РЕГЛАМЕНТ (ЕС) 2015/322 НА СЪВЕТА
от 2 март 2015 година
относно изпълнението на 11-ия европейски фонд за развитие
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз и Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Споразумението за партньорство между членовете на групата държави от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн, от една страна, и Европейската общност и нейните държави членки, от друга страна, с последните му изменения (1) („Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС“),
като взе предвид Вътрешното споразумение между представителите на правителствата на държавите - членки на Европейския съюз, заседаващи в рамките на Съвета, относно финансирането на помощта от Европейския съюз по линия на многогодишната финансова рамка за периода 2014 - 2020 г. в съответствие със Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС и относно разпределението на финансовата помощ за отвъдморските страни и територии, за които се прилага част четвърта от Договора за функционирането на Европейския съюз (2) („Вътрешното споразумение“), и по-специално член 10, параграф 1 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейската инвестиционна банка,
като има предвид, че:
(1)
С Решение № 1/2013 на Съвета на министрите АКТБ - ЕС (3) се определя многогодишната финансова рамка за сътрудничеството с държавите от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн (АКТБ) за периода 2014 - 2020 г., като се добавя ново приложение Iв към Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС.
(2)
С Вътрешното споразумение се определят различните финансови пакети на 11-ия европейски фонд за развитие ЕФР), алгоритъмът за вноските и вноските към 11-ия ЕФР, създават се Комитетът за ЕФР и Комитетът за Инвестиционния инструмент („Комитетът за ИИ“) и се определят тежестта на гласовете и правилото за квалифицирано мнозинство в рамките на посочените комитети.
(3)
Освен това с Вътрешното споразумение се определя общият размер на помощта от Съюза за групата държави от АКТБ („държавите от АКТБ“) (с изключение на Република Южна Африка) и за отвъдморските страни и територии (ОСТ) на 30 506 млн. евро от вноски на държавите членки за седемгодишния период 2014 - 2020 г. От тази сума 29 089 млн. евро се заделят за държавите от АКТБ, както е определено в многогодишната финансова рамка за периода 2014 - 2020 г., посочена в приложение Iв към Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС, 364,5 млн. евро - за ОСТ, и 1 052,5 млн. евро - за Комисията за разходи за подкрепа, свързани с програмирането и изпълнението на ЕФР от Комисията, от които най-малко 76,3 млн. евро трябва да се заделят за мерки на Комисията, насочени към подобряване на въздействието на програмите по ЕФР, както е посочено в член 6, параграф 3 от Вътрешното споразумение.
(4)
Средствата от 11-ия ЕФР, заделени за ОСТ, се уреждат от Решение 2013/755/ЕС на Съвета (4) и от разпоредбите за неговото прилагане и всички техни последващи изменения.
(5)
Мерките, попадащи в обхвата на Регламент (ЕО) № 1257/96 на Съвета (5) и отговарящи на определените в него условия за финансиране, следва да бъдат финансирани от 11-ия ЕФР само при изключителни обстоятелства, когато такава помощ е необходима, за да се осигури непрекъснатост на сътрудничеството при преход от криза към стабилни условия за развитие, и не може да бъде финансирана от общия бюджет на Съюза.
(6)
На 11 април 2006 г. Съветът прие принципите за финансиране от ЕФР на Механизма за подкрепа на мира в Африка и договори бъдещите условия и форми на механизма.
(7)
Държавите от АКТБ също така ще могат да получават помощ от Съюза по линия на тематични програми съгласно Регламент (ЕС) № 233/2014 на Европейския парламент и на Съвета (6), Регламент (ЕС) № 234/2014 на Европейския парламент и на Съвета (7), Регламент (ЕС) № 230/2014 на Европейския парламент и на Съвета (8) и Регламент (ЕС) № 235/2014 на Европейския парламент и на Съвета (9). Тези програми следва да добавят стойност към програмите, финансирани по линия на 11-ия ЕФР, да са съгласувани с тях и да ги допълват.
(8)
Както се посочва в съображение 8 от Регламент (ЕС) № 1288/2013 на Европейския парламент и на Съвета (10), с цел насърчаване на международното измерение на висшето образование могат да се предоставят средства от Европейския фонд за развитие, в съответствие с приложимите за това процедури, за действия за мобилност с учебна цел към държави извън ЕС или от тях и за сътрудничество и диалог по въпросите на политиката с органи, институции и организации от тези държави. Разпоредбите на Регламент (ЕС) № 1288/2013 ще се прилагат за използването на тези финансови средства.
(9)
Регионалното сътрудничество между държавите от АКТБ, ОСТ и най-отдалечените региони на Съюза следва да бъде допълнително насърчавано. В съответствие с член 10, параграф 1 от Вътрешното споразумение регламентът за изпълнение следва да съдържа подходящи мерки, които позволяват постигане на съответствие между финансирането на кредити от 11-ия ЕФР и Европейския фонд за регионално развитие за финансиране на проекти за сътрудничество между най-отдалечените региони на ЕС и държавите от АКТБ, както и ОСТ в Карибите, Западна Африка и Индийския океан, по-специално опростени механизми за съвместно управление на такива проекти.
(10)
За да се изпълни 11-ият ЕФР, следва да се установи процедурата за програмиране, разглеждане и одобряване на помощта, както и да се определят подробните правила за контрол върху нейното използване.
(11)
Европейският консенсус за развитие от 22 декември 2005 г. и заключенията на Съвета от 14 май 2012 г. относно „Повишаване на въздействието на политиката на ЕС за развитие: програма за промяна“ следва да осигурят общата рамка на политиката за насочване на програмирането и изпълнението на 11-ия ЕФР, включително договорените на международно равнище принципи за ефективност на помощта, като принципите, съдържащи се в Парижката декларация относно ефективността на помощта (2005 г.), Кодекса за поведение на ЕС относно разделението на труда в областта на политиката за развитие (2007 г.), Насоките на ЕС за Програмата за действие от Акра (2008 г.), общата позиция на ЕС, в т.ч. относно гаранцията на ЕС за прозрачност и други аспекти на прозрачността и отчетността, за Четвъртия форум на високо равнище относно ефективността на помощта в Пусан, довел, наред с другото, до заключителния документ от Пусан (2011 г.), Плана за действие относно половете във външната дейност (2010 г.) и Конвенцията на Организацията на обединените нации за правата на хората с увреждания, по която Съюзът е страна.
(12)
На 14 май 2012 г. Съветът прие заключения, озаглавени „Бъдещият подход към бюджетната подкрепа от ЕС за трети държави“. В тези заключения Съветът заяви своя ангажимент за ефективно използване на бюджетната подкрепа с цел подпомагане на намаляването на бедността и използване на системите на държавите, по-голяма предвидимост на помощта и укрепване на поетата от партньорските държави отговорност за политиките за развитие и реформите в съответствие с Европейския консенсус за развитие, Програмата за промяна, както и с програмата за ефективност на международната помощ.
(13)
Съюзът следва да насърчи цялостен подход в отговор на кризи и бедствия, както и в ситуации на конфликти и нестабилност, включително ситуации на преход. Като основа на този подход следва по-специално да се използват заключенията на Съвета относно сигурността и развитието, относно отговора на Съюзa за справяне със ситуации на несигурност, относно предотвратяването на конфликти, както и всички други уместни последващи заключения. Съюзът следва да използва подхода и принципите на „Новия път за поемане на ангажименти в нестабилните държави“. Това следва да спомогне за постигането на подходящ баланс между подходи в областта на сигурността, дипломацията, развитието и хуманитарната помощ и за съчетаването на краткосрочния отговор с дългосрочна институционална подкрепа.
(14)
В заключенията си от 12 декември 2013 г. относно доклада на Комисията относно подкрепата на ЕС за демократичното управление с акцент върху инициативата за управление Съветът отбеляза, че независимо от потребностите на държавата партньор и от ангажимента на Съюзa да предоставя предвидимо финансиране, при изготвянето на програмите елементите на основан на стимули подход могат да насърчат напредъка и резултатите в демократичното управление и следва да отговарят по динамичен начин на равнището на ангажимента и напредъка по отношение на правата на човека, демокрацията, върховенството на закона и доброто управление. Съветът отбеляза също, че макар финансовите стимули да не са достатъчни, за да предизвикат демократични реформи, основаният на стимули подход е най-ефективен, когато при финансирането е налице критична маса, която да доведе до значимо въздействие и резултати, и когато разпределените средства са част от по-широка стратегия за ангажимент от страна на Съюзa. При основания на стимули подход следва да се вземат предвид предишният опит и извлечените поуки от основани на резултатите механизми, като инициативата за управление на 10-ия ЕФР.
(15)
През 2013 г. Комитетът за ЕФР, създаден по силата на Вътрешното споразумение за 10-ия ЕФР (11), проведе на няколко пъти първоначален обмен на мнения относно метода за определяне на многогодишното индикативно разпределение на ресурсите от 11-ия ЕФР. Тези обсъждания създадоха основата за окончателното одобрение на националните индикативни разпределения на средствата.
(16)
Съюзът следва да се стреми към най-ефективно използване на наличните ресурси с оглед оптимизирането на въздействието на външната му дейност. Това следва да бъде постигнато чрез съгласуваност и взаимно допълване между инструментите за външна дейност на Съюза, както и чрез използването по целесъобразност на финансови инструменти с ефект на ливъридж. При формулирането на своята политика за сътрудничество за развитие и при свързаното с нея стратегическо планиране, програмиране и прилагане на мерките Съюзът следва да цели и осигуряването на съгласуваност с другите области на своята външна дейност.
(17)
Борбата с изменението на климата и опазването на околната среда са сред големите предизвикателства, пред които е изправен Съюзът и при които има спешна нужда от международни действия. В съответствие с намерението, заявено в съобщението на Комисията, озаглавено „Бюджет за стратегията „Европа 2020““ от 29 юни 2011 г., в което се подчертава ангажиментът на Съюза да насърчава интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж в своите вътрешни и външни политики чрез обединяването на три стълба: икономически, социален и екологичен, настоящият регламент следва да допринесе в максимална степен за постигането на целта за насочване на най-малко 20 % от общото финансиране от Съюза към цели, отнасящи се до действия в областта на климата, като същевременно се зачита принципът на партньорство с държавите от АКТБ, заложен в Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС. Действията за създаване на нисковъглеродно и устойчиво на измененията на климата общество следва, винаги когато това е възможно, да се подкрепят взаимно с цел засилване на тяхното въздействие.
(18)
Съюзът и държавите членки следва да подобрят съгласуваността и взаимното допълване на съответните си политики в областта на сътрудничеството за развитие, по-специално като отговорят на приоритетите на партньорските държави и региони на национално и регионално равнище. За да се гарантира, че политиката на Съюза за сътрудничество за развитие и тези на държавите членки се допълват и подсилват взаимно, е целесъобразно да се работи в посока на съвместно многогодишно програмиране и неговите последователни етапи на местно равнище, по-специално съвместен анализ, съвместен отговор, разделение на труда, индикативно разпределение на финансовите средства и когато е подходящо - съвместна рамка за резултатите.
(19)
На срещата на върха ЕС - Африка през декември 2007 г. беше прието Стратегическото партньорство Африка - ЕС, което беше потвърдено на срещата на върха ЕС - Африка през ноември 2010 г. На 19 ноември 2012 г. Съветът също така прие заключения относно съвместната стратегия за партньорство между Карибския регион и ЕС, които заменят заключенията на Съвета относно партньорството между ЕС и Карибския регион от 11 април 2006 г. Що се отнася до Тихоокеанския регион, на 14 май 2012 г. Съветът прие заключения относно подновено партньорство за развитие, с което се актуализира и допълва стратегията, приета през 2006 г. (заключения на Съвета от 17 юли 2006 г.).
(20)
Финансовите интереси на Съюза следва да се защитават чрез пропорционални мерки през целия цикъл на разходите, включително посредством предотвратяване, констатиране и разследване на нередностите, възстановяване на изгубените, погрешно изплатените или неправомерно използваните средства и в случаите, когато е необходимо, налагане на санкции. Тези мерки следва да се осъществяват в съответствие с приложимите споразумения, сключени с международни организации и трети държави.
(21)
Организацията и функционирането на Европейската служба за външна дейност са установени в Решение 2010/427/ЕС на Съвета (12),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ЦЕЛИ И ОБЩИ ПРИНЦИПИ
Член 1
Цели и критерии за допустимост
1. Географското сътрудничество с държавите и регионите от АКТБ в контекста на 11-ия ЕФР се основава на целите, основните принципи и ценностите, заложени в общите разпоредби на Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС.
2. По-конкретно и в рамките на принципите и целите на външната дейност на Съюза, както и на Европейския консенсус за развитие и на Програмата за промяна и последващите изменения и допълнения към тях:
а)
основната цел на сътрудничеството съгласно настоящия регламент е намаляване и в дългосрочен план премахване на бедността;
б)
сътрудничеството съгласно настоящия регламент също така ще допринесе за:
i)
насърчаването на устойчиво и приобщаващо икономическо, социално и екологично развитие;
ii)
консолидирането и подпомагането на демокрацията, върховенството на закона, доброто управление, правата на човека и съответните принципи на международното право; както и
iii)
прилагането на основан на правата подход, обхващащ целия спектър на правата на човека.
Постигането на целите, посочени в първа алинея, се измерва чрез съответните показатели, включително показателите за човешко развитие, по-специално Цел на хилядолетието за развитие (ЦХР) 1 за буква а) от същата алинея и ЦХР 1 - 8 за буква б) от същата алинея, а след 2015 г. и с други показатели, договорени на международно равнище от Съюза и неговите държавите членки.
3. Програмирането се извършва така, че да изпълни в максимална степен критериите за официална помощ за развитие (ОПР), определени от Комитета за подпомагане на развитието на Организацията за икономическо развитие и сътрудничество (ОИСР/КПР), като се отчита целта на Съюза да гарантира за периода 2014 - 2020 г., че най-малко 90 % от предоставяната от него външна помощ, взета като цяло, се счита за ОПР.
4. Действията, които попадат в обхвата на Регламент (ЕО) № 1257/96 и които отговарят на критериите за финансиране съгласно този регламент, по принцип не се финансират по линия на настоящия регламент, освен ако не е налице необходимост да се осигури непрекъснатост на сътрудничеството при преход от криза към стабилни условия за развитие. В тези случаи специално внимание се обръща на осигуряването на ефективна връзка между хуманитарната помощ, възстановяването и помощта за развитие, което да допринася за намаляването на риска от бедствия и за устойчивостта на бедствия.
Член 2
Общи принципи
1. При прилагането на настоящия регламент се гарантират съгласуваност с другите области на външна дейност на Съюза и с другите имащи отношение политики на Съюза, както и съгласуваност на политиките с цел развитие, в съответствие с член 208 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС). За тази цел мерките, финансирани съгласно настоящия регламент, включително тези, които се управляват от Европейската инвестиционна банка (ЕИБ), се основават на политиките за сътрудничество, определени в документи, като договорености, декларации и планове за действие между Съюза и съответните трети държави и региони, както и на решенията, конкретните интереси, политическите приоритети и стратегиите на Съюза.
2. Съюзът и държавите членки работят в посока на съвместно многогодишно програмиране въз основа на стратегиите на държавите партньори за намаляване на бедността или еквивалентни стратегии за развитие. Те могат да предприемат съвместни действия, включително съвместен анализ и съвместен отговор на тези стратегии, като определят приоритетните сектори за намеса и разделението на труда в съответната държава, чрез съвместни мисии на донорите и чрез използването на договорености за съфинансиране и делегирано сътрудничество.
3. Съюзът насърчава многостранен подход към глобалните предизвикателства и си сътрудничи с държавите членки и държавите партньори в това отношение. Когато е уместно, той насърчава сътрудничеството с международни организации и органи и с други двустранни донори.
4. Отношенията между Съюза и неговите държави членки и държавите партньори се основават на споделени ценности, като правата на човека, демокрацията и върховенството на закона, както и на принципите на ангажираност и взаимна отчетност, и ще утвърждават тези ценности и принципи. Подкрепата за партньорите ще бъде адаптирана към тяхната ситуация, свързана с развитието, ангажираността им и постигнатия от тях напредък по отношение на правата на човека, демокрацията, върховенството на закона и доброто управление.
Освен това в отношенията с държавите партньори се вземат предвид техният ангажимент и постигнатите от тях резултати в прилагането на международните споразумения и договорните отношения със Съюза, включително в областта на миграцията, както е определено в Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС.
