РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 3 юли 2014 година
относно държавна помощ SA.33927 (12/C) (ex 11/NN),
приведена в действие от Белгия - Гаранционна схема за защита на дяловете на съдружниците физически лица на финансови кооперации
(нотифицирано под номер C(2014) 1021)
(само текстовете на френски и нидерландски език са автентични)
(текст от значение за ЕИП)
(2014/686/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
след като прикани заинтересованите страни да представят мненията си съгласно гореспоменатите разпоредби (1) и като разгледа тези мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 7 ноември 2011 г. белгийската държава уведоми Комисията, че е установила гаранционна схема (наричана по-нататък „гаранционната схема за кооперациите“ или „мярката“), която защитава дяловете, притежавани от съдружници, които са физически лица, на оторизираните кооперативни дружества, които са обект на пруденциален надзор от националната банка на Белгия (BNB) или които са инвестирали най-малко половината от своите чуждестранни активи в обект, който подлежи на такъв надзор („финансови кооперации“).
(2)
С писмо от 6 декември 2011 г. Комисията информира Белгия, че мярката представлява потенциална неправомерна държавна помощ (2), и прикани белгийската държава да се въздържа от всякакви по-нататъшни действия по прилагане на мярката. Комисията прикани белгийската държава да представи своите съображения относно нейните предварителни заключения и Белгия ги изпрати с писмо от 22 декември 2011 г.
(3)
С решение от 3 април 2012 г. (наричано по-нататък „решението за откриване на процедурата“) Комисията уведоми Белгия, че е открила процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз („ДФЕС“) по отношение на мярката, и поиска от Белгия в съответствие с член 11, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за определяне на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (3) да преустанови мярката, докато Комисията вземе решение относно съвместимостта ѝ с вътрешния пазар. Комисията поиска от Белгия да прекрати незабавно всякакви действия по прилагането на гаранционната схема за кооперациите и да се въздържа от каквото и да е плащане по мярката. Решението на Комисията за откриване на процедурата - с което Комисията прикани и заинтересованите страни да представят своите мнения относно мярката - бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (4).
(4)
С писма от 24 април 2012 г. и 31 май 2012 г. Белгия поиска удължаване на срока за отговор на решението за откриване на процедура; Комисията не се противопостави на това. С писмо от 18 юни 2012 г. Белгия изпрати своите коментари в отговор на решението за откриване на процедурата и приложи писмо от управителя на BNB, адресирано до белгийския министър на финансите с дата 7 октомври 2011 г.
(5)
На 17 август 2012 г. групата Arco („ARCO“ (5)) също предостави своите мнения в отговор на решението за откриване на процедурата. На 29 август 2012 г. Комисията изпрати този документ на Белгия, като по този начин предостави възможност на държавата членка да отговори на мненията на ARCO. На 16 октомври 2012 г. обаче Белгия заяви, че няма да се възползва от тази възможност.
(6)
Комисията зададе допълнителни въпроси по отношение на мярката, по-специално на 17 септември 2012 г. и 24 юли 2013 г., на които Белгия отговори съответно на 5 декември 2012 г. и на 20 септември 2013 г.
2. КОНТЕКСТ
2.1. Контекст на мярката, предмет на уведомлението
(7)
Създаването на гаранционната схема за кооперациите беше свързано с мерки за оздравяване в друго дело за държавна помощ.
(8)
На 30 септември 2008 г. Dexia съобщи за увеличение на капитала с 6,4 млрд. EUR, записан от съществуващите акционери (сред които и ARCO) и от белгийските, френските и люксембургските власти. Пред специалната комисия на белгийския парламент, натоварена да разгледа условията на закриването на Dexia (комисията „Dexia“), белгийският министър на финансите, който е бил на пост към датата на отпускането на държавната помощ в полза на Dexia през 2008 г., обясни, че поради искания за намеса в полза на ARCO от септември/октомври 2008 г. е имало политическо решение за въвеждане на гаранционната схема за кооперациите. Той обясни, че с оглед постигане на споразумение относно Dexia правителството е трябвало да вземе решение едновременно за ARCO и за Ethias (6). Освен това от декларациите на белгийския министър на финансите излиза, че ангажиментът от 2008 г. е бил поет с цел ARCO да даде своето съгласие да участва в спасяването на Dexia (7).
i) Съобщения за пресата
(9)
На 10 октомври 2008 г. белгийското правителство обяви в прессъобщение на министъра на финансите, че е взело следното решение:
-
увеличаване на покритието на съществуващата схема за гарантиране на депозитите за кредитните институции от 20 000 EUR на 100 000 EUR
-
създаване на подобен режим за други финансови продукти (по-специално животозастрахователни продукти от „клас 21“ (8) и дяловете на финансовите кооперации) (9).
(10)
На 21 януари 2009 г. министър-председателят и министърът на финансите потвърдиха в съвместно съобщение за пресата ангажимента на предишното правителство (10) за въвеждане на гаранционна схема за кооперациите (11). В същия ден ARCO публикува това прессъобщение на белгийското правителство на своя интернет сайт. От своя страна, други финансови кооперации се дистанцираха от аналогията между депозитите и дяловете във финансови кооперации, която предполага въвеждане на гаранционната схема за кооперациите (12).
ii) Законодателен процес
(11)
На 15 октомври 2008 г. белгийският парламент прие закон (13), позволяващ на белгийското правителство да предприеме мерки за насърчаване на финансовата стабилност. На 14 ноември 2008 г. (14) Белгия прие кралски указ за увеличаване на 100 000 EUR на сумата, защитена от гаранционната схема на депозити за кредитните институции, като същевременно въведе подобна гаранционна схема за животозастрахователните продукти от „клас 21“. На 29 октомври 2008 г. Комитетът за финансова стабилност беше представил предварително положително становище относно проекта на кралски указ (15).
(12)
На 14 април 2009 г. (16) Белгия измени закона от 15 октомври 2008 г., позволяващ на правителството да въведе с кралски указ гаранционна система за освободения капитал за възстановяване на съдружниците физически лица на тяхната част от капитала във финансовите кооперативни дружества. С кралски указ от 10 октомври 2011 г. (17) Белгия измени кралския указ от 14 ноември 2008 г. Кралският указ от 10 октомври 2011 г. съдържа допълнителни технически разяснения относно гаранционната схема за кооперациите.
(13)
На 7 октомври 2011 г. управителят на BNB написа писмо до тогавашния министър на финансите, за да даде становище относно (проекта на) кралския указ от 10 октомври 2011 г., като тази процедура се изисква съгласно Закона за устава на BNB (18). В това писмо управителят отбелязва, че правителството може законосъобразно да приеме кралски указ относно гаранционна схема за кооперациите „в случай на внезапна криза на финансовите пазари или в случай на сериозен риск от системна криза“. Управителят заключава, че обстоятелствата изглежда отговарят на тези условия и че гаранционната схема за кооперациите би намалила въздействието от такава криза (19). В същото време обаче той нарочно се въздържа от становище по въпроса дали дяловете на физически лица във финансовите кооперации са по същността си депозити (20). Той отбелязва също, че мярката би могла да създаде проблеми по отношение на съвместимостта с правилата за държавните помощи (21), и изразява загриженост относно незадължителния характер на гаранционната схема за кооперациите, който би предизвикал проблеми, свързани с „неблагоприятния подбор“ (22).
