РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 233/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 11 март 2014 година
за създаване на финансов инструмент за сътрудничество за развитие за периода 2014-2020 г.
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 209, параграф 1 и член 212, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Настоящият регламент съставлява част от политиката на Съюза за сътрудничество за развитие и представлява един от инструментите, които подпомагат външните политики на Съюза. Той заменя Регламент (EО) № 1905/2006 на Европейския парламент и на Съвета (3), чието действие изтече на 31 декември 2013 г.
(2)
Борбата с бедността остава главна цел на политиката на Съюза за развитие, определена в дял V, глава 1 от Договора за Европейския съюз (ДЕС) и част пета, дял III, глава 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), в съответствие с Целите на хилядолетието за развитие (ЦХР) и други международно договорени ангажименти и цели по отношение на развитието, одобрени от Съюза и държавите членки в контекста на Организацията на обединените нации (ООН) и други компетентни международни форуми.
(3)
Съвместната декларация на Съвета и представителите на правителствата на държавите членки, заседаващи в рамките на Съвета, Европейския парламент и Комисията, относно политиката на Европейския съюз за развитие (4)„Европейския консенсус“, и договорените изменения към него, осигурява общата политическа рамка, насоките и фокуса, които ръководят прилагането на настоящия регламент.
(4)
С течение на времето помощта от Съюза следва да допринася за намаляване на зависимостта от помощи.
(5)
Дейността на Съюза на международната сцена се ръководи от основополагащите принципи за неговото създаване, развитие и разширяване, които той цели да насърчава в останалата част от света, а именно демокрацията, правовата държава, универсалността и неделимостта на правата на човека и на основните свободи, зачитането на човешкото достойнство, принципите на равенство и солидарност и зачитането на принципите на Устава на Организацията на Обединените нации и на международното право. Съюзът трябва да развие и консолидира зачитането на тези принципи в партньорските държави, територии и региони чрез диалог и сътрудничество. Като зачита тези принципи, Съюзът доказва своята добавена стойност в качеството си на участник в политиките за развитие.
(6)
При прилагането на настоящия регламент и по-специално по време на процеса на програмиране, Съюзът следва да взема надлежно предвид приоритетите, целите и показателите в областта на правата на човека и демокрацията, установени от Съюза за партньорските държави, по-специално неговите стратегии за правата на човека по държави.
(7)
Зачитането на правата на човека, основните свободи, насърчаването на правовата държава, демократичните принципи, прозрачността, доброто управление, мира и стабилността и равенството между половете е от основно значение за развитието на партньорските държави и тези въпроси следва да бъдат включени в политиката за развитие на Съюза, и по-специално в процеса на програмиране и в споразуменията с партньорските държави.
(8)
Ефективността на помощта, повишаването на прозрачността и задълбочаването на сътрудничеството, допълването и по-високата степен на хармонизиране, съгласуването с партньорските държави и координирането на процедурите както между Съюза и държавите членки, така и във връзка с други донори и участници в областта на развитието, са от основно значение за гарантиране на съгласуваност и уместност на помощта, като същевременно се намаляват разходите, които се понасят от партньорските държави. Чрез своята политика за развитие Съюзът се ангажира да прилага заключенията на Декларацията за ефективност на помощта, приета от Форума на високо равнище за ефективността на помощта, състоял се в Париж на 2 март 2005 г., Програмата за действие от Акра, приета на 4 септември 2008 г. и последващата декларация, приета в Пусан на 1 декември 2011 г. Тези ангажименти доведоха до редица заключения на Съвета и представителите на правителствата на държавите членки, заседаващи в рамките на Съвета, например Кодекса на ЕС за поведение за взаимното допълване и разделението на труда в политиката за развитие и оперативната рамка за ефективността на помощта. Следва да се укрепят усилията и процедурите за постигане на съвместно програмиране.
(9)
Помощта на Съюза следва да е насочена към подпомагане на съвместната стратегия Африка-ЕС, приета по време на срещата на върха ЕС-Африка, проведена на 8-9 декември 2007 г. в Лисабон, и последващите изменения и допълнения към нея, въз основа на общата визия, принципи и цели в подкрепа на стратегическото партньорство Африка-ЕС.
(10)
Съюзът и държавите членки следва да подобрят съгласуваността, координацията и взаимното допълване на съответните си политики за сътрудничество за развитие, по-специално като отговорят на приоритетите на партньорските държави и региони на държавно и регионално равнище. С оглед да се гарантира, че политиката на Съюза за сътрудничество за развитие и тази на държавите членки се допълват и укрепват взаимно, а също така за да се гарантира рентабилното предоставяне на помощ, като се избягват припокривания и празноти, е едновременно неотложно и подходящо да се предвидят съвместни процедури за програмиране, които трябва да се следват, когато е възможно и уместно.
(11)
Политиката на Съюза и международните действия за сътрудничество за развитие се ръководят от ЦХР, като например премахването на крайната бедност и глада, включително последващите изменения към тези цели, и от целите, принципите и ангажиментите за развитие, одобрени от Съюза и държавите членки, включително в контекста на тяхното сътрудничество в рамките на ООН и други компетентни международни форуми в областта на сътрудничеството за развитие. Политиката и международната дейност на Съюза се направляват също така от неговите ангажименти и задължения по отношение на правата на човека и развитието, включително от Всеобщата декларация за правата на човека, Международния пакт за граждански и политически права, Международния пакт за икономически, социални и културни права, Конвенцията за премахване на всички форми на дискриминация по отношение на жените, Конвенцията на ООН за правата на детето и Декларацията на ООН относно правото на развитие.
(12)
Съюзът е силно ангажиран с равенството между половете като право на човека, въпрос на социална справедливост и основна ценност на политиката за развитие на Съюза. Равенството между половете е централно за постигането на всички ЦХР. На 14 юни 2010 г. Съветът одобри Плана за действие на ЕС 2010-2015 г. относно равенството между половете и участието на жените в политическия и икономическия живот при сътрудничеството за развитие.
(13)
Съюзът следва, като въпрос от първостепенна важност, да насърчава цялостен подход в отговор на кризи и бедствия, както и в ситуации на конфликти и нестабилност, включително ситуации на преход и след кризи. Като основа следва по-специално да се използват заключенията на Съвета от 19 ноември 2007 г. относно отговор на ЕС за справяне със ситуации на несигурност и заключенията на Съвета и на представителите на правителствата на държавите членки, заседаващи в рамките на Съвета от 19 ноември 2007 г. относно сигурността и развитието, както и на заключенията на Съвета от 20 юни 2011 г. относно предотвратяването на конфликти, както и всички други относими последващи заключения.
(14)
По-специално в тези ситуации, в които нуждите са изключително неотложни и в които бедността е едновременно широко разпространена и дълбоко вкоренена, подкрепата на Съюза следва да бъде насочена към укрепване на издръжливостта на държавите и тяхното население към неблагоприятни събития. Това следва да се постигне чрез подходящото съчетание от подходи, реакции и инструменти, по-специално като се гарантира, че насочените към сигурност, оказване на хуманитарна помощ и развитие подходи са балансирани, последователни и ефективно координирани, като по този начин се осъществява връзката между помощи, възстановяване и развитие.
(15)
Помощта на Съюза следва да е насочена там, където ще окаже повече въздействие, като се взема предвид капацитетът на Съюза да действа в глобален мащаб и да отговаря на глобални предизвикателства като премахването на бедността, устойчивото и приобщаващо развитие и насърчаването на демокрацията в световен мащаб, доброто управление, правата на човека и правовата държава, неговия дългосрочен и предвидим ангажимент за помощ за развитие и неговата роля за координация с държавите членки. С оглед да се гарантира такова въздействие, принципът на диференциация следва да се прилага не само на равнище разпределение на средства, но и на равнище програмиране, за да се гарантира, че двустранното сътрудничество за развитие е насочено към партньорските държави, които най-много се нуждаят от него, включително нестабилните държави, и които разполагат с ограничен капацитет за достъп до други източници на финансиране за подпомагане на своето собствено развитие. Съюзът следва да се ангажира в нови партньорства с държави, които приключват двустранни програми за помощ, а именно въз основа на регионални и тематични програми в рамките на настоящия инструмент и други тематични инструменти на Съюза за финансиране на външни действия, по-специално Инструмента за партньорство за сътрудничество с трети държави, създаден с Регламент (ЕС) № 234/2014 на Европейския парламент и на Съвета (5) („Инструмента за партньорство“).
(16)
Съюзът следва да се стреми към най-ефективното използване на наличните ресурси с оглед оптимизиране на въздействието на външната си дейност. Това следва да бъде постигнато посредством цялостен подход за всяка държава, който се основава на съгласуваност и взаимно допълване между инструментите на Съюза за външна дейност, както и чрез създаването на полезни взаимодействия между настоящия инструмент, други инструменти за финансиране на външна дейност и други политики на Съюза. Това следва да доведе и до взаимното укрепване на програмите, разработвани в рамките на инструментите за финансиране на външната дейност. Докато се стреми към цялостна последователност във външната си дейност в съответствие с член 21 от ДЕС, Съюзът трябва да гарантира съгласуваност на политиките за развитие съгласно член 208 от ДФЕС.
(17)
Като зачита съгласуваността на политиките за развитие, настоящият регламент следва да създава условия за подобрена съгласуваност между политиките на Съюза. Той следва да осигури възможност за пълно съгласуване с партньорските държави и региони, като използва като база за програмиране на действията на Съюза, където е възможно, националните планове за развитие или подобни документи за цялостно развитие, приети с участието на съответните национални и регионални органи. Негова цел следва също така да бъде подобряване на координацията между донорите, по-специално между Съюза и държавите членки чрез съвместно програмиране.
(18)
В условията на глобализирания свят различни вътрешни политики на Съюза като околна среда, изменение на климата, насърчаване на енергията от възобновяеми източници, заетост (включително достоен труд за всички), равенство между половете, енергия, води, транспорт, здравеопазване, образование, правосъдие и сигурност, култура, научноизследователска дейност и иновации, информационно общество, миграция, селско стопанство и рибарство, все повече стават част от външната дейност на Съюза.
(19)
Стратегията за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж, включваща модели на растеж, които засилват социалното, икономическото и териториалното сближаване и дават възможност на бедните да увеличават своя дял в националното богатство и да се възползват от него, подчертава ангажимента на Съюза да насърчава интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж в своите вътрешни и външни политики, като обединява три стълба: икономически, социален и екологичен.
(20)
Борбата с изменението на климата, както и опазването на околната среда са сред най-големите предизвикателства, пред които са изправени Съюзът и развиващите се държави и при които има спешна нужда от действия на национално и международно равнище. Ето защо настоящият регламент следва да допринесе към целта най-малко 20 % от бюджета на Съюза да бъдат насочени към създаване на нисковъглеродно и устойчиво на измененията в климата общество, а най-малко 25 % от средствата по програмата за глобалните обществени блага и предизвикателства, предвидена в настоящия регламент, следва да се използват за аспекти на развитието, свързани с околната среда и изменението на климата. Дейностите в тези области следва, където е възможно, да се подкрепят взаимно, за да се засили тяхното въздействие.
(21)
Настоящият регламент следва да даде възможност на Съюза да спомогне за изпълнението на общия за Съюза ангажимент да осигурява непрекъсната помощ за човешко развитие, за да се подобри животът на хората. С оглед да се допринесе за тази цел, най-малко 25 % от средствата по програмата за глобалните обществени блага и предизвикателства следва да бъдат насочени към подпомагане на тази област на развитие.
(22)
Най-малко 20 % от помощта съгласно настоящия регламент следва да бъде предназначена за основни социални услуги, с акцент върху здравеопазването и образованието, както и средното образование, като се отчита, че трябва да се прилага определена степен на гъвкавост, например в случаи на оказана извънредна помощ. Данните относно съответствието с това изискване следва да бъдат включени в годишния доклад, посочен в Регламент (EС) № 236/2014 на Европейския парламент и на Съвета (6).
(23)
В Програмата за действие на ООН от Истанбул за най-слабо развитите държави за десетилетието 2011-2020 г. най-слабо развитите държави се ангажираха да включат в националните си стратегии за развитие политиките за търговия и за изграждане на капацитет в областта на търговията. Освен това, на Осмата министерска конференция на Световната търговска организация, проведена в Женева на 15-17 декември 2011 г., министрите постигнаха съгласие да поддържат и след 2011 г. нива на помощта за търговията, отразяващи най-малко средните равнища от периода 2006-2008 г. Тези усилия трябва да бъдат придружени от по-добри и по-целеви помощи за търговията и от търговски облекчения.
(24)
Докато тематичните програми следва да подкрепят на първо място развиващите се държави, някои държави бенефициери и отвъдморски страни и територии (ОСТ), чиито особености не отговарят на изискванията за определянето им като получатели на Официална помощ за развитие (ОПР) от Комитета за подпомагане на развитието на Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР/КПР), но попадат в приложното поле на член 1, параграф 1, буква б), следва също да бъдат допустими до тематични програми при условията, предвидени в настоящия регламент.
(25)
Подробностите на областите на сътрудничество, както и корекциите на разпределението на финансови средства по географска зона и област на сътрудничество представляват несъществени елементи от настоящия регламент. Ето защо правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от ДФЕС следва да се делегира на Комисията за актуализиране на елементи от приложенията към настоящия регламент, които включват подробности на областите на сътрудничество по географски и тематични програми и индикативно финансово разпределение на средствата по географска зона и област на сътрудничество. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури своевременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(26)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящия регламент на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия във връзка със стратегическите документи и многогодишните индикативни програми, посочени в настоящия регламент. Тези правомощия следва да се бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (7).
(27)
Предвид естеството на тези актове за изпълнение, и по-специално тяхната политическа ориентация и тяхното отражение върху бюджета, за тяхното приемане по принцип следва да се използва процедурата по разглеждане, освен в случай на мерки с малък финансов мащаб.
(28)
Комисията следва да приема актове за изпълнение с незабавно приложение, когато в надлежно обосновани случаи, свързани с необходимостта от бърз отговор от страна на Съюза, наложителни причини за спешност изискват това.
(29)
Общите правила и процедури за изпълнение на инструментите на Съюза за финансиране на външна дейност са определени в Регламент (ЕС) № 236/2014.
(30)
Организацията и функционирането на Европейската служба за външна дейност са установени в Решение 2010/427/ЕС на Съвета (8),
(31)
Доколкото целите на настоящия регламент не могат да се постигнат в достатъчна степен от държавите членки, но могат поради мащаба на действията да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от ДЕС. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(32)
В настоящия регламент се определя финансов пакет за срока на неговото прилагане, като този пакет представлява за Европейския парламент и Съвета в рамките на годишната бюджетна процедура основната референтна сума по смисъла на точка 17 от Междуинституционалното споразумение от 2 декември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетни въпроси и доброто финансово управление (9).
