът разполага и които са необходими на Комисията за оценка на случая.“
13)
Член 25 се заменя със следното:
„Член 25
Адресати на решения
1. Адресати на решенията, взети по силата на член 6а, параграф 7, член 6б, параграфи 1 и 2 и член 7, параграф 9, са засегнатите предприятия или обединения от предприятия. Комисията незабавно уведомява адресата за решението и дава възможност на адресата да посочи пред Комисията коя информация счита за обхваната от задължението за служебна тайна.
2. Адресат на всички други решения на Комисията, взети по силата на глави II, III, IV, V и VII, е засегнатата държава членка. Комисията незабавно уведомява засегнатата държава членка за тези решения и дава възможност на тази държава членка да посочи пред Комисията коя информация счита за обхваната от задължението за служебна тайна.“
14)
В член 26 се вмъква следния параграф:
„2а. Комисията публикува в Официален вестник на Европейския съюз решенията, взети по силата на член 6б, параграфи 1 и 2.“
15)
Член 27 се заменя със следното:
„Член 27
Разпоредби за прилагане
Комисията, като действа в съответствие с процедурата, посочена в член 29, има правомощието да приеме разпоредби за прилагане относно:
а)
формата, съдържанието и други подробности на уведомленията;
б)
формата, съдържанието и други подробности на годишните доклади;
в)
формата, съдържанието и други подробности на жалбите, подадени по силата на член 10, параграф 1 и член 20, параграф 2;
г)
подробности относно сроковете и изчисляването на сроковете; и
д)
лихвата, посочена в член 14, параграф 2.“
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 22 юли 2013 година.
PADOMES REGULA (ES) Nr. 734/2013
(2013. gada 22. jūlijs),
ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 109. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu,
tā kā:
(1)
Saistībā ar valsts atbalsta noteikumu vispusīgu modernizāciju, lai veicinātu izaugsmes stratēģijas “Eiropa 2020” (1) īstenošanu un budžeta konsolidāciju, Līguma par Eiropas Savienības darbību (“LESD”) 107. pants būtu efektīvi un vienādi jāpiemēro visā Eiropas Savienībā. Ar Regulu (EK) Nr. 659/1999 (2) tika kodificēta un pastiprināta Komisijas iepriekšējā prakse, lai palielinātu juridisko noteiktību un sekmētu valsts atbalsta politikas attīstību pārredzamā vidē. Tomēr, ņemot vērā tās piemērošanas gaitā gūto pieredzi un tādus jaunākos notikumus kā Savienības paplašināšanās un ekonomikas un finanšu krīze, būtu jāgroza daži Regulas (EK) Nr. 659/1999 aspekti, lai Komisija varētu rīkoties efektīvāk.
(2)
Lai izvērtētu paziņota vai nelikumīga valsts atbalsta saderību ar iekšējo tirgu, kas saskaņā ar LESD 108. pantu ir Komisijas ekskluzīvā kompetencē, ir lietderīgi nodrošināt, lai Komisija būtu pilnvarota valsts atbalsta noteikumu īstenošanas nolūkos jebkurai dalībvalstij, jebkuram uzņēmumam vai uzņēmumu apvienībai pieprasīt visu nepieciešamo tirgus informāciju, ja tai ir šaubas par pasākuma saderību ar Savienības noteikumiem un tāpēc tā ir sākusi formālu izmeklēšanas procedūru. Jo īpaši Komisijai šādas pilnvaras būtu jāizmanto gadījumos, kad ir jāveic sarežģīta būtiska izvērtēšana. Lemjot par šādu pilnvaru izmantošanu, Komisijai būtu jāņem vērā sākotnējās izmeklēšanas ilgums.
(3)
Lai pēc formālās izmeklēšanas procedūras sākšanas izvērtētu atbalsta pasākuma saderību, jo īpaši attiecībā uz tehniski sarežģītiem pasākumiem, kam veic būtisku izvērtēšanu, Komisijai būtu jāspēj ar vienkāršu pieprasījumu vai ar lēmumu pieprasīt jebkurai dalībvalstij, jebkuram uzņēmumam vai uzņēmumu apvienībai sniegt visu tirgus informāciju, kas vajadzīga, lai pabeigtu savu izvērtējumu, ja informācija, ko attiecīgā dalībvalsts sniegusi sākotnējās izmeklēšanas laikā, nav pietiekama, pienācīgi ņemot vērā proporcionalitātes principu, jo īpaši attiecībā uz mazajiem un vidējiem uzņēmumiem.