5. Съюзът насърчава ефективното сътрудничество с партньорските държави и региони в съответствие с най-добрите международни практики. Той съгласува подкрепата си с националните и регионалните стратегии за развитие на партньорите, с техните политики за реформи и процедури винаги когато това е възможно, и подпомага демократичната ангажираност, както и вътрешната и взаимната отчетност. За тази цел той насърчава:
а)
процес на развитие, който е прозрачен, който се ръководи от партньорската държава или регион и с който партньорската държава или регион са се ангажирали, в това число насърчаването на местния експертен опит;
б)
подход, основан на зачитане на правата и обхващащ всички права на човека, независимо дали става въпрос за граждански и политически, икономически, социални и културни права, за да се включат принципите на правата на човека в процеса на прилагане на настоящия регламент, с оглед подпомагане на партньорските държави в изпълнението на международните им задължения по отношение на правата на човека, както и подпомагане на притежателите на права, с акцент върху бедните и уязвимите групи, да предявяват своите права;
в)
предоставянето на права и възможности на населението на държавите партньори, възприемането на приобщаващи и отворени за участие подходи към развитието и широко участие на всички сегменти на обществото в процеса на развитие и в диалога на национално и регионално равнище, включително политическия диалог. Особено внимание се отделя на ролята на парламентите, местните органи и гражданското общество, включително по отношение на участието, надзора и отчетността;
г)
ефективни методи и инструменти за сътрудничество в съответствие с най-добрите практики на ОИСР/КПР, в това число използването на новаторски инструменти като съчетаване на безвъзмездни средства и заеми и други механизми за поделяне на риска в избрани сектори и държави и привличане на частния сектор, като се отделя надлежно внимание на въпросите, засягащи устойчивостта на обслужването на дълга, броя на подобни механизми и изискването за систематична оценка на въздействието в съответствие с целите на настоящия регламент, по-специално намаляването на бедността, както и специфични механизми за бюджетна подкрепа, като например договори за държавно изграждане. Всички програми, интервенции и методи и инструменти на сътрудничество се адаптират към конкретните обстоятелства във всяка партньорска държава или регион, като акцентът се поставя върху основаните на програми подходи, предоставянето на предсказуемо финансиране на помощта, мобилизирането на частни ресурси, включително от местния частен сектор, всеобщия и недискриминационен достъп до основни услуги, както и разработването и използването на национални системи;
д)
мобилизирането на национални приходи и укрепването на фискалната политика на държавите партньори с цел намаляване на бедността и на зависимостта от помощи;
е)
подобряване на въздействието на политиките и програмирането чрез координация, съгласуваност и хармонизация между донорите с цел да се създадат полезни взаимодействия и да се избегнат припокриване и дублиране, да се увеличи степента на взаимно допълване и да се подкрепят инициативите, в които участват всички донори, и чрез координация в партньорските държави и региони, като се използват съгласувани насоки и принципи на добрата практика относно координацията и ефективността на помощта;
ж)
ориентирани към резултатите подходи към развитието, включително чрез прозрачни и определяни от държавите рамки за резултатите, които се основават, там, където това е уместно, на договорени на международно равнище цели и съпоставими и подлежащи на обобщение показатели, като например тези на ЦХР, с цел оценяване и съобщаване на резултатите, в това число крайните продукти, последиците и въздействието от помощта за развитие.
6. Съюзът подкрепя, когато това е целесъобразно, осъществяването на двустранно, регионално и многостранно сътрудничество и диалог, свързаното с развитието измерение на споразуменията за партньорство и тристранното сътрудничество. Съюзът насърчава сътрудничеството Юг - Юг.
7. В дейностите си в областта на сътрудничеството за развитие Съюзът използва и споделя, когато това е уместно, опита на държавите членки, придобит при провеждането на реформи и извършването на преход, както и извлечените поуки.
8. Съюзът се стреми към редовен обмен на информация със страните по партньорството в съответствие с член 4 от Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС.
ДЯЛ II
ПРОГРАМИРАНЕ И РАЗПРЕДЕЛЯНЕ НА СРЕДСТВАТА
Член 3
Обща рамка за разпределяне на средствата
1. Комисията определя многогодишното индикативно разпределение на средствата за всяка държава и регион от АКТБ и за сътрудничеството в рамките на АКТБ въз основа на критериите, предвидени в членове 3, 9 и 12в от приложение IV към Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС, във финансовите рамки, определени в член 2 от Вътрешното споразумение.
2. При определянето на индикативното разпределение на средствата за държавите се прилага диференциран подход с цел да се гарантира, че на държавите партньори се предоставя специално и конкретно адаптирано за тях сътрудничество въз основа на:
а)
техните нужди;
б)
капацитета им за генериране на финансови ресурси и достъп до тях и капацитета им за тяхното усвояване;
в)
поетите от тях ангажименти и постигнатите резултати; както и
г)
потенциалното въздействие на помощта, предоставяна от Съюза.
В процеса на разпределяне на средствата се дава приоритет на най-нуждаещите се държави, по-специално най-слабо развитите държави, държавите с ниски доходи и държавите в кризисни и следкризисни ситуации, нестабилните държави и тези в уязвимо положение.
Съюзът ще адаптира помощта си чрез динамични и ориентирани към резултати мерки по държави, както се посочва в член 7, параграф 2, съобразно положението на държавата и ангажираността ѝ и постигнатия напредък по отношение на въпроси, като доброто управление, правата на човека, демокрацията, върховенството на закона и способността ѝ да провежда реформи и да отговори на исканията и нуждите на своя народ.
3. Комитетът на ЕФР провежда обмен на мнения относно метода за определяне на многогодишното индикативно разпределение на средствата, посочено в параграф 1.
Член 4
Обща рамка за програмиране
1. Програмирането на помощта за държавите и регионите от АКТБ съгласно Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС се извършва в съответствие с общите принципи, посочени в членове 1 - 14 от приложение IV към същото споразумение и в членове 1 и 2 от настоящия регламент.
2. Освен в случаите, предвидени в параграф 3, програмирането ще се извършва съвместно със съответната партньорска държава или регион и ще се съгласува във все по-голяма степен със стратегиите на партньорската държава или регион за намаляване на бедността или еквивалентни стратегии.
Съюзът и държавите членки се консултират помежду си на ранен етап и по време на целия процес на програмиране, за да се насърчат последователността, взаимното допълване и съгласуваността на дейностите им за сътрудничество. Консултациите могат да доведат до съвместно програмиране с държавите членки, представени на място. Съвместното програмиране следва да се основава на относителните предимства на донорите от Съюза. Останалите държави членки се приканват да допринесат за целта за подсилване на съвместната външна дейност на Съюза.
Операциите за финансиране от ЕИБ допринасят за общите принципи на Съюза, по-специално определените в член 21 от Договора за Европейския съюз (ДЕС), и целите на Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС, като намаляването на бедността чрез приобщаващ и устойчив растеж и икономическо, екологично и социално развитие. ЕИБ и Комисията следва да се стремят към максимално полезно взаимодействие в процеса на програмиране на 11-ия ЕФР, по целесъобразност. С ЕИБ се осъществяват на ранен етап консултации по въпросите, свързани с нейния експертен опит и операции, с цел по-голяма съгласуваност на външното действие на Съюза.
Осъществяват се консултации и с други донори и участници в процеса на развитие, в това число представители на гражданското общество и регионални и местни органи.
3. При обстоятелства като тези, посочени в член 3, параграф 3 и член 4, параграф 5 от приложение IV към Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС, Комисията може да определи специални разпоредби за програмиране и осъществяване на помощта за развитие чрез управление от самата Комисия на средствата, разпределени на въпросната държава, съгласно съответните политики на Съюза.
4. По принцип Съюзът ще съсредоточава двустранната помощ, която предоставя, в най-много три сектора, които се договарят с държавите партньори.
Член 5
Документи за програмиране
1. Стратегическите документи са документи, които Съюзът и съответната партньорска държава или регион изготвят с цел осигуряване на съгласувана рамка на политиката за сътрудничество за развитие, която отговаря на общото предназначение и обхват, на целите и общите принципи на Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС и съответства на принципите, определени в членове 2, 8 и 12а от приложение IV към посоченото споразумение.
При подготовката и изпълнението на стратегическите документи се спазват принципите на ефективност на помощта: национална ангажираност, партньорство, координация, хармонизация, съответствие със системите на държавата или региона бенефициер, прозрачност, взаимна отчетност и насоченост към резултатите съгласно посоченото в член 2 от настоящия регламент. По принцип периодът на програмиране трябва да се синхронизира с циклите на стратегията на държавата партньор.
2. При съгласие от страна на съответната партньорска държава или регион стратегически документ няма да се изисква за:
а)
държавите или регионите, които разполагат със стратегия за развитие под формата на план за развитие или подобен документ за развитие, приет от Комисията като основа за съответната многогодишна индикативна програма при приемането на последния документ;
б)
държавите или регионите, за които е договорен съвместен документ за многогодишно програмиране между Съюза и държавите членки;
в)
държавите или регионите, за които вече съществува съвместен рамков документ (СРД), с който се осигурява всеобхватен подход на Съюза към отношенията със съответната партньорска държава или регион, включително политиката на Съюза за развитие;
г)
регионите, които разполагат със стратегия, съвместно договорена със Съюза;
д)
държавите, в които Съюзът възнамерява да синхронизира стратегията си с нов национален цикъл, започващ преди 1 януари 2017 г.; в тези случаи в многогодишната индикативна програма за междинния период между 2014 г. и началото на новия национален цикъл ще се съдържа отговорът на Съюза за тази държава.
3. Не се изискват стратегически документи за държавите или регионите, които получават първоначално разпределение на финансови средства от Съюза по силата на настоящия регламент в размер, който не надхвърля 50 млн. евро за периода 2014 - 2020 г. В тези случаи в многогодишните индикативни програми ще се съдържа отговорът на Съюза за тези държави или региони.
Ако посочените в параграфи 2 и 3 варианти не са приемливи за партньорската държава или регион, се изготвя стратегически документ.
4. Освен в обстоятелствата, посочени в член 4, параграф 3, многогодишните индикативни програми се основават на диалог с партньорската държава или регион и се изготвят въз основа на стратегическите документи или подобните на тях документи, посочени в настоящия член, и за тях ще се постигне договореност със съответната държава или регион.
За целите на настоящия регламент съвместният документ за многогодишно програмиране, предвиден в параграф 2, буква б) от настоящия член и отговарящ на принципите и условията, установени в този параграф, включително индикативно разпределение на средствата, може да бъде считан за многогодишната индикативна програма съгласно процедурата, определена в член 14, със съгласието на партньорската държава или регион.
5. В многогодишните индикативни програми се излагат приоритетните сектори, избрани за финансиране от Съюза, конкретните цели, очакваните резултати, показателите за резултатите и индикативното разпределение на финансовите средства както общо, така и по приоритетни области. В тях ще се посочва и как предлаганите програми ще допринесат за цялостната стратегия на страната, спомената в настоящия член, и как ще допринесат за изпълнението на Програмата за промяна.
В съответствие с принципите за ефективност на помощта стратегията в рамките на АКТБ избягва фрагментирането и гарантира допълване и реална добавена стойност по отношение на националните и регионалните програми.
6. В допълнение към документите за програмиране за държавите и регионите Комисията и АКТБ чрез секретариата на АКТБ съвместно изготвят стратегически документ в рамките на АКТБ и свързана с него многогодишна индикативна програма, в съответствие с принципите, установени в членове 12 - 14 от приложение IV към Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС.
7. Специалните разпоредби, посочени в член 4, параграф 3, могат да са под формата на специални програми за подкрепа, като се отчитат специалните съображения, посочени в член 6, параграф 1.
Член 6
Програмиране за държавите и регионите в кризисни или следкризисни ситуации или ситуации на нестабилност
1. При изготвянето на документите за програмиране за държавите и регионите в кризисни или следкризисни ситуации, или ситуации на нестабилност, или предразположени към природни бедствия, надлежно се вземат предвид уязвимостта, специалните нужди и обстоятелствата на съответното население, съответните държави или региони.
Съюзът продължава да е твърдо ангажиран с изпълнението на Новия курс за поемане на ангажименти в нестабилни държави и неговите принципи, в т.ч. чрез съсредоточаване върху петте цели за укрепване на мира и държавността, гарантиране на поемане на отговорност на местно равнище и чрез тясно съгласуване с националните планове, разработени като част от изпълнението на Новия курс.
Надлежно внимание ще се обръща на мерките за предотвратяване и разрешаване на конфликти, изграждане на държавността и укрепване на мира, помиряване след конфликти и възстановяване, със специален акцент върху приобщаващата и законна политика, сигурността, правосъдието, икономическите основи и изграждането на капацитет за отговорно и справедливо предоставяне на услуги. Специално внимание ще се отделя на ролята на жените и перспективата за децата в тези процеси.
Когато партньорските държави или региони пряко участват или са засегнати от кризисни и следкризисни ситуации или ситуации на нестабилност, специално внимание се обръща на засилването на координацията между помощта, възстановяването и развитието сред всички имащи отношение участници, включително за политическите инициативи, за да се подпомогне преходът от извънредна ситуация към фазата на развитие. В програмирането за нестабилните държави и региони или държавите и регионите, които често биват засегнати от природни бедствия, се предвиждат превенция и готовност при бедствия и справяне с последиците от такива бедствия, търсят се решения за уязвимостта от сътресения и се укрепва устойчивостта.
2. За държавите или регионите в кризисни или следкризисни ситуации или ситуации на нестабилност може да се извършва преглед ad hoc на стратегията за сътрудничество на съответната държава или регион. В рамките на тези прегледи може да бъде предложена специална и адаптирана стратегия, за да се гарантира преходът към дълготрайно сътрудничество и развитие, като се насърчават по-добра координация и преход между хуманитарните инструменти и инструментите на политиката за развитие.
Член 7
Одобряване и изменяне на документите за програмиране
1. Документите за програмиране, включително съдържащото се в тях индикативно разпределение на средства, се одобряват от Комисията в съответствие с процедурата, посочена в член 14.
Едновременно с предаването на документите за програмиране на Комитета за ЕФР Комисията ги предава също и на Съвместната парламентарна асамблея за информация при пълно спазване на процедурата за вземане на решение в съответствие с дял IV от настоящия регламент.
След това документите за програмиране се одобряват от съответната държава или регион от АКТБ, както е предвидено в приложение IV към Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС. Държавите или регионите, които не разполагат с подписан документ за програмиране, продължават да отговарят на изискванията за финансиране съгласно условията, определени в член 4, параграф 3 от настоящия регламент.
2. Стратегическите документи и многогодишните индикативни програми, включително съдържащото се в тях индикативно разпределение на средства, могат да бъдат адаптирани, като се взимат предвид прегледите, както е предвидено в членове 5, 11 и 14 от приложение IV към Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС.
В съответствие с разпоредбите на член 2, параграф 4 и член 3, параграф 2 от настоящия регламент и въз основа на предходни ЕФР и друг придобит опит относно стимулирането, включително извлечените поуки, индикативното разпределение на средства по държави може да бъде допълвано наред с другото чрез механизми, основани на резултатите. В това отношение е редно да се отчита, че нестабилните и уязвими държави трябва да получат специално третиране, за да се гарантира, че техните конкретни нужди се вземат надлежно предвид, а същевременно трябва да се предоставят средства, по възможност в размер до обема на транша за стимулиране на управлението по 10-ия ЕФР, за да се осигурят стимули за ориентирани към резултатите реформи в съответствие с Програмата за промяна и за изпълнение на ангажиментите, установени със Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС. Комитетът за ЕФР провежда обмен на мнения по основания на резултатите механизъм в съответствие с член 14, параграф 2 от настоящия регламент.
3. Процедурата, посочена в член 14, се прилага и за съществените изменения, с които значително се изменят стратегията, документите за програмиране към нея и/или разпределените средства, подлежащи на програмиране. Когато е приложимо, съответните допълнения към документите за програмиране впоследствие се одобряват от съответната държава или регион от АКТБ.
4. По надлежно обосновани съображения за спешност, като например кризи или непосредствена заплаха за демокрацията, върховенството на закона, правата на човека и основните свободи, включително случаите, посочени в член 6, параграф 2, процедурата, посочена в член 14, параграф 4, може да се използва, за да се изменят документите за програмиране, посочени в член 5.
ДЯЛ III
ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 8
Обща рамка за изпълнение
Изпълнението на помощта, предоставяна на държавите и регионите от АКТБ, което се управлява от Комисията и ЕИБ съгласно Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС, се извършва в съответствие с Финансовия регламент, посочен в член 10, параграф 2 от Вътрешното споразумение („Финансовият регламент за ЕФР“).
Член 9
Приемане на програми за действие, индивидуални и специални мерки
1. Комисията приема годишни програми за действие въз основа на документите за индикативно програмиране, посочени в член 5.
При повтарящи се действия тя също така може да приеме многогодишни програми за действие за период до три години.
При необходимост и надлежна обосновка дадено действие може да бъде прието като индивидуална мярка преди или след приемането на годишните или многогодишните програми за действие.
2. Програмите за действие и индивидуалните мерки се подготвят от Комисията заедно с партньорската държава или регион, като в процеса се включват представените на място държави членки и, където е уместно, се осъществява координация с други донори, по-специално в случаите на съвместно програмиране, както и с ЕИБ. Държавите членки, които нямат местно представителство, ще бъдат информирани за дейностите на място.
Програмите за действие съдържат конкретно описание на всяка предвидена операция. В това описание ще се посочват преследваните цели, очакваните резултати и основните дейности.
В описанието очакваните резултати се определят по отношение на крайните продукти, последиците и въздействието, с количествено или качествено измерими цели, и ще се разясняват връзките помежду им и с целите по многогодишната индикативна програма. Крайните продукти и по принцип последиците трябва да са свързани с конкретни, измерими и реалистични показатели и включват основни линии и референтни показатели, обвързани със срокове, като са съгласувани със собствените цели и референтни показатели на страната или региона във възможно най-голяма степен. Където е уместно, ще се извършва анализ на разходите и ползите.
В описанието се посочват рисковете, заедно с предложения за тяхното смекчаване по целесъобразност, излага се анализът на контекста в специфичния сектор и на ключовите участници, описват се методите на изпълнение, бюджетът и ориентировъчният график, а в случай на бюджетна подкрепа - критериите за плащанията, включително евентуални променливи траншове. Посочват се и евентуалните свързани мерки за подкрепа, както и механизмите за мониторинг, одит и оценка.