(33)
Уместно е срокът на прилагане на настоящия регламент да се съобрази с този на Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013 на Съвета (10). Поради това настоящият регламент следва да се прилага от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет и обхват
1. С настоящия регламент се създава инструмент („инструмент за сътрудничество за развитие“ или „ИСР“), чрез който Съюзът може да финансира:
а)
географски програми, насочени към подкрепа на сътрудничеството за развитие с развиващи се държави, които са включени в списъка на получателите на ОПР, определен от ОИСР/КПР, с изключение на:
i)
държавите, които са страни по Споразумението за партньорство между членовете на групата държави от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн, от една страна, и Европейската общност и нейните държави-членки, от друга страна, подписано в Котону на 23 юни 2000 г. (11), с изключение на Южна Африка;
ii)
държавите, които отговарят на условията за подпомагане от Европейския фонд за развитие;
iii)
държавите, които отговарят на условията за финансиране от Съюза по Европейския инструмент за съседство създаден с Регламент (EС) № 232/2014 на Европейския парламент и на Съвета (12) („Европейския инструмент за съседство“);
iv)
бенефициери, които отговарят на условията за финансиране от Съюза по Инструмента за предприсъединителна помощ, създаден с Регламент (EС) № 231/2014 на Европейския парламент и на Съвета (13) („Инструмента за предприсъединителна помощ“).
б)
тематични програми, насочени към глобални обществени блага и предизвикателства, свързани с развитието, и към подпомагане на организациите на гражданското общество и местните органи в партньорски държави съгласно буква а) от настоящия параграф и в държави, отговарящи на условията за финансиране от Съюза по посочените в буква а), подточки i)-iii) от настоящия параграф инструменти, както и в страни и територии, които са обхванати от решението на Съвета 2013/755/ЕС (14).
в)
Панафриканска програма в подкрепа на стратегическото партньорство между Африка и Съюза и последващите промени и допълнения към нея, като се обхващат дейности от трансрегионално, континентално или глобално естество, осъществявани във и съвместно с Африка.
2. За целите на настоящия регламент регионът е географска единица, която включва повече от една развиваща се държава.
3. Държавите и териториите, посочени в параграф 1, се наричат в настоящия регламент „партньорски държави“ или „партньорски региони“ според случая, съгласно съответната географска, тематична или Панафриканска програма.
Член 2
Цели и критерии за допустимост
1. В рамките на принципите и целите на външната дейност на Съюза и на Европейския консенсус и договорените изменения към него:
а)
основната цел на сътрудничеството съгласно настоящия регламент е намаляване и в крайна сметка премахване на бедността;
б)
в съответствие с основната цел, посочена в буква а) сътрудничеството съгласно настоящия регламент допринася за:
i)
насърчаването на устойчиво икономическо, социално и екологично развитие, и
ii)
консолидирането и подпомагането на демокрацията, върховенството на закона, доброто управление, правата на човека и съответните принципи на международното право.
Постигането на посочените в първа алинея цели се измерва чрез съответните показатели, включително показателите за човешко развитие, по-специално ЦХР 1 за буква a) и ЦХР 1-8 за буква б), а след 2015 г. и с други показатели, договорени на международно равнище от Съюза и държавите членки.
2. Сътрудничеството съгласно настоящия регламент допринася за постигането на международните ангажименти и цели в областта на политиката за развитие, към които Съюзът се е присъединил, по-специално ЦХР и новите цели за развитие след 2015 г.
3. Действията по географските програми се изготвят така, че да отговарят на критериите за ОПР, установени от ОИСР/КПР.
Действията по и тематичните програми и Панафриканската програма се изготвят така, че да отговарят на критериите за ОПР, установени от ОИСР/КПР, освен ако:
а)
действията се отнасят за държава или територия бенефициер, която не отговаря на изискванията за страна или територия получател на ОПР съгласно критериите на ОИСР/КПР; или
б)
с действието се осъществява глобална инициатива, приоритет на политика на Съюза или международно задължение или ангажимент на Съюза, посочени в член 6, параграф 2, букви б) и д), и това действие не притежава необходимите характеристики, за да отговаря на критериите за ОПР.
4. Без да се засяга параграф 3, буква а), най-малко 95 % от разходите, предвидени по тематичните програми и най-малко 90 % от разходите, предвидени по Панафриканската програма, трябва да отговарят на критериите за ОПР, установени от ОИСР/КПР,.
5. Действията, попадащи в обхвата на Регламент (ЕО) № 1257/96 на Съвета (15), които отговарят на условията за финансиране по посочения регламент не се финансират по настоящия регламент, с изключение на случаите, когато е необходимо да се гарантира продължаване на сътрудничеството в процеса на преход от криза към стабилни условия за развитие. В тези случаи специално внимание се обръща на осигуряването на ефективна връзка между хуманитарната помощ и помощта за възстановяване и развитие.
Член 3
Общи принципи
1. Съюзът се стреми да насърчава, развива и консолидира принципите на демокрацията, правовата държава и зачитането на правата на човека и основните свободи, върху които е основан, чрез диалог и сътрудничество с партньорските държави и региони.
2. При прилагането на настоящия регламент се преследва диференциран подход спрямо партньорските държави, така че да им се предоставя конкретно, индивидуализирано сътрудничество, въз основа на:
а)
техните нужди, основаващи се на критерии като население, доход на глава от населението, и размер на бедността, разпределение на приходите и ниво на човешко развитие;
б)
техния капацитет за генериране на финансови ресурси и достъп до тях и капацитет за тяхното усвояване;
в)
техните ангажименти и резултати, въз основа на критерии и показатели като политическия, икономическия и социалния напредък, равенството между половете, напредъка по отношение на доброто управление и правата на човека, както и ефективното използване на помощта, по-специално начина, по който една държава използва оскъдни ресурси за развитие, като започва със собствените си ресурси; и
г)
потенциалното въздействие на помощта от Съюза в партньорските държави.
В процеса на разпределение на ресурсите се дава приоритет на най-нуждаещите се държави, по-специално най-слабо развитите държави, държавите с ниски доходи и държавите в кризисни и следкризисни ситуации, нестабилните държави и тези в уязвимо положение.
За подпомагане на анализа и определянето на най-нуждаещите се държави се вземат предвид критерии като индекса на човешкото развитие, индекса за икономическа уязвимост и други подходящи индекси, включително с цел измерване на бедността и неравенството в рамките на страната.
3. В рамките на всички програми са интегрирани взаимосвързаните въпроси, определени в Европейския консенсус. Когато е целесъобразно, се интегрират освен това въпроси, свързани с предотвратяването на конфликти, достойния труд и изменението на климата.
Приема се, че посочените в първа алинея взаимосвързани въпроси обхващат следните измерения, на които се обръща специално внимание, когато го налагат обстоятелствата: недискриминация, правата на лица, които принадлежат към малцинства, правата на лица с увреждания, правата на лица с животозастрашаващи заболявания и други уязвими групи, основни права на труда и социално приобщаване, повишаване на ролята на жените, принципи на правовата държава, изграждане на капацитет за парламенти и на гражданско общество, насърчаване на диалога, участието и помирението, както и изграждане на институции, включително на местно и регионално равнище.
4. При прилагането на настоящия регламент се гарантират съгласуваност на политиката за развитие и последователност с други области на външната дейност на Съюза и други политики на Съюза в тази сфера, в съответствие с член 208 от ДФЕС.
Във връзка с това мерките, финансирани съгласно настоящия регламент, включително управляваните от Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) мерки, се основават на политиките в областта на сътрудничеството за развитие, определени в инструменти като споразумения, декларации и планове за действие между Съюза и съответните партньорските държави и региони, както и на съответните решения, специфични интереси, политически приоритети и стратегии на Съюза.
5. Съюзът и държавите членки се стремят към редовен и чест обмен на информация, включително с други донори, и насърчават по-добрата координация и взаимно допълване с донорите, като работят за постигане на съвместно многогодишно програмиране на основата на стратегиите на партньорските държави за намаляване на бедността или еквивалентни стратегии за развитие. Те могат да предприемат съвместни действия, включително съвместен анализ и съвместен отговор на тези стратегии, като определят приоритетни сектори за интервенция и разделение на труда в рамките на страната, посредством съвместни мисии на всички донори и използване на механизми за съвместно финансиране и делегирано сътрудничество.
6. Съюзът насърчава многостранния подход към глобалните предизвикателства и си сътрудничи с държавите членки в това отношение. Съюзът насърчава по целесъобразност сътрудничеството с международни организации и органи и с други двустранни донори.
7. Отношенията между Съюза и държавите членки, от една страна, и партньорските държави, от друга страна, се основават на споделени ценности като правата на човека, демокрацията и принципите на правовата държава, както и принципите на ангажираност и взаимна отчетност, и утвърждават тези ценности.
Освен това в отношенията с партньорските държави се отчитат ангажиментът и резултатите на тези държави при изпълнението на международните споразумения и договореностите със Съюза.
8. Съюзът насърчава ефективното сътрудничество с партньорските държави и региони в съответствие с най-добрите международни практики. Той съгласува подкрепата си с техните национални и регионални стратегии за развитие на, с техните политики и процедури за реформи винаги когато това е възможно, и подпомага демократичната ангажираност, както и вътрешната и взаимна отчетност. За тази цел Съюзът насърчава:
а)
процес на развитие, който е прозрачен и се ръководи от партньорската държава или регион и за който тази държава или регион са поели инициатива, включително насърчаването на местния експертен опит;
б)
подход, основан на зачитане на правата и обхващащ всички права на човека, независимо дали става въпрос за граждански и политически или икономически, социални и културни права, за да се включат принципите на правата на човека в процеса на прилагане на настоящия регламент, с оглед подпомагане на партньорските държави в изпълнението на международните им задължения по отношение на правата на човека, както и подпомагане на притежателите на права, с акцент върху бедните и уязвимите групи, да предявяват своите права;
в)
предоставянето на права и възможности на населението на държавите партньори, възприемането на приобщаващи и отворени за участие подходи към развитието и широко участие на всички сегменти на обществото в процеса на развитие и в диалога на национално и регионално равнище, включително политическия диалог. Особено внимание се отделя на ролята съответно на парламентите, местните органи и гражданското общество, включително по отношение на участието, надзора и отчетността;
г)
методи и инструменти на ефективно сътрудничество, както е изложено в член 4 от Регламент (EС) № 236/2014 в съответствие с най-добрите практики на ОИСР/КПР включително използването на новаторски инструменти като комбиниране на безвъзмездни помощи и заеми и други механизми за поделяне на риска в избрани сектори и държави и участие на частния сектор, като се отделя нужното внимание на въпросите за устойчивостта на обслужването на дълга, броя на подобни механизми и изискването за систематична оценка на въздействието в съответствие с целите на настоящия регламент, по-специално намаляване на бедността.
Всички програми, интервенции и методи и инструменти на сътрудничество се адаптират към конкретните обстоятелства във всяка партньорска държава или регион, като акцентът се поставя върху основаните на програми подходи, предоставянето на предсказуемо финансиране на помощта, мобилизирането на частни ресурси, включително от местния частен сектор, всеобщия и недискриминационен достъп до основни услуги, както и разработването и използването на национални системи;
д)
мобилизирането на национални приходи посредством укрепването на фискалната политика на държавите партньори с цел намаляване на бедността и на зависимостта от помощи;
е)
подобряване на въздействието на политиките и програмирането чрез координация, съгласуваност и хармонизация между донорите с цел да се създадат полезни взаимодействия и да се избегнат припокриване и дублиране, да се увеличи степента на взаимно допълване и да се подкрепят инициативите, в които участват всички донори;
ж)
координация в партньорските държави и региони, като се използват съгласувани насоки и принципи на добрите практики относно координацията и ефективността на помощта;
з)
ориентирани към резултатите подходи към развитието, включително чрез използването на прозрачни рамки за резултатите на равнище държави, които се основават - там, където това е уместно - на цели и показатели, договорени на международно равнище, като например тези на ЦХР, с цел оценяване и съобщаване на резултатите, в това число крайните продукти, последиците и въздействието от помощта за развитие.
9. Съюзът подкрепя, когато това е целесъобразно, осъществяването на двустранно, регионално и многостранно сътрудничество и диалог, свързаното с развитието измерение на споразуменията за партньорство и тристранното сътрудничество. Съюзът насърчава сътрудничеството Юг-Юг.
10. Комисията информира Европейския парламент и провежда редовен обмен на мнения с него.
11. Комисията провежда редовен обмен на информация с гражданското общество и местните органи.
12. При своите дейности за сътрудничество за развитие Съюзът по целесъобразност се позовава на опита на държавите членки от процесите на реформа и преход, споделя и обменя извлечените поуки.
13. Помощта на Съюза по настоящия регламент не се използва за финансиране на закупуването на въоръжение или амуниции или на операции с военни или отбранителни цели.
ДЯЛ II
ПРОГРАМИ
Член 4
Прилагане на помощта на Съюза
Помощта от Съюза се прилага в съответствие с Регламент (EС) № 236/2014 посредством:
а)
географски програми;
б)
тематични програми, които се състоят от:
(i)
програма „Глобални обществени блага и предизвикателства“, и
(ii)
програма „Организации на гражданското общество и местни органи“, и
в)
Панафриканска програма.
Член 5
Географски програми
1. Дейностите на Съюза за сътрудничество съгласно настоящия член се прилагат по отношение на дейности от национално, регионално, трансрегионално и континентално естество.
2. Дадена географска програма обхваща сътрудничеството в подходящи области на дейност:
а)
на регионално равнище с партньорските държави, посочени в член 1, параграф 1, буква а), по-специално с оглед облекчаване на последиците от приключването на програмата в партньорските държави, в които е налице сериозно и нарастващо неравенство или
б)
на двустранна основа:
(i)
с партньорските държави, които не са с по-висок среден доход според списъка на ОИСР/КПР на развиващите се държави или които нямат брутен вътрешен продукт, по-голям от 1 % от световния брутен вътрешен продукт, и
(ii)
в изключителни случаи, включително с оглед на постепенното преустановяване на безвъзмездните помощи за развитие, двустранно сътрудничество може да се предприема също с ограничен брой партньорски държави, когато това е надлежно обосновано в съответствие с член 3, параграф 2. Това постепенно преустановяване се осъществява в тясна координация с други донори. Приключването на този вид сътрудничество, където това е уместно, се придружава от политически диалог със съответните държави, като вниманието се насочи към потребностите на най-бедните и най-уязвимите групи.