(4)
Ņemot vērā īpašās attiecības starp atbalsta saņēmējiem un attiecīgo dalībvalsti, Komisijai būtu jāspēj prasīt informāciju no atbalsta saņēmēja, tikai vienojoties ar attiecīgo dalībvalsti. Attiecīgā atbalsta pasākuma saņēmēja sniegtā informācija neveido juridisko pamatu divpusējām sarunām starp Komisiju un attiecīgo saņēmēju.
(5)
Komisijai būtu jāizvēlas informācijas pieprasījumu adresāti, balstoties uz objektīviem kritērijiem atkarībā no katra gadījuma, vienlaikus nodrošinot, ka, ja pieprasījums ir adresēts uzņēmumu vai uzņēmumu apvienību izlasei, pārstāvētā izlase ir reprezentatīva katrā kategorijā. Pieprasītajā informācijā būtu jāietilpst jo īpaši faktiskajiem uzņēmuma un tirgus datiem un uz faktiem balstītai analīzei par tirgus darbību.
(6)
Komisijai kā procedūras sācējai vajadzētu būt atbildīgai par pārbaudi gan attiecībā uz dalībvalsts, uzņēmumu vai uzņēmumu apvienību informācijas nodošanu, gan attiecībā uz izpaužamās informācijas varbūtēju konfidencialitāti.
(7)
Komisijai būtu jāspēj nodrošināt jebkuram uzņēmumam vai uzņēmumu apvienībai adresēto informācijas pieprasījumu izpildi, ja nepieciešams, izmantojot samērīgus naudas sodus un periodiskus soda maksājumus. Nosakot naudas sodu un periodisku soda maksājumu apmēru, Komisijai būtu pienācīgi jāņem vērā proporcionalitātes un lietderības principi, jo īpaši attiecībā uz mazajiem un vidējiem uzņēmumiem. To pušu tiesības, kurām lūgts sniegt informāciju, būtu jāaizsargā, dodot tām iespēju darīt zināmu savu viedokli pirms jebkura tāda lēmuma pieņemšanas, ar ko uzliek naudas sodus vai periodiskus soda maksājumus. Saskaņā ar LESD 261. pantu Eiropas Savienības Tiesai vajadzētu būt neierobežotai jurisdikcijai attiecībā uz šādiem naudas sodiem un periodiskiem soda maksājumiem.
(8)
Pienācīgi ņemot vērā proporcionalitātes un lietderības principus, Komisijai vajadzētu spēt samazināt soda maksājumus vai tos pilnībā atcelt, ja pieprasījumu adresāti pilnībā nodrošina prasīto informāciju, kaut arī pēc termiņa beigām.
(9)
Naudas sodus un periodiskus soda maksājumus nepiemēro dalībvalstīm, jo tām ir pienākums lojāli sadarboties ar Komisiju saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību (LES) 4. pantu un sniegt Komisijai visu vajadzīgo informāciju, lai Komisija varētu izpildīt savus pienākumus saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 659/1999.
(10)
Lai garantētu attiecīgās dalībvalsts tiesības uz aizstāvību, tai būtu jāsaņem citām dalībvalstīm, uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām nosūtīto informācijas pieprasījumu kopijas un jāspēj iesniegt savus apsvērumus attiecībā uz saņemtajām piezīmēm. Tai arī vajadzētu būt informētai par uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām, kam nosūtīti pieprasījumi, ciktāl šādas vienības nav apliecinājušas likumīgo interesi, lai to identitāte tiktu aizsargātu.
(11)
Komisijai būtu pienācīgi jāņem vērā uzņēmumu likumīgās intereses to saimnieciskās darbības noslēpumu aizsargāšanā. Lēmumos tai nebūtu jāspēj izmantot atbildes sniedzēju iesniegtu konfidenciālu informāciju, kas nevar tikt apkopota vai citādi padarīta anonīma, ja vien tā iepriekš nav saņēmusi šo personu piekrišanu izpaust minēto informāciju attiecīgajai dalībvalstij.
(12)
Gadījumos, kad uz informāciju, kas norādīta kā konfidenciāla, neattiecas dienesta noslēpuma ievērošanas pienākums, lietderīgi ir izveidot mehānismu, kas ļauj Komisijai izlemt, kādā mērā šāda informācija var tikt izpausta. Ikvienā šādā lēmumā noraidīt lūgumu nodrošināt informācijas konfidencialitāti būtu jānorāda termiņš, kura beigās informācija tiks izpausta, lai attiecīgais atbildes sniedzējs var izmantot jebkādu tai pieejamo tiesiskās aizsardzības līdzekli, tostarp pagaidu pasākumus.