(14)
На 13 октомври 2011 г. трите кооперативни дружества на ARCO (ARCOFIN, ARCOPAR и ARCOPLUS) подадоха заявление за членство в гаранционната схема за кооперациите. Белгийското правителство прие това искане с кралски указ от 7 ноември 2011 г. (23) В контекста на това заявление ARCO също плати вноски в общ размер на 2,05 млн. EUR (24).
(15)
Общите събрания на ARCOFIN, ARCOPAR и ARCOPLUS одобриха на 8 декември 2011 г. предложението на техния административен съвет да извърши доброволна ликвидация на дружествата.
2.2. Директива 94/19/ЕО относно схемите за гарантиране на депозити
(16)
Член 3 от Директива 94/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 1994 г. относно схемите за гарантиране на депозити (25) задължава всяка държава членка да:
„осигурява в рамките на нейната територия да бъдат въведени и официално признати една или повече схеми за гарантиране на депозити. С изключение на [някои] случаи […] никоя кредитна институция (26), оторизирана в тази държава членка […], не може да приема депозити (27), ако не участва в такава схема.“
(17)
През 1998 г. Белгия транспонира в националното право Директива 94/19/ЕО и въведе схема за гарантиране на депозитите, обхващаща всички депозити на даден вложител в случай на неналичност. Белгийската схема за гарантиране на депозитите беше поверена на фонд за гарантиране на депозитите. С кралски указ от 14 ноември 2008 г. впоследствие Белгия създаде специален фонд за защита на депозитите, включващ последващите инициативи на Белгия (28).
(18)
Първоначално член 7 от Директива 94/19/ЕО предвиждаше, че съвкупните депозити на даден вложител ще бъдат гарантирани до 20 000 EUR. На заседанието си на 7 октомври 2008 г. Съветът по икономическите и финансовите въпроси прие увеличение на гаранциите по депозитите, предвидени в Директива 94/19/ЕО. Съгласно неговото съобщение за пресата, той реши:
„всички държави членки ще осигуряват първоначално за период от най-малко една година гаранция върху депозитите на гражданите от най-малко 50 000 EUR, като се отчита, че много държави членки са взели решение да увеличат минимума на 100 000 EUR. Приветстваме намерението на Комисията спешно да направи подходящо предложение за насърчаване на сближаването на схемите за гарантиране на депозитите“ (29).
(19)
По отношение на обхвата член 2 от Директива 94/19/ЕО гласи, че схемите за гарантиране на депозитите не защитават капиталовите инструменти, емитирани от кредитните институции (30).
(20)
С Директива 2009/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2009 г. за изменение на Директива 94/19/ЕО относно схемите за гарантиране на депозити по отношение на гарантирания размер и срока за изплащане (31) се увеличава гаранцията за схемите за гарантиране на депозитите (първо на минимум 50 000 EUR, а след това по принцип на 100 000 EUR минимум и максимум до 31 декември 2010 г.).
(21)
Директива 97/9/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 3 март 1997 г. относно схемите за обезщетение на инвеститорите (32) предвижда обезщетение за инвеститорите в случаите, в които инвестиционното дружество не е в състояние да върне активите, принадлежащи на инвеститора. Това обезщетение е налично например в случай на измама или нехайство в дадено предприятие или ако възникнат грешки или проблеми в неговите системи. Въпреки това схемите за обезщетение на инвеститорите не покриват рискове, свързани с инвестицията (например когато инвеститор е купил акции, които впоследствие губят своята стойност).
2.3. Белгийска правна рамка за кооперативните дружества
(22)
Белгийският кодекс за дружествата (33), и по-специално членове 350-436 от него, определя правната рамка за кооперативните дружества. В него се предвижда, че едно кооперативно дружество трябва да избере в своя устав формата „société à responsabilité limitée“ (дружество с ограничена отговорност) (загубите на съдружниците не могат да бъдат по-големи от техните вноски) или „société à responsabilité illimitée“ (дружество с неограничена отговорност) (съдружниците носят лична отговорност за дълговете на дружеството и по този начин могат да загубят повече от своите капиталови инвестиции).
(23)
Белгийският кодекс за дружествата (и по-специално членове 362, 364, 366, 367 и 374) разрешава някои ограничения по отношение на прехвърляемостта на дяловете на едно кооперативно дружество. Дяловете на едно кооперативно дружество са свободно прехвърлими на други съдружници на кооперативното дружество, но в устава на кооперативното дружество могат да бъдат включени условия за такова прехвърляне. Прехвърлянията към трети страни могат да се извършват само при условията и към лицата, установени в член 366 от белгийския кодекс за дружествата.
(24)
Белгийският кодекс за дружествата (член 367) предвижда също, че съдружниците на едно кооперативно дружество имат право да напускат кооперативното дружество само през първите шест месеца на счетоводната годината. Когато това право е упражнено, член 374 от белгийския кодекс за дружествата гласи, че съдружникът има право да получи стойността на дяловете си в размера, съдържащ се в счетоводния баланс в края на годината.
(25)
Докато белгийският кодекс за дружествата установява общата рамка за кооперативните дружества; кралският указ от 8 януари 1962 г. (34) определя критериите за „оторизирани кооперативни дружества“ (35). По-специално дадено оторизирано кооперативно дружество не може да откаже членство на съдружници с цел спекулация или да наложи тяхното изключване. Дяловете в капитала на дружеството, независимо от тяхната стойност, дават същите права. Всички съдружници имат равни гласове в общите годишни събрания (ОГС). Общото годишно събрание трябва да назначи администраторите и комисарите. Оперативният излишък (получен след приспадане на всички разходи) може да бъде разпределен на съдружниците само пропорционално на операциите, които са извършили с дружеството, а дивидентите, изплатени на дяловете от капитала, не могат да превишават определен процент, установен с кралски указ.
(26)
Член 21 от Данъчния кодекс на Белгия гласи, че дивидентите на оторизираните кооперативни дружества са освободени от данъци до определена сума (36).
2.4. Описание на мярката
(27)
Гаранционната схема за кооперациите обхваща освободения капитал (а не евентуалните приходи) от съдружниците физически лица на кооперативните дружества в максимален размер от 100 000 EUR.
(28)
Противно на това, което се предвижда за схемите за гарантиране на депозити на кредитните институции, членството в гаранционната схема за кооперациите е по избор.
(29)
Ако финансовите кооперации желаят да участват в гаранционната схема за кооперациите, те трябва да направят заявление до министъра на финансите. Съветът на министрите разполага с един месец, в който да вземе решение относно заявлението за участие на финансова кооперация в гаранционната схема за кооперациите, като при необходимост определя някои условия. Тези условия могат да включват:
а)
задължението да запазят бъдещите публични оферти за институционалните съдружници;
б)
ангажираността на всички институционални съдружници да не оттеглят действие или сума, платена на кооперативното дружество, и да не се отказват от членство, освен в случай на прехвърляне на акции; както и
в)
таван от 4,5 % годишно върху лихвите, дължими на съдружниците.