3. С оглед постигането на целите, предвидени в член 2, параграф 1, географските програми се основават на областите на сътрудничество, които се съдържат в Европейския консенсус и последващите договорени изменения към него, както и на следните области на сътрудничество,:
a)
Права на човека, демокрация и добро управление:
i)
права на човека, демокрация и правова държава;
ii)
равенство между половете, повишаване на ролята на жените и равни възможности за тях;
iii)
управление на публичния сектор на централно и местно равнище;
iv)
данъчна политика и администрация;
v)
борба с корупцията;
vi)
гражданско общество и местни органи;
vii)
Утвърждаване и защита на правата на децата;
б)
Приобщаващ и устойчив растеж за човешко развитие:
i)
здравеопазване, образование, социална закрила, заетост и култура;
ii)
бизнес среда, регионална интеграция и световни пазари;
iii)
устойчиво селско стопанство; продоволствена и хранителна сигурност;
iv)
устойчива енергия;
v)
управление на природните ресурси, включително земята, горите и водите;
vi)
изменение на климата и околна среда;
в)
Други области от значение за развитието:
i)
миграция и убежище;
ii)
свързване на хуманитарната помощ със сътрудничеството за развитие;
iii)
устойчивост и намаляване на риска от бедствия;
iv)
развитие и сигурност, включително предотвратяване на конфликти.
4. Повече подробности за посочените в параграф 3 области на сътрудничество са предвидени в приложение I.
5. В рамките на всяка двустранна програма Съюзът по принцип концентрира помощта си най-много в три сектора, които се съгласуват със съответната партньорска държава, когато това е възможно.
Член 6
Тематични програми
1. Действията, предприети посредством тематични програми, добавят стойност и допълват, както и са съгласувани с действията, финансирани по географските програми.
2. По отношение на програмирането на тематични действия се прилага най-малко едно от следните условия:
а)
целите на политиките на Съюза съгласно настоящия регламент не могат да бъдат постигнати по подходящ и ефективен начин посредством географски програми, включително, според случая когато такава програма не съществува или е била спряна, или когато няма споразумение със съответната партньорска държава по дадено действие;
б)
действията са насочени към глобални инициативи в подкрепа на договорени на международно равнище цели за развитие или глобални обществени блага и предизвикателства;
в)
действията имат мултирегионален, многонационален и/или междусекторен характер;
г)
чрез действията се прилагат новаторски политики или инициативи с цел да залегнат в основата на бъдещи действия;
д)
действията отразяват приоритет на политика на Съюза или международно задължение или ангажимент на Съюза, които имат отношение към сътрудничеството за развитие.
3. Освен ако в настоящия регламент не е изрично предвидено друго, от тематичните действия пряко се възползват държавите или териториите, определени в член 1, параграф 1, буква б), и действията се осъществяват в тези държави или територии. Тези действия могат да бъдат осъществявани и извън тези държави или територии, ако това е най-ефективният начин за постигане на целите на съответната програма.
Член 7
Глобални обществени блага и предизвикателства
1. Целта на помощта от Съюза по програма „Глобални обществени блага и предизвикателства“ е да се подпомогнат действия в области, които се основават на:
а)
околната среда и изменението на климата;
б)
устойчивата енергия;
в)
човешкото развитие, включително достойния труд, социалната справедливост и културата;
г)
сигурността в областта на продоволствието и изхранването и устойчивото селско стопанство; и
д)
миграцията и убежището.
2. Повече подробности във връзка с посочените в параграф 1 области на сътрудничество се съдържат в приложение II, част А.
Член 8
Организации на гражданското общество и местни органи
1. Целта на помощта от Съюза по програма „Организации на гражданското общество и местни органи“ е да се укрепят организациите на гражданското общество и местните органи в партньорските държави, а когато е предвидено в настоящия регламент, и в Съюза и бенефициерите, отговарящи на изискванията за допустимост съгласно Регламент (EС) № 231/2014.
Подлежащите на финансиране действия се осъществяват основно от организациите на гражданското общество и местните органи. За да се осигури ефективността на тези действия, когато е уместно, те може да се осъществяват от други участници в полза на съответните организации на гражданското общество и местни органи.
2. Повече подробности във връзка с областите на сътрудничество съгласно настоящия член се съдържат в приложение II, част Б.
Член 9
Панафриканска програма
1. Целта на помощта от Съюза по Панафриканската програма е да се подпомогне стратегическото партньорство между Африка и Съюза, и последващите изменения и допълнения към него, като се обхващат дейности от трансрегионално, континентално или глобално естество, осъществявани във и съвместно с Африка.
2. Панафриканската програма допълва и е съгласувана с други програми в рамките на настоящия регламент, както и с други инструменти на Съюза или финансиране за външната дейност на Съюза, по-специално Европейския фонд за развитие и Европейския инструмент за съседство.
3. Повече подробности във връзка с областите на сътрудничество съгласно настоящия член се съдържат в приложение III.
ДЯЛ III
ПРОГРАМИРАНЕ И РАЗПРЕДЕЛЯНЕ НА СРЕДСТВАТА
Член 10
Обща рамка
1. Що се отнася до географските програми, многогодишните индикативни програми за партньорските държави и региони се изготвят въз основа на стратегически документ, както е предвидено в член 11.
Що се отнася до тематичните програми, многогодишните индикативни програми се изготвят, както е предвидено в член 13.
Панафриканската многогодишна индикативна програма се изготвя, както е предвидено в член 14.
2. Комисията приема мерките за изпълнение, посочени в член 2 от Регламент (ЕС) № 236/2014 въз основа на програмните документи, посочени в членове 11, 13 и 14 от настоящия регламент.
3. Помощта от Съюза може да бъде под формата на мерки, които не са обхванати в програмните документи, посочени в членове 11, 13 и 14 от настоящия регламент, както е предвидено в член 2 от Регламент (EС) № 236/2014.
4. Съюзът и държавите членки се консултират помежду си на ранен етап и през целия процес на програмиране, за да се насърчи последователността, взаимното допълване и съгласуваността на действията им за сътрудничество. Тези консултации могат да доведат до съвместно програмиране между Съюза и държавите членки. Съюзът провежда консултации и с други донори и участници в сферата на развитието, в т.ч. представители на гражданското общество, местни органи и други изпълнителни органи. Информира се Европейският парламент.
5. Програмирането съгласно настоящия регламент надлежно отчита правата на човека и демокрацията в партньорските държави.
6. Предвидените с настоящия регламент средства могат да останат неразпределени, за да се осигури подходяща реакция на Съюза при непредвидени обстоятелства, по-специално в нестабилни, кризисни и следкризисни ситуации, както и да се даде възможност за синхронизиране с цикъла на изпълнение на стратегиите в партньорските държави и за адаптиране на индикативното финансово разпределение в резултат на прегледите, извършвани съгласно член 11, параграф 5, член 13, параграф 2 и член 14, параграф 3. При условие на последващото разпределение или преразпределение на средствата в съответствие с процедурите, предвидени в член 15, решението за използването на тези средства се взема на по-късен етап в съответствие с Регламент (EС) № 236/2014.
Делът на неразпределените средства за всеки вид програма не надхвърля 5 %, освен за целите на синхронизирането и за държавите, посочени в член 12, параграф 1.
7. Без да се засяга член 2, параграф 3, Комисията може да включи специално разпределение на финансовите средства с цел да подпомогне партньорските държави да укрепят сътрудничеството си със съседните най-отдалечени региони на Съюза.
8. При всяко програмиране или преглед на програмите, което се прави след публикуването на междинния доклад за преглед по член 17 от Регламент (EС) № 236/2014, се отчитат резултатите, констатациите и заключенията на този доклад.
Член 11
Програмни документи за географските програми
1. При подготовката, изпълнението и прегледа на всички програмни документи съгласно настоящия член се спазват принципите за съгласуваност на политиките за развитие и за ефективност на помощта, а именно демократична ангажираност, партньорство, координация, хармонизация, съответствие със системите на партньорската държава или регион, прозрачност, взаимна отчетност и ориентация към постигането на резултати, установени в член 3, параграфи 4-8. Когато е възможно, периодът на програмиране се синхронизира с циклите на изпълнение на стратегиите в партньорските държави.
Програмните документи за географските програми, включително съвместните документи за програмиране, се основават, доколкото е възможно, на диалог между Съюза, държавите членки и съответната партньорска държава или регион, включително националните и регионалните парламенти, като включват гражданското общество, местните органи и други страни, така че да се засили ангажираността с процеса и да се насърчи подкрепата за националните стратегии за развитие, по-специално тези за намаляване на бедността.
2. Стратегическите документи се изготвят от Съюза за съответната партньорска държава или регион с цел да осигури съгласувана рамка за сътрудничество за развитие между Съюза и тази партньорска държава или регион и които са съгласувани с общата цел и обхват, задачи, принципи и разпоредби за политиката съгласно настоящия регламент.
3. Не се изисква стратегически документ за:
а)
държави, които разполагат с национална стратегия за развитие под формата на национален план за развитие или подобен документ за развитие, приет от Комисията като основа за съответната многогодишна индикативна програма, при приемането на този документ;
б)
държави от региони, за които вече е изготвен съвместен рамков документ, в който се определя цялостна стратегия на Съюза, включително отделна глава за политиката в областта на развитието;
в)
държави или региони, за които е договорен съвместен документ за многогодишно програмиране между Съюза и държавите членки;
г)
региони, които разполагат със съвместно договорена стратегия със Съюза;
д)
държави, в които Съюзът има намерение да синхронизира стратегията си с нов национален цикъл, започващ преди 1 януари 2017 г.; в такива случаи многогодишната индикативна програма за междинния период между 1 януари 2014 г. и започването на новия национален цикъл съдържа отговора на Съюза за тази държава.
е)
държави или региони, получаващи разпределени финансови средства от Съюза съгласно настоящия регламент в размер, който не надвишава 50 000 000 EUR за периода 2014-2020 г.;
В случаите, посочени в първа алинея, букви б) и е), многогодишната индикативна програма за съответната държава или регион съдържа стратегията на Съюза за развитие по отношение на въпросната държава или регион.
4. Стратегическите документи се преразглеждат в средата на срока или ad hoc при необходимост, в съответствие по целесъобразност с принципите и процедурите, определени в споразуменията за партньорство и сътрудничество, сключени със съответните партньорски държави или региони.
5. Изготвят се многогодишни индикативни програми за географски програми за всяка държава или регион, които получават индикативно разпределени финансови средства на Съюза съгласно настоящия регламент. Освен за държавите или регионите, посочени в параграф 3, първа алинея, букви д) и е), тези документи се изготвят въз основа на стратегическите документи или равностойни документи съгласно посоченото в параграф 3.
За целите на настоящия регламент съвместният документ за многогодишно програмиране, предвиден в параграф 3, първа алинея, буква в) от настоящия член, може да бъде считан за многогодишната индикативна програма, ако отговаря на принципите и условията в настоящия параграф, включително индикативно разпределение на средствата, и процедурите, предвидени в член 15.
В многогодишните индикативни програми за географски програми се излагат приоритетните области, избрани за финансиране на Съюза, специфичните цели, очакваните резултати, ясни, конкретни и прозрачни показатели за изпълнение и индикативното разпределение на финансови средства както общо, така и по приоритетни области, и където е приложимо - условията във връзка с помощта.
Комисията приема многогодишното индикативно разпределение на финансови средства в рамките на всяка географска програма в съответствие с общите принципи на настоящия регламент, въз основа на критериите по член 3, параграф 2, и като взема под внимание, успоредно със спецификата на различните програми, конкретните трудности, пред които са изправени държавите или регионите в ситуация на криза, уязвимост, нестабилност, конфликт или предразположени към бедствия.
Където е подходящо, разпределението на финансови средства може да се представи под формата на интервал и/или известно количество средства могат да се оставят неразпределени. Не може да се предвиждат разпределения на финансови средства след периода 2014-2020 г., освен ако не са изрично обвързани с наличието на ресурси след този период.
Многогодишните индикативни програми за географски програми могат да се преразглеждат при необходимост, включително по отношение на ефективността на изпълнението, като се вземат предвид междинните прегледи или прегледите ad hoc на стратегическия документ, на който се основават.
Индикативните разпределения на финансови средства, приоритетите, специфичните цели, очакваните резултати, показателите за изпълнение и където е приложимо - условията във връзка с помощта, може също да се адаптират в резултат на прегледите, по-специално вследствие на кризисни или следкризисни ситуации.
Такива прегледи следва да обхващат нуждите, както и ангажиментите и напредъка по отношение на договорените цели за развитие, включително тези, отнасящи се до правата на човека, демокрацията, правовата държава и доброто управление.
6. Комисията прави отчет за съвместното програмиране с държавите членки в рамките на междинния доклад за преглед, посочен в член 17 от Регламент (EС) № 236/2014, и отправя препоръки, в случаите когато съвместното програмиране не е постигнато изцяло.
Член 12
Програмиране за държави и региони в кризисни, следкризисни ситуации или ситуации на нестабилност
1. При изготвянето на програмните документи за държави и региони в кризисни, следкризисни ситуации или ситуации на нестабилност или при предразположеност към природни бедствия надлежно се вземат предвид уязвимостта, специалните нужди и обстоятелства на съответните държави или региони.
Следва да се отделя достатъчно внимание на мерките за предотвратяване на конфликти, държавното изграждане и изграждането на мира, помиряване на народите след приключването на конфликтите и възстановяване, както и на ролята на жените и правата на децата в тези процеси.
Когато партньорските държави или региони пряко участват или са засегнати от кризисна, следкризисна ситуация или ситуация на нестабилност, се обръща специално внимание на засилването на координацията между помощта, възстановяването и развитието сред всички съответни участници, с цел да се подпомогне преходът от извънредна ситуация към фаза на развитие.
В програмните документи за държави и региони в ситуации на нестабилност или при предразположеност към природни бедствия, се предвиждат превенция и готовност за справяне с бедствия и управление на последиците от такива бедствия и справяне с уязвимостта от сътресения и укрепване на устойчивостта.
2. По надлежно обосновани наложителни причини за спешност, като кризи или непосредствени заплахи за демокрацията, правовата държава, правата на човека или основните свободи, Комисията може да приема актове за изпълнение с незабавно приложение в съответствие с процедурата, посочена в член 16, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 236/2014 за промяна на стратегическите документи и многогодишните индикативни програми, посочени в член 11 от настоящия регламент.
Такива прегледи може да имат за резултат специфична и адаптирана стратегия, за да се гарантира преходът към дълготрайно сътрудничество и развитие, като се насърчава по-добра координация и преход между хуманитарните инструменти и инструментите на политиката за развитие.
Член 13
Програмни документи за тематичните програми
1. В многогодишните индикативни програми за тематичните програми се излага стратегията на Съюза за съответната тема, а по отношение на програмата „Глобални обществени блага и предизвикателства“ - за всяка област на сътрудничество се посочват избраните за финансиране от Съюза приоритети, специфичните цели, очакваните резултати, ясни, конкретни и прозрачни показатели за изпълнение, международната ситуация и дейностите на основните партньори и където е приложимо - условията във връзка с помощта.
По целесъобразност се определят приоритетите по отношение на ресурсите и интервенциите с цел участие в глобални инициативи.
Многогодишните индикативни програми за тематични програми допълват географските програми и са съгласувани със стратегическите документи, посочени в член 11, параграф 2.
