РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 24 юни 2014 година
относно договореностите за прилагане от страна на Съюза на клаузата за солидарност
(2014/415/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 222, параграф 3, първо изречение от него,
като взе предвид съвместното предложение на Европейската комисия и на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност,
като има предвид, че:
(1)
С настоящото решение се урежда прилагането от Съюза на член 222 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) („клауза за солидарност“). То не се отнася до прилагането от страна на държавите членки на клаузата за солидарност съгласно член 222, параграф 2 от ДФЕС. В съответствие с Декларация (№ 37) по член 222 от Договора за функционирането на Европейския съюз държава членка може да избере най-подходящите средства, за да изпълни задължението си за солидарност към друга държава членка.
(2)
В съответствие с член 222, параграф 1 от ДФЕС Съюзът и неговите държави членки трябва да действат съвместно в дух на солидарност, ако държава членка е обект на терористично нападение или жертва на природно или предизвикано от човека бедствие. Действията на Съюза и на държавите членки следва да бъдат съгласувани и да се допълват взаимно в полза на всяка държава членка, която се позовава на клаузата, както и за да се избегне дублиране на усилията. Тъй като съгласно член 222, параграф 2 от ДФЕС държавите членки координират действията си в рамките на Съвета, за да изпълнят задълженията си за солидарност, е подходящо да се предвидят договорености за координиране в рамките на Съвета по отношение на прилагането от Съюза на клаузата за солидарност.
(3)
Договореностите за координация в рамките на Съвета следва да се основават на договореностите за интегрирана реакция на ЕС при политическа криза (ИРПК), одобрени от Съвета на 25 юни 2013 г., в които се заявява, че ИРПК ще подкрепя и договореностите за прилагане на клаузата за солидарност. Подходящо е Съветът да адаптира договореностите за ИРПК, по-специално в случай на преразглеждане.
(4)
Прилагането на клаузата за солидарност от Съюза следва да почива на съществуващите инструменти, доколкото е възможно, да повишава ефективността чрез засилване на координацията и избягване на дублирането, да функционира при отсъствие на допълнителни ресурси, да осигурява на държавите членки проста и ясна среда за взаимодействие на равнището на Съюза и да зачита компетенциите на всяка институция и служба на Съюза.
(5)
Клаузата за солидарност призовава Съюза да мобилизира всички правни инструменти на негово разположение. Сред инструментите, които имат отношение, са стратегията за вътрешна сигурност на Европейския съюз, механизмът за гражданска защита на Европейския съюз, създаден с Решение № 1313/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (1) („механизмът на Съюза“), Решение № 1082/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (2) и структурите, изградени в рамките на общата политика за сигурност и отбрана (ОПСО).
(6)
Обхватът на договореностите за прилагане от Съюза на клаузата за солидарност следва да бъде ясно определен.
(7)
По отношение на борбата с тероризма стратегическата рамка за действие на Съюза е зададена в Стратегията на ЕС за борба срещу тероризма. Създадени са различни правни инструменти, като инструменти за засилване на защитата на критични инфраструктури в областта на енергетиката и транспорта (3). Действия бяха предприети вследствие на съобщението на Комисията, озаглавено „Политиката на ЕС за борба с тероризма: главни постижения и бъдещи предизвикателства“, например действия за укрепване на сътрудничеството между правоприлагащите органи, за по-добро предотвратяване на радикализацията, по-специално чрез създаването на Мрежа за осведоменост по въпросите на радикализацията и ограничаването на достъпа на терористи до парични средства, както и до експлозиви (4) и химически, биологични, радиологични и ядрени (ХБРЯ) материали, както и действия за подобряване на сигурността на експлозивите.
(8)
На равнището на Съюза следва да бъде определен механизъм за задействане и механизъм за постепенно отпадане на действието на договореностите по силата на настоящото решение въз основа на политическо искане на високо равнище от засегнатата(ите) държава(и) членка(и) и с подкрепата на единно звено за контакт на равнището на Съюза.
(9)
Чрез договореностите за реагиране на равнището на Съюза следва да се подобри ефективността посредством засилена координация въз основа на съществуващите инструменти.
(10)
Механизмът на Съюза има за цел укрепване на сътрудничеството между държавите членки и Съюза и улесняване на координацията в областта на гражданската защита. С Решение № 1313/2013/ЕС се създава Координационен център за реагиране при извънредни ситуации (КЦРИС), който трябва да осигурява непрекъснат денонощен оперативен капацитет и подпомага държавите членки и Комисията при преследването на целите на механизма на Съюза.