(30)
След като дадена финансова кооперация е поискала да бъде покрита, тя трябва да остане в схемата за една година. След изтичане на този срок кооперацията може да прекрати участието си, давайки тримесечно предизвестие. Няма да бъде възможно да си възстанови платените вноски под каквато и да е форма. Ако една кооперация реши да напусне гаранционната схема за кооперациите, тя трябва да изчака три години, преди да има право да участва отново.
(31)
Само кооперативните акции, емитирани преди влизането в сила на кралския указ от 10 октомври 2011 г., са обхванати от мярката.
(32)
Гаранционната схема за кооперациите е запазена за съдружниците, които са физически лица, а не за институционалните съдружници на финансовите кооперации.
(33)
Специалният фонд за защита се финансира от:
i)
годишна вноска, съответстваща на 0,15 % от защитената стойност (платима от всички участници); както и
ii)
еднократна входна такса в размер на 0,10 % от защитената стойност (платима от кооперациите).
(34)
Освен това една финансова кооперация може също да бъде задължена да плати вноска на специалния фонд за защита за капиталовите печалби от акциите, които притежава. Тази вноска може да бъде до 10 % от разликата между продажната цена на въпросните акции (или при отсъствие на продажби през период от три години след прекратяването на защитната система, средната борсова котировка при прекратяването на съответната акция за периода от 30 дни преди третата годишнина) и референтната цена, определена от органите в момента, в който дадена финансова кооперация се включва в гаранционната схема за кооперациите.
(35)
Специалният фонд за защита започва да прави плащания, ако финансова кооперация е в несъстоятелност или ако органът за финансов надзор е уведомил фонда, че финансовата кооперация вече не може да плаща на съдружниците си, които желаят да се оттеглят.
(36)
Ако специалният фонд за защита не разполага с достатъчно средства, за да се намеси, Касата за депозити и консигнации (Caisse des dépôts et consignations), която е публична организация без правен статут, изплаща авансово необходимите средства. В зависимост от това дали неплатежоспособната институция е длъжна да участва или дали става дума за финансова кооперация, това авансово плащане впоследствие ще бъде възстановено чрез разпределяне на:
-
50 % от годишните вноски, платими от институциите, задължени да участват;
-
специална годишна вноска, платима от всички финансови кооперации (участието е по избор).
(37)
Ако специалният фонд за защита се намеси, той поема правата на съдружниците физически лица на кооперацията и му се предоставя статут, равен на този на другите съдружници. Тук има разлика с предишната схема за гарантиране на депозити на кредитните институции, която предвижда, че на фонда се предоставя статут, равен на този на другите кредитори на съответното дружество.
2.5. Описание на ARCO
(38)
Първоначално ARCO е бил акционер в Artesia Banking Corporation NV (наричано по-нататък „Artesia“), която от своя страна е притежавала 100 % от банка BACOB и 82 % от застрахователната компания DVV. След сливането на Artesia с Dexia през 2001 г. ARCO стана най-големият акционер с дял от около 15 % (37).
(39)
ARCO е наименованието на групата, в която участват ARCOPAR, ARCOPLUS и ARCOFIN, които всички са оторизирани кооперативни дружества (38). ARCO има повече от 800 000 членове, от които 99 % са частни лица. Капиталът, притежаван от съдружници физически лица в ARCOPAR, ARCOPLUS и ARCOFIN, беше съответно 1,3 млрд. EUR, 46 млн. EUR и 140 млн. EUR.
(40)
В уставите на ARCOPAR, ARCOPLUS и ARCOFIN се определя, че трите дружества са дружества с ограничена отговорност (39).
(41)
Уставите на трите субекта съдържат разпоредби, отнасящи се до съдружниците, които желаят да се оттеглят.
(42)
Уставът на ARCOPAR гласи например, че кооперацията би могла да ограничи напусканията, ако повече от 10 % от общия инвестиран капитал или 10 % от съдружниците изчезнат през една и съща счетоводна година (40). Съдружник, който желае да се оттегли от ARCOPAR, ще си възстанови капитала. Съдружниците с дялове от категория А, Б и В на ARCOPAR (41) също имат право на резерв бонус (42).
(43)
В член 35 от устава на ARCOPAR се описва на какво имат право неговите съдружници в случай на ликвидация. По същество, ако след изплащане на дълговете и вноските за социално осигуряване салдото е положително, съдружниците ще получат възстановяване (43).
(44)
Рисковете, свързани с инвестирането в дялове на ARCO са например описани в проспекта на ARCOPAR, одобрен от белгийските органи през юни 2008 г. и публикуван по време на операция на капиталовия пазар, която се проведе между 7 юли 2008 г. и 30 септември 2008 г. В проспекта ясно се посочва, че печалбата, дължима на Dexia, представлява над 69 % от нетната печалба на ARCOPAR за счетоводните години 2005/2006, 2006/2007 и 2007/2008. В проспекта се споменава също за риска от масови напускания, като се подчертава, че съдружниците могат да загубят всичко в случай на ликвидация. В същото време, в годишните отчети на дружеството ясно се посочва, че ARCO е увеличило своята задлъжнялост чрез получаване на заем за инвестиции (44).
2.6. Основания за откриване на процедурата
(45)
В своето решение за откриване на процедурата Комисията стигна до предварителното заключение, че мярката, предмет на уведомление, отговаря на четирите (кумулативни) критерия за държавна помощ и изразява съмнение относно това дали мярката може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар.
(46)
Комисията счете, че мярката може да се припише на Белгия, поради това че е била финансирана от специалния фонд за защита. За тази цел Комисията установи, че белгийското законодателство определя вноската, която участниците е трябвало да заплатят в специалния фонд за защита, и определя как тези средства ще бъдат използвани. Освен това Комисията забеляза, че Касата за депозити и консигнации (Caisse des dépôts et consignations) е може да предоставя на капитал на специалния фонд за защита, ако е необходимо. Комисията се запита как Касата за депозити и консигнации би получила възстановяване, тъй като тя не е сигурна, че финансовите кооперации разполагат с достатъчно финансови ресурси. Тя също се запита дали незадължителният характер на участието на финансовите кооперации не би попречило на ефективното рефинансиране на специалния фонд за защита.
(47)
Комисията стигна до заключението, че финансовите кооперации могат да се смятат за предприятия и че мярката им е предоставила избирателно предимство. Що се отнася до предоставянето на избирателно предимство, гаранционната схема за кооперациите изглежда е помогнала на кооперациите да привлекат нов капитал или да запазят съществуващия капитал, като са убедили настоящите си съдружници да не се оттеглят от финансовите кооперации. Такава защита е особено полезна в периоди на финансова несигурност, като този от есента на 2008 г. до датата на приемане на кралския указ, когато финансовите кооперации са били ефективно защитени срещу риска от загуба на големи ресурси поради излизане на съдружници.