Ако е приложимо, в описанието се отбелязва допълването с текущи или планирани дейности на ЕИБ в партньорската държава или регион.
3. В случаите, посочени в член 4, параграф 3, и в случаите на непредвидени и надлежно обосновани нужди или при извънредни обстоятелства Комисията може да приеме специални мерки, включително мерки за улесняване на прехода от спешна помощ към дългосрочни операции или мерки в областта на развитието за по-добро подготвяне на хората да се справят с повтарящи се кризи.
4. Програмите за действие и индивидуалните мерки, предвидени в параграф 1, за които финансовата помощ от Съюза надхвърля 5 млн. евро, и специалните мерки, за които финансова помощ от Съюза надхвърля 10 млн. евро, се приемат от Комисията в съответствие с процедурата, посочена в член 14 от настоящия регламент. Тази процедура не се изисква за програмите за действие и мерките, които са под посочените прагове, както и за несъществени изменения в тях. Несъществените изменения са технически корекции, като например удължаване на периода на изпълнение, пренасочване на средства в рамките на прогнозния бюджет или увеличаване или намаляване на размера на бюджета с по-малко от 20 % от първоначалния бюджет, но без да се надхвърля границата от 10 млн. евро, при условие че тези изменения не засягат съществено целите на първоначалната програма за действие или мярка. В такива случаи програмите за действие и мерките и несъществените изменения в тях се приемат от Комисията, която уведомява Комитета за ЕФР в срок от един месец от приемането им.
Всяка държава членка може да поиска оттеглянето на проект или програма от програма за действие, представена на Комитета за ЕФР, в съответствие с процедурата, определена в член 14 от настоящия регламент. Ако такова искане се подкрепя от блокиращото малцинство държави членки, както е определено в член 8, параграф 3 във връзка с член 8, параграф 2 от Вътрешното споразумение, програмата за действие се приема от Комисията без съответния проект или програма. Освен в случаите, когато в съответствие със становищата на държавите членки в Комитета за ЕФР Комисията не желае да продължава оттегления проект или програма, оттегленият проект или програма се предлага отново на по-късен етап пред Комитета за ЕФР извън програмата за действие под формата на отделна мярка, която тогава се приема от Комисията в съответствие с процедурата, определена в член 14 от настоящия регламент.
По надлежно обосновани съображения за спешност, като например кризи, природни или предизвикани от човека бедствия или непосредствена заплаха за демокрацията, върховенството на закона, правата на човека или основните свободи, Комисията може да приеме индивидуални или специални мерки или изменения в съществуващите програми за действие и мерки в съответствие с процедурата, посочена в член 14, параграф 4 от настоящия регламент.
5. Комисията приема специални програми за действие за разходите за подкрепа, посочени в член 6 от Вътрешното споразумение, в съответствие с процедурата, определена в член 14 от настоящия регламент. Евентуалните промени в програмите за действие за разходи за подкрепа се приемат в съответствие със същата процедура.
6. На ниво проект се предприема подходящ преглед с екологична насоченост, включително относно отражението върху изменението на климата, биологичното разнообразие и свързаните с това социални последици, както и - когато това е приложимо - оценка на въздействието върху околната среда (ОВОС) за чувствителните от екологична гледна точка проекти, по-специално ако има вероятност те да окажат значително неблагоприятно въздействие, което е чувствително, разнородно или няма прецедент, върху околната среда и/или в социален план. Този преглед се извършва по международно признати практики. Когато е уместно, при изпълнението на секторните програми се използват стратегически екологични оценки (СЕО). Гарантират се участието на заинтересованите страни в екологичните оценки и публичният достъп до резултатите.
Член 10
Допълнителни вноски на държавите членки
1. По своя собствена инициатива държавите членки могат да предоставят на Комисията или на ЕИБ доброволни вноски съгласно член 1, параграф 9 от Вътрешното споразумение с цел да спомогнат за постигането на целите на Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС извън договореностите за съфинансиране. Тези вноски не засягат цялостното разпределение на средствата по линия на 11-ия ЕФР. Те се третират по същия начин, както редовните вноски на държавите членки, посочени в член 1, параграф 2 от Вътрешното споразумение, освен по отношение на разпоредбите на членове 6 и 7 от Вътрешното споразумение, за които могат да бъдат установени специални договорености в двустранно споразумение за вноската.
2. Целево заделяне на средства се прави само при надлежно обосновани обстоятелства, например в отговор на изключителните обстоятелства, посочени в член 4, параграф 3. В този случай доброволните вноски, поверени на Комисията, се третират като целеви приходи в съответствие с Финансовия регламент за ЕФР.
3. Допълнителните средства се интегрират в процеса на програмиране и преглед и в годишните програми за действие, в индивидуалните и в специалните мерки, посочени в настоящия регламент, и отразяват ангажираността на партньорската държава или регион.
4. Всяка извършена впоследствие промяна в програмите за действие, индивидуалните или специалните мерки се приема от Комисията в съответствие с член 9.
5. Държавите членки, които поверяват на Комисията или на ЕИБ допълнителни доброволни вноски с цел да спомогнат за постигането на целите на Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС, предварително уведомяват Съвета и Комитета за ЕФР или Комитета за ИИ за тези вноски.
Член 11
Данъци, мита и такси
Предоставяната от Съюза помощ не генерира и не поражда събирането на специфични данъци, мита или такси.
Без да се засягат разпоредбите на член 31 от приложение IV към Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС, такива данъци, мита и такси могат да са допустими за финансиране съгласно условията, определени във Финансовия регламент за ЕФР.
Член 12
Защита на финансовите интереси на Съюза
1. Комисията предприема необходимите мерки, за да гарантира, че при изпълнението на действията, финансирани по силата на настоящия регламент, финансовите интереси на Съюза са защитени чрез прилагането на превантивни мерки срещу измама, корупция и всякакви други незаконни дейности, чрез ефективни проверки и, при установяването на нередности, чрез възстановяване или, при необходимост, чрез събиране на погрешно платените суми и когато е уместно, чрез ефективни, пропорционални и възпиращи административни и финансови санкции.
2. Комисията или нейни представители и Сметната палата имат правомощия да извършват одити или когато се отнася за международни организации - проверки в съответствие с постигнатите с тях споразумения, и проверки по документи и на място на всички бенефициери на безвъзмездни средства, изпълнители и подизпълнители, които са получили финансови средства от Съюза по силата на настоящия регламент.
3. Европейската служба за борба с измамите (OLAF) може да извършва разследвания, включително проверки и инспекции на място, в съответствие с разпоредбите и процедурите, определени в Регламент (ЕС, Евратом) № 883/2013 на Европейския парламент и на Съвета (13) и в Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 на Съвета (14), с цел да се установи дали е налице измама, корупция или друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза, във връзка със споразумение за отпускане на безвъзмездни средства или решение за отпускане на безвъзмездни средства или договор, финансирани по силата на настоящия регламент.
4. Без да се засягат разпоредбите на параграфи 1, 2 и 3, в споразуменията за сътрудничество с трети държави и с международни организации, договорите, споразуменията за отпускане на безвъзмездни средства и решенията за отпускане на безвъзмездни средства, произтичащи от прилагането на настоящия регламент, се съдържат разпоредби, с които Комисията, Сметната палата и OLAF изрично се упълномощават да извършват такива одити, проверки и инспекции на място съгласно съответните им компетенции.
Член 13
Правила относно националността и произхода, приложими за процедурите за обществени поръчки, за отпускането на безвъзмездни средства и за други процедури по възлагане
Правилата относно националността и произхода, приложими за процедурите за обществени поръчки, за отпускането на безвъзмездни средства и за други процедури по възлагане, са определени в член 20 от приложение IV към Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС.
ДЯЛ IV
ПРОЦЕДУРИ ЗА ВЗЕМАНЕ НА РЕШЕНИЯ
Член 14
Задължения на Комитета за ЕФР
1. Комитетът за ЕФР, създаден с член 8 от Вътрешното споразумение, дава своето становище в съответствие с процедурата, посочена в параграфи 3 и 4 от настоящия член.
Наблюдател от ЕИБ участва в работата на Комитета за ЕФР, свързана с въпроси, които засягат ЕИБ.
2. Задачите на Комитета за ЕФР обхващат задълженията, посочени в дялове II и III от настоящия регламент:
а)
програмиране на помощта от Съюза по линия на 11-ия ЕФР и прегледи на програмирането, съсредоточаващи се по-специално върху стратегиите за държавите, регионите и стратегиите в рамките на АКТБ; и
б)
мониторинг на изпълнението и оценка на помощта от Съюза, която обхваща, наред с други елементи, въздействието на помощта за намаляването на бедността, секторните аспекти, свързаните с други области въпроси, функционирането на координацията на място с държавите членки и с други донори, както и напредъка по отношение на принципите на ефективност на помощта, посочени в член 2.
За програми за бюджетна подкрепа, за които Комитетът за ЕФР е изразил положително становище, но които са били прекратени по време на изпълнението им, Комисията предварително уведомява Комитета за прекратяването и последващото решение за възобновяване на плащанията.
Всяка държава членка може да прикани Комисията по всяко време да предостави на Комитета за ЕФР информация и да проведе обмен на мнения по въпроси, свързани със задачите, посочени в настоящия параграф. Този обмен на мнения може да доведе до формулиране на препоръки от държавите членки, които Комисията взема предвид.
3. Когато Комитетът за ЕФР бъде приканен да даде своето становище, представителят на Комисията представя пред Комитета за ЕФР проект на мерките, които следва да бъдат взети, в сроковете, определени в решението на Съвета относно процедурния правилник на Комитета за ЕФР, посочен в член 8, параграф 5 от Вътрешното споразумение. Комитетът за ЕФР дава своето становище в срок, който председателят може да определи в зависимост от спешността на въпроса, но който не надхвърля 30 дни. ЕИБ взема участие в обмена на мнения. Становището се дава с квалифицираното мнозинство, определено в член 8, параграф 3 от Вътрешното споразумение, въз основа на тежестта на гласовете на държавите членки, изчислена по начина, определен в член 8, параграф 2 от Вътрешното споразумение.
Когато Комитетът за ЕФР е дал становището си, Комисията приема мерките, които се прилагат незабавно.
Ако обаче тези мерки не са в съответствие със становището на Комитета за ЕФР, Комисията незабавно съобщава на Съвета за тях. В този случай Комисията отлага прилагането на мерките за период, който по принцип не надхвърля 30 дни от датата на такова съобщение, но който може да бъде продължен с период до 30 дни при изключителни обстоятелства. Съветът, като действа със същото квалифицирано мнозинство както Комитета за ЕФР, може да вземе различно решение в рамките на този период.
4. По надлежно обосновани съображения за спешност, както е предвидено в член 7, параграф 4 и член 9, параграф 4, Комисията приема мерките, които се прилагат незабавно, без предварително внасяне в Комитета за ЕФР, и които остават в сила за срока на действие на приетия или изменен документ, програма за действие или мярка.
Най-късно 14 дни след приемането им председателят представя мерките пред Комитета за ЕФР, за да получи неговото становище.
В случай че Комитетът за ЕФР даде отрицателно становище в съответствие с параграф 3 от настоящия член, Комисията незабавно отменя мерките, приети съгласно първата алинея от настоящия член.
Член 15
Механизъм за подкрепа на мира в Африка
В индикативните програми в рамките на АКТБ се заделя финансиране за Механизма за подкрепа на мира в Африка. Това финансиране може да бъде допълнено от регионалните индикативни програми. Прилага се специалната процедура, изложена по-долу:
а)
по искане на Африканския съюз, одобрено от Комитета на посланиците на АКТБ, Комисията изготвя многогодишни програми за действие, в които се посочват преследваните цели, обхватът и естеството на възможните интервенции, както и редът и условията за изпълнението; на ниво интервенции се уточнява установен формат за докладване. В приложение към всяка програма за действие се описват специфичните процедури за вземане на решение за всеки възможен вид интервенция в съответствие с нейното естество, обхват и спешност;
б)
програмите за действие, включително посоченото в буква а) приложение, както и всички евентуални промени в тях се обсъждат от съответните подготвителни работни групи на Съвета и Комитета по политика и сигурност и се одобряват от Комитета на постоянните представители с квалифицирано мнозинство, както е определено в член 8, параграф 3 от Вътрешното споразумение, преди да бъдат приети от Комисията;
в)
програмите за действие, без посоченото в буква а) приложение, са основата за споразумението за финансиране, което следва да бъде сключено от Комисията и Африканския съюз;
г)
всяка интервенция, която следва да се осъществи съгласно споразумението за финансиране, подлежи на предварително одобрение от Комитета по политика и сигурност; съответните подготвителни работни групи на Съвета се информират или - поне когато трябва да се финансират нови мироопазващи операции - се консултират своевременно преди предаването на интервенциите на Комитета по политика и сигурност в съответствие със специфичните процедури за вземане на решение, посочени в буква а), за да се гарантира, че в допълнение към военните въпроси и въпросите, свързани със сигурността, са взети предвид и аспектите на предвидените мерки, свързани с развитието, и финансовите аспекти. Без да се засяга финансирането на мироопазващи операции, специално внимание се отдава на дейности, признати за ОПР;
д)
Комисията ежегодно изготвя доклад за дейността относно използването на финансовите средства с цел информиране на Съвета и на Комитета за ЕФР и по искане на Съвета или на Комитета за ЕФР, като прави разграничение между поетите задължения и плащанията в рамките на ОПР и тези извън рамките на ОПР.
В края на първата многогодишна програма за действие Съюзът и неговите държави членки ще направят преглед на резултатите и процедурите на Механизма за подкрепа на мира в Африка и ще обсъдят вариантите на възможностите за финансиране в бъдеще. Във връзка с това и с цел Механизмът за подкрепа на мира в Африка да бъде поставен на по-солидна основа, Съюзът и неговите държави членки ще провеждат обсъждания, посветени както на средствата за мироопазващи операции, включително финансираните от ЕФР, така и на въпроса за устойчивата подкрепа на Съюза за ръководени от африканските държави мироопазващи операции след 2020 г. В допълнение Комисията ще направи оценка на Механизма най-късно през 2018 г.
Член 16
Комитет за Инвестиционния инструмент
1. Комитетът за Инвестиционния инструмент (ИИ), създаден под егидата на ЕИБ с член 9 от Вътрешното споразумение, се състои от представители на държавите членки и представител на Комисията. Канят се представител на Генералния секретариат на Съвета и представител на Европейската служба за външна дейност (ЕСВД), които присъстват като наблюдатели. Всяка държава членка, както и Комисията излъчват по един представител и по един негов заместник. С цел поддържане на приемственост председателят на Комитета за ИИ се избира от и измежду членовете на Комитета за ИИ за период от две години. ЕИБ осигурява секретариата и помощното обслужване на Комитета за ИИ. Гласуват само членовете на Комитета за ИИ, определени от държавите членки, или техните заместници.
Съветът, като действа с единодушие, приема процедурен правилник на Комитета за ИИ въз основа на предложение, изготвено от ЕИБ след консултация с Комисията.
Комитетът за ИИ действа с квалифицирано мнозинство. Тежестта на гласовете се определя съгласно член 8 от Вътрешното споразумение.
Комитетът за ИИ заседава най-малко четири пъти годишно. Могат да бъдат свикани допълнителни заседания по искане на ЕИБ или на членовете на комитета за ИИ съгласно реда, определен в неговия процедурен правилник. Освен това Комитетът за ИИ може да дава становище чрез писмена процедура в съответствие с неговия процедурен правилник.
2. Комитетът за ИИ одобрява:
а)
оперативните насоки за прилагането на ИИ;
б)
инвестиционните стратегии и бизнес планове на ИИ, включително показателите за изпълнението, въз основа на целите на Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС и на общите принципи на политиката на Съюза за развитие;
в)
годишните доклади на ИИ;
г)
всички документи за общата политика, включително докладите за оценка, отнасящи се до ИИ.
3. Комитетът за ИИ дава становище по:
а)
предложенията за предоставяне на лихвени субсидии съгласно член 2, параграф 7 и член 4, параграф 2, буква б) от приложение II към Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС. В такива случаи Комитетът за ИИ дава становище и относно използването на такава лихвена субсидия;
б)
предложенията за инвестиция по линия на ИИ за проекти, за които Комисията е дала отрицателно становище;
в)
други предложения, отнасящи се до ИИ, въз основа на общите принципи, определени в оперативните насоки на ИИ;
г)
предложенията, свързани с разработването на рамка на ЕИБ за измерване на резултатите, доколкото такава рамка е приложима към операциите съгласно Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС.
С цел да се опрости процесът на одобряване за малки операции Комитетът за ИИ може да даде положително становище по предложения на ЕИБ за общо разпределение на средства (лихвени субсидии, техническа помощ) или общо разрешение (кредитиране, собствен капитал), които впоследствие, без друго становище на Комитета за ИИ и/или на Комисията, се преразпределят от ЕИБ за отделни проекти съгласно критериите, определени в контекста на общото разпределение на средства или разрешение, включително максималния размер на преразпределените средства за отделните проекти.
Освен това ръководните органи на ЕИБ могат периодично да изискват Комитетът за ИИ да представя становище по всички предложения за финансиране или по определени категории предложения за финансиране.