(11)
Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) разполага със структури за експертна помощ по разузнавателни и военни въпроси, както и с мрежата на делегациите, които също могат да допринасят за реагирането при заплахи или бедствия на територията на държавите членки или при кризи, които имат външно измерение. В зависимост от естеството на кризата други структури и агенции на Съюза в областта на общата външна политика и политика за сигурност (ОВППС), включително ОПСО, следва да предоставят, когато е подходящо, принос по силата на съответните разпоредби на правото на Съюза.
(12)
Когато е необходимо и осъществимо с оглед на спешността на въпроса, договореностите за реагиране на равнището на Съюза следва да бъдат допълнени от приемането на правни актове или от изменение на съществуващите актове съгласно съответните разпоредби на Договорите.
(13)
Настоящото решение не се отнася до отбраната. Ако в случай на криза е необходимо да се предприеме действие от областта на ОВППС или на ОПСО, следва да се вземе решение от Съвета съгласно съответните разпоредби на Договорите.
(14)
Настоящото решение не засяга член 42, параграф 7 от Договора за Европейския съюз.
(15)
В съобщението на Комисията, озаглавено „Стратегията за вътрешна сигурност на ЕС в действие: пет стъпки към една по-сигурна Европа“ е поставена целта да се увеличи устойчивостта на Съюза срещу кризи и бедствия чрез редица действия, включително чрез пълно прилагане на клаузата за солидарност. Както се припомня от Съвета в заключенията му от 24 и 25 февруари 2011 г., повишаването на устойчивостта на Европа срещу кризи и бедствия е от решаващо значение за по-нататъшното укрепване на свободата, сигурността и правосъдието в Съюза.
(16)
С цел да осигури на Съюза и на неговите държави членки възможност за ефективно действие, Европейският съвет редовно трябва да прави оценка на заплахите, пред които е изправен Съюзът. При поискване от Европейския съвет следва да бъдат представени доклади относно специфични заплахи.
(17)
В съответствие с член 346, параграф 1, буква а) от ДФЕС нито една държава членка не може да бъде задължавана да предоставя информация, чието разкриване тя счита за противоречащо на основните интереси на нейната сигурност.
(18)
На 22 ноември 2012 г. Европейският парламент прие Резолюция 2012/2223, озаглавена „Клаузите за обща отбрана и солидарност на ЕС: политическо и оперативно измерение“.
(19)
Настоящото решение зачита основните права и спазва принципите, признати от Хартата на основните права на Европейския съюз, и следва да се прилага в съответствие с тези права и принципи.
(20)
Тъй като целта на настоящото решение, а именно прилагането на клаузата за солидарност от страна на Съюза, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки съгласно принципа на субсидиарност, определен в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, определен във въпросния член, настоящото решение не надхвърля необходимото за постигането на тази цел,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Обща цел и предмет
1. С настоящото решение се създават правила и процедури за прилагане от Съюза на разпоредбата на член 222 от ДФЕС („клауза за солидарност“).
2. С цел да се гарантират съгласуваност и взаимно допълване на действията на Съюза и на държавите членки координацията на политическо равнище на реакцията при позоваване на клаузата се извършва от Съвета посредством Договореностите за ИРПК. Подкрепата за прилагането на ИРПК се осигурява от Генералния секретариат на Съвета, Комисията и ЕСВД.
3. Договореностите на равнището на Съюза се основават на съществуващите механизми в Съвета, Комисията, ЕСВД и агенциите на Съюза за предоставяне на информация и подкрепа. Когато е подходящо, върховният представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност (ВП) и ЕСВД участват чрез инициативи и предоставяне на съответна информация и подкрепа в границите на сферата на компетентност на ВП.
4. Съответните инструменти на Съюза и договореностите за ИРПК следват предвидените за всеки от тях процедури и могат да бъдат задействани преди задействането и след постепенното отпадане на реакцията по силата на настоящото решение.
5. Чрез договореностите съгласно настоящото решение се подобрява ефективността благодарение на по-добрата координация на реакцията на Съюза и държавите членки.
Член 2
Обхват
1. В случай на терористично нападение или природно или предизвикано от човека бедствие, независимо от това дали е породено на територията на държавите членки или извън нея, настоящото решение се прилага:
а)
на територията на държавите членки, за които се прилагат Договорите, което означава земната площ, вътрешните води и въздушното пространство;
б)
когато засягат инфраструктура (като намиращи се в морето съоръжения за добив на нефт и газ), разположена в териториалните морски води, изключителната икономическа зона или континенталния шелф на държава членка.
Когато използва тези договорености съгласно настоящото решение, и най-вече при мобилизиране на инструментите на негово разположение, Съюзът е обвързан от международното право и не засяга правата на държавите, които не са членки на ЕС.
2. Настоящото решение не се отнася до отбраната.