(48)
Комисията установи също така, че защитата е била разширена и че Белгия не е взела предвид финансовото състояние на кандидатстващата финансова кооперация в момента, в който да е разрешила нейното влизане в гаранционната схема за кооперациите. В примера на ARCO финансовите кооперации са получили разрешение да се присъединят към гаранционната схема за кооперациите, когато те вече са били неплатежоспособни и скоро след това са били обявени в ликвидация.
(49)
Комисията също така стигна до заключението, че мярката нарушава конкуренцията, тъй като финансовите кооперации са се конкурирали на пазара за инвестиционни продукти на дребно, на който са се ползвали от избирателно предимство, с което не са разполагали другите участници на пазарите, предлагащи подобни продукти.
(50)
Комисията също така счита, че гаранционната схема за кооперациите оказва въздействие върху търговията в Съюза. В действителност много международни доставчици на инвестиционни продукти действат на белгийския пазар и не могат да претендират за същия пазарен дял като този, който една финансова кооперация може да запази благодарение на мярката.
(51)
Комисията се запита дали финансовите кооперации могат да се разглеждат като финансови институции и дали това е оказало влияние върху приложимостта на Съобщението относно банковия сектор от 2008 г. (45) Комисията стигна до заключението, че тъй като финансовите кооперации не изглежда да са финансови институции по смисъла на Съобщението относно банковия сектор от 2008 г., помощта трябва да бъде оценена пряко по силата на Договора.
(52)
По-специално, за да бъде съвместима с вътрешния пазар въз основа на член 107, параграф 3, буква б) от Договора, една мярка трябва да бъде необходима, подходяща и пропорционална. Комисията имаше съмнения по отношение на съвместимостта на мярката с тези три кумулативни критерия. Тя имаше съмнения дали защитата на съдружниците на финансови кооперации е необходима, за да се избегнат сериозни затруднения в белгийската икономика. По отношение на потенциалните вторични ефекти, Комисията отбеляза, че Белгия вече е въвела няколко мерки [напр. увеличаване на гарантирания размер по схемата за гарантиране на депозитите до 100 000 EUR и държавна помощ за няколко банки под различни форми (рекапитализации, парични инжекции, мерки за оздравяване на обезценени активи и други ad hoc мерки)]. Поради това тя не вижда причина защо в допълнение към всички тези мерки е трябвало да се защитят съдружниците на финансовите кооперации.
(53)
Комисията се пита дали е било подходящо да се защитят съдружниците на финансови кооперации. В това отношение тя отбелязва, че финансовите кооперации не са финансови институции и че поради своите размери те не изглежда да са от значение за системата. Комисията поиска Белгия да обясни по каква линия инвестиционните загуби - претърпени също от инвеститорите в общите инвестиционни фондове например - биха оказали силно отрицателно влияние върху белгийската икономика.
(54)
И накрая, Комисията има съмнения относно пропорционалността на мярката. Първо, Комисията не беше сигурна, че финансовите кооперации са заплащали справедлива цена за гаранцията. Второ, Комисията констатира, че свободата да се присъединят към схемата, заедно с липсата на контрол на жизнеспособността, заложени в предвидената от Белгия процедура за участие, предполага, че финансовите кооперации са имали стимул да се присъединят, само когато са били сигурни, че гаранцията ще бъде задействана. Това би могло да доведе до ситуации, в които бенефициерът може да използва гаранцията, като същевременно избягва, до голяма степен, да плаща за това. И накрая, Комисията също така изрази съмнение дали гаранционната схема за кооперациите не нарушава ненужно конкуренцията, като се има предвид, че акционерите на конкурентни дружества не са защитени, което улеснява достъпа до капитал за финансовите кооперации и увеличава техния общ пазарен дял на пазара на инвестиции на дребно.
3. КОМЕНТАРИ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ ОТНОСНО РЕШЕНИЕТО ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
3.1. Коментари на ARCO
(55)
Според ARCO на 10 октомври 2008 г. белгийските органи са решили и са оповестили въвеждането на гаранционна схема за кооперациите като част от по-широк пакет (увеличаване до 100 000 EUR на гаранцията върху депозитите за спестовни влогове в кредитни институции, разширяване на гаранционната схема за животозастрахователни продукти от клас 21 и за съдружниците физически лица на финансовите кооперации). ARCO твърди, че решението от 10 октомври 2008 г. е въведено със закона от 15 октомври 2008 г. и кралския указ от 14 ноември 2008 г. за продуктите от клас 21 и със закона от 14 април 2009 г. и кралския указ от 10 октомври 2011 г. за акциите, емитирани от финансови кооперации.
(56)
ARCO твърди, че гаранционната схема за кооперациите не представлява държавна помощ, тъй като не предоставя никакво избирателно предимство на финансовите кооперации. ARCO заяви също, че Комисията е направила заключението, че гаранционната схема за продуктите от клас 21 на застрахователните дружества не съдържа никакъв елемент на държавна помощ, тъй като те са отворени за всички застрахователни дружества и следователно не са избирателни (46). В допълнение ARCO твърди, че гаранционната схема за кооперациите е отворена за всички финансови кооперации при същите условия и следователно не е избирателна.
(57)
В съответствие с мненията на белгийските органи ARCO заяви, че всички характеристики на дяловете във финансовите кооперации потвърждават, че те отговарят на същите нужди на клиентите като депозитите и се третират като такива от законодателя. ARCO подчерта, че Белгия се е опасявала от верижен ефект. Ако Белгия не беше въвела гаранционната схема за кооперациите, доверието на инвеститорите щеше да бъде подкопано и това можеше да доведе до масово изтегляне на всички спестовни продукти.
3.2. Мнение на Белгия
(58)
Белгия твърди, че гаранционната схема за кооперациите не отговаря на всички кумулативни критерии за държавна помощ, посочени в член 107, параграф 1 от Договора, и следователно не представлява държавна помощ. По-специално, Белгия заяви, че три от критериите за държавна помощ не са изпълнени. На първо място, Белгия прие позицията, че мярката представлява помощ в полза на физически лица, а не предприятия. Второ, Белгия твърди, че мярката не предоставя избирателно предимство на финансовите кооперации и, на последно място, че съответната мярка не причинява никакво нарушение на конкуренцията.
(59)
По отношение на аргумента, че помощта не облагодетелства предприятия, Белгия твърди, че обикновената схема за гарантиране на депозити за кредитните институции, включително нейното разширяване (гаранционната схема за кооперациите) е приета в съответствие с решенията на Съвета ЕКОФИН и с Директива 94/19/ЕО, изменена с Директива 97/9/ЕО.