(13)
Komisijai būtu jāspēj pēc savas iniciatīvas izskatīt no jebkāda avota iegūtu informāciju par nelikumīgu atbalstu, lai nodrošinātu atbilstību LESD 108. pantam un jo īpaši paziņošanas pienākumam un nogaidīšanas klauzulai, kā noteikts LESD 108. panta 3. punktā, un izvērtētu atbalsta saderību ar iekšējo tirgu. Minētajā kontekstā sūdzības ir būtisks informācijas avots, lai konstatētu Savienības noteikumu pārkāpumus valsts atbalsta jomā.
(14)
Lai uzlabotu Komisijai iesniegto sūdzību kvalitāti un vienlaikus palielinātu pārredzamību un juridisko noteiktību, ir lietderīgi paredzēt nosacījumus, kādiem sūdzībai būtu jāatbilst, lai Komisijai nodrošinātu informāciju par iespējami nelikumīgu atbalstu un veiktu sākotnējo pārbaudi. Ar iesniegtajām sūdzībām, kas neatbilst minētajiem nosacījumiem, būtu jārīkojas kā ar vispārēju tirgus informāciju, un tām ne vienmēr būtu jāizraisa ex officio izmeklēšana.
(15)
Sūdzību iesniedzējiem būtu jāprasa pierādīt, ka tie ir ieinteresētās personas LESD 108. panta 2. punkta un Regulas (EK) Nr. 659/1999 1. panta h) punkta nozīmē. Tiem būtu arī jāprasa iesniegt konkrētu informācijas daudzumu tādā veidlapā, ko Komisija būtu pilnvarota noteikt īstenošanas noteikumos. Lai neatturētu varbūtējos sūdzību iesniedzējus, īstenošanas noteikumos būtu jāņem vērā, ka prasībām ieinteresētajām personām attiecībā uz sūdzības iesniegšanu nevajadzētu būt apgrūtinošām.
(16)
Juridiskās noteiktības labad ir lietderīgi noteikt noilguma termiņus naudas sodu un periodisku soda maksājumu piemērošanai un izpildei.
(17)
Lai nodrošinātu, ka līdzīgas problēmas Komisija visā iekšējā tirgū risina konsekventi, ir lietderīgi papildināt Komisijas pašreizējās pilnvaras, ieviešot īpašu juridisko pamatu, lai sāktu izmeklēšanu attiecībā uz ekonomikas nozarēm vai konkrētiem atbalsta instrumentiem vairākās dalībvalstīs. Proporcionalitātes apsvērumu dēļ un ņemot vērā lielo administratīvo slogu, ko šādas izmeklēšanas izraisa, nozares izmeklēšanas būtu jāveic tikai tad, ja pieejamā informācija veido pamatotas aizdomas, ka valsts atbalsta pasākumi konkrētā nozarē varētu materiāli ierobežot vai kropļot konkurenci iekšējā tirgū vairākās dalībvalstīs vai ka vairākās dalībvalstīs izmantotie pašreizējie atbalsta pasākumi konkrētā nozarē nav vai arī vairs nav saderīgi ar iekšējo tirgu. Šādas izmeklēšanas dotu Komisijai iespēju efektīvi un pārredzamā veidā risināt horizontālos valsts atbalsta jautājumus un iegūt ex ante visaptverošu priekšstatu par attiecīgo nozari.
(18)
Lai nodrošinātu konsekvenci valsts atbalsta noteikumu piemērošanā, būtu jāizveido mehānismi sadarbībai starp dalībvalstu tiesām un Komisiju. Šāda sadarbība attiecas uz visām dalībvalstu tiesām, kas piemēro LESD 107. panta 1. punktu un 108. pantu. Jo īpaši valstu tiesām būtu jānodrošina iespēja pieprasīt Komisijai informāciju vai atzinumu par jautājumiem, kas saistīti ar valsts atbalsta noteikumu piemērošanu. Komisijai arī vajadzētu spēt iesniegt rakstiskus vai mutiskus apsvērumus tiesām, kam uzticēts piemērot LESD 107. panta 1. punktu vai 108. pantu. Palīdzot valstu tiesām šajā sakarā, Komisijai būtu jārīkojas atbilstīgi savam pienākumam aizstāvēt sabiedrības intereses.
(19)
Minētajiem Komisijas apsvērumiem un atzinumiem nebūtu jāskar LESD 267. pants un nebūtu jāuzliek juridiskas saistības valstu tiesām. Tie būtu jāiesniedz saskaņā ar valstu procedūras noteikumiem un praksi, tostarp attiecībā uz lietas dalībnieku tiesību aizsardzību, pilnībā ievērojot valstu tiesu neatkarību. Apsvērumiem, ko iesniedz Komisija pēc pašas iniciatīvas, būtu jāattiecas tikai uz gadījumiem, kas ir svarīgi, lai saskaņoti piemērotu LESD 107. panta 1. punktu vai 108. pantu, jo īpaši uz gadījumiem, kas ir nozīmīgi Savienības valsts atbalsta judikatūras izpildei vai turpmākajai attīstībai.