Член 3
Определения
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
а)
„бедствие“ означава всяка ситуация, която има или може да има тежки последици за населението, околната среда или имуществото, включително културното наследство;
б)
„терористично нападение“ означава терористично престъпление, както е определено в Рамково решение 2002/475/ПВР на Съвета (5);
в)
„криза“ означава бедствие или терористично нападение, чието въздействие или политическа значимост са толкова съществени, че се налага своевременно координиране на политиката и реакция на политическо равнище от Съюза;
г)
„реакция“ означава всяко действие, предприето в случай на бедствие или терористично нападение, за преодоляване на непосредствените неблагоприятни последици от него.
Член 4
Позоваване на клаузата за солидарност
1. В случай на бедствие или терористично нападение засегнатата държава членка може да се позове на клаузата за солидарност, ако след като е използвала възможностите, предлагани от съществуващите средства и механизми на национално равнище и на равнището на Съюза, прецени, че кризата очевидно надвишава способностите за реагиране, с които разполага.
2. Политическите органи на засегнатата държава членка отнасят своето позоваване до председателството на Съвета. Позоваването се отнася и до председателя на Европейската комисия чрез КЦРИС.
Член 5
Договорености за реакция на равнището на Съюза
1. След като е налице позоваване на клаузата за солидарност, Съветът осигурява политическата и стратегическата насока на реакцията на Съюза на позоваването на клаузата за солидарност, като отчита в пълна степен правомощията на Комисията и на ВП. За тази цел председателството на Съвета незабавно задейства договореностите за ИРПК, в случай че това вече не е направено, и по този начин информира всички държави членки, че има позоваване на клаузата за солидарност.
2. Едновременно с това, в съответствие с член 1, параграф 3, Комисията и ВП:
а)
определят всички инструменти на Съюза, които имат отношение и които най-добре могат да допринесат за реакцията при кризата, включително специфични за сектора, оперативни, политически или финансови инструменти и структури, и предприемат всички необходими мерки, предвидени в тези инструменти;
б)
набелязват военните способности, които могат да допринесат най-съществено за реакцията при кризата с подкрепата на Военния секретариат на ЕС;
в)
определят и предлагат използването на правни инструменти и ресурси, попадащи в сферата на компетентност на агенциите на Съюза, които могат да допринесат най-съществено за реакцията при кризата;
г)
консултират Съвета дали съществуващите инструменти са достатъчно средство за подпомагане на засегната държава членка след позоваването на клаузата за солидарност;
д)
изготвят редовно интегрирани доклади за наблюдение на ситуацията и анализ, за да предоставят информация и да оказват подкрепа за координацията и вземането на решения на политическо равнище в Съвета, в съответствие с член 6 от настоящото решение.
3. Когато е подходящо, в съответствие с член 1, параграф 3, Комисията и ВП представят на Съвета предложение, по-специално по отношение на:
а)
решение относно извънредни мерки, които не са предвидени в действащите инструменти;
б)
искания за военни способности, които надхвърлят съществуващите договорености в областта на гражданската защита; или
в)
мерки в подкрепа на бързата реакция от страна на държавите членки.
4. Посредством договореностите за ИРПК председателството на Съвета осигурява съгласуваност при работата в Съвета и цялостна реакция на политическо равнище на Съюза, включително относно разработването и актуализирането на предложения за действие, при зачитане на правото на инициатива на Комисията и на ВП в техните сфери на компетентност. В тази си дейност председателството се подпомага и получава експертни съвети от Генералния секретариат на Съвета, Комисията, ЕСВД и в случай на терористични нападения от координатора на ЕС за борбата с тероризма. В зависимост от естеството на кризата структурите и агенциите на Съюза в областта на ОВППС/ОПСО предоставят, когато е подходящо, принос по силата на съответните разпоредби на правото на Съюза.
5. Председателството на Съвета информира председателя на Европейския съвет и председателя на Европейския парламент относно позоваването на клаузата за солидарност, както и за други важни събития.
6. При позоваване на клаузата за солидарност КЦПИС действа като централна, денонощно действаща точка за контакт на равнището на Съюза с компетентните органи на държавите членки и други заинтересовани страни, без да се засягат поетите отговорности в рамките на Комисията и от ВП, нито съществуващите информационни мрежи. КЦПИС ще подпомогне изготвянето на интегрирани доклади за наблюдение на ситуацията и анализ в сътрудничество със Ситуационната зала на ЕС и други кризисни центрове на Съюза в съответствие с член 6 от настоящото решение.