4. ЕИБ своевременно представя пред Комитета за ИИ всички въпроси, които изискват неговото одобрение или становище, както е предвидено съответно в параграфи 2 и 3. Всяко предложение, представено за становище пред Комитета за ИИ, се изготвя съгласно съответните критерии и принципи, определени в оперативните насоки на ИИ.
5. ЕИБ си сътрудничи тясно с Комисията и, когато това е приложимо, координира операциите си с другите донори. По-конкретно ЕИБ:
а)
изготвя или преразглежда съвместно с Комисията оперативните насоки на ИИ, посочени в параграф 2, буква а). ЕИБ отговаря за съответствието с насоките и гарантира, че проектите, които подпомага, спазват международните стандарти в социалната сфера и в сферата на околната среда и са съгласувани с целите на Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС, с общите принципи на политиката на Съюза за развитие, както и със стратегиите за сътрудничество за съответната държава или регион;
б)
иска становището на Комисията при изготвянето на инвестиционните стратегии, бизнес плановете и документите за общата политика;
в)
информира Комисията относно проектите, които управлява, в съответствие с член 18, параграф 1. На етапа на оценка на даден проект ЕИБ иска становището на Комисията относно неговата съгласуваност със стратегията за сътрудничество за съответната държава или регион или, в зависимост от случая, с общите цели на ИИ;
г)
с изключение на лихвените субсидии, попадащи в рамките на общото разпределение на средствата, посочено в параграф 3, буква а), иска съгласието на Комисията на етапа на оценка на даден проект за всяко предложение за лихвена субсидия, направено пред Комитета за ИИ, що се отнася до неговото съответствие с член 2, параграф 7 и член 4, параграф 2 от приложение II към Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС, както и с критериите, определени в оперативните насоки на ИИ.
Счита се, че Комисията е дала положително становище по дадено предложение или че го е приела, ако в триседмичен срок след представяне на предложението не е уведомила за отрицателното си становище по него. Що се отнася до становищата за проекти във финансовия или публичния сектор, както и до одобряването на лихвени субсидии, Комисията може да поиска окончателното предложение за даден проект да ѝ бъде представено за становище или за одобрение две седмици преди да бъде изпратено на Комитета за ИИ.
6. ЕИБ не пристъпва към нито едно от действията, посочени в параграф 3, буква а), б) или в), освен ако Комитетът за ИИ не е дал положително становище.
След положително становище на Комитета за ИИ ЕИБ взема решение по предложението в съответствие със собствените си процедури. По-специално тя може да реши да не предприема действие по предложението. ЕИБ периодично информира Комитета за ИИ и Комисията за случаите, в които решава да не предприема действие по предложението.
За заеми от собствените си ресурси и за инвестиции на ИИ, за които не се изисква становището на Комитета за ИИ, ЕИБ взема решение по предложението съгласно собствените си процедури, а в случая на ИИ - в съответствие с оперативните насоки на ИИ и инвестиционните стратегии, одобрени от Комитета за ИИ.
Независимо от даването на отрицателно становище от Комитета за ИИ по предложение за предоставяне на лихвена субсидия, ЕИБ може да отпусне въпросния заем, без да се възползва от лихвената субсидия. ЕИБ периодично информира Комитета за ИИ и Комисията за всеки случай, по който реши да предприеме действие по заема.
ЕИБ може, при условията, определени в оперативните насоки на ИИ, и при условие че основната цел на въпросния заем или инвестиция по линия на ИИ остава непроменена, да реши да промени условията на заем или инвестиция по линия на ИИ, за които Комитетът за ИИ е дал положително становище съгласно параграф 3, или на всеки заем, за който Комитетът за ИИ е дал положително становище за лихвени субсидии. По-специално ЕИБ може да реши да увеличи размера на заема или инвестицията по линия на ИИ с до 20 %.
При проектите с лихвени субсидии, посочени в член 2, параграф 7 от приложение II към Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС, такова увеличение може да доведе до пропорционално увеличение на размера на лихвената субсидия. ЕИБ периодично информира Комитета за ИИ и Комисията за всеки случай, по който реши да действа по този начин. За проектите съгласно член 2, параграф 7 от приложение II към Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС, ако е поискано увеличение на размера на субсидията, Комитетът за ИИ се задължава да даде становище, преди ЕИБ да предприеме действие.
7. ЕИБ управлява инвестициите по линия на ИИ и всички средства, с които разполага във връзка с ИИ, в съответствие с целите на Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС. Тя може по-специално да участва в управителните и надзорните органи на юридически лица, в които са инвестирани средства по линия на Инвестиционния инструмент, и може да сключва споразумения относно правата, свързани с ИИ, както и да упражнява и изменя тези права в съответствие с оперативните насоки на ИИ.
ДЯЛ V
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 17
Участие на трета държава или регион
За да гарантират съгласуваността и ефективността на помощта от Съюза, Комисията може да реши, че развиващи се държави извън АКТБ и органи за регионална интеграция с участие от АКТБ, насърчаващи регионалното сътрудничество и интеграция и отговарящи на критериите за получаване на помощ от Съюза по линия на други инструменти на Съюза за финансиране на външната дейност, отговарят на условията за получаване на финансовите средства, посочени в член 1, параграф 2, буква а), подточка i) от Вътрешното споразумение, когато съответният проект или програма е с регионален или трансграничен характер и е в съответствие с член 6 от приложение IV към Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС. ОСТ, отговарящи на условията за получаване на помощ от Съюза съгласно Решение 2013/755/ЕС на Съвета, и най-отдалечените региони на Съюза също могат да участват в проекти и програми за регионално сътрудничество и финансирането, чрез което да се даде възможност за участието на тези територии или най-отдалечени региони, е в допълнение към средствата, посочени в член 1, параграф 2, буква а), подточка i) от Вътрешното споразумение. Целта за засилено сътрудничество между държавите членки, най-отдалечените региони на Съюза, ОСТ и държавите от АКТБ следва да бъде взета под внимание и, когато е уместно, да бъдат създадени механизми за координация. Разпоредби за това финансиране и за видовете финансиране, посочени в Регламент (ЕС) 2015/323 на Съвета (15), могат да бъдат предвидени в стратегическите документи и в многогодишните индикативни програми, както и в програмите за действие и мерките, посочени в член 9 от настоящия регламент.
Член 18
Мониторинг, докладване и оценка на помощта от ЕФР
1. Комисията и ЕИБ осъществяват редовен мониторинг на действията си и на финансираните действия и извършват редовен преглед на напредъка към постигането на очакваните резултати. Комисията също така ще извършва оценки на въздействието и ефективността на секторните си политики и действията си, както и на ефективността на програмирането, когато това е уместно - чрез независими външни оценки. Предложения на Съвета за независими външни оценки надлежно ще се вземат под внимание. Оценките следва да се основават на най-добрите практики на ОИСР/КПР, като се стремят да установят дали са изпълнени специфичните цели, вземайки предвид равенството на половете, да формулират препоръки и да предоставят данни за улесняване на извличането на поуки с оглед подобряване на дейността в бъдеще. Тези оценки се извършват въз основа на показатели, които са предварително установени, ясни, прозрачни и по целесъобразност специфични за отделните държави и измерими.
ЕИБ периодично информира Комисията и държавите членки относно изпълнението на проектите, финансирани със средствата от 11-ия ЕФР, които тя управлява, следвайки процедурите, определени в оперативните насоки на ИИ.
2. Комисията изпраща своите доклади за оценка, придружени от реакцията на службите на основните препоръки, на държавите членки чрез Комитета за ЕФР и на ЕИБ за сведение. Всички оценки, включително препоръките и последващите действия, могат да бъдат обсъждани в Комитета за ЕФР по искане на държава членка. В такъв случай Комисията ще докладва отново на Комитета за ЕФР след една година за изпълнението на договорените последващи действия. Резултатите се вземат предвид при изготвянето на програмите и разпределението на ресурсите.
3. Комисията включва всички съответни заинтересовани страни в подходяща степен в етапа на оценка на помощта, предоставяна от Съюза съгласно настоящия регламент, и може, когато това е уместно, да се стреми да извършва съвместни оценки с държавите членки, други донори и партньорите в областта на развитието.
4. Комисията разглежда напредъка, постигнат в изпълнението на 11-ия ЕФР, включително многогодишните индикативни програми, и от 2016 г. нататък ежегодно представя на Съвета доклад за изпълнението. Докладът ще съдържа анализ на основните крайни продукти и резултати и доколкото е възможно, на приноса на финансовата помощ от Съюза за осъществяване на въздействие. За тази цел ще се създаде рамка за резултатите. Този доклад се изпраща също на Европейския парламент, на Европейския икономически и социален комитет и на Комитета на регионите.
5. В годишния доклад се съдържа и информация за предходната година относно финансираните мерки, резултатите от извършения мониторинг и действията за оценка, участието на съответните партньори в областта на развитието, както и относно изпълнението на бюджетните кредити за поети задължения и плащания с разбивка по държави, региони и сектори на сътрудничество. В доклада се представя и качествен анализ на първоначално предвидените и постигнатите резултати, наред с другото въз основа на данни от системите за мониторинг, както и последващи действия по извлечените поуки.
6. В доклада се използват във възможно най-голяма степен конкретни и измерими показатели за ролята на помощта за постигане на целите на Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС. В него са отразени основните извлечени поуки и последващите действия по препоръките, съдържащи се в оценките от предходните години. В доклада се прави оценка, доколкото е възможно и приложимо, и на спазването на принципите за ефективност на помощта, включително за иновативни финансови инструменти.
7. Съюзът и неговите държави членки извършват най-късно до края на 2018 г. преглед на изпълнението, в който се оценяват степента на изпълнение на поетите задължения и плащанията, както и резултатите и въздействието от предоставената помощ чрез показатели за крайните продукти, последиците и въздействието, измерващи ефективността на използване на средствата, както и ефективността на ЕФР. Разглежда се и приносът на финансираните мерки за постигането на целите на Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС и за приоритетите на Съюза, определени в Програмата за промяна. Прегледът се извършва въз основа на предложение от Комисията.
8. ЕИБ предоставя на Комитета за ИИ информация по отношение на напредъка към постигане на целите на ИИ. В съответствие с член 6б от приложение II към Споразумението за партньорство АКТБ - ЕС цялостното изпълнение на ИИ подлежи на съвместен преглед към средата и в края на 11-ия ЕФР. Средносрочният преглед се извършва от независим външен експерт в сътрудничество с ЕИБ и се предоставя на разположение на Комитета за ИИ.
Член 19
Разходи за действия в областта на климата и биологичното разнообразие
Въз основа на приетите индикативни документи за програмиране се изготвя годишна приблизителна оценка на общите разходи, свързани с действията в областта на климата и биологичното разнообразие. За финансирането, отпуснато по ЕФР, се прилага система за годишно проследяване въз основа на методологията на ОИСР („маркери от Рио“) - без да се изключва използването на по-точни методологии, когато такива са на разположение - която е интегрирана в съществуващата методология за управление на изпълнението на програмите на Съюза, за да се определят количествено разходите, свързани с действията в областта на климата и биологичното разнообразие на равнището на програмите за действие, индивидуалните и специалните мерки, посочени в член 9, и вписани в оценките и годишните доклади.
Член 20
Европейска служба за външна дейност
Настоящият регламент се прилага в съответствие с Решение 2010/427/ЕС.
Член 21
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 2 март 2015 година.
PADOMES REGULA (ES) 2015/322
(2015. gada 2. marts)
par 11. Eiropas Attīstības fonda īstenošanu
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Partnerattiecību nolīgumu starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu grupas locekļiem, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, ar pēdējiem grozījumiem (1) (“ĀKK un ES Partnerattiecību nolīgums”),
ņemot vērā Padomē sanākušo Eiropas Savienības dalībvalstu valdību pārstāvju Iekšējo nolīgumu par Eiropas Savienības palīdzības finansēšanu saskaņā ar daudzgadu finanšu shēmu laikposmam no 2014. gada līdz 2020. gadam atbilstīgi ĀKK un ES Partnerattiecību nolīgumam un par finansiālās palīdzības piešķiršanu aizjūras zemēm un teritorijām, uz ko attiecas Līguma par Eiropas Savienības darbību ceturtā daļa (2) (“Iekšējais nolīgums”), un jo īpaši tā 10. panta 1. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
ņemot vērā Eiropas Investīciju bankas atzinumu,
tā kā:
(1)
Ar ĀKK un EK Ministru padomes Lēmumu Nr. 1/2013 (3) ir izveidota daudzgadu finanšu shēma sadarbībai ar Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna (ĀKK) valstīm laikposmam no 2014. līdz 2020. gadam, pievienojot jaunu ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma Ic pielikumu.
(2)
Iekšējā nolīgumā paredz dažādus 11. Eiropas Attīstības fonda (turpmāk “EAF”) finansējumus, iemaksu sadalījumu un iemaksas 11. EAF, ar minēto nolīgumu izveido EAF komiteju un Ieguldījumu mehānisma komiteju (turpmāk “IM komiteja”) un nosaka balsu sadalījumu un noteikumu par kvalificētu balsu vairākumu minētajās komitejās.
(3)
Iekšējā nolīgumā turklāt paredz kopējo Savienības atbalsta apjomu ĀKK valstīm (turpmāk “ĀKK valstis”) (izņemot Dienvidāfrikas Republiku) un aizjūras zemēm un teritorijām (turpmāk “AZT”) septiņu gadu laikposmam no 2014. līdz 2020. gadam, un šis apjoms ir EUR 30 506 miljoni, ko iemaksā dalībvalstis. No šīs summas EUR 29 089 miljoni ir piešķirti ĀKK valstīm, kā norādīts daudzgadu finanšu shēmā 2014.-2020. gadam, kas minēta ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma Ic pielikumā, EUR 364,5 miljoni ir piešķirti AZT un EUR 1 052,5 miljoni ir piešķirti Komisijai atbalsta izdevumiem, kas saistīti ar Komisijas veikto EAF plānošanu un īstenošanu, no kuriem vismaz EUR 76,3 miljoni piešķirami Komisijai pasākumiem, lai uzlabotu EAF programmu ietekmi, kā minēts Iekšējā nolīguma 6. panta 3. punktā.
(4)
Piešķīrumu AZT no 11. EAF regulē Padomes Lēmums 2013/755/ES (4) un tā īstenošanas noteikumi, kā arī visi to vēlākie atjauninājumi.
(5)
Pasākumus, uz kuriem attiecas Padomes Regula (EK) Nr. 1257/96 (5) un kuri saskaņā ar minēto regulu var pretendēt uz finansējuma saņemšanu, būtu jāfinansē no 11. EAF tikai ārkārtas apstākļos, ja šāda palīdzība ir vajadzīga, lai nodrošinātu to, ka, pārvarot krīzi un panākot stabilus attīstības apstākļus, tiek turpināta sadarbība, turklāt šo palīdzību nevar finansēt no Savienības vispārējā budžeta.
(6)
Padome 2006. gada 11. aprīlī pieņēma principu finansēt Āfrikas Miera nodrošināšanas fondu, izmantojot EAF, un vienojās par turpmākām procedūrām un fonda uzbūvi.
(7)
ĀKK valstis varēs arī saņemt Savienības palīdzību, kas paredzēta tematiskajās programmās, kuras noteiktas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 233/2014 (6), Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 234/2014 (7), Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 230/2014 (8) un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 235/2014 (9). Minētajām programmām būtu jānodrošina pievienotā vērtība, jābūt saskaņā ar 11. EAF finansētajām programmām un jāpapildina tās.
(8)
Kā minēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1288/2013 (10) 8. apsvērumā, lai veicinātu augstākās izglītības starptautisko dimensiju, no Eiropas Attīstības fonda saskaņā ar procedūrām, kas to regulē, var darīt pieejamus līdzekļus mācīšanās mobilitātes darbībām uz ES neietilpstošām valstīm un no tām, kā arī sadarbībai un politikas dialogam ar iestādēm/institūcijām/organizācijām no minētajām valstīm. Uz minētā finansējuma izmantošanu attieksies Regulas (ES) Nr. 1288/2013 noteikumi.
(9)
Būtu jāturpina sekmēt reģionālo sadarbību starp ĀKK valstīm un Savienības tālākajiem reģioniem. Saskaņā ar Iekšējā nolīguma 10. panta 1. punktu īstenošanas regulā būtu jāietver piemēroti pasākumi, lai ļautu saskaņot kredītu finansējumu no 11. EAF un Eiropas Reģionālās attīstības fonda nolūkā finansēt sadarbības projektus starp Savienības tālākajiem reģioniem un ĀKK valstīm, kā arī AZT Karību jūrā, Rietumāfrikā un Indijas okeānā, jo īpaši vienkāršotus mehānismus šādu projektu kopīgai pārvaldībai.
(10)
Lai īstenotu 11. EAF, būtu jānosaka atbalsta plānošanas, pārbaudes un apstiprināšanas procedūra, kā arī būtu jāparedz sīki izstrādāti noteikumi par atbalsta izlietojuma uzraudzību.