(20)
Pārredzamības un juridiskās noteiktības labad būtu jāpublisko informācija par Komisijas lēmumiem. Tādēļ ir lietderīgi publicēt lēmumus par naudas sodu vai periodisku soda maksājumu uzlikšanu, jo tie ietekmē attiecīgo avotu intereses. Saskaņā ar LESD 339. pantu Komisijai, publicējot tās lēmumus, būtu jāievēro noteikumi par dienesta noslēpumu, tostarp par visas konfidenciālās informācijas un personas datu aizsardzību.
(21)
Komisijai ciešā saziņā ar Valsts atbalsta padomdevēju komiteju būtu jāspēj pieņemt īstenošanas noteikumus, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus attiecībā uz to sūdzību formu, saturu un citiem kritērijiem, kuras iesniegtas saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 659/1999.
(22)
Tāpēc būtu attiecīgi jāgroza Regula (EK) Nr. 659/1999,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Regulu (EK) Nr. 659/1999 groza šādi:
1)
regulas nosaukumu aizstāj ar šādu:
“PADOMES REGULA (EK) Nr. 659/1999 (1999. GADA 22. MARTS), AR KO NOSAKA SĪKI IZSTRĀDĀTUS NOTEIKUMUS LĪGUMA PAR EIROPAS SAVIENĪBAS DARBĪBU 108. PANTA PIEMĒROŠANAI”;
2)
regulas 5. panta virsrakstu aizstāj ar šādu:
“Informācijas pieprasījums, kas iesniegts paziņotājai dalībvalstij”;
3)
iekļauj šādus pantus:
“6.a pants
Informācijas pieprasījums, kas iesniegts citiem avotiem
1. Pēc tam, kad ir sākta 6. pantā paredzētā formālā izmeklēšanas procedūra, jo īpaši attiecībā uz tehniski sarežģītiem gadījumiem, uz kuriem attiecas pamatīgs izvērtējums, ja informācija, ko attiecīgā dalībvalsts ir sniegusi sākotnējās izmeklēšanas laikā, nav pietiekama, Komisija var pieprasīt citai dalībvalstij, uzņēmumam vai uzņēmumu apvienībai sniegt visu vajadzīgo informāciju, lai Komisija varētu pabeigt attiecīgā pasākuma izvērtēšanu, pienācīgi ņemot vērā proporcionalitātes principu, jo īpaši attiecībā uz mazajiem un vidējiem uzņēmumiem.
2. Komisija var pieprasīt informāciju, tikai:
a)
ja tā attiecas uz formālām izmeklēšanas procedūrām, kuras Komisija ir konstatējusi kā neefektīvas līdz tam laikam; un
b)
ciktāl tas attiecas uz atbalsta saņēmējiem, ja attiecīgā dalībvalsts piekrīt pieprasījumam.
3. Uzņēmumi vai uzņēmumu apvienības, kas pēc Komisijas pieprasījuma sniegt tirgus informāciju sniedz informāciju, balstoties uz 6. un 7. punktu, savas atbildes iesniedz vienlaicīgi Komisijai un attiecīgajai dalībvalstij, ciktāl sniegtajos dokumentos nav iekļauta informācija, kas ir konfidenciāla attiecībā pret minēto dalībvalsti.
Komisija vada un uzrauga informācijas nodošanu starp dalībvalstīm, uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām un pārbauda nodotās informācijas varbūtējo konfidencialitāti.
4. Komisija var pieprasīt tikai tādu informāciju, kas ir tādas dalībvalsts, uzņēmuma vai uzņēmumu apvienības rīcībā, uz kuru attiecas pieprasījums.
5. Dalībvalstis sniedz informāciju, pamatojoties uz vienkāršu pieprasījumu un Komisijas noteiktajā termiņā, kas parasti nepārsniedz vienu mēnesi. Ja dalībvalsts nesniedz prasīto informāciju minētajā termiņā vai sniedz nepilnīgu informāciju, Komisija sūta atgādinājumu.