2. В многогодишните индикативни програми за тематични програми се описва индикативното разпределение на финансовите средства общо по области на сътрудничество и по приоритети. Където е подходящо, индикативното разпределение на финансови средства може да се представи под формата на интервал и/или известно количество средства могат да се оставят неразпределени.
Многогодишните индикативни програми за тематични програми се преразглеждат, когато е необходимо за ефективното им изпълнение, като се вземат предвид всички междинни прегледи или прегледи ad hoc.
Индикативните разпределения на финансови средства, специфичните приоритети, очакваните резултати, показателите за изпълнение и където е приложимо - условията във връзка с помощта, може също да се адаптират в резултат на прегледите.
Член 14
Програмни документи за Панафриканската програма
1. При подготовката, изпълнението и прегледа на програмните документи за Панафриканската програма се спазват принципите за ефективност на помощта, установени в член 3, параграфи 4-8.
Програмните документи за Панафриканската програма се основава на диалог с всички заинтересовани страни, като например Панафриканския парламент.
2. В многогодишната индикативна програма за Панафриканската програма се излагат приоритетните области, избрани за финансиране, специфичните цели, очакваните резултати, ясни, конкретни и прозрачни показатели за изпълнение и където е приложимо - условията във връзка с помощта.
Многогодишната индикативна програма за Панафриканската програма е съгласувана с географските и тематичните програми съгласно настоящия регламент.
3. В многогодишната индикативна програма за Панафриканската програма се описва индикативното разпределение на финансовите средства общо по области на действие и по приоритети. Ако е подходящо, индикативното разпределение на финансови средства може да се направи под формата на интервал.
Многогодишната индикативна програма за Панафриканската програма може да се преразглежда при необходимост, за да се отговори на непредвидени предизвикателства или проблеми с изпълнението, както и да се вземе предвид евентуален преглед на стратегическото партньорство.
Член 15
Одобрение на стратегически документи и приемане на многогодишни индикативни програми
1. Чрез актове за изпълнение Комисията одобрява стратегическите документи, посочени в член 11, и приема многогодишните индикативни програми, посочени в членове 11, 13 и 14. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 16, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2014. Тази процедура се прилага и по отношение на прегледи, които са в състояние значително да изменят стратегията или нейното програмиране.
2. При надлежно обосновани наложителни причини за спешност,, като кризи или непосредствени заплахи за демокрацията, правовата държава, правата на човека или основните свободи, Комисията може да извършва преглед на стратегически документи, посочени в член 11 от настоящия регламент, и многогодишни индикативни програми, посочени в членове 11, 13 и 14 от настоящия регламент, в съответствие с процедурата, посочена в член 16, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 236/2014.
ДЯЛ IV
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 16
Участие на трета държава, която не отговаря на критериите за финансиране съгласно настоящия регламент
При извънредни и надлежно обосновани обстоятелства и без да се засяга член 2, параграф 3 от настоящия регламент, с оглед да се гарантира съгласуваност и ефективност на финансирането от Съюза или да се насърчи регионалното или трансрегионалното сътрудничество Комисията може да реши, в рамките на многогодишните индикативни програми съгласно член 15 от настоящия регламент или съответните мерки за изпълнение съгласно член 2 от Регламент (EС) № 236/2014, да разшири допустимостта на действията, така че да бъдат обхванати държави и територии, които в противен случай не биха отговаряли на критериите за финансиране в съответствие с член 1 от настоящия регламент, когато действието, което трябва да се изпълни, е с глобален, регионален, трансрегионален или трансграничен характер.
Член 17
Делегиране на правомощия на Комисията
1. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 18, с които се изменят:
а)
подробностите за областите на сътрудничество, посочени в:
i)
член 5, параграф 3, съгласно предвиденото в приложение I, части А и Б;
ii)
член 7, параграф 2, съгласно предвиденото в приложение II, част А;
iii)
член 8, параграф 2, съгласно предвиденото в приложение II, част Б;
iv)
член 9, параграф 3, съгласно предвиденото в приложение III, по-специално като последващи действия във връзка със срещите на високо равнище Африка-ЕС;
б)
индикативното разпределение на финансови средства по географските програми и по тематична програма „Глобални обществени блага и предизвикателства“, както е посочено в приложение IV. Измененията не водят до намаляване на първоначалната сума с повече от 5 % освен за разпределения съгласно приложение IV, точка 1, буква б).
2. По-специално, след публикуването на междинния доклад за преглед, посочен в член 17 от Регламент (EС) № 236/2014 и въз основа на препоръките, съдържащи се в този доклад, Комисията приема делегираните актове, посочени в параграф 1 от настоящия член, до 31 март 2018 г.
Член 18
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 17, се предоставя на Комисията за срока на действие на настоящия регламент.
3. Делегирането на правомощията, посочени в член 17 може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и на Съвета.
5. Делегиран, приет съгласно член 17, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и на Съвета, или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 19
Комитет
1. Комисията се подпомага от комитет („Комитета за ИСР“). Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. Наблюдател от ЕИБ участва в работата на Комитета за ИСР по въпросите, отнасящи се до ЕИБ.
Член 20
Финансов пакет
1. Финансовият пакет за изпълнението на настоящия регламент за периода 2014-2020 г. е в размер на 19 661 639 000 EUR.
Годишните бюджетни кредити се разрешават от Европейския парламент и Съвета в границите, посочени в многогодишната финансова рамка.
2. Индикативните суми, разпределени за всяка програма, посочена в членове 5-9 за периода 2014-2020 г., са определени в приложение IV.
3. В съответствие с член 18, параграф 4 от Регламент (EС) № 1288/2013 на Европейския парламент и на Съвета (16) индикативна сума в размер на 1 680 000 000 EUR се отпуска от различните инструменти за финансиране на външна дейност -(Инструмента за сътрудничество за развитие, Европейския инструмент за съседство, Инструмента за партньорство за сътрудничество с трети държави и Инструмента за предприсъединителна помощ) за действия във връзка с образователната мобилност към или от държави партньори по смисъла на Регламент (ЕС) № 1288/2013, и за действия по сътрудничеството и политическия диалог с органи, институции и организации от тези държави.
Регламента (EС) № 1288/2013 се прилага за използването на тези средства.
Финансирането ще бъде предоставено чрез два многогодишни транша, покриващи съответно само първите четири години и останалите три години. Това финансиране ще бъде отразено в многогодишното индикативно програмиране, предвидено в настоящия регламент, в съответствие с идентифицираните нужди и приоритети на съответните държави. Разпределението на средства може да бъде преразгледано в случай на сериозни непредвидени обстоятелства или важни политически промени в съответствие с външните приоритети на ЕС.
4. Финансирането по настоящия регламент за действия, посочени в параграф 3, не надхвърля 707 000 000 EUR. Средствата се осигуряват от финансовите средства, отпуснати за географските програми, и се посочват очакваните регионални разпределения и видовете дейности. Финансирането по настоящия регламент за целите на финансирането на дейности, попадащи в обхвата на Регламент (EС) № 1288/2013, се използват за действия в полза на партньорските държави, обхванати от настоящия регламент, като се обръща специално внимание на най-бедните държави. Действията относно мобилността на студенти и персонал, финансирани чрез разпределените средства от настоящия регламент, акцентира върху области, които са свързани с приобщаващото и устойчиво развитие на развиващите се страни.
5. Комисията включва в своя годишен доклад относно изпълнението на настоящия регламент, както е предвидено в член 13 от Регламент (ЕС) № 236/2014 списък на всички действия, посочени в параграф 3 от настоящия член, финансирани със средства по настоящия регламент, включително тяхното съответствие с целите и принципите, установени в членове 2 и 3 от настоящия регламент.
Член 21
Европейска служба за външна дейност
Настоящият регламент се прилага в съответствие с Решение 2010/427/ЕС.
Член 22
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 11 март 2014 година.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 233/2014
(2014. gada 11. marts),
ar ko izveido finanšu instrumentu sadarbībai attīstības jomā 2014.-2020. gadam
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 209. panta 1. punktu un 212. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu (1),
rīkojoties saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),
tā kā:
(1)
Šī regula ietilpst Savienības attīstības sadarbības politikā un ir viens no instrumentiem, ar ko sniedz atbalstu Savienības ārpolitikai. Ar to aizstāj Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1905/2006 (3), kuras termiņš beidzās 2013. gada 31. decembrī.
(2)
Cīņa pret nabadzību joprojām ir Savienības attīstības politikas galvenais mērķis, kā paredzēts Līguma par Eiropas Savienību (LES) V sadaļas 1. nodaļā un Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) piektās daļas III sadaļas 1. nodaļā, saskaņā ar Tūkstošgades attīstības mērķiem (TAM), citām attīstības saistībām, par ko panākta starptautiska vienošanās, un Savienības un dalībvalstu apstiprinātiem mērķiem saistībā ar Apvienoto Nāciju Organizāciju (ANO) un citām kompetentiem starptautiskiem forumiem.
(3)
Šīs regulas īstenošanas vispārīgu politisku regulējumu, virzienus un uzsvaru nodrošina Padomes un dalībvalstu valdību pārstāvju, kas tikās Padomē, Eiropas Parlamentā un Komisijā, kopīgais ziņojums par Eiropas Savienības attīstības politiku: Eiropas Konsenss (“Eiropas Konsenss”) (4), kā arī tā grozījumi, par kuriem panākta vienošanās.
(4)
Savienības palīdzībai būtu jāveicina atkarības no atbalsta samazināšana laika gaitā.
(5)
Savienības starptautiskās darbības virzītājspēkam vajadzētu būt principiem, kuri ir iedvesmojuši tās izveidi, attīstību un paplašināšanos un kurus tā tiecas veicināt visā pasaulē, proti, demokrātijai, tiesiskumam, cilvēktiesību un pamatbrīvību universālumam un nedalāmībai, cilvēka cieņas neaizskaramībai, vienlīdzības un solidaritātes principiem, kā arī Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu un starptautisko tiesību principu ievērošanai. Izmantojot dialogu un sadarbību, Savienībai ir jācenšas attīstīt un nostiprināt apņemšanos ievērot šos principus partnervalstīs, teritorijās un reģionos. Īstenojot šos principus, Savienība apliecina savu pievienoto vērtību kā attīstības politikas dalībniece.
(6)
Īstenojot šo regulu, īpaši plānošanas procesā, Savienībai būtu pienācīgi jāņem vērā cilvēktiesību un demokrātijas prioritātes, mērķi un rādītāji, ko Savienība ir noteikusi partnervalstīm, īpaši savas valstu stratēģijas cilvēktiesību jomā.
(7)
Cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošana, kā arī tiesiskuma, demokrātijas principu, pārredzamības, labas pārvaldības, miera un stabilitātes, un dzimumu līdztiesības veicināšana ir būtiska partnervalstu attīstībai, un šie jautājumi būtu jāietver Savienības attīstības politikā, īpaši plānošanā un nolīgumos ar partnervalstīm.
(8)
Lai nodrošinātu palīdzības konsekvenci un atbilstību, vienlaikus samazinot partnervalstu izmaksas, būtiska ir palīdzības efektivitāte, lielāka pārredzamība, sadarbība un papildināmība, labāka tuvināšana un saskaņotība ar partnervalstīm, kā arī procedūru koordinēšana gan starp Savienību un dalībvalstīm, gan attiecībās ar citiem līdzekļu devējiem un attīstības dalībniekiem. Savienība ir apņēmusies savā attīstības politikā īstenot secinājumus, kas izdarīti Deklarācijā par palīdzības efektivitāti, kuru pieņēma Augsta līmeņa forumā par palīdzības efektivitāti 2005. gada 2. martā Parīzē, 2008. gada 4. septembrī pieņemto Akras rīcības programmu un 2011. gada 1. decembrī Busanā pieņemto papildu deklarāciju. Minēto saistību rezultātā Padome un Padomē sanākušie dalībvalstu valdību pārstāvji ir pieņēmuši vairākus secinājumus, piemēram, par ES Rīcības kodeksu attiecībā uz papildināmību un darba dalīšanu attīstības politikā un Darbības sistēmu palīdzības efektivitātes jomā. Būtu jāpastiprina centieni un procedūras, lai panāktu kopīgu plānošanu.
(9)
Savienības palīdzībai būtu jāatbalsta Āfrikas un ES kopējā stratēģija, ko pieņēma ES un Āfrikas samitā 2007. gada 8. un 9. decembrī Lisabonā, un tās turpmākie grozījumi un papildinājumi, balstoties uz kopīgo redzējumu, principiem un mērķiem, kas ir Āfrikas un ES stratēģiskās partnerības pamatā.
(10)
Savienībai un dalībvalstīm būtu jāuzlabo to attiecīgās attīstības sadarbības politikas saskanība, koordinācija un papildināmība, it īpaši ņemot vērā partnervalstu un reģionu prioritātes valsts un reģionālā līmenī. Lai nodrošinātu, ka Savienības un dalībvalstu attīstības sadarbības politika papildina un pastiprina cita citu, un lai nodrošinātu izmaksu ziņā efektīvu palīdzības sniegšanu, izvairoties no pārklāšanās un trūkumiem, ir lietderīgi steidzami paredzēt kopīgas plānošanas procedūras, kas būtu jāīsteno, kad tas ir iespējams un būtiski.
(11)
Savienības politika un starptautiskā darbība attīstības sadarbības jomā ir balstīta uz Tūkstošgades attīstības mērķiem, piemēram, ārkārtīgas nabadzības un bada izskaušana, ieskaitot vēlākus to grozījumus, kā arī attīstības mērķiem, principiem un saistībām, ko apstiprinājusi Savienība un tās dalībvalstis, tostarp to sadarbības kontekstā ANO un citos kompetentos starptautiskos forumos attīstības sadarbības jomā. Savienības politikas un starptautiskās darbības virzītājspēks ir arī tās apņemšanās un saistības cilvēktiesību un attīstības jomā, tostarp Vispārējā cilvēktiesību deklarācija, Starptautiskais pakts par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām, Starptautiskais pakts par ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām, Konvencija par jebkuras sieviešu diskriminācijas izskaušanu, ANO Konvencija par bērna tiesībām un ANO Deklarācija par tiesībām uz attīstību.
(12)
Savienība ir cieši apņēmusies atbalstīt dzimumu līdztiesību, kas ir viena no cilvēktiesībām, sociālā taisnīguma jautājums un Savienības attīstības politikas pamatvērtība. Dzimumu līdztiesība ir svarīgs aspekts visu TAM sasniegšanā. Padome 2010. gada 14. jūnijā pieņēma ES rīcības plānu 2010.-2015. gadam par dzimumu līdztiesību un pilnvērtīgu iespēju nodrošināšanu sievietēm attīstības sabiedrībā.