Член 6
Интегрирани доклади за наблюдение на ситуацията и анализ
Интегрираните доклади за наблюдение на ситуацията и анализ се изготвят в съответствие с конкретните нужди на политическо равнище на Съюза, набелязани от председателството на Съвета, и дават възможност за стратегически преглед на ситуацията в рамките на Съвета съобразно договореностите за ИРПК. В такива доклади се включва валидиран принос, направен на доброволен принцип от държавите членки, Комисията, ЕСВД и от съответните агенции на Съюза, както и от съответните международни организации. В случай на позоваване, което е свързано с терористични нападения, оценката на разузнавателните данни и информацията на разузнавателните служби се разглеждат отделно посредством съществуващите канали за това.
Член 7
Постепенно отпадане
Постепенното отпадане на реакцията по силата на настоящото решение следва процедурата, предвидена в член 4, параграф 2. Веднага щом прецени, че е отпаднала необходимостта от активиране на клаузата за солидарност, държавата членка, която се е позовала на клаузата, съобщава за това.
Член 8
Оценка на заплахите на равнището на Съюза
1. За да прави редовна оценка на заплахите, пред които е изправен Съюзът, Европейският съвет може да поиска от Комисията, ВП и агенциите на Съюза да представят доклади относно специфични заплахи, когато е подходящо.
2. Освен ако Европейският съвет е предвидил друго, тези доклади се основават единствено на съществуващите оценки на заплахите, обобщени от съответните институции, органи и агенции на Съюза в рамките на действащите договорености, както и на информацията, предоставена на доброволен принцип от държавите членки, като се избягва дублиране на усилията. Когато е подходящо, в изготвянето на такива доклади участва и координаторът на ЕС за борбата с тероризма. В съответствие с член 346, параграф 1, буква а) от ДФЕС нито една държава членка не може да бъде задължавана да предоставя информация, чието разкриване тя счита за противоречащо на основните интереси на нейната сигурност.
Член 9
Преглед
1. Договореностите в настоящото решение подлежат на периодичен преглед съобразно идентифицираните потребности и във всички случаи в рамките на 12 месеца след прекратяването на позоваването, за да се гарантира, че са формулирани съответните изводи и се предприемат подходящи мерки. Прегледът се извършва от Съвета въз основа на съвместен доклад, изготвен от Комисията и от ВП.
2. Настоящото решение може да бъде преразгледано, когато е подходящо. В този случай и в съответствие с член 222, параграф 3 от ДФЕС Съветът се подпомага от Комитета по политика и сигурност и от постоянния комитет за оперативно сътрудничество в областта на вътрешната сигурност.
3. Когато е подходящо, Съветът може да адаптира договореностите за ИРПК, по-специално за да отговори на потребностите, набелязани от Съвета в контекста на прегледа или след преразглеждане на настоящото решение.
Член 10
Финансови последици
Финансовите ресурси, необходими за прилагането на настоящото решение, се мобилизират в рамките на договорените ограничения за годишни разходи и в съответствие с обхвата на действащите правни инструменти на Съюза, при зачитане на годишните тавани, установени в многогодишната финансова рамка.
Член 11
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Люксембург на 24 юни 2014 година.
PADOMES LĒMUMS
(2014. gada 24. jūnijs)
par kārtību, kādā Savienība īsteno solidaritātes klauzulu
(2014/415/ES)
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 222. panta 3. punkta pirmo teikumu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas un Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos kopējo priekšlikumu,
tā kā:
(1)
Šis lēmums attiecas uz Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 222. panta (“solidaritātes klauzula”) īstenošanu Savienībā. Tas neattiecas uz solidaritātes klauzulas īstenošanu dalībvalstīs saskaņā ar LESD 222. panta 2. punktu. Saskaņā ar Deklarāciju (Nr. 37) attiecībā uz Līguma par Eiropas Savienības darbību 222. pantu dalībvalsts var izvēlēties vispiemērotākos līdzekļus savu solidaritātes saistību ievērošanai attiecībā uz citu dalībvalsti.
(2)
Saskaņā ar LESD 222. panta 1. punktu Savienība un tās dalībvalstis darbojas kopīgi un, ievērojot solidaritāti, ja dalībvalsts ir teroristu uzbrukuma vai arī dabas vai cilvēku izraisītas katastrofas upuris. Jebkuras dalībvalsts interesēs, kura pieprasa piemērot solidaritātes klauzulu, un lai izvairītos no pasākumu dublēšanās, būtu jānodrošina Savienības un dalībvalstu rīcības saskaņotība un papildināmība. Ņemot vērā to, ka dalībvalstīm Padomē jākoordinē sava darbība savu solidaritātes saistību ievērošanai saskaņā ar LESD 222. panta 2. punktu, ir lietderīgi vienoties par koordinēšanas kārtību Padomē solidaritātes klauzulas īstenošanai Savienībā.