6. Komisija ar vienkāršu pieprasījumu var lūgt uzņēmumam vai uzņēmumu apvienībai sniegt informāciju. Sūtot uzņēmumam vai uzņēmumu apvienībai vienkāršu pieprasījumu sniegt informāciju, Komisija norāda pieprasījuma juridisko pamatu un mērķi, precizē, kāda informācija ir vajadzīga, un nosaka samērīgu termiņu, kādā tā jāiesniedz. Tā norāda arī uz naudas sodiem par nepareizas vai maldinošas informācijas iesniegšanu, kas paredzēti 6.b panta 1. punktā.
7. Komisija ar lēmumu var pieprasīt uzņēmumam vai uzņēmumu apvienībai sniegt informāciju. Ja Komisija ar lēmumu pieprasa uzņēmumam vai uzņēmumu apvienībai sniegt informāciju, tā norāda pieprasījuma juridisko pamatu un mērķi, precizē, kāda informācija ir vajadzīga, un nosaka samērīgu termiņu, kādā tā jāiesniedz. Tā norāda arī uz naudas sodiem, kas paredzēti 6.b panta 1. punktā, un attiecīgā gadījumā norāda vai uzliek periodiskus soda maksājumus, kas paredzēti 6.b panta 2. punktā. Turklāt tā norāda uzņēmuma vai uzņēmumu apvienības tiesības uz lēmuma pārskatīšanu Eiropas Savienības Tiesā.
8. Nosūtot pieprasījumu saskaņā ar 1. vai 6. punktu vai pieņemot lēmumu saskaņā ar 7. punktu, Komisija vienlaikus arī nodrošina attiecīgajai dalībvalstij to kopiju. Komisija norāda kritērijus, kurus tā piemēroja, lai atlasītu pieprasījuma vai lēmuma saņēmējus.
9. Uzņēmumu īpašnieki vai viņu pārstāvji, vai - juridisku personu, uzņēmējsabiedrību vai apvienību, kam nav juridiskas personas statusa, gadījumā - personas, kas tiesīgas tās pārstāvēt saskaņā ar likumu vai statūtiem, sniedz pieprasīto informāciju to vārdā. Personas, kas ir attiecīgi pilnvarotas rīkoties, var sniegt informāciju savu klientu vārdā. Pēdējie tomēr uzņemas pilnu atbildību, ja sniegtā informācija ir nepatiesa, nepilnīga vai maldinoša.
6.b pants
Naudas sodi un periodiski soda maksājumi
1. Ja to uzskata par vajadzīgu un samērīgu, Komisija var ar lēmumu uzlikt uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām naudas sodus, kas nepārsniedz 1 % no kopējā apgrozījuma iepriekšējā saimnieciskās darbības gadā, ja tie tīši vai lielas nolaidības dēļ:
a)
sniedz nepatiesu vai maldinošu informāciju, atbildot uz pieprasījumu saskaņā ar 6.a panta 6. punktu;
b)
sniedz nepatiesu, nepilnīgu vai maldinošu informāciju, atbildot uz lēmumu, kas pieņemts saskaņā ar 6.a panta 7. punktu, vai nesniedz informāciju noteiktajā termiņā.
2. Komisija var ar lēmumu uzlikt uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām periodiskus soda maksājumus, ja uzņēmums vai uzņēmumu apvienība nav iesniegusi pilnīgu un pareizu informāciju, ko Komisija pieprasījusi lēmumā, kas pieņemts saskaņā ar 6.a panta 7. punktu.
Periodiski soda maksājumi par katru nokavēto darba dienu nepārsniedz 5 % no uzņēmuma vai uzņēmumu apvienības vidējā dienas apgrozījuma iepriekšējā saimnieciskās darbības gadā, sākot skaitīt no lēmumā noteiktās dienas, līdz tie iesniedz pilnīgu un pareizu informāciju, ko Komisija lūgusi vai pieprasījusi.
3. Nosakot naudas sodu vai periodisku soda maksājumu apmēru, apsver pārkāpuma veidu, smagumu un ilgumu, ņemot vērā proporcionalitātes un lietderības principus, jo īpaši attiecībā uz mazajiem un vidējiem uzņēmumiem.
4. Ja uzņēmumi vai uzņēmumu apvienības ir izpildījušas pienākumu, kura izpildei bija paredzēts noteikt periodisku soda maksājumu, Komisija var samazināt galīgo periodiska soda maksājuma apmēru salīdzinājumā ar to, kāds tas būtu saskaņā ar sākotnējo lēmumu, ar ko uzlikti periodiski soda maksājumi. Komisija var arī pilnībā atcelt jebkuru periodisko soda maksājumu.
5. Pirms pieņemt lēmumu saskaņā ar 1. vai 2. punktu, Komisija nosaka galīgo divu nedēļu termiņu, lai saņemtu trūkstošo tirgus informāciju no attiecīgajiem uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām, un arī dod tiem iespēju darīt zināmu savu viedokli.