(13)
Savienībai prioritārā kārtā būtu jāveicina visaptveroša pieeja reakcijai uz krīzēm un katastrofām un konfliktu skartām un nestabilām, tostarp pārejas un pēckrīzes situācijām. Tās pamatā jo īpaši vajadzētu būt Padomes 2007. gada 19. novembra secinājumiem par ES reakciju uz nestabilām situācijām un arī 2007. gada 19. novembra Padomes un Padomē sanākušo valdību pārstāvju secinājumiem par drošību un attīstību, kā arī Padomes 2011. gada 20. jūnija secinājumiem par konflikta novēršanu, kā arī jebkādiem turpmākiem attiecīgiem secinājumiem.
(14)
Īpaši tādās situācijās, kad vajadzības ir ārkārtīgi steidzamas un nabadzība ārkārtīgi izplatīta un smaga, Savienības palīdzību būtu jāvērš uz to, lai stiprinātu valstu un to iedzīvotāju spēju izturēt nelabvēlīgus notikumus. Tas būtu jādara, atbilstīgi kombinējot pieejas, reakciju un instrumentus, īpaši nodrošinot to, ka uz drošību, humāno palīdzību un attīstību vērstās pieejas ir līdzsvarotas, saskaņotas un efektīvi koordinētas, tādā veidā sasaistot palīdzību, rehabilitāciju un attīstību.
(15)
Savienības palīdzība galvenokārt būtu jāpiešķir jomās, kurās tai ir vislielākā ietekme, ņemot vērā tās spēju darboties pasaules mērogā un reaģēt uz tādiem globāliem pārbaudījumiem kā nabadzības izskaušana, ilgtspējīga un iekļaujoša attīstība, kā arī demokrātijas, labas pārvaldības, cilvēktiesību un tiesiskuma veicināšana visā pasaulē, un ņemot vērā ilgtermiņa un paredzamu apņemšanos sniegt attīstības palīdzību, kā arī tās nozīmi darba koordinēšanā ar dalībvalstīm. Lai nodrošinātu šādu ietekmi, diferenciācijas princips būtu jāpiemēro ne tikai finansējuma piešķiršanas līmenī, bet arī plānošanas līmenī, lai nodrošinātu, ka divpusējo attīstības sadarbību novirza uz tām partnervalstīm, kam tā visvairāk vajadzīga, tostarp nestabilām valstīm un valstīm ar augstu neaizsargātības līmeni un ierobežotu spēju piekļūt citiem attīstības atbalsta finansējuma avotiem. Savienībai būtu jāiesaistās jaunās partnerībās ar valstīm, kas tiek izslēgtas no divpusējām palīdzības programmām, it īpaši pamatojoties uz reģionālām un tematiskām programmām šajā instrumentā un citos Savienības ārējās darbības tematiskos finanšu instrumentos, īpaši Partnerības instrumentā sadarbībai ar trešām valstīm, kā noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 234/2014 (5) (“partnerības instruments”)
(16)
Savienībai būtu jācenšas maksimāli efektīvi izmantot pieejamos resursus, lai optimizētu savas ārējās darbības ietekmi. Tas būtu jāpanāk ar visaptverošu pieeju katrai valstij, pamatojoties uz Savienības ārējās darbības instrumentu saskaņotību un papildināmību, kā arī veidojot sinerģijas starp šo instrumentu, citiem Savienības ārējās darbības finanšu instrumentiem un citām Savienības politikas jomām. To darot, būtu arī savstarpēji jāpastiprina programmas, kas izstrādātas saskaņā ar instrumentiem ārējās darbības finansēšanai. Mēģinot panākt Savienības ārējās darbības vispārēju saskaņotību saskaņā ar LES 21. pantu, Savienībai ir jānodrošina politikas attiecībā uz sadarbību attīstības jomā saskaņotība, kā tas ir prasīts LESD 208. pantā.
(17)
Ar šo regulu būtu jārada iespēja uzlabot saskaņu starp Savienības politikas jomām, vienlaikus ievērojot politikas saskaņotību attiecībā uz sadarbību attīstības jomā. Tai būtu jāveicina pilnīga pielāgošana partnervalstīm un reģioniem, ja iespējams, izmantojot par pamatu Savienības darbības plānošanai valsts attīstības plānus vai līdzīgus visaptverošus attīstības dokumentus, kas pieņemti ar attiecīgu valsts un reģionālu struktūru piedalīšanos. Tam arī būtu jānodrošina labāka koordinācija starp līdzekļu devējiem, īpaši starp Savienību un dalībvalstīm, izmantojot kopīgu plānošanu.
(18)
Globalizētā pasaulē par Savienības ārējās darbības daļu arvien vairāk kļūst dažādas Savienības iekšējās politikas jomas, piemēram, vide, klimata pārmaiņas, atjaunojamo energoresursu veicināšana, nodarbinātība (tostarp pienācīgas kvalitātes nodarbinātība visiem), dzimumu līdztiesība, enerģija, ūdens, transports, veselība, izglītība, tiesiskums un drošība, kultūra, pētniecība un inovācija, informācijas sabiedrība, migrācija, lauksaimniecība un zivsaimniecība.
(19)
Stratēģijā gudrai, ilgtspējīgai un iekļaujošai izaugsmei, kas ietver izaugsmes modeļus, kas uzlabo sociālo, ekonomisko un teritoriālo kohēziju un dod nabadzīgākajiem iespēju palielināt savu ieguldījumu valsts labklājībā un pašiem šo labklājību izmantot, ir uzsvērta Savienības apņemšanās savā iekšējā un ārējā politikā veicināt gudru, ilgtspējīgu un iekļaujošu izaugsmi, apvienojot ekonomikas, sociālo un vides pīlāru.
(20)
Cīņa pret klimata pārmaiņām un vides aizsardzība ir starp svarīgākajiem uzdevumiem, kas jārisina Savienībai un jaunattīstības valstīm un kam steidzami vajadzīga valsts līmeņa un starptautiska darbība. Tāpēc ar šo regulu būtu jāveicina tas, ka tiek īstenots mērķis par vismaz 20 % no Savienības budžeta novirzīšanu zema oglekļa emisiju līmeņa un pret klimata pārmaiņām noturīgai sabiedrībai, un šajā regulā paredzētajai programmai “Vispārēji sabiedriskie labumi un problēmas” vismaz 25 % no sava finansējuma būtu jāizmanto, lai segtu ar klimata pārmaiņām un vidi saistītos izdevumus. Darbībām minētajās jomās pēc iespējas vajadzētu būt savstarpēji atbalstošām, lai stiprinātu to ietekmi.
(21)
Šai regulai būtu jānodrošina iespēja Savienībai sekmēt to, lai tiktu izpildīta Savienības kopīgā apņemšanās nodrošināt pastāvīgu atbalstu tautas attīstībai, lai uzlabotu cilvēku dzīvi. Lai to veicinātu, vismaz 25 % no programmas “Vispārēji sabiedriskie labumi un problēmas” finansējuma būtu jāizmanto minētajā attīstības jomā.
(22)
Vismaz 20 % no palīdzības saskaņā ar šo regulu būtu jāpiešķir sociālajiem pamatpakalpojumiem, īpašu uzmanību pievēršot veselībai un izglītībai, kā arī vidējai izglītībai, atzīstot, ka par normu ir jāuzskata zināma elastīguma pakāpe, piemēram, gadījumos, kas saistīti ar ārkārtas palīdzību. Dati par atbilstību šai prasībai būtu jāietver Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 236/2014 (6) minētajā gada ziņojumā.
(23)
ANO Stambulas rīcības programmā “Vismazāk attīstītās valstis desmitgadē no 2011. līdz 2020. gadam”, vismazāk attīstītās valstis ir apņēmušās valsts attīstības stratēģijās iekļaut tirdzniecības politiku un tirdzniecības spēju veidošanas politiku. Turklāt Pasaules Tirdzniecības organizācijas Astotajā ministru konferencē, kas notika Ženēvā 2011. gada 15.-17. decembrī, ministri vienojās arī pēc 2011. gada saglabāt palīdzību tirdzniecībai tādā līmenī, kas atbilst vismaz vidējam rādītājam laikposmā no 2006. līdz 2008. gadam. Šie centieni ir jāpapildina ar labāku un mērķtiecīgāku palīdzību tirdzniecībai un tirdzniecības veicināšanu.
(24)
Lai gan ar tematiskajām programmām būtu pirmām kārtām jāatbalsta jaunattīstības valstis, dažām saņēmējām valstīm, kā arī aizjūras zemēm un teritorijām (AZT), kuru iezīmes neatbilst prasībām, lai Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas Attīstības palīdzības komiteja (ESAO/APK) tās uzskatītu par oficiālās attīstības palīdzības (OAP) saņēmējām, un uz kurām attiecas 1. panta 1. punkta b) apakšpunkts, arī vajadzētu būt tiesībām piedalīties tematiskajās programmās saskaņā ar šajā regulā paredzētajiem nosacījumiem.
(25)
Sīkas ziņas par sadarbības jomām un korekcijām finanšu piešķīrumos pa ģeogrāfiskiem apgabaliem un sadarbības jomām ir nebūtiski šīs regulas elementi. Tāpēc Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu, lai atjauninātu šīs regulas pielikumu elementus, kuri nosaka sīkas ziņas par sadarbības jomām ģeogrāfiskās un tematiskās programmās un orientējošus finanšu piešķīrumus pa ģeogrāfiskiem apgabaliem un sadarbības jomām. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ekspertu līmenī. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina vienlaicīga, savlaicīga un atbilstīga attiecīgo dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei.
(26)
Lai nodrošinātu šīs regulas īstenošanas vienādus nosacījumus, īstenošanas pilnvaras būtu jāpiešķir Komisijai attiecībā uz stratēģijas dokumentiem un daudzgadu indikatīvajām programmām saskaņā ar šo regulu. Minētās pilnvaras būtu jāīsteno saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011 (7).
(27)
Ņemot vērā minēto īstenošanas aktu būtību, jo īpaši to politisko orientāciju un ietekmi uz budžetu, to pieņemšanai principā būtu jāizmanto pārbaudes procedūra, izņemot finansiāli maza apmēra pasākumu gadījumā.
(28)
Ja pienācīgi pamatotos gadījumos, kad vajadzīga ātra Savienības reakcija, tas nepieciešams nenovēršamu steidzamu iemeslu dēļ, Komisijai būtu jāpieņem nekavējoties piemērojami īstenošanas akti.
(29)
Kopīgi noteikumi un procedūras tam, lai īstenotu Savienības instrumentu ārējās darbības finansēšanai, ir paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 236/2014.
(30)
Eiropas Ārējās darbības dienesta organizatoriskā struktūra un darbība ir noteikta Padomes Lēmumā 2010/427/ES (8),
(31)
Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķus nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs un to, ka darbības mēroga dēļ tos var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar LES 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai.
(32)
Ar šo regulu visam tās piemērošanas laikam nosaka finansējumu, kas Eiropas Parlamentam un Padomei ir galvenais atskaites punkts ikgadējās budžeta procedūras laikā tādā nozīmē, kā to paredz Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2013. gada 2. decembra Iestāžu nolīguma par sadarbību budžeta jautājumos un pareizu finanšu pārvaldību (9) 17. punkts.
(33)
Ir lietderīgi šīs regulas piemērošanas periodu saskaņot ar to, kāds ir Padomes Regulai (ES, Euratom) Nr. 1311/2013 (10). Tāpēc šī regula būtu jāpiemēro no 2014. gada 1. janvāra līdz 2020. gada 31. decembrim,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
I SADAĻA
VISPĀRĪGI NOTEIKUMI
1. pants
Priekšmets un darbības joma
1. Ar šo regulu izveido instrumentu (“attīstības sadarbības instruments” jeb “ASI”), no kura Savienība var finansēt:
a)
ģeogrāfiskās programmas, kuru mērķis ir atbalstīt sadarbību attīstības jomā ar tām jaunattīstības valstīm, kas ir iekļautas ESAO/APK OAP saņēmēju sarakstā, izņemot:
i)
valstis, kas ir Partnerattiecību nolīguma starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu grupas locekļiem, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, kas noslēgts 2000. gada 23. jūnijā Kotonū (11), parakstītājas, izņemot Dienvidāfriku;
ii)
valstis, kas ir tiesīgas saņemt Eiropas Attīstības fonda atbalstu;
iii)
valstis, kas ir tiesīgas saņemt Savienības finansējumu saskaņā ar Eiropas Kaimiņattiecību instrumentu, kas izveidots ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 232/2014 (12) (“Eiropas Kaimiņattiecību instruments”);
iv)
saņēmējus, kas ir tiesīgi saņemt Savienības finansējumu saskaņā ar Pirmspievienošanās instrumentu, kas izveidots ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 231/2014 (13) (“Eiropas Pirmspievienošanās instruments”).
b)
tematiskās programmas, kas paredzētas, lai pievērstos tādām jomām kā ar attīstību saistīti vispārēji sabiedriskie labumi un problēmas un lai atbalstītu pilsoniskās sabiedrības organizācijas un vietējās iestādes partnervalstīs, kas minētas šā punkta a) apakšpunktā, un valstīs, kuras ir tiesīgas saņemt Savienības finansējumu saskaņā ar instrumentiem, kas minēti šā punkta a) apakšpunkta i)-iii) punktā, kā arī valstīs un teritorijās, uz kurām attiecas Padomes Lēmums 2013/755/ES (14);
c)
Panāfrikas programmu, kas paredzēta, lai atbalstītu Āfrikas un Savienības stratēģisko partnerību, un tajā vēlāk izdarītus grozījumus un papildinājumus, ar mērķi aptvert pēc būtības starpreģionālas, kontinentālas vai pasaules mēroga darbības Āfrikā un sadarbībā ar Āfrikas valstīm.
2. Šajā regulā “reģions” ir ģeogrāfiska vienība, kas aptver vairāk nekā vienu jaunattīstības valsti.
3. Valstis un teritorijas, kuras minētas 1. punktā, turpmāk šajā regulā tiek sauktas par “partnervalstīm” vai “partnerreģioniem”, kā tas konkrētā gadījumā paredzēts saskaņā ar to attiecīgo ģeogrāfisko, tematisko vai Panāfrikas programmu.
2. pants
Mērķi un atbilstības kritēriji
1. Atbilstoši Savienības ārējās darbības principiem un mērķiem un Eiropas Konsensam, kā arī tajos veiktajiem saskaņotajiem grozījumiem:
a)
saskaņā ar šo regulu īstenotās sadarbības galvenais mērķis ir nabadzības mazināšana un ilgtermiņā - izskaušana;
b)
atbilstoši a) apakšpunktā minētajam galvenajam mērķim sadarbība, ko īsteno saskaņā ar šo regulu, veicinās arī:
i)
ilgtspējīgas ekonomiskās, sociālās un vides attīstības sekmēšanu, un
ii)
demokrātijas, tiesiskuma, labas pārvaldības, cilvēktiesību un attiecīgo starptautisko tiesību principu nostiprināšanu un atbalstīšanu.