(11)
Eiropas Konsensam attīstības jomā, kas pieņemts 2005. gada 22. decembrī, un Padomes 2012. gada 14. maija secinājumiem par “ES attīstības politikas ietekmes palielināšana: Pārmaiņu programma” būtu jānosaka kopējais politikas satvars 11. EAF plānošanai un īstenošanai, tostarp starptautiski atzīti palīdzības efektivitātes principi, piemēram, tie, kas noteikti Parīzes deklarācijā par palīdzības efektivitāti (2005. gads), ES Rīcības kodeksā attiecībā uz darba dalīšanu attīstības politikā (2007. gads), ES pamatnostādnēs attiecībā uz Akras rīcības programmu (2008. gads), Eiropas kopējā nostājā, tostarp par ES pārredzamības garantiju un citiem pārredzamības un pārskatatbildības aspektiem, Pusanas Augsta līmeņa IV forumam attiecībā uz palīdzības efektivitāti, kura rezultātā, cita starpā, tika izdots Pusanas foruma noslēguma dokuments (2011. gads), Dzimumu rīcības plānā ārējai darbībai (2010. gads) un Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijā par personu ar invaliditāti tiesībām, kuras dalībniece ir Savienība.
(12)
Padome 2012. gada 14. maijā pieņēma secinājumus “Turpmākā pieeja saistībā ar ES budžeta atbalstu trešām valstīm”. Minētajos secinājumos Padome apliecināja, ka tā ir apņēmusies efektīvi izmantot budžeta atbalstu, lai atbalstītu nabadzības mazināšanu un valstu sistēmu izmantošanu, padarīt palīdzību paredzamāku un stiprināt partnervalstu atbildību par attīstības politiku un reformām atbilstoši Eiropas Konsensam attīstības jomā, Pārmaiņu programmai, kā arī starptautiskajai atbalsta efektivitātes programmai.
(13)
Savienībai būtu jāveicina vispārēja pieeja, reaģējot uz krīzes, katastrofu un konfliktu skartām un nestabilām, tostarp pārejas, situācijām. Šādas pieejas pamatā jo īpaši vajadzētu būt Padomes secinājumiem par drošību un attīstību, par Savienības atbildes reakciju uz nestabilām situācijām, par konfliktu novēršanu, kā arī jebkādiem attiecīgiem turpmākiem secinājumiem. Savienībai būtu jāizmanto Jaunās vienošanās par iesaisti nestabilās valstīs pieeja un principi. Tam būtu arī jāsekmē pienācīga līdzsvara nodrošināšana starp drošības, diplomātisku, attīstības un humanitāru pieeju, kā arī īstermiņa atbildes reakciju sasaiste ar ilgtermiņa institucionālu atbalstu.
(14)
Savos 2013. gada 12. decembra secinājumos par Komisijas ziņojumu par ES atbalstu demokrātiskai pārvaldībai, galveno uzmanību vēršot uz pārvaldības iniciatīvu, Padome atzīmēja, ka, neskatoties uz partnervalstu vajadzībām un Savienības apņemšanos sniegt paredzamu finansējumu, uz stimuliem balstītas pieejas elementi plānošanā var veicināt demokrātiskas pārvaldības progresu un rezultātus, un tiem būtu dinamiski jāreaģē uz apņemšanās līmeni un progresu attiecībā uz cilvēktiesībām, demokrātiju, tiesiskumu un labu pārvaldību. Padome atzīmēja arī, ka, lai gan finansiālie stimuli nav pietiekami, lai ierosinātu demokrātiskas reformas, uz stimuliem balstīta pieeja darbojas vislabāk, ja nozīmīgas ietekmes un rezultātu radīšanai ir pieejama finansējuma kritiskā masa un ja piešķīrumi veido daļu no Savienības iesaistes plašākas stratēģijas. Uz stimuliem balstītā pieejā būtu jāņem vērā iepriekšējā pieredze un atziņas, kas gūtas uz sniegumu balstītos mehānismos, piemēram, 10. EAF pārvaldības iniciatīvā.
(15)
Saskaņā ar 10. EAF Iekšējo nolīgumu (11) izveidotā EAF komiteja 2013. gadā rīkoja vairākas sākotnējās viedokļu apmaiņas par metodi, kā noteikt 11. EAF daudzgadu indikatīvos resursu piešķīrumus. Minētajās diskusijās tika radīta bāze valstu indikatīvo piešķīrumu galīgam apstiprinājumam.
(16)
Savienībai būtu jācenšas maksimāli efektīvi izmantot pieejamos resursus, lai optimizētu savas ārējās darbības ietekmi. Tas būtu jāpanāk ar Savienības ārējās darbības instrumentu savstarpēju saskaņotību un papildināmību, kā arī, kad iespējams, izmantojot finanšu instrumentus ar sviras efektu. Savienības mērķim vajadzētu būt arī nodrošināt saskaņotību ar citām ārējās darbības jomām, formulējot Savienības attīstības sadarbības politiku un tās stratēģisko programmu plānošanu un pasākumu īstenošanu.
(17)
Cīņa pret klimata pārmaiņām un vides aizsardzība ir to lielāko uzdevumu vidū, kuri jārisina Savienībai un attiecībā uz kuriem steidzami vajadzīga starptautiska darbība. Saskaņā ar Komisijas 2011. gada 29. jūnija paziņojumā “Budžets stratēģijai “Eiropa 2020”” pausto nodomu, kurā uzsvērta Savienības apņemšanās savā iekšējā un ārējā politikā veicināt gudru, ilgtspējīgu un iekļaujošu izaugsmi, apvienojot ekonomikas, sociālo un vides pīlāru, ar šo regulu pēc iespējas būtu jāveicina mērķa īstenošana, atbilstoši kuram vismaz 20 % no kopējiem Savienības līdzekļiem jānovirza klimata politikas mērķu sasniegšanai, tajā pašā laikā ievērojot ĀKK un ES Partnerattiecību nolīgumā paredzēto partnerības principu attiecībā uz ĀKK valstīm. Zemas oglekļa emisijas un pret klimata pārmaiņām noturīgas sabiedrības veidošanas darbībām vajadzētu būt pēc iespējas savstarpēji atbalstošām, lai stiprinātu to ietekmi.
(18)
Savienībai un dalībvalstīm būtu jāuzlabo to attiecīgās attīstības sadarbības politikas saskanība un papildināmība, īpaši attiecībā uz atbilstību partnervalstu un reģionu prioritātēm valsts un reģionālā līmenī. Lai nodrošinātu, ka Savienības un dalībvalstu attīstības sadarbības politika papildina un pastiprina viena otru, ir lietderīgi strādāt pie kopīgas daudzgadu plānošanas un tās turpmākajiem pasākumiem vietējā līmenī, jo īpaši kopīgas analīzes, kopīgas reaģēšanas, darba dalīšanas, indikatīviem finanšu piešķīrumiem un attiecīgā gadījumā - kopīga rezultātu satvara.
(19)
ES un Āfrikas samitā 2007. gada decembrī tika pieņemta Āfrikas un ES stratēģiskā partnerība, ko apstiprināja ES un Āfrikas samitā 2010. gada novembrī. Padome 2012. gada 19. novembrī pieņēma arī secinājumus par kopīgo Karību jūras valstu un ES partnerības stratēģiju, ar ko aizstāj Padomes 2006. gada 11. aprīļa secinājumus par ES un Karību jūras valstu partnerību. Attiecībā uz Klusā okeāna valstīm Padome 2012. gada 14. maijā pieņēma secinājumus par atjauninātu partnerību attīstības jomā, ar ko atjaunina un papildina 2006. gadā pieņemto stratēģiju (Padomes 2006. gada 17. jūlija secinājumi).
(20)
Savienības finansiālās intereses būtu jāaizsargā visā izdevumu ciklā, veicot samērīgus pasākumus, tostarp pasākumus pārkāpumu novēršanai, atklāšanai un izmeklēšanai, zaudēto, nepareizi izmaksāto vai nepareizi izmantoto līdzekļu atgūšanai un, vajadzības gadījumā, piemērojot arī sodus. Minētie pasākumi būtu jāveic atbilstīgi piemērojamiem nolīgumiem, kas noslēgti ar starptautiskajām organizācijām un trešām valstīm.
(21)
Eiropas Ārējās darbības dienesta organizatoriskā struktūra un darbība ir izveidota ar Padomes Lēmumu 2010/427/ES (12),
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
I SADAĻA
MĒRĶI UN VISPARĒJIE PRINCIPI
1. pants
Mērķi un atbilstības kritēriji
1. Ģeogrāfiskā sadarbība ar ĀKK valstīm un reģioniem saistībā ar 11. EAF balstās uz mērķiem, pamatprincipiem un vērtībām, kas izklāstītas ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma vispārējos noteikumos.
2. Jo īpaši un saskaņā ar Savienības ārējās darbības principiem un mērķiem, Eiropas Konsensā attīstības jomā un Pārmaiņu programmā, un tās vēlākajos grozījumos un papildinājumos noteiktajiem principiem un mērķiem:
a)
galvenais šajā regulā aptvertās sadarbības mērķis ir nabadzības mazināšana un ilgtermiņā - izskaušana;
b)
sadarbība šīs regulas ietvaros sniegs ieguldījumu arī:
i)
ilgtspējīgas un iekļaujošas ekonomiskās, sociālās un vides attīstības sekmēšanā;
ii)
demokrātijas, tiesiskuma, labas pārvaldības, cilvēktiesību un attiecīgo starptautisko tiesību principu stiprināšanā un atbalstīšanā; un
iii)
tādas pieejas, kuras pamatā ir tiesības, ietverot visas cilvēktiesības, īstenošanā.
Pirmajā daļā minēto mērķu īstenošanu vērtē, izmantojot attiecīgus rādītājus, tostarp sabiedrības attīstības rādītājus, jo īpaši pirmo tūkstošgades attīstības mērķi (TAM) attiecībā uz minētās daļas a) apakšpunktu un no pirmā līdz astotajam TAM attiecībā uz minētās daļas b) apakšpunktu, un pēc 2015. gada - arī citus rādītājus, par kuriem starptautiskā līmenī vienojusies Savienība un tās dalībvalstis.
3. Plānošanu veic tā, lai pēc iespējas labāk atbilstu Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas Attīstības palīdzības komitejas (ESAO/APK) noteiktajiem oficiālās attīstības palīdzības (OAP) kritērijiem, ņemot vērā Savienības mērķi nodrošināt, lai laikposmā no 2014. gada līdz 2020. gadam vismaz 90 % no tās kopējās ārējās palīdzības tiktu uzskatīta par OAP.
4. Regulā (EK) Nr. 1257/96 iekļautās darbības, kas ietver tiesības pretendēt uz finansējumu saskaņā ar minēto regulu, principā nefinansē saskaņā ar šo regulu, neskarot vajadzību nodrošināt sadarbības nepārtrauktību, sākoties krīzei, līdz tiek panākti stabili, attīstībai piemēroti apstākļi. Minētajos gadījumos īpašu uzmanību pievērš tam, lai tiktu nodrošināts, ka humānā palīdzība, rehabilitācija un attīstības palīdzība ir cieši saistītas un palīdz mazināt katastrofu risku un veicināt izturētspēju katastrofas gadījumā.
2. pants
Vispārējie principi
1. Īstenojot šo regulu, nodrošina saskaņotību ar citām Savienības ārējās darbības jomām un citām attiecīgām Savienības politikas jomām, kā arī attīstības politikas saskaņotību atbilstoši Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 208. pantam. Tāpēc saskaņā ar šo regulu finansētu, tostarp Eiropas Investīciju bankas (EIB) pārvaldītu, pasākumu pamatā ir sadarbības politika, kas noteikta tādos dokumentos kā vienošanās, deklarācijas un rīcības plāni, par kuriem vienojušies Savienība un attiecīgās trešās valstis un reģioni, kā arī Savienības lēmumi, konkrētās intereses, politikas prioritātes un stratēģijas.
2. Savienība un dalībvalstis veic kopīgu daudzgadu plānošanu, pamatojoties uz partnervalstu nabadzības samazināšanas vai līdzīgām attīstības stratēģijām. Tās var veikt kopīgus pasākumus, tostarp minēto stratēģiju kopīgu analīzi un kopīgu rīcību saistībā ar tām, nosakot prioritārās intervences jomas un darba sadalījumu valstī, veicot kopīgas līdzekļu devēju misijas un slēdzot līdzfinansējuma izmantošanas un deleģētas sadarbības nolīgumus.
3. Savienība veicina daudzpusēju pieeju globāliem uzdevumiem un sadarbojas ar dalībvalstīm un partnervalstīm šajā ziņā. Vajadzības gadījumā tā sekmē sadarbību ar starptautiskām organizācijām un iestādēm, kā arī citiem divpusējiem līdzekļu devējiem.
4. Savienības, tās dalībvalstu un partnervalstu attiecību pamatā ir kopīgas vērtības - cilvēktiesības, demokrātija un tiesiskums, kā arī atbildības un savstarpējas pārskatatbildības princips, un ar tām šīs vērtības tiks veicinātas. Atbalstu partneriem pielāgos to situācijai attīstības ziņā un to apņēmībai un panākumiem attiecībā uz to, lai ievērotu cilvēktiesības, demokrātiju, tiesiskumu un labu pārvaldību.
Turklāt attiecībās ar partnervalstīm vērā tiek ņemta to apņēmība un rezultāti, īstenojot starptautiskos nolīgumus un līgumattiecības ar Savienību, tostarp migrācijas jomā, kā noteikts ĀKK un ES Partnerattiecību nolīgumā.
5. Savienība veicina efektīvu sadarbību ar partnervalstīm un reģioniem saskaņā ar labāko starptautisko praksi. Tā pēc iespējas pielāgo savu atbalstu partnervalstu vai reģionu attīstības stratēģijām, reformu politikai un procedūrām, atbalsta demokrātisko atbildību, kā arī valstu iekšējo un savstarpējo pārskatatbildību. Tādējādi tā veicina:
a)
pārredzamu attīstības procesu, kuru vada partnervalsts vai reģions, tostarp vietējās zinātības sekmēšanu;
b)
uz tiesībām balstītu pieeju, kas aptver visas cilvēktiesības - gan pilsoniskās un politiskās, gan ekonomiskās, sociālās un kultūras tiesības -, lai šīs regulas īstenošanā integrētu cilvēktiesību principus, palīdzētu partnervalstīm īstenot to starptautiskās saistības cilvēktiesību jomā un palīdzētu tiesību turētājiem - galveno uzmanību pievēršot trūcīgu un neaizsargātu iedzīvotāju grupām - izmantot savas tiesības;
c)
partnervalstu iedzīvotāju lomas palielināšanu, iekļaujošu un uz līdzdalību balstītu pieeju attiecībā uz attīstību un plašu visu sabiedrības segmentu iesaisti attīstības procesā, kā arī valsts un reģionāla mēroga dialogā, tostarp politiskā dialogā. Īpaša uzmanība tiek pievērsta parlamentu, vietējo iestāžu un pilsoniskās sabiedrības attiecīgajai lomai, cita starpā attiecībā uz līdzdalību, pārraudzību un pārskatatbildību;
d)
efektīvu sadarbības kārtību un instrumentus saskaņā ar ESAO/APK labāko praksi, tostarp tādu inovatīvu instrumentu izmantošanu kā dotāciju un aizdevumu, kā arī citu riska dalīšanas mehānismu sapludināšana atlasītās nozarēs un valstu un privātā sektora iesaiste, pienācīgi ņemot vērā parāda atmaksājamības jautājumus un šādu mehānismu skaitu, un prasību sistemātiski veikt ietekmes novērtējumu saskaņā ar šīs regulas mērķiem, jo īpaši saistībā ar nabadzības mazināšanu, kā arī īpašus budžeta atbalsta mehānismus, piemēram, valsts veidošanas līgumus. Visas programmas, intervenci un sadarbības kārtību un instrumentus pielāgo konkrētiem katras partnervalsts vai reģiona apstākļiem, galveno uzmanību pievēršot uz plānošanu balstītām pieejām, paredzama palīdzības finansējuma īstenošanai, privāto līdzekļu piesaistei, tostarp no vietējā privātā sektora, vispārējai un nediskriminējošai piekļuvei pamatpakalpojumiem un valsts sistēmu izstrādei un izmantošanai;
e)
iekšzemes ieņēmumu mobilizāciju un partnervalstu fiskālās politikas pastiprināšanu, lai mazinātu nabadzību un atkarību no palīdzības;
f)
politikas un plānošanas ietekmes palielināšanos, izmantojot līdzekļu devēju koordināciju, konsekvenci un saskaņošanu, lai veidotu sinerģijas un novērstu pārklāšanos un dublēšanos, uzlabotu papildināmību un atbalstītu līdzekļu devēju iniciatīvas un koordināciju partnervalstīs un reģionos, izmantojot saskaņotas pamatnostādnes un labākās prakses principus koordinācijas un palīdzības efektivitātes jomā;
g)
uz rezultātiem balstītas pieejas attīstības jomā, tostarp izmantojot pārredzamas un valstu vadītas rezultātu sistēmas, kas vajadzības gadījumā balstās uz tādiem starptautiski saskaņotiem mērķiem un salīdzināmiem un apkopojamiem rādītājiem kā TAM, lai novērtētu un paziņotu rezultātus, tostarp attīstības palīdzības tiešos rezultātus, iznākumu un ietekmi.
6. Savienība vajadzības gadījumā atbalsta to, ka tiek īstenota divpusēja, reģionāla un daudzpusēja sadarbība un dialogs, un partnerības nolīgumu un trīspusējas sadarbības attīstības dimensiju. Savienība veicina jaunattīstības valstu sadarbību.
7. Savās attīstības sadarbības darbībās Savienība atbilstīgā gadījumā balstās uz dalībvalstu reformu un pārejas pieredzi un gūtajām atziņām, kā arī tajās dalās.
8. Savienība cenšas regulāri veikt informācijas apmaiņu ar partnerībā iesaistītajiem dalībniekiem saskaņā ar ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma 4. pantu.