6. Eiropas Savienības Tiesai ir neierobežota jurisdikcija LESD 261. panta nozīmē pārskatīt Komisijas noteiktos naudas sodus vai periodiskus soda maksājumus. Tā var atcelt, samazināt vai palielināt uzlikto naudas sodu vai periodisku soda maksājumu.”;
4)
regulas 7. pantam pievieno šādus punktus:
“8. Pirms pieņemt lēmumu saskaņā ar 2. līdz 5. punktu, Komisija dod attiecīgajai dalībvalstij iespēju termiņā, kas parasti nepārsniedz vienu mēnesi, darīt zināmu savu viedokli par informāciju, ko Komisija ir saņēmusi un sniegusi attiecīgajai dalībvalstij saskaņā ar 6.a panta 3. punktu.
9. Lēmumos, ko pieņem saskaņā ar 2. līdz 5. punktu, Komisija neizmanto atbildes sniedzēju iesniegto konfidenciālo informāciju, kas nevar tikt apkopota vai citādi padarīta anonīma, ja vien tā nav iepriekš saņēmusi šo personu piekrišanu izpaust minēto informāciju attiecīgajai dalībvalstij. Komisija var pieņemt argumentētu lēmumu, kuru paziņo attiecīgajam uzņēmumam vai uzņēmumu apvienībai un kurā konstatē, ka atbildes sniedzēja iesniegtā informācija, kas norādīta kā konfidenciāla, nav aizsargāta, un nosaka datumu, pēc kura informācija tiks izpausta. Minētais laikposms nevar būt īsāks par vienu mēnesi.
10. Komisija pienācīgi ņem vērā uzņēmumu likumīgās intereses aizsargāt savas saimnieciskās darbības noslēpumus un citu konfidenciālu informāciju. Uzņēmums vai uzņēmumu apvienība, kas sniegusi informāciju, ievērojot 6.a pantu, un kas nav attiecīgā valsts atbalsta saņēmējs, var lūgt, pamatojot ar iespējamu kaitējumu, lai tā identitāte attiecīgajai dalībvalstij netiktu atklāta.”;
5)
regulas 10. panta 1. un 2. punktu aizstāj ar šādiem:
“1. Neskarot 20. pantu, Komisija pēc savas iniciatīvas var izskatīt no jebkura avota iegūtu informāciju par iespējami nelikumīgu valsts atbalstu.
Komisija bez liekas kavēšanās izskata ikvienu sūdzību, ko iesniegusi jebkura ieinteresētā persona saskaņā ar 20. panta 2. punktu, un nodrošina, ka attiecīgā dalībvalsts tiek pilnībā un regulāri informēta par pārbaudes norisi un rezultātiem.
2. Vajadzības gadījumā Komisija lūdz informāciju attiecīgajai dalībvalstij. Mutatis mutandis piemēro 2. panta 2. punktu un 5. panta 1. un 2. punktu.
Pēc formālās izmeklēšanas procedūras sākšanas Komisija var arī lūgt informāciju no jebkuras citas dalībvalsts uzņēmuma vai uzņēmumu apvienības saskaņā ar 6.a un 6.b pantu, ko piemēro mutatis mutandis.”;
6)
pēc 14. panta iekļauj šādu nodaļas virsrakstu:
“III.A NODAĻA
NOILGUMA TERMIŅI”;
7)
regulas 15. panta virsrakstu aizstāj ar šādu:
“Noilguma termiņš attiecībā uz atbalsta atgūšanu”;
8)
iekļauj šādus pantus:
“15.a pants
Noilguma termiņš attiecībā uz naudas sodu un periodisku soda maksājumu piemērošanu
1. Uz Komisijas pilnvarām, kas tai piešķirtas saskaņā ar 6.b pantu, attiecas trīs gadu noilguma termiņš.
2. Termiņu, kas paredzēts 1. punktā, sāk skaitīt no dienas, kurā izdarīts 6.b pantā minētais pārkāpums. Tomēr pārkāpuma turpināšanas vai atkārtošanas gadījumā termiņu skaita no dienas, kurā pārkāpums izbeigts.
3. Jebkurš pasākums, ko īsteno Komisija, lai veiktu izmeklēšanu vai procesuālu darbību attiecībā uz 6.b pantā minēto pārkāpumu, pārtrauc noilguma termiņu naudas sodu vai periodisku soda maksājumu piemērošanai, sākot no dienas, kurā pasākums ir paziņots attiecīgajam uzņēmumam vai uzņēmumu apvienībai.