(3)
Koordinēšanas kārtībai Padomē būtu jābalstās uz ES integrētajiem krīzes situāciju politiskās reaģēšanas (“IPCR”) mehānismiem, kurus Padome apstiprināja 2013. gada 25. jūnijā un kuros noteikts, ka ar IPCR arī jāatbalsta kārtība solidaritātes klauzulas īstenošanai. Ir lietderīgi, ka Padome pielāgo IPCR kārtību, jo īpaši pārskatīšanas gadījumā.
(4)
Solidaritātes klauzulas īstenošanai Savienībā pēc iespējas būtu jābalstās uz esošajiem instrumentiem, jāpalielina efektivitāte, pastiprinot koordināciju un novēršot pārklāšanos, jānotiek bez papildu resursu izmantošanas, jāsniedz dalībvalstīm vienkārša un skaidra saskarne Savienības līmenī un jāievēro katrai Savienības iestādei un dienestam piešķirtās pilnvaras.
(5)
Ar solidaritātes klauzulu Savienība tiek aicināta mobilizēt visus tās rīcībā esošos instrumentus. Attiecīgie instrumenti ietver Eiropas Savienības iekšējās drošības stratēģiju, Eiropas Savienības Civilās aizsardzības mehānismu, kas izveidots ar Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 1313/2013/ES (1) (“Savienības mehānisms”), Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 1082/2013/ES (2) un struktūras, kas izveidotas saskaņā ar kopējo drošības un aizsardzības politiku (KDAP).
(6)
Solidaritātes klauzulas īstenošanas kārtība Savienībā būtu skaidri jādefinē.
(7)
Kas attiecas uz cīņu pret terorismu, Savienības rīcības stratēģiskais satvars ir Eiropas Savienības terorisma apkarošanas stratēģija. Ir pieejami dažādi instrumenti, piemēram, instrumenti, kas stiprina kritisko infrastruktūru aizsardzību enerģētikā un transportā (3). Ir arī veikti pasākumi atbilstīgi Komisijas paziņojumam “ES Pretterorisma politika - galvenie sasniegumi un nākotnes uzdevumi”, piemēram, pasākumi, kas uzlabo sadarbību starp tiesībaizsardzības iestādēm, pastiprina radikalizācijas novēršanu, jo īpaši, izveidojot Radikalizācijas izpratnes tīklu, un ierobežo teroristu piekļuvi finansējumam, kā arī sprāgstvielām (4) un ķīmiskām, bioloģiskām, radioloģiskām un kodolvielām, kā arī pasākumi, kas veicina sprāgstvielu drošību.
(8)
Savienības līmenī būtu jādefinē mehānismi, ar ko pieprasa piemērot šajā lēmumā paredzēto kārtību un to pārtraukt, balstoties uz augsta līmeņa politisku lūgumu no attiecīgās dalībvalsts un izmantojot vienotu kontaktpunktu Savienības līmenī.
(9)
Savienības līmeņa reaģēšanas kārtībai būtu jāuzlabo efektivitāte, pastiprinot koordināciju uz esošo instrumentu pamata.
(10)
Savienības mehānisma mērķis ir stiprināt dalībvalstu un Savienības sadarbību un veicināt koordināciju civilās aizsardzības jomā. Ar Lēmumu Nr. 1313/2013/ES izveidoja Ārkārtas reaģēšanas koordinēšanas centru (“ERCC”), kam jānodrošina operatīvās spējas 24 stundas diennaktī un jākalpo dalībvalstīm un Komisijai Savienības mehānisma mērķu sasniegšanai.
(11)
Eiropas Ārējās darbības dienesta (EĀDD) rīcībā ir struktūras ar kompetenci izlūkošanas un militārajā jomā, kā arī delegāciju tīkls, kas arī var sniegt savu ieguldījumu reaģēšanā uz apdraudējumiem vai katastrofām dalībvalstu teritorijā vai krīzēm, kurām ir ārēja dimensija. Atkarībā no krīzes citām struktūrām un Savienības aģentūrām kopējās ārpolitikas un drošības politikas (KĀDP) jomā, tostarp KDAP, vajadzības gadījumā būtu jāsniedz ieguldījums atbilstīgi attiecīgajiem Savienības tiesību aktu noteikumiem.
(12)
Ja tas ir nepieciešams un praktiski iespējams, ņemot vērā situācijas steidzamību, Savienības līmeņa reaģēšanas kārtība būtu jāpapildina, pieņemot tiesību aktus vai grozot esošos tiesību aktus saskaņā ar attiecīgajiem Līgumu noteikumiem.
(13)
Šis lēmums neietekmēs aizsardzības jomu. Gadījumā, ja krīzes rezultātā ir nepieciešami KĀDP vai KDAP pasākumi, Padomei būtu jāpieņem lēmums saskaņā ar attiecīgajiem Līgumu noteikumiem.