II SADAĻA
PLĀNOŠANA UN FINANSĒJUMA PIEŠĶIRŠANA
3. pants
Vispārējā sistēma finansējuma piešķiršanai
1. Komisija nosaka daudzgadu indikatīvos piešķīrumus katrai ĀKK valstij un reģionam un ĀKK starpvalstu sadarbībai, pamatojoties uz kritērijiem, kas paredzēti ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma IV pielikuma 3., 9. un 12.c pantā, ievērojot Iekšējā nolīguma 2. pantā noteiktos finansiālos ierobežojumus.
2. Nosakot valstu indikatīvos piešķīrumus, īsteno diferencētu pieeju, lai partnervalstis saņemtu konkrētu, pielāgotu sadarbību, kuras pamatā ir:
a)
to vajadzības;
b)
to spējas radīt finanšu līdzekļus un piekļūt tiem un to absorbcijas spēja;
c)
to saistības un darbības rezultāti; un
d)
potenciālā Savienības palīdzības ietekme.
Līdzekļu piešķiršanas procesā priekšroka tiek dota valstīm, kam tā visvairāk vajadzīga, īpaši vismazāk attīstītajām valstīm, valstīm ar zemiem ienākumiem un valstīm krīzes, pēckrīzes, nestabilā vai neaizsargātā situācijā.
Savienība pielāgos savu palīdzību ar dinamiskiem, uz rezultātiem vērstiem un katrai valstij pielāgotiem pasākumiem, kā minēts 7. panta 2. punktā, ņemot vērā stāvokli valstī un valsts apņēmību un panākumus saistībā ar tādiem jautājumiem kā laba pārvaldība, cilvēktiesības, demokrātija, tiesiskums un tās spēja īstenot reformas un apmierināt savu iedzīvotāju prasības un vajadzības.
3. EAF komiteja veic viedokļu apmaiņu par metodi, kā noteikt 1. punktā minētos daudzgadu indikatīvos resursu piešķīrumus.
4. pants
Vispārējā plānošanas sistēma
1. Palīdzības ĀKK valstīm un reģioniem plānošanas procesu saskaņā ar ĀKK un ES Partnerattiecību nolīgumu veic atbilstoši vispārējiem principiem, kas noteikti minētā nolīguma IV pielikuma 1.-14. pantā un šīs regulas 1. un 2. pantā.
2. Izņemot 3. punktā paredzētos apstākļus, plānošanu veiks kopā ar attiecīgo partnervalsti vai reģionu, aizvien vairāk saskaņojot darbības ar attiecīgās partnervalsts vai reģiona nabadzības mazināšanas vai tamlīdzīgām stratēģijām.
Gan plānošanas procesa sākumposmā, gan visā tā gaitā Savienība un dalībvalstis savstarpēji apspriežas, lai sekmētu sadarbības pasākumu saskaņotību, papildināmību un konsekvenci. Minētās apspriešanās rezultātā var notikt kopīga plānošana ar vietēji pārstāvētām dalībvalstīm. Kopīgā plānošanā būtu jāizmanto Savienības līdzekļu devēju salīdzinošās priekšrocības. Pārējās dalībvalstis tiek aicinātas dot savu ieguldījumu, lai stiprinātu kopīgo Savienības ārējo darbību.
EIB finanšu darbības veicina vispārējo Savienības principu, jo īpaši to, kuri noteikti Līguma par Eiropas Savienību (LES) 21. pantā, un ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma mērķu īstenošanu, piemēram, nabadzības samazināšanu ar iekļaujošu un ilgtspējīgu izaugsmi un ekonomisko, vides un sociālo attīstību. EIB un Komisijai vajadzības gadījumā būtu jācenšas palielināt sinerģijas 11. EAF plānošanas procesā. Lai palielinātu Savienības ārējo darbību saskaņotību, jau agrīnā stadijā jāapspriežas ar EIB jautājumos, kas saistīti ar tās speciālajām zināšanām un darbībām.
Jāapspriežas arī ar citiem līdzekļu devējiem un attīstībā iesaistītajiem dalībniekiem, tostarp ar pilsoniskās sabiedrības un reģionālo un vietējo iestāžu pārstāvjiem.
3. Tādos apstākļos, kas paredzēti ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma IV pielikuma 3. panta 3. punktā un 4. panta 5. punktā, Komisija var paredzēt īpašus attīstības palīdzības plānošanas un īstenošanas noteikumus, pati veicot attiecīgajai valstij piešķirto līdzekļu pārvaldību saskaņā ar attiecīgajām Savienības politikas jomām.
4. Savienība principā piešķirs divpusēju palīdzību ne vairāk kā trim nozarēm, par kurām jāvienojas ar partnervalstīm.
5. pants
Plānošanas dokumenti
1. Stratēģijas dokumenti ir dokumenti, kurus izstrādā Savienība un attiecīgā partnervalsts vai reģions, lai nodrošinātu saskaņotu politisko regulējumu attīstības sadarbībai atbilstīgi ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma vispārējam pamatmērķim un darbības jomai, mērķiem un vispārējiem principiem un saskaņā ar minētā nolīguma IV pielikuma 2., 8. un 12.a pantā paredzētajiem principiem.
Stratēģijas dokumentu sagatavošana un īstenošana atbilst palīdzības efektivitātes principiem: valsts atbildība, partnerība, koordinācija, saskaņošana, pielāgošana saņēmējai valstij vai reģionālajām sistēmām, pārredzamība, savstarpēja pārskatatbildība un orientēšanās uz rezultātiem, kā paredzēts šīs regulas 2. pantā. Plānošanas posmam principā ir jābūt sinhronizētam ar partnervalsts stratēģiskajiem cikliem.
2. Ja attiecīgā partnervalsts vai reģions tam piekrīt, stratēģijas dokuments nav vajadzīgs:
a)
valstīm vai reģioniem, kuros ir valsts attīstības stratēģija, kas izstrādāta kā attīstības plāns, vai līdzīgs attīstības dokuments, kuru kā attiecīgās daudzgadu indikatīvās programmas pamatu ir apstiprinājusi Komisija, pieņemot minēto dokumentu;
b)
valstīm vai reģioniem, par kuru kopīgu daudzgadu plānošanas dokumentu ir vienojusies Savienība un tās dalībvalstis;
c)
valstīm vai reģioniem, kuros jau ir kopīgs pamatdokuments, kurā paredzēta vispārēja Savienības pieeja attiecībām ar attiecīgo partnervalsti vai reģionu, tostarp Savienības attīstības politika;
d)
reģioniem, kam ir ar Savienību kopīgi saskaņota stratēģija;
e)
valstīm, kurās Savienība ir iecerējusi savu stratēģiju sinhronizēt ar jauno valsts ciklu, kas sākas pirms 2017. gada 1. janvāra; šādos gadījumos Savienības rīcību attiecībā uz minēto valsti izklāstīs daudzgadu indikatīvajā programmā, kas paredzēta starpposmam no 2014. gada līdz jaunā valsts cikla sākumam.
3. Stratēģijas dokumenti nav vajadzīgi valstīm un reģioniem, kas saskaņā ar šo regulu saņem Savienības finansējuma sākotnējo piešķīrumu, kurš nepārsniedz EUR 50 miljonus laikposmā no 2014. līdz 2020. gadam. Šādos gadījumos daudzgadu indikatīvajās programmās būs izklāstīta Savienības rīcība attiecībā uz šīm valstīm vai reģioniem.
Ja 2. un 3. punktā minētie varianti partnervalstij vai reģionam nav pieņemami, sagatavo stratēģijas dokumentu.
4. Izņemot gadījumus, kas minēti 4. panta 3. punktā, daudzgadu indikatīvās programmas ir balstītas uz dialogu ar partnervalsti vai reģionu un izstrādātas, pamatojoties uz stratēģijas dokumentiem vai līdzīgiem šajā pantā minētiem dokumentiem, un par tām slēgs nolīgumu ar attiecīgo valsti vai reģionu.
Šajā regulā kopīgu daudzgadu plānošanas dokumentu, kas paredzēts šā panta 2. punkta b) apakšpunktā, ja tas atbilst šajā punktā noteiktajiem principiem un nosacījumiem, tostarp par indikatīvo līdzekļu piešķīrumiem, saskaņā ar 14. pantā paredzēto procedūru var uzskatīt par daudzgadu indikatīvo programmu, vienojoties ar partnervalsti vai reģionu.
5. Daudzgadu indikatīvajās programmās nosaka prioritārās nozares, kas izvēlētas Savienības finansējumam, konkrētus mērķus, paredzamos rezultātus, darbības rezultātu rādītājus un indikatīvo finanšu piešķīrumu gan kopumā, gan katrai prioritārajai jomai. Tajās izskaidros arī, kā ierosinātās programmas atbalstīs šajā pantā minēto vispārējo valsts stratēģiju un kā tās veicinās Pārmaiņu programmas mērķu sasniegšanu.
Saskaņā ar palīdzības efektivitātes principiem ĀKK iekšējā stratēģijā izvairās no fragmentācijas un nodrošina papildināmību ar valstu un reģionālām programmām un patiesu papildu vērtību.
6. Papildus valstu un reģionu plānošanas dokumentiem Komisija un ĀKK, ko pārstāv ĀKK sekretariāts, saskaņā ar ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma IV pielikuma 12.-14. pantā paredzētajiem principiem kopīgi sagatavo ĀKK iekšējās stratēģijas dokumentu un ar to saistītu daudzgadu indikatīvo programmu.
7. Šīs regulas 4. panta 3. punktā minētie īpašie noteikumi var būt paredzēti īpašas atbalsta programmas veidā, ņemot vērā īpašus apstākļus, kas minēti 6. panta 1. punktā.
6. pants
Plānošana valstīm un reģioniem krīzes, pēckrīzes vai nestabilā situācijā
1. Izstrādājot plānošanas dokumentus valstīm un reģioniem krīzes, pēckrīzes vai nestabilā situācijā vai tādiem, kam raksturīgas dabas katastrofas, pienācīgi ņem vērā neaizsargātību, konkrētas vajadzības un attiecīgo iedzīvotāju grupu, valstu un reģionu apstākļus.
Savienība joprojām ir apņēmības pilna īstenot “Jauno vienošanos par iesaisti nestabilās valstīs” un tās principus, tostarp pievēršoties pieciem miera un valsts veidošanas mērķiem, nodrošinot vietējo atbildību un stingri ievērojot valstu plānus, kas izstrādāti kā daļa no “Jaunās vienošanās” īstenošanas.
Pienācīgu vērību piešķirs konfliktu novēršanai un risināšanai, valstu un miera veidošanai, pēckonflikta izlīguma un atjaunošanas pasākumiem, īpašu uzsvaru liekot uz iekļaujošiem un leģitīmiem politikas pasākumiem, drošību, tiesiskumu, ekonomikas pamatiem un spēju veidošanu, lai nodrošinātu pārskatatbildīgu un taisnīgu pakalpojumu sniegšanu. Īpašu vērību veltīs sieviešu lomai un bērnu perspektīvai minētajos procesos.
Ja partnervalstis vai reģioni ir tieši iesaistīti krīzes, pēckrīzes vai nestabilā situācijā vai tos ietekmē krīzes, pēckrīzes vai nestabila situācija, īpašu uzsvaru liek uz visu attiecīgo dalībnieku palīdzības, rehabilitācijas un attīstības darbību, arī politikas ierosmju, koordinēšanas uzlabošanu, lai sekmētu pāreju no ārkārtas situācijas uz attīstības posmu. Programmās valstīm un reģioniem nestabilā situācijā vai valstīm un reģioniem, kur regulāri notiek dabas katastrofas, paredz sagatavotību katastrofām un to novēršanu, kā arī šādu katastrofu seku pārvarēšanu un risina jautājumu saistībā ar neaizsargātību pret satricinājumiem, un stiprina izturētspēju.
2. Valstīm un reģioniem krīzes, pēckrīzes vai nestabilā situācijā var veikt valsts vai reģiona sadarbības stratēģijas ad hoc pārskatu. Šādos pārskatos var ierosināt konkrētas un pielāgotas stratēģijas, lai nodrošinātu pāreju uz ilgtermiņa sadarbību un attīstību, veicinot labāku koordinēšanu un pāreju starp humānās palīdzības un attīstības politikas instrumentiem.
7. pants
Plānošanas dokumentu apstiprināšana un grozīšana
1. Plānošanas dokumentus, tostarp tajos ietvertos indikatīvos piešķīrumus, Komisija apstiprina saskaņā ar 14. pantā paredzēto procedūru.
Vienlaikus ar plānošanas dokumentu nosūtīšanu EAF komitejai Komisija informēšanas nolūkā nosūta tos arī Apvienotajai parlamentārajai asamblejai, pilnībā ievērojot lēmumu pieņemšanas procedūru saskaņā ar šīs regulas IV sadaļu.
Vēlāk plānošanas dokumentus apstiprina attiecīgā ĀKK valsts vai reģions, kā paredzēts ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma IV pielikumā. Valstis vai reģioni, kas nav parakstījuši plānošanas dokumentus, ir tiesīgi pretendēt uz finansējumu atbilstoši nosacījumiem, kas paredzēti šīs regulas 4. panta 3. punktā.
2. Stratēģijas dokumentus un daudzgadu indikatīvās programmas, tostarp tajos ietvertos indikatīvos piešķīrumus, var pielāgot, ņemot vērā ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma IV pielikuma 5., 11. un 14. pantā paredzētos pārskatus.
Saskaņā ar šīs regulas 2. panta 4. punkta un 3. panta 2. punkta noteikumiem un balstoties uz agrākiem EAF un citu pieredzi, kas gūta saistībā ar stimuliem, tostarp gūtajām atziņām, indikatīvos valstu piešķīrumus cita starpā var papildināt, izmantojot uz darbības rezultātiem balstītu mehānismu. Šajā sakarā, atzīstot, ka īpaša uzmanība tiek veltīta nestabilām un neaizsargātām valstīm, lai nodrošinātu, ka pienācīgi tiek ņemtas vērā to īpašās vajadzības, līdzekļus, ja iespējams, līdz apjomam, kāds paredzēts Pārvaldības iniciatīvas stimulējuma summā saskaņā ar 10. EAF, dara pieejamus, lai stimulētu uz rezultātiem vērstas reformas saskaņā ar Pārmaiņu programmu un lai izpildītu ĀKK un ES Partnerattiecību nolīgumā noteiktās saistības. EAF komiteja saskaņā ar 14. panta 2. punktu sarīko viedokļu apmaiņu par mehānismu, kas balstīts uz darbības rezultātiem.
3. Procedūru, kas paredzēta 14. pantā, piemēro arī būtiskiem grozījumiem, kuru rezultātā ievērojami tiek mainīta stratēģija, tās plānošanas dokumenti un/vai plānojamais resursu piešķīrums. Attiecīgos gadījumos ĀKK valsts vai reģions vēlāk apstiprina attiecīgos plānošanas dokumentu papildinājumus.
4. Pienācīgi pamatotu, nenovēršamu un steidzamu iemeslu dēļ, piemēram, krīzes vai demokrātijas, tiesiskuma, cilvēktiesību vai pamatbrīvību apdraudējuma gadījumā, tostarp gadījumos, kas minēti 6. panta 2. punktā, var izmantot 14. panta 4. punktā minēto procedūru, lai grozītu 5. pantā minētos plānošanas dokumentus.
III SADAĻA
ĪSTENOŠANA
8. pants
Vispārējā īstenošanas sistēma
ĀKK valstīm un reģioniem sniegto palīdzību, ko saskaņā ar ĀKK un ES Partnerattiecību nolīgumu pārvalda Komisija un EIB, īsteno saskaņā ar Iekšējā nolīguma 10. panta 2. punktā minēto Finanšu regulu (“EAF Finanšu regula”).
9. pants
Rīcības programmu, atsevišķu pasākumu un īpašu pasākumu pieņemšana
1. Komisija pieņem gada rīcības programmas, pamatojoties uz indikatīvās plānošanas dokumentiem, kas minēti 5. pantā.
Ja darbības ir periodiskas, tā var pieņemt daudzgadu rīcības programmas laikposmam līdz trim gadiem.
Ja nepieciešams un pienācīgi pamatots, pirms vai pēc gada vai daudzgadu rīcības programmu pieņemšanas darbību var pieņemt kā atsevišķu pasākumu.
2. Komisija sagatavo rīcības programmas un atsevišķus pasākumus kopā ar attiecīgo partnervalsti vai reģionu, iesaistot vietējās dalībvalstis un vajadzības gadījumā saskaņojot ar citiem līdzekļu devējiem, jo īpaši saistībā ar kopējām programmām, un ar EIB. Dalībvalstis, kuras nav pārstāvētas vietējā līmenī, tiks informētas par darbībām notikumu vietā.
Rīcības programmās iekļauj katras paredzētās operācijas konkrētu aprakstu. Minētajā aprakstā norāda mērķus, iecerētos rezultātus un galvenās darbības.
Aprakstā izklāsta paredzētos rezultātus tiešo rezultātu, iznākumu un ietekmes veidā, kas sniegti skaitliskā izteiksmē vai novērtējuma formā, un sniedz paskaidrojumus par saiknēm starp tiem, kā arī par saiknēm ar daudzgadu indikatīvajā programmā izklāstītajiem mērķiem. Tiešajiem rezultātiem un principā arī iznākumiem ir konkrēti, izmērāmi un reāli rādītāji ar bāzes līnijām un ar termiņiem saistītiem kritērijiem, kas pēc iespējas pielāgoti partnervalsts vai reģiona tiešajiem rezultātiem un kritērijiem. Vajadzības gadījumā veiks izmaksu un ieguvumu analīzi.