(60)
Белгия прие позицията, че дяловете на финансовите кооперации, притежавани от физически лица, имат всички характеристики на депозити и също се придобиват като такива. Тя подчерта следните елементи:
i)
бенефициерите (физически лица) на гаранционната схема за кооперациите заслужават същата защита, както вложителите в други институции, действащи в същия сектор и подложени на същия контрол;
ii)
за целите на данъчното облагане както дивидентите, изплащани от финансовите кооперации, така и платените лихви по депозитите, са освободени от данъци до определен размер (47);
iii)
съдружниците физически лица на финансовите кооперации могат да запишат до определен максимален размер от капитала съгласно устава на финансовата кооперация;
iv)
съдружниците на финансовите кооперации могат да излязат от дружеството едва след първите шест месеца на счетоводната година, и даден съдружник, който желае да се оттегли, има право да получи печалбите на кооперативното дружество в зависимост от участието си. Според белгийската държава стойността на дяловете в една кооперация не отразява стойността на базовите активи на финансовата кооперация и дяловете във финансовите кооперации не се конкурират с инвестиционните продукти като цяло, а само с подгрупа от продукти, които вече се ползват от държавна гаранция (т.е. депозитите и застраховките живот от клас 21);
v)
дяловете на финансовите кооперации са регистрирани и тяхната прехвърляемост е ограничена от закона (48). Те не могат да се продават свободно, за да създават капиталови печалби. Съдружниците на финансовите кооперации имат право само на малки дивиденти (освободени от данъци) и на възстановяване, когато вече не са акционери;
vi)
дяловете на финансовите кооперации не може да се разглеждат като инвестиция в дяловете на котирано на борсата дружество или публична организация;
vii)
дяловете на финансовите кооперации не може да се разглеждат като рискова инвестиция, като се има предвид, че съдружниците на финансовите кооперации могат да претендират за капиталови печалби;
viii)
гаранционната схема за кооперациите защитава само дяловете на физическите лица (за разлика от институционалните съдружници).
(61)
Що се отнася до липсата на избирателно предимство, Белгия съобщи, че гаранционната схема за кооперациите обхваща само дяловете на финансовите кооперации, емитирани преди 10 октомври 2011 г. Белгия отбеляза, че след тази дата, финансовите кооперации не могат да използват гаранционната схема за кооперациите, за да навлязат на даден пазар. Тя също така уточни, че ARCO не е емитирал никакви нови дялове от септември 2008 г.
(62)
Белгия също така отрече, че гаранционната схема за кооперациите е помогнала на финансовите кооперации да запазят съществуващия си капитал. В подкрепа на тази теза Белгия заяви, че прессъобщението от 10 октомври 2008 г. е било само предложение за стратегическа инициатива, което споменава между другото финансовите кооперации. Според Белгия прессъобщението от 10 октомври 2008 г. не представлява подробно споразумение, публикувано в координация с едновременните съобщения за медиите на финансовите кооперации. В този смисъл Белгия направи разграничение между своето съобщение и тези на органите на Обединеното кралство и на Lloyds по делото Lloyds (49), на които Комисията се позовава в решението за откриване на процедурата. Белгия заключи, че прессъобщението от 10 октомври 2008 г. не е мярка, способна да предостави на финансовите кооперации избирателно предимство. Що се отнася до следващото прессъобщение от 21 януари 2009 г., Белгия заяви, че е било нормално ARCO незабавно да публикува на своя уебсайт това прессъобщение на органите, тъй като всички финансови кооперации (сред които и ARCO) са следили отблизо този случай.
(63)
Белгия настоя Комисията да използва същия подход като при делото Ethias и Комисията да заключи, че гаранционната схема за кооперациите не е избирателна. Белгия също изтъкна, че специалният статут на истинските кооперациите вече е признат от Съда в решението му по дело Paint Graphos (50). Тя се позова по-специално на параграф (61) от това решение, от което е видно, че предвид специфичните им характеристики тези кооперации по принцип не могат да се разглеждат като намиращи се в сходно фактическо и правно положение с това на търговските дружества.
(64)
Белгия също така предостави информация за броя на акционерите на ARCO, които са напуснали предприятието от началото на кризата. През финансовите години, довели до процедурата на доброволна ликвидация, броят на съдружниците на ARCO, които са поискали изплащане на своя капитал, е 9 764 през 2007/2008 г., 21 150 през 2008/2009 г. и 23 762 през 2010/2011 г.
(65)
По отношение на нарушаващото въздействие на мярката Белгия твърди, че Комисията е трябвало да обясни в разумна степен кои са финансовите продукти, които са се конкурирали с дяловете на финансовите кооперации, въпреки че Белгия призна, че в рамките на процедура относно държавна помощ Комисията не е длъжна да даде подробно определение на пазара. По същество Белгия твърди, че съдружниците физически лица на финансови кооперации са се ползвали от същото ниво на защита като това, осигурено на инвеститорите във всички подобни депозитни/спестовни продукти.
(66)
Белгия обясни също, че гаранционната схема за кооперациите има същата цел като Директива 94/19/ЕО, а именно защита на депозитите на частните вложители, поддържане на доверието на вложителите и подобряване на стабилността на финансовите пазари. Белгия счита, че схемите за гарантиране на депозитите на други държави членки също понякога обхващат неконвенционални депозитни продукти, и изтъква, че Комисията е трябвало да вземе това предвид (51).
(67)
Белгия подчерта също, че ако Комисията стигне до заключение, че гаранционната схема за кооперациите представляват държавна помощ, помощта следва да се счита за съвместима с вътрешния пазар въз основа на член 107, параграф 3, буква б) от Договора. Тя направено заключението, че не е необходимо да се установява дали ARCO е финансова институция по смисъла на Съобщението относно банковия сектор от 2008 г. Според Белгия ключовият въпрос, който Комисията следва да разгледа, е дали гаранционната схема за кооперациите е подходяща и необходима за предотвратяване на сериозни затруднения в икономиката.
(68)
Белгия защити становището, че мярката е необходима, ефектите от нея са ограничени до необходимия минимум и съществуват механизми за споделяне на тежестта.
(69)
На първо място, Белгия твърди, че гаранционната схема за кооперациите е подходяща и необходима, за да се вдъхне увереност на вложителите в Белгия.
(70)
Белгия призна, че е теоретично възможно институциите, които имат защитени депозити в своя счетоводен баланс, да извлекат непряко предимство от съществуването на такива схеми за защита, тъй като те помагат за избягване на банковата паника. Тя обаче поясни, че схемите за гарантиране на депозитите са необходими с цел избягване на банкова паника и нарушаване на функционирането на финансовите пазари. Белгия също така твърди, че гаранционната схема за кооперациите е била необходима, за да се избегне спад на общественото доверие в белгийската финансова система. Фактът, че дяловете в кооперациите проявяват основните характеристики на спестовните продукти и че повече от половината от капитала на кооперациите се инвестира в банки, увеличава техните прилики с депозитите и подчертава тяхното значение за белгийската банкова система. Неовладяната липса на плащания на финансовите кооперации би имала лавинообразен ефект върху всички финансови институции и върху белгийската икономика. Ако за дяловете във финансовите кооперации не се прилага същото равнище на защита като тази за традиционните депозити, това би довело до същия риск както ако защитата не се прилага по отношение на депозитите. Това би имало значително въздействие и върху общественото доверие във всички депозитни продукти в Белгия и бе довело до системен риск. В подкрепа на доводите си Белгия се позовава на факта, че броят на съдружниците (физически лица) на финансовите кооперации е висок спрямо общия брой на населението на Белгия (52).