Šā punkta pirmajā daļā minēto mērķu īstenošanu vērtē, izmantojot attiecīgus rādītājus, tostarp tautas attīstības rādītājus, jo īpaši pirmo TAM attiecībā uz a) apakšpunktu un no pirmā līdz astotajam TAM attiecībā uz b) apakšpunktu, un pēc 2015. gada - arī citus rādītājus, par kuriem starptautiskā līmenī vienojusies Savienība un dalībvalstis.
2. Ar sadarbību, ko īsteno saskaņā ar šo regulu, veicina to starptautisko saistību un mērķu īstenošanu attīstības jomā, kuriem Savienība ir piekritusi, jo īpaši Tūkstošgades attīstības mērķu (TAM) un laikposmam pēc 2015. gada izvirzīto jauno attīstības mērķu sasniegšanu.
3. Ģeogrāfisko programmu darbības izstrādā tā, lai tās atbilstu ESAO/APK noteiktajiem OAP kritērijiem.
Tematisko programmu un Panāfrikas programmu darbības izstrādā tā, lai tās atbilstu ESAO/APK noteiktajiem OAP kritērijiem, izņemot gadījumus, kad:
a)
darbība attiecas uz saņēmēju valsti vai teritoriju, kas neatbilst OAP saņēmējas valsts vai teritorijas statusam saskaņā ar ESAO/APK, vai
b)
ar darbību tiek īstenota globāla iniciatīva, Savienības politikas prioritāte vai Savienības starptautiskas saistības vai apņemšanās, kā minēts 6. panta 2. punkta b) un e) apakšpunktā, un darbībai nepiemīt iezīmes, kas atbilst OAP kritērijiem.
4. Neskarot 3. punkta a) apakšpunktu, vismaz 95 % no izdevumiem, kas paredzēti saskaņā ar tematiskajām programmām, un vismaz 90 % no izdevumiem, kas paredzēti saskaņā ar Panāfrikas programmu, atbilst ESAO/APK noteiktajiem OAP kritērijiem.
5. Darbības, uz kurām attiecas Padomes Regula (EK) Nr. 1257/96 (15) un kuras ir tiesīgas saņemt finansējumu saskaņā ar minēto regulu, principā nefinansē saskaņā ar šo regulu, izņemot gadījumus, kad ir jānodrošina sadarbības nepārtrauktība, proti, no krīzes sākuma līdz tiek panākti stabili, attīstībai piemēroti apstākļi. Tādos gadījumos īpašu uzmanību pievērš tam, lai tiktu nodrošināts, ka humānā palīdzība, rehabilitācija un attīstības palīdzība ir cieši saistītas.
3. pants
Vispārīgi principi
1. Savienība cenšas veicināt, attīstīt un nostiprināt demokrātijas, tiesiskuma, cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošanas principus, kas ir tās pamatā, risinot dialogu un sadarbojoties ar partnervalstīm un reģioniem.
2. Īstenojot šo regulu, attiecībā uz partnervalstīm īstenos diferencētu pieeju, lai nodrošinātu, ka tās saņem konkrētu, pielāgotu sadarbību, kuras pamatā ir to:
a)
vajadzības, pamatojoties uz tādiem kritērijiem kā iedzīvotāju skaits, ienākumi uz vienu iedzīvotāju, nabadzības apmērs, ienākumu sadalījums un tautas attīstības līmenis;
b)
spējas radīt finanšu līdzekļus un piekļūt tiem, un to absorbcijas spējas;
c)
saistības un darbības rezultāti, pamatojoties uz tādiem kritērijiem un rādītājiem kā politiskais, ekonomikas un sociālais progress, dzimumu līdztiesība, progress labas pārvaldības un cilvēktiesību jomā, kā arī palīdzības efektīva izmantošana, jo īpaši veids, kā valsts izmanto ierobežotos resursus attīstībai, sākot pati ar saviem resursiem; un
d)
Savienības attīstības palīdzības potenciālā ietekme uz partnervalstīm.
Līdzekļu piešķiršanā priekšroka tiek dota valstīm, kam tā visvairāk vajadzīga, īpaši vismazāk attīstītajām valstīm, valstīm ar zemiem ienākumiem un valstīm krīzes, pēckrīzes, nestabilā un viegli ietekmējamā situācijā.
Lai pamatotu analīzi un noteiktu valstis, kurām visvairāk vajadzīga palīdzība, var izmantot tādus kritērijus kā tautas attīstības indekss, ekonomikas ievainojamības indekss un citus atbilstīgus indeksus, tostarp lai izmērītu valstī pastāvošo nabadzību un nevienlīdzību.
3. Eiropas Konsensā noteiktos transversālos jautājumus iekļauj visās programmās. Attiecīgā gadījumā iekļauj arī ar konfliktu novēršanu, pienācīgas kvalitātes nodarbinātību un klimata pārmaiņām saistītus jautājumus.
Tiek uzskatīts, ka transversālie jautājumi, kas minēti pirmajā daļā, aptver turpmāk izklāstītos aspektus, kuriem, ja tas ir nepieciešams attiecīgajos apstākļos, pievērš īpašu uzmanību: nediskriminācija, pie minoritātēm piederošu personu tiesības, personu ar invaliditāti tiesības, to personu tiesības, kuras slimo ar dzīvībai bīstamām slimībām, un citu neaizsargātu grupu tiesības, galvenās darba tiesības un sociālā iekļaušana, sieviešu emancipācija, tiesiskums, parlamentu un pilsoniskās sabiedrības spēju veidošana, dialoga, līdzdalības un izlīguma veicināšana, kā arī iestāžu veidošana, tostarp vietējā un reģionālā līmenī.
4. Īstenojot šo regulu, saskaņā ar LESD 208. pantu nodrošina politikas saskaņotību attīstībai un konsekvenci ar citām Savienības ārējās darbības jomām un citām attiecīgajām Savienības politikas jomām.
Šajā ziņā atbilstīgi šai regulai finansētu, tostarp Eiropas Investīciju bankas (EIB) pārvaldītu, pasākumu pamatā ir attīstības sadarbības politika, kas noteikta tādos instrumentos kā nolīgumi, deklarācijas un rīcības plāni, par kuriem vienojusies Savienība un attiecīgās partnervalstis un reģioni, kā arī attiecīgi Savienības lēmumi, konkrētas intereses, politikas prioritātes un stratēģijas.
5. Savienība un dalībvalstis cenšas regulāri un bieži apmainīties ar informāciju, tostarp ar citiem līdzekļu devējiem, kā arī veicināt līdzekļu devēju labāku koordināciju un papildināmību, tiecoties izstrādāt kopēju daudzgadu programmu, kuras pamatā ir nabadzības mazināšana partnervalstīs vai līdzvērtīgas attīstības stratēģijas. Tās var veikt kopīgas darbības, tostarp kopīgi analizēt šīs stratēģijas un attiecībā uz tām rast kopīgus risinājumus, nosakot prioritāras intervences jomas un darba sadali valstī, šim nolūkam veicot kopīgas līdzekļu devēju misijas un izmantojot līdzfinansēšanas mehānismus un deleģētas sadarbības nolīgumus.
6. Savienība veicina daudzpusīgu pieeju globālām problēmām un šajā ziņā sadarbojas ar dalībvalstīm. Attiecīgā gadījumā tā sekmē sadarbību ar starptautiskām organizācijām un struktūrām un citiem divpusējiem līdzekļu devējiem.
7. Savienības un dalībvalstu, no vienas puses, un partnervalstu, no otras puses, attiecību pamatā ir kopīgas vērtības - cilvēktiesības, demokrātija un tiesiskums, kā arī atbildības un savstarpējas pārskatatbildības princips, un ar tām šīs vērtības tiks veicinātas.
Turklāt attiecībās ar partnervalstīm vērā tiek ņemta to apņēmība un rezultāti, īstenojot starptautiskos nolīgumus un līgumattiecības ar Savienību.
8. Savienība veicina efektīvu sadarbību ar partnervalstīm un reģioniem saskaņā ar labāko starptautisko praksi. Tā, kad vien iespējams, pielāgo savu atbalstu partnervalstu vai reģionu to attīstības stratēģijām, reformu politikai un procedūrām un atbalsta demokrātisko atbildību, kā arī valstu iekšējo un savstarpējo pārskatatbildību. Tādēļ tā veicina:
a)
pārredzamu attīstības procesu, kuru vada un par kuru atbild partnervalsts vai reģions, tostarp vietējo īpašo zināšanu sekmēšanu;
b)
uz tiesībām balstītu pieeju, kas aptver visas cilvēktiesības - gan pilsoniskās un politiskās, gan ekonomiskās, sociālās un kultūras tiesības -, lai šīs regulas īstenošanā integrētu cilvēktiesību principus, palīdzētu partnervalstīm īstenot to starptautiskās saistības cilvēktiesību jomā un palīdzētu tiesību turētājiem - galveno uzmanību pievēršot trūcīgu un neaizsargātu iedzīvotāju grupām - izmantot savas tiesības;
c)
partnervalstu iedzīvotāju iespēju palielināšanu, iekļaujošas un uz līdzdalību balstītas pieejas attiecībā uz attīstību un plašu visu sabiedrības segmentu iesaisti attīstības procesā, kā arī valsts un reģionālā dialogā, tostarp politiskā dialogā. Īpašu uzmanību pievērš attiecīgajai parlamentu, vietējo iestāžu un pilsoniskās sabiedrības lomai, cita starpā attiecībā uz līdzdalību, pārraudzību un pārskatatbildību;
d)
efektīvu sadarbības kārtību un instrumentus, kā izklāstīts Regulas (ES) Nr. 236/2014 4. pantā saskaņā ar ESAO/APK paraugpraksi, tostarp inovatīvu instrumentu izmantošanu, piemēram, dotāciju un aizdevumu, kā arī citu riska dalīšanas mehānismu sapludināšanu atlasītās nozarēs un valstu un privātā sektora iesaisti, pienācīgi ņemot vērā jautājumus, kas saistīti ar parāda atmaksājamību, šādu mehānismu skaitu un prasību sistemātiski veikt ietekmes novērtējumu saskaņā ar šīs regulas mērķiem, jo īpaši saistībā ar nabadzības mazināšanu.
Visas programmas, intervences pasākumus un sadarbības kārtību un instrumentus pielāgo konkrētiem katras partnervalsts vai reģiona apstākļiem, galveno uzmanību pievēršot uz plānošanu balstītām pieejām, paredzama palīdzības finansējuma īstenošanai, privāto līdzekļu piesaistei, tostarp no vietējā privātā sektora, vispārējai un nediskriminējošai piekļuvei pamatpakalpojumiem un valsts sistēmu izstrādei un izmantošanai;
e)
vietējo ieņēmumu mobilizāciju, pastiprinot partnervalstu fiskālo politiku, lai mazinātu nabadzību un atkarību no palīdzības;
f)
politikas un plānošanas ietekmes palielināšanos, izmantojot līdzekļu devēju darbību koordinēšanu, konsekvenci un saskaņošanu, lai radītu sinerģiju, izvairītos no pārklāšanās un dublēšanās, uzlabotu papildināmību un atbalstītu līdzekļu devēju iniciatīvas;
g)
koordināciju partnervalstīs un reģionos, izmantojot saskaņotas pamatnostādnes un paraugprakses principus koordinācijas un palīdzības efektivitātes jomā;
h)
uz rezultātiem balstītas pieejas attīstības jomā, tostarp izmantojot pārredzamas valsts līmeņa rezultātu sistēmas, kas vajadzības gadījumā balstās uz tādiem starptautiski saskaņotiem mērķiem un rādītājiem kā TAM, lai novērtētu un paziņotu rezultātus, tostarp attīstības palīdzības tiešos rezultātus, iznākumu un ietekmi.
9. Attiecīgā gadījumā Savienība atbalsta divpusējas, reģionālas un daudzpusējas sadarbības un dialoga īstenošanu, partnerattiecību nolīgumu attīstības dimensiju un trīspusēju sadarbību. Savienība arī veicina jaunattīstības valstu sadarbību.
10. Komisija informē Eiropas Parlamentu un regulāri ar to apmainās viedokļiem.
11. Komisija regulāri apmainās ar informāciju ar pilsonisko sabiedrību un vietējām iestādēm.
12. Savienība attīstības sadarbības darbībās atbilstīgā gadījumā balstās uz dalībvalstu reformu un pārejas pieredzi un gūtajām atziņām, kā arī tajās dalās.
13. Saskaņā ar šo regulu sniegto Savienības palīdzību neizmanto tam, lai finansētu ieroču vai munīcijas iepirkumu vai darbības, kurām ir militāri vai ar aizsardzību saistīti mērķi.
II SADAĻA
PROGRAMMAS
4. pants
Savienības palīdzības īstenošana
Savienības palīdzību īsteno atbilstīgi Regulai (ES) Nr. 236/2014, izmantojot:
a)
ģeogrāfiskās programmas;
b)
tematiskās programmas, ko veido:
i)
programma “Vispārēji sabiedriskie labumi un problēmas”;
ii)
programma “Pilsoniskās sabiedrības organizācijas un pašvaldības”; un
c)
Panāfrikas programmas.
5. pants
Ģeogrāfiskās programmas
1. Savienības sadarbības darbības saskaņā ar šo pantu īsteno attiecībā uz valsts, reģionālām, starpreģionālām un kontinentālām darbībām.
2. Ģeogrāfiskā programma aptver sadarbību darbības attiecīgajās jomās:
a)
reģionāli - ar 1. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētajām partnervalstīm, lai mazinātu izslēgšanas ietekmi tajās partnervalstīs, kurās vērojams augsts un aizvien pieaugošs nevienlīdzības līmenis, un
b)
divpusēji
i)
ar partnervalstīm, kuras ESAO/APK jaunattīstības valstu sarakstā nav apzīmētas kā valstis, kuru ienākumi pārsniedz vidējos vai kuru iekšzemes kopprodukts nepārsniedz 1 % no pasaules iekšzemes kopprodukta;
ii)
izņēmuma gadījumos, tostarp gadījumos, kad paredzēts pakāpeniski samazināt attīstības palīdzību dotāciju veidā, divpusēji sadarboties var arī ar ierobežotu skaitu partnervalstu, ja tas ir pienācīgi pamatots saskaņā ar 3. panta 2. punktu. Pakāpenisku samazināšanu veic ciešā saziņā ar pārējiem līdzekļu devējiem. Minētās sadarbības pārtraukšanu attiecīgā gadījumā papildina politiskais dialogs ar attiecīgajām valstīm, koncentrējot uzmanību uz nabadzīgāko un neaizsargātāko iedzīvotāju grupu vajadzībām.