4. Pēc katra pārtraukuma noilguma termiņš sākas no jauna. Tomēr vēlākais, kad beidzas noilguma termiņš, ir diena, kurā beidzas sešu gadu termiņš, ja Komisija nav uzlikusi naudas sodu vai periodisku soda maksājumu. Šo termiņu pagarina par laiku, uz kuru noilguma termiņš ir apturēts saskaņā ar 5. punktu.
5. Noilguma termiņu naudas sodu vai periodisku soda maksājumu uzlikšanai aptur uz laiku, kamēr Komisijas lēmumu izskata Eiropas Savienības Tiesas procesā.
15.b pants
Noilguma termiņi attiecībā uz naudas sodu un periodisku soda maksājumu izpildi
1. Uz Komisijas pilnvarām izpildīt lēmumus, kas pieņemti, ievērojot 6.b pantu, attiecas piecu gadu noilguma termiņš.
2. Termiņu, kas paredzēts 1. punktā, sāk skaitīt no dienas, kurā lēmums, kas pieņemts, ievērojot 6.b pantu, kļūst galīgs.
3. Noilguma termiņu, kas paredzēts 1. punktā, pārtrauc:
a)
ar tā lēmuma paziņojumu, ar ko maina sākotnējo naudas soda vai periodiska soda maksājuma apmēru vai ar ko noraida pieteikumu to mainīt;
b)
ar jebkuru darbību, ko veic dalībvalsts, rīkojoties pēc Komisijas pieprasījuma, vai Komisija un kas paredzēta, lai nodrošinātu naudas soda vai periodiska soda maksājuma samaksu.
4. Pēc katra pārtraukuma noilguma termiņš sākas no jauna.
5. Noilguma termiņu, kas paredzēts 1. punktā, aptur uz laiku, kamēr:
a)
atbildes sniedzējam ir atvēlēts laiks maksāšanai;
b)
maksājuma izpilde ir apturēta, ievērojot Eiropas Savienības Tiesas nolēmumu.”;
9)
regulas 16. pantu aizstāj ar šādu:
“16. pants
Atbalsta ļaunprātīga izmantošana
Neskarot 23. pantu, gadījumos, kad atbalstu izmanto ļaunprātīgi, Komisija var sākt formālu izmeklēšanas procedūru saskaņā ar 4. panta 4. punktu. Mutatis mutandis piemēro 6., 6.a, 6.b, 7., 9. un 10. pantu, 11. panta 1. punktu un 12. līdz 15. pantu.”;
10)
regulas 20. panta 2. punktu aizstāj ar šādu:
“2. Jebkura ieinteresētā persona var iesniegt sūdzību, lai informētu Komisiju par jebkādu iespējami nelikumīgu atbalstu vai jebkādu iespējamu atbalsta ļaunprātīgu izmantošanu. Šim nolūkam ieinteresētā persona pienācīgi aizpilda veidlapu, kas ir noteikta 27. pantā minētajos īstenošanas noteikumos, un iesniedz visu tajā pieprasīto obligāto informāciju.
Ja Komisija uzskata, ka ieinteresētā persona nav pienācīgi aizpildījusi sūdzības iesnieguma obligāto veidlapu vai ka faktiskie un tiesiskie apstākļi, ko norādījusi ieinteresētā persona, nav pietiekams pamats, lai, balstoties uz sākotnējo pārbaudi, pierādītu nelikumīga atbalsta esību vai atbalsta ļaunprātīgu izmantošanu, Komisija par to informē ieinteresēto personu un aicina to iesniegt apsvērumus noteiktā termiņā, kas parasti nepārsniedz vienu mēnesi. Ja ieinteresētā persona noteiktajā termiņā nedara zināmu savu viedokli, uzskata, ka sūdzība ir atsaukta. Komisija informē attiecīgo dalībvalsti, ja sūdzību uzskata par atsauktu.
Komisija sūdzības iesniedzējam nosūta ar sūdzību saistītās lietas lēmuma kopiju.”;
11)
pēc 20. panta iekļauj šādu nodaļu:
“VI.A NODAĻA
IZMEKLĒŠANA ATTIECĪBĀ UZ EKONOMIKAS NOZARĒM UN ATBALSTA INSTRUMENTIEM
20.a pants
Izmeklēšana attiecībā uz ekonomikas nozarēm un atbalsta instrumentiem
1. Ja pieejamā informācija veido pamatotas aizdomas, ka valsts atbalsta pasākumi konkrētā nozarē vai pasākumi, kas balstās uz konkrētu atbalsta instrumentu, var materiāli ierobežot vai izkropļot konkurenci iekšējā tirgū vairākās dalībvalstīs vai ka vairākās dalībvalstīs izmantotie pašreizējie atbalsta pasākumi konkrētā nozarē nav vai arī vairs nav saderīgi ar iekšējo tirgu, Komisija var veikt izmeklēšanu dažādās dalībvalstīs attiecībā uz konkrēto ekonomikas nozari vai attiecīgā atbalsta instrumenta izmantošanu. Minētās izmeklēšanas gaitā Komisija var lūgt dalībvalstīm un/vai attiecīgajiem uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām sniegt informāciju, kas vajadzīga, lai piemērotu LESD 107. un 108. pantu, pienācīgi ņemot vērā proporcionalitātes principu.