(71)
Белгия също така оспори терминологията, използвана от Комисията в нейното решение за откриване на процедурата, по-специално понятията „capital instruments“ (капиталови инструменти) и „risk capital“ (рисков капитал), използвани в съображение 62 и в бележка под линия 35.
(72)
С цел да докаже необходимостта на гаранционната схема за кооперациите, Белгия препрати писма до Комисията от Съвета за финансова стабилност и от управителя на BNB, адресирани до тогавашния министър на финансите, съответно от 29 октомври 2008 г. (53) и 7 октомври 2011 г. (54).
(73)
Относно съвместимостта на мярката с правилата за държавна помощ Белгия първо се позовава на решението на Комисията относно Ethias. Според нея Комисията е разрешила мерките в полза на Ethias, а именно разширяването на схемата за гарантиране на депозитите до продуктите от „клас 21“, като ги е счела за подходящи и необходими, за да се избегнат сериозни затруднения в белгийската икономика.
(74)
На второ място, Белгия потвърди своето становище, че мярката е пропорционална. Финансовите кооперации споделят тежестта, особено чрез вноските си към специалния фонд за защита. Белгия счита, че равнището на възнаграждението за гаранцията е разумно и подобно на вноските в гаранционните режими на други защитени институции. Белгия оспорва факта, че незадължителният характер на гаранционната схема за кооперациите може да направи мярката непропорционална.
(75)
Белгия заяви, че ако Комисията все пак стигне до заключението, че мярката представлява държавна помощ, тя следва да я разглежда като помощ за ликвидация, съвместима с правилата за държавната помощ. Белгия напомни, че в кралския указ от 7 ноември 2011 г. ясно се посочва, че в случай на ликвидация на кооперация специалният фонд за защита е задължен да се намеси и да компенсира само след представяне на окончателното нареждане за ликвидация, одобрено от общото събрание на засегнатите дружества.
(76)
Белгия също така изрази становището, че поради факта, че физическите лица не са предприятия, разпореждането за преустановяване на Комисията не обхваща плащанията към тях след ликвидацията на ARCO.
(77)
Освен това Белгия представи допълнителни мнения в писмо до Комисията от 18 март 2014 г. след определения срок.
(78)
Белгия счита, че Комисията не може да забрани изпълнението на гаранциите, предоставени на съдружниците, които са физически лица. Тя не може да изисква от държавата да преустанови плащанията по гаранционната схема за кооперациите или да си възстанови плащанията по тази схема, направени в полза на съдружниците, които са физически лица.
(79)
Съдружниците физически лица не са предприятия по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора и изпълнението на гаранцията в полза на съдружниците физически лица не би оказало въздействие върху ARCO или върху перспективите на белгийската държава за възстановяване на помощта, от която са се възползвали тези предприятия.
4. ОЦЕНКА НА МЯРКАТА
4.1. Бенефициери на мярката
(80)
Най-напред, като предварителна забележка, Комисията припомня, че в съображение (18) от решението за откриване на процедурата тя е заявила, че гаранционната схема за кооперациите е била от полза за финансовите кооперации. При все това един цялостен преглед на хронологията и характеристиките на мярката показва, че ARCO е единственият действителен бенефициер на мярката, както е описано в настоящия раздел.
(81)
В настоящия случай Комисията отбелязва, че има голяма разлика между ARCO и другите финансови кооперации, потенциално допустими в гаранционната схема за кооперациите.
(82)
От описанието на фактите (55) се вижда, че гаранционната схема за кооперациите от самото начало е специално насочена към ARCO, което е имало затруднения поради своите инвестиции в Dexia. ARCO в крайна сметка е била единствената финансова кооперация, която е поискала да участва в мярката.
(83)
Що се отнася до другите финансови кооперации, Комисията отбелязва, че членството в гаранционната схема за кооперациите не е задължително, че Съветът на министрите е можел да реши дали да допусне дадена кооперация в гаранционната схема за кооперациите и евентуално при какви условия, както и че никоя от другите финансови кооперации не е поискала да членува в схемата, а някои активно са се дистанцирали. Комисията констатира още, че никоя друга финансова кооперация не е имала проблеми, свързани с нейните инвестиции в същия размер като тези, с които се е сблъскало ARCO в случая Dexia.
(84)
Следователно Комисията стига до заключението, че единственият действителен бенефициер на гаранционната схема за кооперациите, осъществяващ стопанска дейност, е ARCO.
4.2. Обявяването и привеждането в действие на мярката представляват едно и също действие
(85)
Комисията отбелязва, че мярката е била решена и обявена от правителството на 10 октомври 2008 г. (56) Ясно е, че белгийското правителство е взело решение да предостави на ARCO гаранционна схема за кооперациите по времето, когато се е подготвяла мярката в полза на Dexia през 2008 г. (57). Друго прессъобщение от 21 януари 2009 г. дава повече подробности относно мярката. Едва след това е започнало законовото транспониране на ангажимента на правителството.
(86)
Комисията отбелязва, че използваната формулировка и думи („реши“, „задължението“) в съобщенията за пресата от 10 октомври 2008 г. и от 21 януари 2009 г. недвусмислено означават поет ангажимент и позволяват с основание да се мисли, че мярката ще бъде приведена в действие.
(87)
Съобщения за медиите бяха изпратени и чрез официалните канали: прессъобщението от 10 октомври 2008 г. беше изпратено от министерството на финансите, а това от 10 януари 2009 г. беше изпратено от името на министър-председателя и министъра на финансите. Повтарящият се характер на тези съобщения за пресата засили тяхното основно послание.
(88)
Комисията отбелязва, че още в момента на прессъобщението от 10 октомври 2008 г. е било ясно, че гаранционната схема за кооперациите представлява разширяване на схемата за гарантиране на депозитите. Прессъобщението от 21 януари 2009 г. съдържа повече подробности от техническо естество. Веднага след неговото публикуване ARCO го помести на своя уебсайт с ясната цел да вдъхне доверие у своите съдружници физически лица. Освен това Комисията установи съгласуваността на мярката с течение на времето, тъй като тя не се променя чувствително между първоначалното обявяване на 10 октомври 2008 г. и влизането в сила на окончателния указ.
(89)
В решението си от 19 март 2013 г. по съединени дела C-399/10 P и C-401/10 P (58) Съдът на Европейския съюз постанови, че обявяването на една мярка и нейното ефективно прилагане биха могли да се разглеждат като една-единствена намеса, ако това е доказано от тяхната хронология и тяхната цел, както и от състоянието на предприятието по време на тази намеса. По същия начин за настоящата мярка Белгия реши и обяви на 10 октомври 2008 г. мярка, която бе изпълнена по-късно, със същата цел и по отношение на първоначалния бенефициер. Освен това в собствените си решения Комисията приема обявяването и изпълнението за една-единствена мярка и счита, че мярката създава предимство още от датата на обявяването (59). Накрая, действащият белгийски министър на финансите през май 2014 г. квалифицира разглежданата мярка като ангажимент, поет през 2008 г. (60).
(90)
На базата на информацията, посочена в съображения 85 - 89, Комисията заключава, че обявяването и прилагането на гаранционната схема за кооперациите следва да се разглеждат като една и съща мярка.