3. Lai sasniegtu 2. pantā paredzētos mērķus, ģeogrāfiskās programmas izstrādā no tām sadarbības jomām, kas iekļautas Eiropas Konsensā attīstības jomā un vēlāk tajā izdarītajos saskaņotajos grozījumos, kā arī no turpmāk minētajām sadarbības jomām:
a)
Cilvēktiesības, demokrātija un laba pārvaldība:
i)
cilvēktiesības, demokrātija un tiesiskums;
ii)
dzimumu līdztiesība, sieviešu emancipācija un iespēju vienlīdzība;
iii)
publiskā sektora pārvaldība centrālā un vietējā līmenī;
iv)
nodokļu politika un administrēšana;
v)
cīņa pret korupciju;
vi)
pilsoniskā sabiedrība un vietējās iestādes;
vii)
bērnu tiesību veicināšana un aizsardzība.
b)
Ilgtspējīga un iekļaujoša izaugsme tautas attīstībai:
i)
veselība, izglītība, sociālā aizsardzība, nodarbinātība un kultūra;
ii)
uzņēmējdarbības vide, reģionālā integrācija un pasaules tirgi;
iii)
ilgtspējīga lauksaimniecība; pārtikas un uztura nodrošinājums;
iv)
ilgtspējīga enerģija;
v)
dabas resursu, tostarp zemes, meža un ūdens resursu, apsaimniekošana;
vi)
klimata pārmaiņas un vide.
c)
Citas attīstībai svarīgas jomas:
i)
migrācija un patvērums;
ii)
humānās palīdzības un attīstības sadarbības sasaiste;
iii)
izturētspēja un katastrofu riska mazināšana;
iv)
attīstība un drošība, tostarp konfliktu novēršana.
4. Sīkāka informācija par 3. punktā minētajām sadarbības jomām ir izklāstīta I pielikumā.
5. Katrā divpusējā programmā Savienība palīdzību principā koncentrē uz ne vairāk kā trim jomām, par kurām, kad vien ir iespējams, jāvienojas ar attiecīgo partnervalsti.
6. pants
Tematiskās programmas
1. Darbības, kas tiek veiktas, izmantojot tematiskās programmas, sniedz pievienoto vērtību darbībām, kuras finansē saskaņā ar ģeogrāfiskajām programmām, papildina tās un ir ar tām saskaņotas.
2. Tematisko darbību plānošanai piemēro vismaz vienu no šiem nosacījumiem:
a)
šajā regulā paredzētos Savienības politikas mērķus nevar atbilstoši vai efektīvi īstenot, izmantojot ģeogrāfiskās programmas, tostarp - attiecīgā gadījumā -, ja nav ģeogrāfiskas programmas vai arī tā ir atlikta, vai arī ja par darbību nepastāv vienošanās ar attiecīgo partnervalsti;
b)
darbības ir vērstas uz globālām iniciatīvām, ar kurām atbalsta starptautiski saskaņotus attīstības mērķus vai vispārējus sabiedriskos labumus un risina problēmas;
c)
darbības aptver vairākus reģionus, vairākas valstis un/vai tās ir transversālas;
d)
ar darbībām tiek īstenoti inovatīvi politikas virzieni vai iniciatīvas, kuru mērķis ir noteikt virzību turpmākām darbībām;
e)
darbības atspoguļo Savienības politikas prioritāti vai Savienības starptautiskas saistības vai apņemšanos, kura attiecas uz attīstības sadarbības jomu.
3. Ja vien šajā regulā nav īpaši noteikts citādi, tematiskās darbības sniedz tiešu labumu valstīm vai teritorijām, kuras norādītas 1. panta 1. punkta b) apakšpunktā, un tās veic minētajās valstīs vai teritorijās. Šīs darbības var veikt ārpus minētajām valstīm vai teritorijām gadījumos, kad tas ir visefektīvākais veids, kā sasniegt attiecīgās programmas mērķus.
7. pants
Vispārēji sabiedriskie labumi un problēmas
1. Savienības palīdzības mērķis saskaņā ar programmu “Vispārēji sabiedriskie labumi un problēmas” ir atbalstīt darbības, kas izriet no tādām jomām kā:
a)
vide un klimata pārmaiņas;
b)
ilgtspējīga enerģija;
c)
tautas attīstība, tostarp pienācīgas kvalitātes nodarbinātība, sociālais taisnīgums un kultūra;
d)
pārtikas un uztura nodrošinājums un ilgtspējīga lauksaimniecība; un
e)
migrācija un patvērums.
2. Sīkāki paskaidrojumi par 1. punktā minētajām sadarbības jomām ir izklāstīti II pielikuma A daļā.
8. pants
Pilsoniskās sabiedrības organizācijas un vietējās iestādes
1. Savienības palīdzības mērķis saskaņā ar programmu “Pilsoniskās sabiedrības organizācijas un vietējās iestādes” ir stiprināt pilsoniskās sabiedrības organizācijas un vietējās iestādes partnervalstīs un - šajā regulā norādītajos gadījumos - Savienībā un saņēmējos, kuriem ir ar Regulu (ES) Nr. 231/2014 piešķirtās tiesības.
Pilsoniskās sabiedrības organizācijas un vietējās iestādes ir tās, kas pārsvarā īsteno finansējamās darbības. Attiecīgos gadījumos un ar mērķi nodrošināt darbību efektivitāti, tās var īstenot citi dalībnieki, kas rīkojas attiecīgo pilsoniskās sabiedrības organizāciju un vietējo iestāžu labā.
2. Sīkāki paskaidrojumi par šajā pantā minētajām sadarbības jomām ir izklāstīti II pielikuma B daļā.
9. pants
Panāfrikas programma
1. Savienības palīdzības mērķis saskaņā ar programmu “Panāfrikas programma” ir atbalstīt stratēģisko partnerību starp Āfriku un Savienību un grozījumus un papildinājumus, kas tajā vēlāk izdarīti, ar mērķi aptvert starpreģionālas, kontinentālas vai pasaules mēroga darbības Āfrikā un sadarbībā ar Āfrikas valstīm.
2. Panāfrikas programma ir saskaņota ar citām šajā regulā paredzētajām programmām, kā arī citiem Savienības ārējās darbības finansēšanas instrumentiem, it īpaši Eiropas Attīstības fondu un Eiropas Kaimiņattiecību instrumentu, un papildina tos.
3. Sīkāki paskaidrojumi par šajā pantā minētajām sadarbības jomām ir izklāstīti III pielikumā.
III SADAĻA
PLĀNOŠANA UN FINANSĒJUMA PIEŠĶIRŠANA
10. pants
Vispārīga sistēma
1. Ģeogrāfisko programmu daudzgadu indikatīvās programmas partnervalstīm un reģioniem izstrādā, pamatojoties uz stratēģijas dokumentu, kā paredzēts 11. pantā.
Tematiskajām programmām daudzgadu indikatīvās programmas izstrādā, kā paredzēts 13. pantā.
Panāfrikas daudzgadu indikatīvo programmu izstrādā, kā paredzēts 14 pantā.
2. Komisija pieņem īstenošanas pasākumus, kas minēti Regulas (ES) Nr. 236/2014 2. pantā, pamatojoties uz plānošanas dokumentiem, kas minēti šīs regulas 11., 13. un 14. pantā.
3. Savienības atbalstu var sniegt arī kā pasākumus, kas nav ietverti šīs regulas 11., 13. un 14. pantā minētajos plānošanas dokumentos, kā paredzēts Regulas (ES) Nr. 236/2014 2. pantā.
4. Gan plānošanas procesa sākumposmā, gan visā tā gaitā Savienība un dalībvalstis savstarpēji apspriežas, lai sekmētu sadarbības pasākumu saskaņotību, papildināmību un konsekvenci. Šīs apspriešanās rezultātā var notikt Savienības un dalībvalstu kopīga plānošana. Savienība apspriežas arī ar citiem līdzekļu devējiem un attīstības dalībniekiem, tostarp ar pilsoniskās sabiedrības, vietējo iestāžu un citu īstenošanas struktūru pārstāvjiem. Par to informē Eiropas Parlamentu.
5. Veicot šajā regulā noteikto plānošanu, pienācīgu uzmanību pievērš cilvēktiesībām un demokrātijai partnervalstīs.
6. Šajā regulā paredzēto finansējumu var atstāt nepiešķirtu, lai nodrošinātu piemērotu Savienības reakciju neparedzētu apstākļu gadījumos, jo īpaši nestabilās, krīžu un pēckrīžu situācijās, un lai ar partnervalstīm varētu sinhronizēt stratēģiskos ciklus un varētu pielāgot indikatīvos finanšu piešķīrumus, ņemot vērā pārskatīšanas, kas veiktas saskaņā ar 11. panta 6. punktu, 13. panta 3. punktu un 14. panta 3. punktu. Attiecībā uz tā turpmāko piešķiršanu vai pārdalījumu saskaņā ar 15. pantā noteiktajām procedūrām, par šā finansējuma izmantošanu lemj vēlāk saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 236/2014.
Katra programmas veida līmenī nepiešķirtā finansējuma daļa nepārsniedz 5 %, izņemot, ja mērķis ir panākt sinhronizēšanu un ja tas ir paredzēts valstīm, kas minētas 12. panta 1. punktā.
7. Neskarot 2. panta 3. punktu, Komisija var iekļaut īpašu finanšu piešķīrumu, lai palīdzētu partnervalstīm un reģioniem stiprināt savu sadarbību ar kaimiņos esošajiem Savienības tālākajiem reģioniem.
8. Veicot jebkādu plānošanu vai programmu pārskatīšanu pēc Regulas (ES) Nr. 236/2014 17. pantā minētā starpposma pārskatīšanas ziņojuma publicēšanas, ņem vērā minētajā ziņojumā izklāstītos rezultātus, atzinumus un secinājumus.
11. pants
Plānošanas dokumenti ģeogrāfiskajām programmām
1. Visu šajā pantā noteikto plānošanas dokumentu sagatavošana un īstenošana, un pārskatīšana atbilst politikas saskaņotības attīstībai principiem un palīdzības efektivitātes principiem, proti, demokrātiskai atbildībai, partnerībai, koordinācijai, saskaņošanai, pielāgošanai partnervalsts vai reģionālajām sistēmām, pārredzamībai, savstarpējai pārskatatbildībai un virzībai uz rezultātiem, kā paredzēts 3. panta 4.-8. punktā. Ja iespējams, plānošanas laikposmu saskaņo ar partnervalstu stratēģijas cikliem.
Ģeogrāfisko programmu plānošanas dokumenti, tostarp kopīgās plānošanas dokumenti, pēc iespējas tiek balstīti uz dialogu starp Savienību, dalībvalstīm un partnervalsti vai reģionu, tostarp valstu un reģionālajiem parlamentiem, un tajā iesaista pilsonisko sabiedrību un vietējās iestādes, un citas personas, lai pastiprinātu to atbildību par procesu un tās mudinātu atbalstīt valstu attīstības stratēģijas, jo īpaši stratēģijas, kas paredzētas nabadzības mazināšanai.
2. Stratēģijas dokumentus izstrādā Savienība priekš attiecīgās partnervalsts vai reģiona, lai nodrošinātu saskaņotu regulējumu attīstības sadarbībai starp Savienību un minēto partnervalsti vai reģionu atbilstīgi vispārējam pamatmērķim un darbības jomai, mērķiem, principiem un politikas noteikumiem, kas izklāstīti šajā regulā.
3. Stratēģijas dokuments nav vajadzīgs:
a)
valstīm, kurās ir valsts attīstības stratēģija, kas izstrādāta kā valsts attīstības plāns, vai līdzīgs attīstības dokuments, kuru kā attiecīgās daudzgadu indikatīvās programmas pamatu ir apstiprinājusi Komisija, laikā, kad pieņemts minētais dokuments;
b)
valstīm vai reģioniem, attiecībā uz kuriem ir izstrādāts kopējs pamatdokuments, kurā izklāstīta vispusīga Savienības stratēģija, tostarp atsevišķa sadaļa par attīstības politiku;
c)
valstīm vai reģioniem, par kuru kopīgu daudzgadu plānošanas dokumentu ir vienojusies Savienība un tās dalībvalstis;
d)
reģioniem, kam ir ar Savienības kopīgi saskaņota stratēģija;
e)
valstīm, kurās Savienība ir iecerējusi savu stratēģiju sinhronizēt ar jauno valsts ciklu, kas sākas pirms 2017. gada 1. janvāra; šādos gadījumos Savienības rīcību attiecībā uz šo valsti izklāsta daudzgadu indikatīvajā programmā, kas paredzēta starpposmam no 2014. gada 1. janvāra līdz jaunā valsts cikla sākumam.
f)
valstīm un reģioniem, kuri saskaņā ar šo regulu saņem Savienības finansējuma piešķīrumu, kas nepārsniedz EUR 50 000 000 laikposmā no 2014. līdz 2020. gadam;
Gadījumos, kas minēti otrās daļas b) un f) apakšpunktos, attiecīgās valsts vai reģiona daudzgadu indikatīvajā programmā iekļauj Savienības attīstības stratēģiju valstij vai attiecīgajam reģionam.
4. Stratēģijas dokumentus pārskata starpposmā vai vajadzības gadījumā ad hoc veidā saskaņā ar principiem un procedūrām, kas paredzētas partnerības un sadarbības nolīgumos, kas noslēgti ar attiecīgo partnervalsti vai reģionu.
5. Daudzgadu indikatīvās programmas ģeogrāfiskajām programmām izstrādā katrai valstij vai reģionam, kas saņem indikatīvu Savienības līdzekļu finanšu piešķīrumu saskaņā ar šo regulu. Izņemot valstis vai reģionus, kuri minēti 3. punkta pirmās daļas d) apakšpunktā, šos dokumentus izstrādā, pamatojoties uz 3. punktā minētajiem stratēģijas dokumentiem vai līdzvērtīgiem dokumentiem.
Šā panta 3. punkta pirmās daļas c) apakšpunktā paredzētais kopīgais daudzgadu plānošanas dokuments, ja tas atbilst šajā punktā noteiktajiem principiem un nosacījumiem, tostarp indikatīvam finansējuma piešķīrumam, un 15. pantā paredzētajām procedūrām, šīs regulas kontekstā var aizstāt daudzgadu indikatīvo programmu.
Daudzgadu indikatīvajās programmās ģeogrāfiskajām programmām nosaka prioritārās jomas, kas izvēlētas Savienības finansējumam, konkrētus mērķus, paredzamos rezultātus, skaidrus, konkrētus un pārredzamus darbības rezultātu rādītājus, indikatīvos finanšu piešķīrumus gan kopumā, gan katrai prioritārajai jomai un, attiecīgā gadījumā, palīdzības sniegšanas kārtību.
Komisija pieņem daudzgadu indikatīvos finanšu piešķīrumus katrai ģeogrāfiskajai programmai saskaņā ar šīs regulas vispārīgajiem principiem, pamatojoties uz 3. panta 2. punktā paredzētajiem kritērijiem un, līdzās dažādu programmu īpatnībām, ņemot vērā konkrētas grūtības, ar ko saskaras valstis vai reģioni, kuri ir krīzes, viegli ietekmējamā, nestabilā, vai konflikta situācijā vai kuros pastāv katastrofas risks.