Aprakstā izklāsta riskus un attiecīgā gadījumā priekšlikumus to mazināšanai, konkrētu nozaru konteksta un svarīgāko ieinteresēto personu analīzi, īstenošanas metodes, budžetu un indikatīvu grafiku, un budžeta atbalsta gadījumā - izmaksu kritērijus, tostarp iespējamas mainīgas summas daļas. Tajā norāda arī jebkādus saistītus atbalsta pasākumus, kā arī uzraudzības, revīziju un novērtēšanas kārtību.
Vajadzības gadījumā to aprakstā norāda papildināmību ar esošām vai plānotām EIB darbībām partnervalstī vai reģionā.
3. Gadījumos, kas minēti 4. panta 3. punktā, un neparedzētu un pienācīgi pamatotu vajadzību gadījumos Komisija var pieņemt īpašus pasākumus, tostarp pasākumus tam, kā atvieglot pāreju no ārkārtas palīdzības uz ilgtermiņa attīstības darbībām, vai pasākumus nolūkā labāk sagatavot cilvēkus atkārtotu krīžu pārvarēšanai.
4. Šā panta 1. punktā noteiktās rīcības programmas un atsevišķos pasākumus, kam Savienības finanšu palīdzība pārsniedz EUR 5 miljonus, un īpašos pasākumus, kuriem Savienības palīdzība pārsniedz EUR 10 miljonus, Komisija pieņem atbilstīgi šīs regulas 14. pantā minētajai procedūrai. Šī procedūra nav jāpiemēro rīcības programmām un pasākumiem, kuru finansējums nesasniedz minētos sliekšņus, un to nebūtiskiem grozījumiem. Nebūtiski grozījumi ir tehniskas korekcijas, piemēram, pagarinot īstenošanas periodu, no jauna pārdalot līdzekļus prognozētajā budžetā vai palielinot vai samazinot budžeta apjomu mazāk nekā par 20 % no sākotnējā budžeta apjoma, bet nepārsniedzot EUR 10 miljonus, ar noteikumu, ka šādi grozījumi būtiski neietekmē sākotnējos rīcības programmas vai pasākuma mērķus. Šādā gadījumā Komisija pieņem rīcības programmas un pasākumus, kā arī to nebūtiskus grozījumus un viena mēneša laikā pēc to pieņemšanas paziņo par tiem EAF komitejai.
Katra dalībvalsts var lūgt atcelt projektu vai programmu no rīcības programmas, kas iesniegta EAF komitejai saskaņā ar šīs regulas 14. pantā izklāstīto procedūru. Ja šādu pieprasījumu atbalsta dalībvalstu bloķējošs mazākums saskaņā ar Iekšējā nolīguma 8. panta 3. punktu saistībā ar 8. panta 2. punktu, Komisija pieņem rīcības programmu bez attiecīgā projekta vai programmas. Izņemot gadījumu, kad Komisija saskaņā ar dalībvalstu viedokļiem EAF komitejā nevēlas īstenot atsaukto projektu vai programmu, to vēlāk iesniedz no jauna EAF komitejai, neiekļaujot rīcības programmā, kā atsevišķu pasākumu, ko Komisija pēc tam pieņem atbilstīgi šīs regulas 14. pantā izklāstītajai procedūrai.
Pienācīgi pamatotu, nenovēršamu un steidzamu iemeslu dēļ, piemēram, krīzes, dabas vai cilvēka izraisītas katastrofas vai demokrātijas, tiesiskuma, cilvēktiesību vai pamatbrīvību tieša apdraudējuma gadījumā, Komisija saskaņā ar šīs regulas 14. panta 4. punktā minēto procedūru var pieņemt atsevišķus vai īpašus pasākumus vai esošo rīcības programmu un pasākumu grozījumus.
5. Komisija saskaņā ar šīs regulas 14. pantā paredzēto procedūru pieņem īpašas rīcības programmas attiecībā uz atbalsta izdevumiem, kas minēti Iekšējā nolīguma 6. pantā. Visas izmaiņas rīcības programmās atbalsta izdevumiem pieņem saskaņā ar minēto procedūru.
6. Projekta līmenī veic piemērotu vides pētījumu, tostarp par klimata pārmaiņām, ietekmi uz bioloģisko daudzveidību un saistīto sociālo ietekmi, tostarp attiecīgos gadījumos ietekmes uz vidi novērtējumu videi jutīgiem projektiem, jo īpaši, ja ir paredzams, ka tiem būs nelabvēlīga ietekme uz vidi/vai sensitīva, pretrunīga vai bezprecedenta sociāla ietekme. Minēto pētījumu veic, ņemot vērā starptautiski atzītu praksi. Ja nepieciešams, sektorālo programmu īstenošanā izmanto stratēģisko ietekmes uz vidi novērtējumu. Nodrošina vides novērtējumā ieinteresēto personu iesaistīšanos un sabiedrībai pieejamus rezultātus.
10. pants
Dalībvalstu papildu iemaksas
1. Dalībvalstis pēc savas ierosmes var sniegt Komisijai vai EIB brīvprātīgas iemaksas saskaņā ar Iekšējā nolīguma 1. panta 9. punktu, lai palīdzētu sasniegt ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma mērķus veidā, kas nav saistīts ar līdzfinansējumu. Šīs iemaksas neietekmē vispārējo fondu sadali saskaņā ar 11. EAF. Tās pielīdzina dalībvalstu kārtējām iemaksām, kas minētas Iekšējā nolīguma 1. panta 2. punktā, izņemot Iekšējā nolīguma 6. un 7. panta noteikumus, kuriem var noteikt īpašus noteikumus divpusēju iemaksu nolīgumā.
2. Rezervēšanu veic vienīgi pienācīgi pamatotos apstākļos, kā, piemēram, reaģējot uz 4. panta 3. punktā minētajiem izņēmuma apstākļiem. Tādā gadījumā Komisijai uzticētās brīvprātīgās iemaksas uzskata par piešķirtajiem ieņēmumiem saskaņā ar EAF Finanšu regulu.
3. Papildu līdzekļus iekļauj plānošanas un pārskatīšanas procesā un gada rīcības programmās, atsevišķajos pasākumos un īpašajos pasākumos, kas minēti šajā regulā, un tie atspoguļo partnervalsts vai reģiona atbildību.
4. Visas tā rezultātā radušās izmaiņas rīcības programmās, atsevišķajos pasākumos un īpašajos pasākumos Komisija pieņem saskaņā ar 9. panta noteikumiem.
5. Dalībvalstis, kas uztic Komisijai vai EIB papildu brīvprātīgās iemaksas, lai palīdzētu sasniegt ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma mērķus, iepriekš informē Padomi un EAF komiteju vai IM komiteju par šīm iemaksām.
11. pants
Nodokļi, nodevas un maksājumi
Savienības palīdzība nerada īpašus nodokļus, nodevas vai maksājumus un neizraisa to iekasēšanu.
Neskarot ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma IV pielikuma 31. pantu, šādi nodokļi, nodevas un maksājumi var būt atbilstīgi saskaņā ar noteikumiem, kas paredzēti EAF Finanšu regulā.
12. pants
Savienības finansiālo interešu aizsardzība
1. Komisija veic atbilstošus pasākumus, lai nodrošinātu, ka, īstenojot saskaņā ar šo regulu finansētas darbības, Savienības finansiālās intereses tiek aizsargātas, piemērojot aizsargpasākumus pret krāpšanu, korupciju un jebkādām citām nelikumīgām darbībām, veicot efektīvas pārbaudes un, ja ir atklāti pārkāpumi, atgūstot vai attiecīgā gadījumā pieprasot kompensēt nepamatoti izmaksātās summas un attiecīgā gadījumā piemērojot iedarbīgus, samērīgus un preventīvus administratīvus un finansiālus sodus.
2. Komisijai vai tās pārstāvjiem un Revīzijas palātai ir tiesības, pārbaudot dokumentus un veicot pārbaudes uz vietas, revidēt vai - attiecībā uz starptautiskām organizācijām atbilstīgi nolīgumiem, kas noslēgti ar tām, - pārbaudīt visus dotāciju saņēmējus, līgumslēdzējus un apakšuzņēmējus, kuri šīs regulas ietvaros ir saņēmuši Savienības līdzekļus.
3. Saskaņā ar noteikumiem un procedūrām, kas izklāstītas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES, Euratom) Nr. 883/2013 (13) un Padomes Regulā (Euratom, EK) Nr. 2185/96 (14), Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) var veikt izmeklēšanu, tostarp pārbaudes un apskates uz vietas, lai noskaidrotu, vai saistībā ar dotāciju līgumu vai dotāciju lēmumu, vai līgumu, ko finansē saskaņā ar šo regulu, nav notikusi krāpšana, korupcija vai citas nelikumīgas darbības, kas ietekmē Savienības finansiālās intereses.
4. Neskarot 1., 2. un 3. punktu, sadarbības nolīgumos ar trešām valstīm un starptautiskām organizācijām, līgumos, dotāciju nolīgumos un dotāciju lēmumos, kas izriet no šīs regulas īstenošanas, ir iekļauti noteikumi, kas nepārprotami nosaka Komisijas, Revīzijas palātas un OLAF pilnvaras veikt šādas revīzijas, inspekcijas un pārbaudes uz vietas saskaņā ar to attiecīgajām kompetencēm.
13. pants
Noteikumi par valstspiederību un izcelsmi attiecībā uz publiskā iepirkuma, dotāciju un citām piešķiršanas procedūrām
Noteikumi par valstspiederību un izcelsmi attiecībā uz publiskā iepirkuma, dotāciju un citām piešķiršanas procedūrām ir noteikti ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma IV pielikuma 20. pantā.
IV SADAĻA
LĒMUMU PIEŅEMŠANAS PROCEDŪRAS
14. pants
EAF komitejas pienākumi
1. EAF komiteja, kas izveidota ar Iekšējā nolīguma 8. pantu, sniedz atzinumus saskaņā ar šā panta 3. un 4. punktā paredzēto procedūru.
EIB novērotājs piedalās EAF komitejas darbā attiecībā uz jautājumiem, kas saistīti ar EIB.
2. EAF komitejas uzdevumi attiecas uz pienākumiem, kas minēti šīs regulas II un III sadaļā:
a)
Savienības palīdzības plānošana saistībā ar 11. EAF un plānošanas pārskats, īpaši veltot uzmanību valsts, reģionālām un ĀKK iekšējām stratēģijām;
b)
Savienības palīdzības īstenošanas pārraudzība un novērtēšana, kas cita starpā ietver palīdzības ietekmi uz nabadzības mazināšanu, nozaru aspektus, transversālus jautājumus, izpildes vietas līmeņa koordināciju ar dalībvalstīm un citiem līdzekļu devējiem un 2. pantā minēto palīdzības efektivitātes principu izpildi.
Attiecībā uz budžeta atbalsta programmām, par kurām EAF komiteja ir sniegusi pozitīvu atzinumu, bet kuras īstenošanas laikā ir apturētas, Komisija iepriekš informē komiteju par apturēšanu un par turpmāko lēmumu atsākt maksājumus.
Katra dalībvalsts var aicināt Komisiju jebkurā brīdī sniegt EAF komitejai informāciju un rīkot viedokļu apmaiņu par jautājumiem saistībā ar uzdevumiem, kas izklāstīti šajā punktā. Šādas viedokļu apmaiņas var palīdzēt formulēt dalībvalstu ieteikumus, kurus Komisija ņem vērā.
3. Kad EAF komiteja ir aicināta sniegt savu atzinumu, Komisijas pārstāvis EAF komitejai iesniedz projektu par veicamiem pasākumiem, ievērojot termiņu, kas paredzēts Padomes lēmumā par EAF komitejas reglamentu saskaņā ar Iekšējā nolīguma 8. panta 5. punktu. EAF komiteja sniedz atzinumu termiņā, kuru priekšsēdētājs var noteikt atbilstīgi jautājuma steidzamībai, bet kas nepārsniedz 30 dienas. EIB piedalās viedokļu apmaiņā. Atzinuma iesniegšanu apstiprina ar kvalificētu balsu vairākumu, kas paredzēts Iekšējā nolīguma 8. panta 3. punktā, pamatojoties uz dalībvalstu balsu svēršanu, kā izklāstīts Iekšējā nolīguma 8. panta 2. punktā.
Pēc EAF komitejas atzinuma Komisija pieņem pasākumus, ko piemēro nekavējoties.
Tomēr, ja minētie pasākumi neatbilst EAF komitejas atzinumam, Komisija tos tūlīt paziņo Padomei. Tādā gadījumā Komisija atliek pasākumu piemērošanu uz laiku, kas principā nepārsniedz 30 dienas no šāda paziņojuma dienas, bet ko ārkārtas apstākļos var pagarināt vēl līdz 30 dienām. Padome ar tādu pašu kvalificētu balstu vairākumu kā EAF komiteja var pieņemt atšķirīgu lēmumu minētajā laikposmā.
4. Pienācīgi pamatotos, neatliekamos gadījumos, kā paredzēts 7. panta 4. punktā un 9. panta 4. punktā, Komisija pieņem pasākumus, ko bez iepriekšējas iesniegšanas EAF komitejai piemēro nekavējoties un kas paliek spēkā pieņemta vai grozīta dokumenta, rīcības programmas vai pasākuma darbības laikā.
Vēlākais 14 dienas pēc tā pieņemšanas priekšsēdētājs iesniedz pasākumus EAF komitejai, lai saņemtu tās atzinumu.
Ja EAF komiteja sniedz negatīvu atzinumu saskaņā ar šā panta 3. punktu, Komisija nekavējoties atceļ saskaņā ar šā punkta pirmo daļu pieņemtos pasākumus.
15. pants
Āfrikas Miera nodrošināšanas fonds
ĀKK iekšējās indikatīvajās programmās rezervē finansējumu Āfrikas Miera nodrošināšanas fondam. Minēto finansējumu var papildināt reģionālo indikatīvo programmu ietvaros. Piemēro šādu īpašu procedūru:
a)
pēc Āfrikas Savienības pieprasījuma, ko apstiprinājusi ĀKK Vēstnieku komiteja, Komisija sagatavo daudzgadu rīcības programmas, precizējot paredzētos mērķus, iespējamo pasākumu jomu un veidu un īstenošanas noteikumus; ziņošanas formātu, par ko panākta vienošanās, norāda attiecīgā pasākuma līmenī. Katras rīcības programmas pielikumā apraksta katra iespējamā pasākuma veida konkrētās lēmumu pieņemšanas procedūras atbilstīgi pasākuma veidam, apjomam un steidzamībai;
b)
rīcības programmas, tostarp a) punktā minēto pielikumu un jebkādas tā izmaiņas, apspriež Padomes attiecīgās sagatavošanas darba grupas un Politikas un drošības komiteja, un to ar kvalificētu balsu vairākumu pieņem Pastāvīgo pārstāvju komiteja, kā noteikts Iekšējā nolīguma 8. panta 3. punktā, pirms tās pieņem Komisija;
c)
rīcības programmas, izņemot a) punktā minēto pielikumu, ir pamats finansēšanas nolīgumam, ko noslēdz starp Komisiju un Āfrikas Savienību;
d)
katru iesaistīšanās pasākumu, ko paredzēts īstenot saskaņā ar finansēšanas nolīgumu, iepriekš apstiprina Politikas un drošības komiteja; atbilstīgās Padomes darba sagatavošanas grupas laikus tiek informētas vai - vismaz tad, ja paredzēts finansēt jaunas miera atbalsta operācijas, - ar tām apspriežas pirms pasākumu nosūtīšanas Politikas un drošības komitejai saskaņā ar b) punktā minētajām konkrētām lēmumu pieņemšanas procedūrām, lai nodrošinātu, ka līdztekus militāriem un drošības aspektiem ir ņemti vērā arī paredzēto pasākumu attīstības un finanšu aspekti. Neskarot miera atbalsta operāciju finansēšanu, īpašu uzmanību pievērš darbībām, kas atzītas kā OAP;
e)
Komisija katru gadu informatīvos nolūkos sagatavo Padomei un EAF komitejai darbības pārskatu par līdzekļu izmantojumu un - pēc Padomes vai EAF komitejas pieprasījuma - precizē saistības un izmaksas, kas ir vai nav saistītas ar OAP.
Pirmās daudzgadu rīcības programmas beigās Savienība un tās dalībvalstis izskatīs Āfrikas Miera nodrošināšanas fonda rezultātus un procedūras un apspriedīs nākotnes finansējuma izvēles iespējas. Šajā ziņā un lai nodrošinātu Āfrikas Miera nodrošināšanas fondam stabilāku pamatu, Savienība un tās dalībvalstis rīkos apspriedes, kur izskatīs gan jautājumu par līdzekļu izsniegšanu miera atbalsta operācijām, tostarp tām, ko finansē no EAF, gan par ilgtspējīgu Savienības atbalstu Āfrikas pārstāvju vadītām miera atbalsta operācijām pēc 2020. gada. Turklāt ne vēlāk kā 2018. gadā Komisija veiks fonda izvērtēšanu.