4.3. Наличие на помощ
(91)
Както е посочено в член 107, параграф 1 от Договора, „[о]свен когато е предвидено друго в Договорите, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.“
(92)
Както Белгия, така и ARCO твърдят, че Комисията следва да проучи дали ARCO е получило държавна помощ, като се базира на друго свое решение, а именно решението относно Ethias (61). Въпреки това понятието за държавна помощ е обективна концепция, определена в Договора. За да бъде разглеждана като държавна помощ, дадена мярка трябва да изпълнява следните четири (кумулативни) критерия: тя трябва i) да бъде предоставена от държавата или чрез държавни ресурси; ii) да предоставя избирателно предимство на получателя; iii) да нарушава (потенциално) конкуренцията; и iv) да засяга търговията между държавите членки.
(93)
От Комисията се изисква да оцени мярката в светлината на четирите критерия (вж. съображения 94 - 110).
Държавни ресурси
(94)
Комисията трябва да оцени дали гаранционната схема за кооперациите е финансирана чрез държавни ресурси и може да се припише на държавата.
(95)
Съгласно постоянната съдебна практика (62) всички финансови средства, с които публичните органи могат действително да подпомагат предприятия, независимо от това дали въпросните средства са постоянни активи на държавата, попадат в обхвата на член 107, параграф 1 от Договора, при условие че те остават непрекъснато под публичен контрол и следователно са на разположение на компетентните национални органи.
(96)
В частност съществува държавна помощ, ако средствата произхождат от вноски, наложени от държавното законодателство, и се управляват и разпределят в съответствие с това законодателство, дори когато те са управлявани от недържавна институция. Статут на съответния субект или дружество, което предоставя въпросната помощ, не се смята за определящ елемент за прилагането на правилата за държавните помощи.
(97)
По отношение на организацията на гаранционната схема за кооперациите, Комисията отбелязва, че белгийското законодателство определя размера вноските на участниците и как тези средства ще бъдат използвани. Следователно вноските, които захранват специалния фонд за защита, се считат за ресурси на държавата, дори и да произхождат от частни източници.
(98)
Освен това при необходимост Касата за депозити и консигнации, която е публичноправен субект, плаща предварително необходимите средства, за да финансира плащанията, които специалният фонд за защита трябва да извърши. Във всеки случай, този аспект на гаранционната схема за кооперациите представлява достатъчно конкретен икономически риск за обременяване на бюджета на държавата членка, за да може да се заключи, че се използват държавни ресурси по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора (63).
(99)
Що се отнася до това дали мярката може да се припише на Белгия, става ясно, че гаранционната схема за кооперациите не може да се счита за транспониране на Директива 94/19/ЕО. Директивата изисква от държавите членки да въведат схема за гарантиране на депозитите в кредитните институции и член 2 гласи изрично, че всички инструменти, които биха могли да попаднат в рамките на определението за собствен капитал на кредитните институции, са изключени от възстановяване чрез схемите за гарантиране на депозитите. Ако дадена държава членка реши да създаде други схеми за възстановяване за гарантиране на други финансови продукти, такова решение не произтича от правото на Съюза, а представлява инициатива на самата държава членка (64). Комисията също така отбелязва, че Белгия се позовава на гаранционната схема за обезщетяване на инвеститорите, но това сравнение не е подходящо, тъй като тези схеми не са предназначени за покриване на инвестиционния риск. Както вече бе обяснено в съображение 21, схемите за обезщетяване на инвеститорите са предназначени за случаи, при които едно инвестиционно дружество не е в състояние да върне активите, принадлежащи на инвеститора, например в резултат на измами или проблеми в системите на дружеството.
Избирателно предимство
(100)
Комисията заключава, че гаранционната схема за кооперациите е създала предимство за ARCO. Съдът е приел, че предприятията могат да получат предимство под формата на увеличен достъп до капитал, когато дадена мярка, предприета от държава членка в полза на инвеститорите, засилва тяхното желание да инвестират парите си в даден набор от целеви инвестиции (65). В конкретния случай мярката помага на субектите от групата ARCO да запазят съществуващия си капитал, като убеждават съществуващите съдружници на кооперацията да не се оттеглят от нея (66), което представлява предимство, особено важно с оглед на нервността на пазара непосредствено след фалита на „Леман Брадърс“. На 21 януари 2009 г. ARCO публикува прессъобщението на белгийското правителство на своя уебсайт, за да убеди своите партньори, което ясно показва, че възможността да засили доверието на инвеститорите е било важно предимство за ARCO. В това отношение Комисията отбелязва, че в проспекта на ARCOPAR, публикуван през лятото на 2008 г. (67), се споменава също и за риска, поет от съдружниците физически лица, напускащи финансовата кооперация (68) (69).
(101)
Мярката е определено избирателна. Първо, тя се прилага само за акционерите на една финансова кооперация, а не за притежателите на инвестиционни продукти, издадени от конкурентни предприятия. Финансовите участници, които предлагат средства на пазар на защитни облигации или на паричния пазар или общи средства за гарантиран капитал, следователно не са могли да предложат на своите клиенти подобна гаранция. Белгия посочва, че дяловете, притежавани от частни лица във финансовите кооперации, по същество са аналогични на депозити (70). Няколко елемента, представени от Белгия, се отнасят обаче за кооперациите като цяло, а не за финансовите кооперации. Освен това описанието на дяловете във финансовите кооперации, предоставено от Белгия, не съдържа каквото и да било позоваване на подходяща информация, като например рисковете, свързани с инвестициите в тези инструменти (71) - рискове, които не съществуват при депозитите.
(102)
Избирателният характер на мярката проличава и когато се сравнява третирането на финансовите кооперации с третиране на други оторизирани нефинансови кооперации. Белгия се основава на решението по дело Paint Graphos, за да се застъпи за специалното третиране, с което се ползват съдружниците физически лица на финансовите кооперации. Решението по дело Paint Graphos представлява преюдициално решение във връзка с преюдициално запитване, изпратено от италиански съдия, който пита дали данъчните предимства за кооперативните дружества на производители и работници биха могли да представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора. В решението си Съдът постанови, че данъчното предимство трябва да се оценява с оглед на четирите кумулативни критерия за държавна помощ, и даде по-подробни указания относно това как да се прецени дали такова данъчно предимство представлява избирателно предимство (72). Съдът потвърди, че е необходимо да се провери i) дали такова данъчно предимство може да се обоснове с присъщите особености на разглежданата данъчна система (73); ii) дали съществуват подходящи процедури за контрол и мониторинг (74) и iii) дали данъчното предимство е пропорционално и не надхвърлят пределите на необходимото (75).
(103)
Комисията смята, че аргументацията на Белгия не може да бъде приета, тъй като естеството на предимството, предоставено от мярката, е качествено различно от това, което е било разгледано от Съда по делото Paint Graphos. Мярката, приведена в действие от Белгия, включва предоставянето на предимство, а не данъчно облекчение или освобождаване от плащане на такса. Следователно 3-степенният анализ, приет от Съда, за да се прецени дали дадено данъчно предимство или освобождаване от такса е избирателно, не може да се приложи по отношение на тази мярка.