(14)
Šis lēmums neskar Līguma par Eiropas Savienību 42. panta 7. punktu.
(15)
Komisijas ziņojumā “ES iekšējās drošības stratēģija darbībā - pieci soļi pretim drošākai Eiropai”, ir noteikts mērķis uzlabot Savienības izturētspēju krīzes un katastrofu gadījumos, veicot vairākas darbības, tostarp pilnībā izmantojot solidaritātes klauzulu. Kā Padome ir atgādinājusi 2011. gada 24. un 25. februāra secinājumos, ir svarīgi uzlabot Eiropas izturētspēju krīzes un katastrofu gadījumos, lai turpinātu stiprināt brīvību, drošību un tiesiskumu Savienībā.
(16)
Eiropadomei regulāri jāizvērtē draudi, ar kuriem saskaras Savienība, lai Savienība un tās dalībvalstis spētu efektīvi rīkoties. Pēc Eiropadomes lūguma būtu jāsagatavo ziņojumi par konkrētiem draudiem.
(17)
Saskaņā ar LESD 346. panta 1. punkta a) apakšpunktu dalībvalstīm nav jāsniedz informācija, kuras izpaušanu tās atzīst par būtisku savas drošības interešu apdraudējumu.
(18)
Eiropas Parlaments 2012. gada 22. novembrī pieņēma Rezolūciju 2012/2223 “ES savstarpējās aizsardzības un solidaritātes noteikumi - politiskie un darbības aspekti”.
(19)
Šajā lēmumā ir ievērotas pamattiesības un principi, kas atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, un tas būtu jāpiemēro saskaņā ar minētajām tiesībām un principiem.
(20)
Tā kā šā lēmuma mērķi, proti, solidaritātes klauzulas īstenošana Savienībā, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, bet rīcības mēroga un iedarbības dēļ to var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā lēmumā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Vispārējais mērķis un priekšmets
1. Šajā lēmumā ir izklāstīti noteikumi un procedūras, kā Savienība īsteno Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 222. pantu (“solidaritātes klauzula”).
2. Lai nodrošinātu Savienības un dalībvalsts rīcības saskaņotību un savstarpējo papildināmību, Padome, izmantojot IPCR mehānismus, politiskā līmenī koordinē reaģēšanu uz solidaritātes klauzulas piemērošanas pieprasīšanu. IPCR mehānismu darbību atbalsta Padomes Ģenerālsekretariāts (PĢS), Komisija un EĀDD.
3. Savienības līmeņa īstenošanas kārtības pamatā ir Padomē, Komisijā, EĀDD un Savienības aģentūrās pieejamie informācijas un atbalsta sniegšanas mehānismi. Vajadzības gadījumā Augstais pārstāvis ārlietās un drošības politikas jautājumos (AP) un EĀDD sniedz savu ieguldījumu, AP kompetences jomā nākot klajā ar iniciatīvām un sniedzot attiecīgu informāciju un atbalstu.
4. Attiecīgiem Savienības instrumentiem un IPCR mehānismiem izmanto tiem noteiktās procedūras, un tos var aktivizēt pirms piemērošanas pieprasīšanas un pēc reaģēšanas piemērošanas pārtraukšanas saskaņā ar šo lēmumu.
5. Īstenošanas kārtība atbilstīgi šim lēmumam uzlabo efektivitāti, pastiprināti koordinējot Savienības un dalībvalsts reaģēšanas pasākumus.
2. pants
Darbības joma
1. Teroristu uzbrukuma vai dabas vai cilvēku izraisītas katastrofas gadījumā neatkarīgi no tā, vai tā izcēlusies dalībvalstu teritorijā vai ārpus tās, šo lēmumu piemēro:
a)
to dalībvalstu teritorijā, kurām piemēro Līgumus, ar to saprotot sauszemi, iekšējos ūdeņus, teritoriālos ūdeņus un gaisa telpu;
b)
ja ir skarta infrastruktūra (piemēram, naftas un gāzes ieguves iekārtas atklātā jūrā), kas atrodas dalībvalsts teritoriālajos ūdeņos, ekskluzīvajā ekonomikas zonā vai kontinentālajā šelfā.
Gadījumos, kad Savienība izmanto īstenošanas kārtību saskaņā ar šo lēmumu un jo īpaši kad tā mobilizē tās rīcībā esošos līdzekļus, Savienībai vajadzētu būt saistošām starptautiskām tiesībām un tā neaizskar valstu, kas nav dalībvalstis, tiesības.
2. Šis lēmums neietekmē aizsardzības jomu.