16. pants
Ieguldījumu mehānisma komiteja
1. Ieguldījumu mehānisma (IM) komitejā, kas izveidota EIB pakļautībā ar Iekšējā nolīguma 9. pantu, ir dalībvalstu pārstāvji un Komisijas pārstāvis. Uzaicina piedalīties Padomes Ģenerālsekretariāta novērotāju un Eiropas Ārlietu un drošības dienesta novērotāju. Katra dalībvalsts, kā arī Komisija ieceļ vienu pārstāvi un vienu ieceltu aizstājēju. Lai saglabātu nepārtrauktību, IM komitejas priekšsēdētāju ievēlē IM komitejas locekļi no sava vidus uz divu gadu laikposmu. EIB nodrošina komitejas sekretariātu un palīgdienestus. Balso tikai IM komitejas locekļi, ko iecēlušas dalībvalstis, vai to aizstājēji.
Padome ar vienbalsīgu lēmumu pieņem IM komitejas reglamentu, pamatojoties uz priekšlikumu, ko EIB izstrādā pēc apspriešanās ar Komisiju.
IM komiteja pieņem lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu. Balsu sadalījums ir tāds, kā noteikts Iekšējā nolīguma 8. pantā.
IM komitejas sanāksmes notiek vismaz četras reizes gadā. Papildu sanāksmes var sasaukt pēc EIB vai IM komitejas locekļu pieprasījuma, kā izklāstīts tās reglamentā. Turklāt IM komiteja var sniegt atzinumu, izmantojot rakstisku procedūru saskaņā ar tās reglamentu.
2. IM komiteja apstiprina:
a)
darbības pamatnostādnes par IM īstenošanu;
b)
IM ieguldījumu stratēģijas un uzņēmējdarbības plānus, tostarp darbības rādītājus, pamatojoties uz ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma mērķiem un Savienības attīstības politikas vispārējiem principiem;
c)
IM gada ziņojumus;
d)
visus vispārējās politikas dokumentus, tostarp novērtējuma ziņojumus, kuri attiecas uz IM.
3. IM komiteja sniedz atzinumu par:
a)
priekšlikumiem piešķirt procentu subsīdijas saskaņā ar ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma II pielikuma 2. panta 7. punktu un 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu. Minētajos gadījumos IM komiteja sniedz atzinumu arī par šādas procentu subsīdijas izmantošanu;
b)
priekšlikumiem par IM ieguldījumu jebkurā projektā, par ko Komisija sniegusi negatīvu atzinumu;
c)
citiem priekšlikumiem saistībā ar IM, pamatojoties uz vispārējiem principiem, kuri noteikti IM darbības pamatnostādnēs;
d)
priekšlikumiem saistībā ar EIB rezultātu novērtēšanas sistēmu tādā mērā, kādā šāda sistēma ir piemērojama darbībām, ko veic saskaņā ar ĀKK un ES Partnerattiecību nolīgumu.
Lai racionalizētu apstiprināšanas gaitu nelielām darbībām, IM komiteja var sniegt labvēlīgu atzinumu par EIB priekšlikumiem attiecībā uz vispārējiem piešķīrumiem (procentu subsīdijām, tehnisko palīdzību) vai vispārējām atļaujām (aizdevumiem, pašu kapitālu), ko pēc tam bez turpmāka IM komitejas un/vai Komisijas atzinuma EIB piešķir atsevišķiem projektiem saskaņā ar vispārējo piešķīrumu vai atļauju kritērijiem, iekļaujot maksimālo apakšpiešķīrumu katram projektam.
Turklāt EIB pārvaldes iestādes var dažkārt pieprasīt, lai IM komiteja sniedz atzinumu par visiem finansējuma priekšlikumiem vai dažām finansējuma priekšlikumu kategorijām.
4. EIB laikus iesniedz IM komitejai visus jautājumus, kam vajadzīgs IM komitejas apstiprinājums vai atzinums, kā paredzēts attiecīgi 2. un 3. punktā. Jebkuru priekšlikumu, ko iesniedz IM komitejai atzinumam, izstrādā saskaņā ar attiecīgajiem kritērijiem un principiem, kuri izklāstīti IM darbības pamatnostādnēs.
5. EIB cieši sadarbojas ar Komisiju un vajadzības gadījumā saskaņo savas darbības ar citiem līdzekļu devējiem. Jo īpaši EIB:
a)
kopīgi ar Komisiju sagatavo vai pārskata 2. punkta a) apakšpunktā minētās darbības pamatnostādnes. EIB ir atbildīga par atbilstību pamatnostādnēm un nodrošina, ka tās atbalstītajos projektos ievēro starptautiskos sociālos un vides standartus un ka šie projekti ir saskaņoti ar ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma mērķiem, Savienības attīstības politikas vispārējiem principiem, kā arī attiecīgās valsts vai reģionālās sadarbības stratēģijām;
b)
izstrādājot ieguldījumu stratēģijas, uzņēmējdarbības plānus un vispārējās politikas dokumentus, lūdz Komisijas atzinumu;
c)
informē Komisiju par tās pārvaldītajiem projektiem saskaņā ar 18. panta 1. punktu. Projekta novērtēšanas posmā tā lūdz Komisijas atzinumu par projekta saskaņotību ar attiecīgo valsts sadarbības stratēģiju vai reģionālās sadarbības stratēģiju, vai, vajadzības gadījumā, ar IM vispārējiem mērķiem;
d)
izņemot procentu subsīdijas, kas iekļautas vispārējā piešķīrumā, kā minēts 3. punkta a) apakšpunktā, projekta novērtēšanas posmā EIB lūdz arī Komisijas piekrišanu par jebkuru priekšlikumu, kas iesniegts IM komitejai par procentu subsīdiju - attiecībā uz tā atbilstību ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma II pielikuma 2. panta 7. punktam un 4. panta 2. punktam un kritērijiem, kas noteikti IM darbības pamatnostādnēs.
Ja Komisija nav sniegusi negatīvu atzinumu par minēto priekšlikumu trīs nedēļas pēc priekšlikuma iesniegšanas, uzskata, ka tā ir sniegusi labvēlīgu atzinumu vai ir piekritusi priekšlikumam. Attiecībā uz atzinumiem par finanšu vai valsts sektora projektiem, kā arī vienošanos par procentu likmju subsīdijām Komisija var pieprasīt, lai tai iesniedz galīgo projekta priekšlikumu atzinuma sniegšanai vai apstiprināšanai divas nedēļas pirms tā nosūtīšanas IM komitejai.
6. EIB neveic nevienu 3. punkta a), b) vai c) apakšpunktā minēto darbību, ja IM komiteja nav sniegusi labvēlīgu atzinumu.
Pēc IM komitejas labvēlīga atzinuma saņemšanas EIB lemj par priekšlikumu saskaņā ar savām procedūrām. Jo īpaši tā var nolemt nevirzīt priekšlikumu tālāk. EIB regulāri informē IM komiteju un Komisiju par gadījumiem, kad tā nolemj nevirzīt priekšlikumu tālāk.
Par aizdevumiem no saviem līdzekļiem un par IM ieguldījumiem, par ko netiek lūgts IM komitejas atzinums, EIB lemj saskaņā ar savām procedūrām un - IM gadījumā - saskaņā ar IM darbības pamatnostādnēm un ieguldījumu stratēģijām, ko apstiprinājusi IM komiteja.
Neatkarīgi no IM komitejas negatīva atzinuma par priekšlikumu piešķirt procentu subsīdiju EIB var turpināt priekšlikumu ar konkrēto aizdevumu bez procentu subsīdijas guvuma. EIB regulāri informē IM komiteju un Komisiju par katru gadījumu, kad tā tādējādi nolemj virzīt aizdevumu tālāk.
Ievērojot IM darbības pamatnostādnēs noteiktos nosacījumus un ar noteikumu, ka konkrētā aizdevuma vai IM ieguldījuma būtiskais mērķis paliek nemainīgs, EIB var pieņemt lēmumu grozīt noteikumus IM aizdevumam vai ieguldījumam, par ko IM komiteja sniegusi labvēlīgu atzinumu saskaņā ar 3. punktu, vai jebkuram aizdevumam, par ko IM komiteja sniegusi labvēlīgu atzinumu par procentu subsīdijām. Jo īpaši EIB var pieņemt lēmumu palielināt aizdevuma vai IM ieguldījuma summu līdz pat 20 %.
Tāda palielinājuma rezultātā attiecībā uz projektiem ar procentu subsīdijām, kas minētas ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma II pielikuma 2. panta 7. punktā, var proporcionāli pieaugt procentu subsīdijas vērtība. EIB regulāri informē IM komiteju un Komisiju par katru gadījumu, kad tā tādējādi nolemj virzīt priekšlikumu tālāk. Par projektiem, uz ko attiecas ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma II pielikuma 2. panta 7. punkts, ja tiek pieprasīts subsīdijas vērtības palielinājums, IM komitejai lūdz sniegt atzinumu, pirms EIB veic turpmākus pasākumus.
7. EIB pārvalda IM ieguldījumus un visus līdzekļus, kas ir IM kontā saskaņā ar ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma mērķiem. Tā jo īpaši var piedalīties to juridisko personu pārvaldības un uzraudzības struktūrās, kurās veikti ieguldījumi, izmantojot IM, un tā saskaņā ar IM darbības pamatnostādnēm var īstenot, nodot citiem un grozīt tiesības, kas saistītas ar IM.
V SADAĻA
NOBEIGUMA NOTEIKUMI
17. pants
Trešās valsts vai reģiona līdzdalība
Lai nodrošinātu Savienības palīdzības saskaņotību un efektivitāti, Komisija var pieņemt lēmumu, ka jaunattīstības valstis, kas nav ĀKK valstis, un reģionālās integrācijas struktūras ar ĀKK līdzdalību, kuras veicina reģionālu sadarbību un integrāciju, par ko ir tiesības pretendēt uz Savienības palīdzību citu Savienības ārējās darbības finansēšanas instrumentu ietvaros, ir tiesīgas pretendēt uz līdzekļiem, kas minēti Iekšējā nolīguma 1. panta 2. punkta a) apakšpunkta i) punktā, ja attiecīgais projekts vai programma ir reģionāla vai pārrobežu un atbilst ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma IV pielikuma 6. pantam. Aizjūras zemes un teritorijas (AZT), kas ir tiesīgas pretendēt uz Savienības palīdzību saskaņā ar Lēmumu 2013/755/ES, un Savienības tālākie reģioni arī var piedalīties reģionālās sadarbības projektos vai programmās; finansējums, kas paredzēts, lai nodrošinātu šo teritoriju un tālāko reģionu līdzdalību, ir papildus tiem līdzekļiem, kas minēti Iekšējā nolīguma 1. panta 2. punkta a) apakšpunkta i) punktā. Būtu jāņem vērā dalībvalstu, Savienības tālāko reģionu, AZT un ĀKK valstu pastiprinātas sadarbības mērķis un vajadzības gadījumā jāizveido koordinēšanas mehānismi. Pasākumus minētā finansējuma un Padomes Regulā (ES) 2015/323 (15) minēto finansējuma veidu nodrošināšanai var paredzēt stratēģijas dokumentos un daudzgadu indikatīvajās programmās, kā arī šīs regulas 9. pantā minētajās rīcības programmās un pasākumos.
18. pants
EAF palīdzības uzraudzība, ziņojumu sniegšana un novērtēšana
1. Komisija un EIB regulāri uzrauga savas finansētās darbības un pasākumus un pārskata progresu, kas panākts ceļā uz iecerēto rezultātu sasniegšanu. Komisija veiks arī novērtējumus par savas nozaru politikas un darbību ietekmi un efektivitāti, kā arī plānošanas efektivitāti, attiecīgos gadījumos veicot neatkarīgu ārēju novērtējumu. Pienācīgi ņems vērā Padomes priekšlikumus par neatkarīgu ārēju novērtējumu. Novērtējumos būtu jāvadās pēc ESAO/APK paraugprakses principiem, lai pārliecinātos, vai ir sasniegti īpašie mērķi, ņemot vērā dzimumu līdztiesību, un lai sagatavotu ieteikumus un sniegtu pierādījumus, ar ko veicina pieredzes apguvi nolūkā uzlabot turpmākās darbības. Minētos novērtējumus veic, pamatojoties uz iepriekšnoteiktiem, skaidriem, pārredzamiem un attiecīgos gadījumos konkrētai valstij paredzētiem un izmērāmiem rādītājiem.
EIB regulāri informē Komisiju un dalībvalstis par to projektu īstenošanu, kas tiek finansēti no tās pārvaldītajiem 11. EAF resursiem, atbilstoši IM darbības pamatnostādnēs noteiktajām procedūrām.
2. Komisija savus novērtējuma ziņojumus kopā ar dienestu atbildi uz galvenajiem ieteikumiem nosūta dalībvalstīm ar EAF komitejas starpniecību un EIB - informatīvos nolūkos. Jebkuru novērtējumu, kurā ir ieteikumi un papildu darbības, pēc dalībvalsts lūguma var apspriest EAF komitejā. Šādos gadījumos Komisija pēc viena gada ziņos EAF komitejai par to turpmāko darbību īstenošanu, par kurām panākta vienošanās. Rezultātus izmantos kā atgriezenisko saiti programmas izstrādē un resursu piešķiršanā.
3. Saskaņā ar šo regulu sniegtās Savienības palīdzības novērtēšanas posmā Komisija atbilstīgi iesaista visas ieinteresētās personas, un attiecīgā gadījumā tā var mēģināt veikt kopīgus novērtējumus ar dalībvalstīm, citiem līdzekļu devējiem un attīstības partneriem.
4. Komisija novērtē panākumus, kas gūti, īstenojot 11. EAF, tostarp daudzgadu indikatīvās programmas, un reizi gadā, sākot ar 2016. gadu, iesniedz Padomei ziņojumu par īstenošanu. Ziņojumā iekļaus analīzi par galvenajiem tiešajiem rezultātiem un iznākumiem un, kad vien iespējams, par Savienības finanšu palīdzības devumu ietekmes veidā. Šim mērķim izveidos rezultātu sistēmu. Minēto ziņojumu nosūta arī Eiropas Parlamentam, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai.
5. Ziņojumā, ko sagatavo reizi gadā, ietver arī informāciju par iepriekšējā gadā finansētajiem pasākumiem, uzraudzības un novērtējuma rezultātiem, attiecīgo attīstības partneru iesaistīšanu, kā arī saistību un maksājumu apropriāciju izpildi, norādot sadalījumu pa valstīm, reģioniem un sadarbības jomām. Tajā ietver arī sākotnēji paredzēto un sasniegto rezultātu kvalitatīvu analīzi, cita starpā balstoties uz datiem no uzraudzības sistēmām, un papildu pasākumus saistībā ar gūto pieredzi.
6. Ziņojumā pēc iespējas vairāk izmanto īpašus un izmērāmus šīs palīdzības nozīmes rādītājus attiecībā uz ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma mērķu sasniegšanu. Tajā ietver galvenās gūtās atziņas un turpmākus pasākumus pēc ieteikumiem iepriekšējo gadu novērtējumos. Kad tas ir iespējams un atbilstīgi, ziņojumā izvērtē arī palīdzības efektivitātes principu ievērošanu, tostarp attiecībā uz novatoriskiem finanšu instrumentiem.
7. Savienība un tās dalībvalstis vēlākais līdz 2018. gada beigām veic darbību izvērtēšanu, novērtējot saistību un maksājumu izpildes līmeni un sniegtās palīdzības nodrošinātos rezultātus un ietekmi, izmantojot tiešo rezultātu, iznākumu un ietekmes rādītājus, ar ko mērī resursu izmantošanas efektivitāti, kā arī EAF efektivitāti. Tajā pievērsīsies arī finansēto pasākumu ieguldījumam ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma mērķu sasniegšanā un Savienības prioritāšu izpildīšanā, kas izklāstītas Pārmaiņu programmā. Izvērtēšanu veic, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumu.
8. EIB informē IM komiteju par panākumiem saistībā ar IM mērķu sasniegšanu. Saskaņā ar ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma II pielikuma 6.b pantu IM vispārējos darbības rezultātus kopīgi pārskata 11. EAF termiņa vidusposmā un nobeigumā. Vidusposma pārskatu veic neatkarīgs ārējais eksperts sadarbībā ar EIB, un to dara pieejamu IM komitejai.
19. pants
Klimata politika un izdevumi saistībā ar bioloģisko daudzveidību
Kopējo izdevumu ikgadēju novērtējumu saistībā ar klimata politiku un bioloģisko daudzveidību veic, pamatojoties uz pieņemtajiem indikatīvās plānošanas dokumentiem. EAF kontekstā piešķirtajam finansējumam piemēro ikgadēju izsekošanas sistēmu, kas ir balstīta uz ESAO metodiku (“Rio politikas rādītāji”) (neizslēdzot precīzāku metodiku izmantošanu, kad tās ir pieejamas), kura integrēta esošajā Savienības programmu darbības pārvaldības metodikā, lai noteiktu ar klimata politiku, bioloģisko daudzveidību un 9. pantā minētajiem atsevišķajiem un īpašajiem pasākumiem saistīto izdevumu apjomu rīcības programmu līmenī, un to reģistrē novērtējumos un gada ziņojumos.
20. pants
Eiropas Ārējās darbības dienests
Šo regulu piemēro saskaņā ar Lēmumu 2010/427/ES.
21. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā trešajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2015. gada 2. martā