Komisija paziņo apsvērumus attiecībā uz izmeklēšanu un adresātu izvēli visos informācijas pieprasījumos, ko sūta saskaņā ar šo pantu.
Komisija publicē ziņojumu par tās veiktās izmeklēšanas rezultātiem attiecībā uz noteiktām ekonomikas nozarēm vai konkrētiem atbalsta instrumentiem dažādās dalībvalstīs un aicina dalībvalstis un attiecīgos uzņēmumus vai uzņēmumu apvienības sniegt piezīmes.
2. Informāciju, kas iegūta nozaru izmeklēšanu rezultātā, var izmantot procedūrās saskaņā ar šo regulu.
3. Mutatis mutandis piemēro 5., 6.a un 6.b pantu.”;
12)
pēc 23. panta iekļauj šādu nodaļu:
“VII.A NODAĻA
SADARBĪBA AR VALSTU TIESĀM
23.a pants
Sadarbība ar valstu tiesām
1. Lai piemērotu LESD 107. panta 1. punktu un 108. pantu, dalībvalstu tiesas var lūgt Komisiju iesniegt tām informāciju, kas ir tās rīcībā, vai tās atzinumu par jautājumiem saistībā ar valsts atbalsta noteikumu piemērošanu.
2. Ja tas vajadzīgs konsekventai LESD 107. panta 1. punkta un 108. panta piemērošanai, Komisija pēc savas iniciatīvas var iesniegt rakstiskus apsvērumus dalībvalstu tiesām, kas ir atbildīgas par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu. Ar attiecīgās tiesas atļauju Komisija var sniegt arī mutiskus apsvērumus.
Par savu nodomu iesniegt apsvērumus Komisija informē attiecīgo dalībvalsti pirms to formālas iesniegšanas.
Vienīgi savu apsvērumu izstrādes nolūkā Komisija var pieprasīt attiecīgajai dalībvalsts tiesai nosūtīt tiesas rīcībā esošus dokumentus, kas vajadzīgi Komisijai lietas izvērtēšanai”;
13)
regulas 25. pantu aizstāj ar šādu:
“25. pants
Lēmumu adresāts
1. Lēmumus, kas pieņemti saskaņā ar 6.a panta 7. punktu, 6.b panta 1. un 2. punktu un 7. panta 9. punktu, adresē attiecīgajam uzņēmumam vai uzņēmumu apvienībai. Komisija lēmumu nekavējoties paziņo adresātam un dod adresātam iespēju norādīt Komisijai, uz kuru informāciju pēc tā ieskatiem vajadzētu attiekties pienākumam ievērot dienesta noslēpumu.
2. Visus citus Komisijas lēmumus, ko pieņem saskaņā ar II, III, IV, V un VII nodaļu, adresē attiecīgajai dalībvalstij. Komisija tos nekavējoties paziņo attiecīgajai dalībvalstij un dod minētajai dalībvalstij iespēju norādīt Komisijai, uz kuru informāciju pēc tās ieskatiem vajadzētu attiekties pienākumam ievērot dienesta noslēpumu.”;
14)
regulas 26. pantā iekļauj šādu punktu:
“2.a Lēmumus, ko Komisija pieņem saskaņā ar 6.b panta 1. un 2. punktu, tā publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.”;
15)
regulas 27. pantu aizstāj ar šādu:
“27. pants
Īstenošanas noteikumi
Komisijai saskaņā ar 29. pantā noteikto procedūru ir pilnvaras pieņemt īstenošanas noteikumus attiecībā uz:
a)
paziņojumu formu, saturu un citiem elementiem;
b)
gada ziņojumu formu, saturu un citiem elementiem;
c)
sūdzību, ko iesniedz saskaņā ar 10. panta 1. punktu un 20. panta 2. punktu, formu, saturu un citiem elementiem;
d)
informāciju par termiņiem un termiņu aprēķināšanu; un
e)
procentu likmi, kas minēta 14. panta 2. punktā.”
2. pants
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2013. gada 22. jūlijā