3. pants
Definīcijas
Šajā lēmumā piemēro šādas definīcijas:
a)
“katastrofa” ir jebkura situācija, kas smagi ietekmē vai var smagi ietekmēt cilvēkus, vidi vai īpašumu, tostarp kultūras mantojumu;
b)
“teroristu uzbrukums” ir teroristu nodarījums, kā tas definēts Padomes Pamatlēmumā 2002/475/TI (5);
c)
“krīze” ir katastrofa vai teroristu uzbrukums ar tik plašu ietekmi vai politisko nozīmi, ka ir vajadzīga savlaicīga politiska koordinācija un reaģēšana Savienības politiskajā līmenī;
d)
“reaģēšana” ir visi pasākumi, kas īstenoti katastrofas vai teroristu uzbrukuma gadījumā, lai novērstu to tūlītējās nelabvēlīgās sekas.
4. pants
Solidaritātes klauzulas piemērošanas pieprasīšana
1. Gadījumā, ja dalībvalsti skārusi katastrofa vai teroristu uzbrukums, tā var pieprasīt solidaritātes klauzulas piemērošanu, ja pēc esošo, valsts un Savienības līmenī, pieejamo līdzekļu un instrumentu izmantošanas tā uzskata, ka krīze nepārprotami pārsniedz tai pieejamās reaģēšanas spējas.
2. Skartās dalībvalsts politiskās iestādes savus piemērošanas pieprasījumus nosūta Padomes prezidentvalstij. Piemērošanas pieprasījumu ar ERCC starpniecību nosūta arī Eiropas Komisijas priekšsēdētājam.
5. pants
Reaģēšanas kārtība Savienības līmenī
1. Pēc solidaritātes klauzulas piemērošanas pieprasīšanas Padome nodrošina politisko un stratēģisko vadību attiecībā uz Savienības reaģēšanu uz solidaritātes klauzulas piemērošanas pieprasīšanu, pilnībā ņemot vērā Komisijas un AP kompetenci. Šajā nolūkā Padomes prezidentvalsts nekavējoties aktivizē IPCR mehānismus, ja tie jau netiek izmantoti, un tādējādi visas dalībvalstis informē par solidaritātes klauzulas piemērošanas pieprasīšanu.
2. Vienlaikus saskaņā ar 1. panta 3. punktu Komisija un AP veic šādus pasākumus:
a)
nosaka visus attiecīgos Savienības instrumentus, ko var vislabāk izmantot reaģēšanai uz krīzi, tostarp nozaru, operatīvos, politikas vai finanšu instrumentus un struktūras, un veic visus vajadzīgos pasākumus, kas paredzēti minētajos instrumentos;
b)
nosaka militārās spējas, ko ar ES Militārā štāba atbalstu var vislabāk izmantot reaģēšanai uz krīzi;
c)
nosaka Savienības aģentūru kompetencē esošos instrumentus un resursus, ko var vislabāk izmantot reaģēšanai uz krīzi, un ierosina tos pielietot;
d)
konsultē Padomi par to, vai esošie instrumenti ir pietiekami, lai palīdzētu skartajai dalībvalstij pēc solidaritātes klauzulas piemērošanas pieprasīšanas;
e)
izstrādā regulārus integrētos situācijas apzināšanās un analīzes ziņojumus, lai saskaņā ar šā lēmuma 6. pantu politiskā līmenī informētu un atbalstītu koordinācijas un lēmumu pieņemšanas procesu Padomē.
3. Vajadzības gadījumā saskaņā ar 1. panta 3. punktu Komisija un AP iesniedz Padomei priekšlikumus, jo īpaši attiecībā uz:
a)
lēmumiem par esošajos instrumentos neparedzētiem izņēmuma pasākumiem;
b)
lūgumiem par militārām spējām, kas ir plašākas par esošajiem civilās aizsardzības mehānismiem; vai
c)
pasākumiem dalībvalstu ātras reaģēšanas atbalstam.
4. Izmantojot IPCR mehānismus, Padomes prezidentvalsts, ņemot vērā Komisijas un AP iniciatīvas tiesības to attiecīgajās atbildības jomās, nodrošina Padomes rīcības un Savienības politiskā līmeņa vispārējās reakcijas saskaņotību, tostarp attiecībā uz rīcības priekšlikumu izstrādi un aktualizēšanu. Šajā procesā prezidentvalstij atbalstu un padomus sniedz PĢS, Komisija un EĀDD un teroristu uzbrukuma gadījumā - ES terorisma apkarošanas koordinators. Atkarībā no krīzes struktūras un Savienības aģentūras KĀDP/KDAP jomā vajadzības gadījumā sniedz ieguldījumu atbilstoši attiecīgajiem Savienības tiesību aktu noteikumiem.