Vajadzības gadījumā finanšu piešķīrumus var norādīt kā diapazonu un/vai daļu no finansējuma var saglabāt nepiešķirtu. Laikposmam pēc 2014.-2020. gada nevar paredzēt nekādus indikatīvus finanšu piešķīrumus, ja vien uz tiem konkrēti neattiecas resursu pieejamība pēc šī laikposma.
Daudzgadu indikatīvās programmas ģeogrāfiskajām programmām var nepieciešamības gadījumā pārskatīt, tostarp, lai nodrošinātu efektīvu īstenošanu, ņemot vērā to pamatā esošā stratēģijas dokumenta starpposma vai ad hoc pārskatus.
Indikatīvos finanšu piešķīrumus, prioritātes, konkrētus mērķus, paredzamos rezultātus, darbības rezultātu rādītājus un, attiecīgajos gadījumos, palīdzības sniegšanas kārtību, arī var pielāgot pēc pārskatīšanas, īpaši krīzes vai pēckrīzes situācijā.
Šādai pārskatīšanai būtu jāaptver gan vajadzības, gan apņemšanās un panākumi attiecībā uz attīstības jomā saskaņotajiem mērķiem, tostarp tiem, kas attiecas uz cilvēktiesībām, demokrātiju, tiesiskumu un labu pārvaldību.
6. Komisija ziņo par kopīgu plānošanu ar dalībvalstīm Regulas (ES) Nr. 236/2014 13. pantā minētajā starpposma ziņojumā un iekļauj ieteikumus tajos gadījumos, kad kopīga plānošana nav tikusi pilnībā īstenota.
12. pants
Plānošana valstīm un reģioniem krīzes, pēckrīzes vai nestabilā situācijā
1. Izstrādājot plānošanas dokumentus valstīm un reģioniem krīzes, pēckrīzes vai nestabilās situācijās vai dabas katastrofas riska gadījumā, pienācīgi ņem vērā neaizsargātību, īpašas vajadzības un attiecīgo valstu vai reģionu apstākļus.
Pienācīga uzmanība būtu jāpievērš konflikta novēršanai, valsts un miera veidošanai, pēckonflikta izlīgumam un atjaunošanas pasākumiem, kā arī sieviešu lomai un bērnu tiesībām šajos procesos.
Ja partnervalstis vai reģioni ir tieši iesaistīti krīzes, pēckrīzes vai nestabilā situācijā, vai tos ietekmē krīzes, pēckrīzes vai nestabila situācija, īpašu uzsvaru liek uz visu attiecīgo dalībnieku palīdzības, rehabilitācijas un attīstības darbību koordinēšanas uzlabošanu, lai sekmētu pāreju no ārkārtas situācijas uz attīstības posmu.
Programmu dokumentos valstīm un reģioniem nestabilā situācijā vai valstīm un reģioniem, kur regulāri notiek dabas katastrofas, paredz sagatavotību katastrofām un to novēršanu, kā arī šādu katastrofu seku pārvarēšanu, un risina jautājumu saistībā ar neaizsargātību pret satricinājumiem, un stiprina izturību.
2. Pienācīgi pamatotu, nenovēršamu un steidzamu iemeslu dēļ, piemēram, krīzes situācijā vai ja tiek tieši apdraudēta demokrātija, tiesiskums, cilvēktiesības vai pamatbrīvības, Komisija var pieņemt nekavējoties piemērojamus īstenošanas aktus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 236/2014 16. panta 4. punktā paredzēto procedūru, lai izdarītu labojumus stratēģijas dokumentos un daudzgadu indikatīvajās programmās, kas minētas šīs regulas 11. pantā
Šāda pārskatīšana var ietvert konkrētas un pielāgotas stratēģijas, lai nodrošinātu pāreju uz ilgtermiņa sadarbību un attīstību, veicinot labāku koordinēšanu un pāreju starp humānās un attīstības politikas instrumentiem.
13. pants
Plānošanas dokumenti tematiskajām programmām
1. Tematisko programmu daudzgadu indikatīvajās programmās nosaka Savienības stratēģiju attiecīgajam tematam, savukārt saistībā ar programmu “Vispārēji sabiedriskie labumi un problēmas” par katru sadarbības jomu nosaka Savienības finansējumam atlasītās prioritātes, konkrētus mērķus, paredzamos rezultātus, skaidrus, konkrētus un pārredzamus darbības rezultātu rādītājus, starptautisko situāciju un galveno partneru darbības un, attiecīgā gadījumā, palīdzības sniegšanas kārtību.
Vajadzības gadījumā paredz līdzekļus un intervences prioritātes līdzdalībai globālās iniciatīvās.
Daudzgadu indikatīvās programmas tematiskajām programmām papildina ģeogrāfiskās programmas un atbilst stratēģijas dokumentiem, kas minēti 11. panta 2. punktā.
2. Daudzgadu indikatīvajās programmās tematiskajām programmām paredz indikatīvo finanšu piešķīrumu gan kopumā, gan katrai sadarbības jomai un katrai prioritātei. Vajadzības gadījumā šo piešķīrumu var norādīt kā diapazonu un/vai daļu no finansējuma var saglabāt nepiešķirtu.
Daudzgadu indikatīvās programmas tematiskajām programmām pārskata, ja tas ir vajadzīgs to efektīvai īstenošanai, ņemot vērā starpposma vai ad hoc pārskatus.
Indikatīvos finanšu piešķīrumus, prioritātes, konkrētos mērķus, paredzamos rezultātus, darbības rezultātu rādītājus un attiecīgos gadījumos palīdzības sniegšanas kārtību, var pielāgot arī pēc pārskatīšanas.
14. pants
Plānošanas dokumenti Panāfrikas programmai
1. Plānošanas dokumentu Panāfrikas programmai sagatavošanā, īstenošanā un pārskatīšanā ievēro 3. panta 4.-8. punktā noteiktos palīdzības efektivitātes principus.
Plānošanas dokumenti Panāfrikas programmai balstās uz dialogu, iesaistot visas attiecīgās ieinteresētās personas, tādas kā Panāfrikas parlamentu.
2. Panāfrikas programmas daudzgadu indikatīvajā programmā nosaka finansēšanai izraudzītās prioritātes, konkrētus mērķus, paredzamos rezultātus, skaidrus, konkrētus un pārredzamus darbības rezultātu rādītājus un, attiecīgajā gadījumā, palīdzības sniegšanas kārtību.
Daudzgadu indikatīvās programmas Panāfrikas programmai ir saskaņā ar šajā regulā paredzētajām ģeogrāfiskajām un tematiskajām programmām Panāfrikas programmai.
3. Daudzgadu indikatīvajā programmā Panāfrikas programmai paredz indikatīvos finanšu piešķīrumus gan kopumā, gan katrai darbības jomai un katrai prioritātei. Attiecīgajā gadījumā finanšu piešķīrumu var norādīt diapazona veidā.
Vajadzības gadījumā daudzgadu indikatīvo programmu Panāfrikas programmai var pārskatīt, lai reaģētu uz neparedzētām problēmām vai ar īstenošanu saistītām problēmām, un lai ņemtu vērā stratēģiskās partnerības jebkāda veida pārskatīšanu.
15. pants
Stratēģijas dokumentu apstiprināšana un daudzgadu indikatīvo programmu pieņemšana
1. Komisija ar īstenošanas aktiem apstiprina stratēģijas dokumentus, kas minēti 11. pantā, un pieņem daudzgadu indikatīvās programmas, kas minētas 11., 13. un 14. pantā.. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta Regulas (ES) Nr. 236/2014 16. panta 3. punktā. Minēto procedūru piemēro arī pārskatīšanām, ar kurām var ievērojami grozīt stratēģiju vai tās plānošanu.
2. Pienācīgi pamatotu, nenovēršamu un steidzamu iemeslu dēļ, piemēram, krīzes vai tūlītēju draudu demokrātijai, tiesiskumam, civiltiesībām vai pamattiesībām gadījumā, Komisija var pārskatīt šīs regulas 11. pantā minētos stratēģijas dokumentus un šīs regulas 11., 13. un 14. pantā minētās daudzgadu indikatīvās programmas saskaņā ar procedūru, kas minēta Regulas (ES) Nr. 236/2014 16. panta 4. punktā.
IV SADAĻA
NOBEIGUMA NOTEIKUMI
16. pants
Tādas trešās valsts līdzdalība, kura saskaņā ar šo regulu nav tiesīga saņemt atbalstu
Pienācīgi pamatotos izņēmuma gadījumos un neskarot šīs regulas 2. panta 3. punktu, lai nodrošinātu Savienības finansējuma saskaņotību un efektivitāti vai veicinātu reģionālo un starpreģionālo sadarbību, Komisija daudzgadu indikatīvajās programmās saskaņā ar šīs regulas 15. pantu vai attiecīgajos īstenošanas aktos saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 236/2014 2. pantu var pieņemt lēmumu darbību atbilstību paplašināt, iekļaujot valstis un teritorijas, kas citādi nebūtu tiesīgas saņemt finansējumu saskaņā ar šīs regulas 1. pantu, ja īstenojamai darbībai ir globāls, reģionāls, starpreģionāls vai pārrobežu raksturs.
17. pants
Pilnvaru deleģēšana Komisijai
1. Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 18. pantu, lai grozītu:
a)
sīku informāciju par sadarbības jomām, kas minētas:
i)
5. panta 3. punktā - kā izklāstīts I pielikuma A un B daļā;
ii)
7. panta 2. punktā - kā izklāstīts II pielikuma A daļā;
iii)
8. panta 2. punktā - kā izklāstīts II pielikuma B daļā;
iv)
9. panta 3. punktā - kā izklāstīts III pielikumā, jo īpaši veicot turpmākus pasākumus pēc Āfrikas un ES samitiem;
b)
indikatīvos finanšu piešķīrumus, kas paredzēti saskaņā ar ģeogrāfiskajām programmām un saskaņā ar tematisko programmu “Vispārēji sabiedriskie labumi un problēmas” un kas izklāstīti IV pielikumā. Grozījumu rezultātā sākotnējās summas samazinājums nav lielāks par 5 %, izņemot IV pielikuma 1. punkta b) apakšpunktā paredzētos piešķīrumus.
2. Konkrēti, pēc starpposma pārskatīšanas ziņojuma publicēšanas, kā minēts Regulas (ES) Nr. 236/2014 17. pantā, un pamatojoties uz minētajā ziņojumā iekļautajiem ieteikumiem, Komisija līdz 2018. gada 31. martam pieņem šā panta 1. punktā minētos deleģētos aktus, ar ko groza šā panta 1. punktā uzskaitītos elementus.
18. pants
Deleģēšanas īstenošana
1. Pilnvaras pieņemt deleģētus aktus piešķir Komisijai saskaņā ar šajā pantā noteiktajiem noteikumiem.
2. Pilnvaras pieņemt 17. pantā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz šīs regulas spēkā esamības laiku.
3. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt 17. pantā minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neskar jau spēkā esošos deleģētos aktus.
4. Tiklīdz tā pieņem deleģētu aktu, Komisija par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei.
5. Saskaņā ar 17. pantu pieņemts deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja divos mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus, vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par diviem mēnešiem.
19. pants
Komiteja
1. Komisijai palīdz komiteja (“ASI komiteja”). Šī komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē.
2. EIB novērotājs piedalās ASI komitejas darbā, kad tiek izskatīti ar EIB saistīti jautājumi.
20. pants
Finansējums
1. Finansējums šīs regulas īstenošanai laikposmā no 2014. līdz 2020. gadam ir EUR 19 661 639 000.
Lēmumu par gada apropriācijām pieņem Eiropas Parlaments un Padome, ievērojot daudzgadu finanšu shēmā noteiktos ierobežojumus.
2. Indikatīvās summas, ko piešķir katrai 5.-9. pantā minētajai programmai laikposmam no 2014. līdz 2020. gadam, ir noteiktas IV pielikumā.
3. Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1288/2013 (16) 18. panta 4. punktu indikatīvu naudas līdzekļu summu EUR 1680 000 000 apmērā no dažādiem instrumentiem ārējās darbības finansēšanai Instrumenta sadarbībai attīstības jomā, Eiropas Kaimiņattiecību instrumenta, Partnerības instrumenta un Pirmspievienošanās palīdzības instrumenta) piešķir mobilitātes veicināšanai mācību nolūkos uz un no partnervalstīm Regulas (ES) Nr. 1288/2013 izpratnē un sadarbībai un politikas dialogam ar minēto valstu iestādēm, institūcijām un organizācijām.
Uz minētā finansējuma izmantošanu attiecas Regula (ES) Nr. 1288/2013.
Finansējums tiek darīts pieejams, pamatojoties uz diviem daudzgadu piešķīrumiem, kuri aptver attiecīgi pirmos četrus un atlikušos trīs gadus. Šis finansējuma piešķīrums tiek atspoguļots šajā regulā paredzētajās daudzgadu indikatīvajās programmās atbilstīgi konkrēto valstu apzinātajām vajadzībām un prioritātēm. Ietekmīgu neparedzētu apstākļu vai būtisku politisku pārmaiņu gadījumā minētos piešķīrumus var pārskatīt atbilstīgi Savienības ārējās darbības prioritātēm.
4. Saskaņā ar šo regulu piešķirtais finansējums 3. punktā minētajām darbībām kopumā nepārsniedz EUR 707 000 000. Finansējumu iegūst no ģeogrāfiskajām programmām paredzētajiem finanšu piešķīrumiem un norāda sagaidāmo reģionālo sadalījumu un darbību veidus. Finansējumu, kas piešķirts saskaņā ar šo regulu un kas paredzēts Regulā (ES) Nr. 1288/2013 ietverto darbību finansēšanai, izmanto darbībām partnervalstu interesēs, uz kurām attiecas šī regula, īpašu uzmanību pievēršot nabadzīgākajām valstīm. Tajos studentu un personāla mobilitātes pasākumos, kurus finansē, izmantojot piešķīrumu no šīs regulas, īpašu uzmanību pievērš jomām, kas ir svarīgas jaunattīstības valstu iekļaujošai un ilgtspējīgai attīstībai.
5. Komisija ikgadējā ziņojumā par šīs regulas īstenošanu, kas paredzēts Regulas (ES) Nr. 236/2014 13. pantā iekļauj sarakstu ar visām šī panta 3. punktā minētajām darbībām, kurām finansējums saņemts saskaņā ar šo regulu, ieskaitot šo darbību atbilstību mērķiem un principiem, kas izklāstīti šīs regulas 2. un 3. pantā.
21. pants
Eiropas Ārējās darbības dienests
Šo regulu piemēro saskaņā ar Lēmumu 2010/427/ES.
22. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2014. gada 1. janvāra līdz 2020. gada 31. decembrim.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Strasbūrā, 2014. gada 11. marts