5. Padomes prezidentvalsts par solidaritātes klauzulas piemērošanas pieprasīšanu un par jebkurām svarīgākajām norisēm informēs Eiropadomes priekšsēdētāju un Eiropas Parlamenta priekšsēdētāju.
6. Solidaritātes klauzulas piemērošanas pieprasīšanas gadījumā ERCC darbojas 24 stundas diennaktī kā dalībvalstu kompetento iestāžu un citu ieinteresēto personu galvenais kontaktpunkts Savienības līmenī, neskarot Komisijas un AP pašreizējās atbildības jomas un pašreizējos informācijas tīklus. Sadarbojoties ar ES Dežūrcentru un citiem Savienības krīzes centriem saskaņā ar šā lēmuma 6. pantu, ERCC sekmēs integrēto situācijas apzināšanās un analīzes (ISAA) ziņojumu izstrādi.
6. pants
Integrētie situācijas apzināšanās un analīzes ziņojumi
ISAA ziņojumus izstrādā atbilstoši Padomes prezidentvalsts noteiktajām Savienības politiskā līmeņa vajadzībām, un atbilstoši IPCR mehānismiem tie sniedz Padomei stratēģisku pārskatu par stāvokli. Šādos ziņojumos tiek apkopots validēts ieguldījums, ko brīvprātīgi pieejamu darījušas dalībvalstis, Komisija, EĀDD un attiecīgās Savienības aģentūras, kā arī attiecīgās starptautiskās organizācijas. Ja piemērošana tiek pieprasīta attiecībā uz teroristu uzbrukumu, izlūkošanas izvērtēšana un informatīvas sanāksmes notiek atsevišķi, izmantojot esošos kanālus.
7. pants
Piemērošanas pārtraukšana
Reaģēšanas piemērošanas pārtraukšanai saskaņā ar šo lēmumu izmanto tādu pašu procedūru kāda noteikta 4. panta 2. punktā. Dalībvalsts, kas pieprasījusi solidaritātes klauzulas piemērošanu, norāda, ka tās piemērošana vairs nav nepieciešama, tiklīdz tā guvusi šādu pārliecību.
8. pants
Apdraudējuma izvērtēšana Savienības līmenī
1. Lai regulāri izvērtētu apdraudējumu Savienībai, Eiropadome var lūgt Komisiju, AP un Savienības aģentūras attiecīgos gadījumos sagatavot ziņojumus par konkrētiem draudiem.
2. Ja Eiropadome nav noteikusi citādi, visu šādu ziņojumu pamatā ir tikai tādi pieejami apdraudējuma vērtējumi, ko, izmantojot esošos mehānismus, sagatavojušas attiecīgās Savienības iestādes, struktūras un aģentūras, kā arī tāda informācija, ko brīvprātīgi darījušas pieejamu dalībvalstis; turklāt jāizvairās no dubulta darba veikšanas. Attiecīgos gadījumos šādu ziņojumu sagatavošanā iesaista ES terorisma apkarošanas koordinatoru. Saskaņā ar LESD 346. panta 1. punkta a) apakšpunktu dalībvalstīm nav jāsniedz informācija, kuras izpaušanu tās atzīst par būtisku savas drošības interešu apdraudējumu.
9. pants
Pārskatīšana
1. Šajā lēmumā paredzēto īstenošanas kārtību periodiski pārskata atbilstīgi apzinātajām vajadzībām un katrā ziņā 12 mēnešos pēc piemērošanas pārtraukšanas, lai nodrošinātu, ka tiek apzinātas un izvērtētas attiecīgās atziņas. Šo pārskatu izstrādā Padome, pamatojoties uz Komisijas un AP kopīgi sagatavotu ziņojumu.
2. Vajadzības gadījumā šo lēmumu var pārstrādāt. Šādā gadījumā un saskaņā ar LESD 222. panta 3. punktu Padomei palīdz Politikas un drošības komiteja un Pastāvīgā komiteja operatīvai sadarbībai iekšējās drošības jautājumos.
3. Vajadzības gadījumā Padome var pielāgot IPCR mehānismus, jo īpaši, lai ņemtu vērā vajadzības, ko tā apzinājusi šā lēmuma pārskatīšanā vai pēc tā pārstrādāšanas.
10. pants
Finansiālā ietekme
Visus šā lēmuma īstenošanai vajadzīgos finanšu resursus piešķir atbilstoši tiem ikgadējiem izdevumu ierobežojumiem, par kuriem panākta vienošanās, un saskaņā ar esošo Savienības instrumentu darbības jomu, vienlaikus ievērojot daudzgadu finanšu shēmā gadam noteikto maksimālo robežu.
11. pants
Stāšanās spēkā
Šis lēmums stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Luksemburgā, 2014. gada 24. jūnijā