(104)
Във всеки случай, дори ако решението Paint Graphos беше приложимо за въпросната мярка, нейните специфични елементи са такива, че характерът ѝ пак щеше да бъде определен като избирателен.
(105)
Първо, Комисията отбелязва, че делото Paint Graphos се отнася за всички кооперации на производители и работници, а не за един сравнително малък подсектор като този на финансовите кооперации. Ако, както се твърди от Белгия, беше подходящо да се предостави специално третиране на „истинските“ кооперации, това специално третиране трябваше да се прилага за всички оторизирани кооперации. Следователно фактът, че мярката е ограничена до финансовите кооперации, сам по себе си е достатъчно, за да се установи избирателният ѝ характер.
(106)
Второ, Комисията отбелязва, че според Белгия финансовите кооперации изглежда са заслужавали допълнителни предимства още от 10 октомври 2008 г. Комисията отбелязва, че преди тази дата съществуващите оторизирани кооперации са получили по-благоприятно третиране, произтичащо от техния особен статут, под формата на освобождаване от данък (76). В настоящото решение Комисията не взема отношение по въпроса дали данъчното предимство е пропорционално или не, но счита, че нищо не оправдава внезапното въвеждане на 10 октомври 2008 г. на допълнително обезщетение или защита в полза на предприятия, които имат статут на финансови кооперации.
(107)
Накрая, дори ако Комисията извърши анализа, основаващ се на решението по дело Paint Graphos, както настоява Белгия, тя счита, че не са налице основания за предоставяне на 100 % гаранция на съдружниците физически лица на ARCO (а именно част i) от анализа на решението Paint Graphos), чиито членове са дружества с ограничена отговорност. Като се има предвид естеството на тези дружества, както е установено от белгийските общи правила на дружественото право, съдружниците физически лица на ARCO е трябвало да бъдат наясно, че в случай на ликвидация биха изгубили целия си капитал (77). Освен това защита на 100 % от капитала, записан от съдружниците физически лица на финансовите кооперации, не е пропорционална мярка (част iii) от анализа на решението Paint Graphos), тъй като това би било равнозначно на защита срещу всички рискове, като по този начин се създава необосновано предимство за предприятията, в които тези лица са съдружници (78).
Нарушаване на конкуренцията и засягане на търговията между държавите членки
(108)
Гаранционната схема за кооперациите предоставя на финансовите кооперации предимство, което не се предоставя на операторите, предлагащи инвестиционни продукти на дребно, нито на другите оторизирани нефинансови кооперации. Благодарение на мярката ARCO успя да запази пазарния си дял за по-дълъг период от време. ARCO не пострада от изтичане на капитал, с изключение на по-късна дата и на по-ниско равнище, отколкото при отсъствието на мярката. Следователно другите участници, които е трябвало да се конкурират само въз основа на своите качества и не са можели да разчитат на гаранционната схема за кооперациите, не са се възползвали от капиталите, които биха били на разположение за инвестиции. Следователно гаранционната схема за кооперациите нарушава конкуренцията (79).
(109)
Когато държава членка предоставя помощ на дадено предприятие, дейността на националния ѝ пазар може да се запази или да се развие, така че в резултат на това шансовете на предприятията, установени в други държави членки, да навлязат на пазара (в по-голяма степен), са намалени (80). С оглед на големия брой международни доставчици на инвестиционни продукти на белгийския пазар, мярката без никакво съмнение оказва въздействие върху търговията в рамките на Съюза.
Заключение
(110)
Въз основа на анализа, направен в съображения 91 - 109, Комисията заключава, че гаранционната схема за кооперациите включва държавни ресурси и представлява избирателно предимство за ARCO, нарушава конкуренцията и засяга търговията в Съюза; Поради това тя отговаря на всички критерии, за да се счита за държавна помощ. Всички тези елементи са били налице най-късно в момента на приемане на кралският указ от 10 октомври 2011 г., но предимството, създадено от мярката, е съществувало още след обявяването на мярката на 10 октомври 2008 г. Общият размер на предимството следва да се вземе предвид, когато се оценява съвместимостта на помощта и, ако е необходимо, за нейното възстановяване им от бенефициерите.
4.4. Съвместимост на помощта
(111)
След като установи, че гаранционната схема за кооперациите е държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, Комисията трябва да оцени дали тази помощ може да се счита за съвместима с вътрешния пазар.
(112)
Член 107, параграф 1 от Договора гласи, че всяка помощ, предоставена от държава членка, е несъвместима с вътрешния пазар и поради това е забранена, освен ако не е предвидено друго в Договора. След това в параграфи 2 и 3 се определят две категории помощи за съвместими с вътрешния пазар.
(113)
В член 107, параграф 2 се изброяват категориите държавна помощ, които автоматично отговарят на критериите за дерогация от принципа на забрана; гаранционната схема за кооперациите не попада в нито една от тези категории.
(114)
В член 107, параграф 3 от Договора след това се изброяват някои категории помощи, които могат да се считат за съвместими с вътрешния пазар. На теория могат да се приложат букви б) или в).
(115)
Що се отнася до член 107, параграф 3, буква в) от Договора, Комисията обясни в насоките как възнамерява да приложи предвиденото в тази разпоредба изключение за някои категории помощ. Комисията отбелязва обаче, че мярката не попада в никоя от категориите помощи, обхванати от насоките. Освен това нито Белгия, нито ARCO са посочили някаква цел от общ интерес, която би позволила да се позоват на тази разпоредба. Следователно Комисията следва да проучи евентуалната съвместимост на мярката само въз основа на член 107, параграф 3, буква б) от Договора.
(116)
Що се отнася до член 107, параграф 3, буква б) от Договора, Комисията отбелязва, че Белгия твърди, че ако Комисията реши, че гаранционната схема за кооперациите представлява държавна помощ, мярката трябва да се преценява с оглед на тази разпоредба, която дава възможност да се обяви помощта за съвместима с вътрешния пазар, ако тя е необходима за преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държава членка.
(117)
Въпреки това член 107, параграф 3, буква б) от Договора изисква ограничително тълкуване на това какво може да се смята за сериозно затруднение в икономиката на държава членка. Въпросните затруднения трябва да засягат цялата икономика на съответната държава членка, а не само един от регионите ѝ или части от територията ѝ (81).
(118)
Когато финансовата криза достигна първата си връхна точка през есента на 2008 г., Комисията реши в Съобщението относно банковия сектор от 2008 г., че член 107, параграф 3, буква б) от Договора може да се използва, за да се направи оценка на мерките, въведени за справяне с трудностите на финансовите институции (82).
(119)
Извън финансовия сектор Комисията е разработила също, въз основа на член 107, параграф 3, буква б) от Договора, Временната общностна рамка за мерките за държавна помощ за подпомагане на достъпа до финансиране при настоящата финансова и икономическа криза (83). Тази рамка обаче не се прилага за въпросната мярка. Тя е насочена към реалната икономика, като позволява на държавите членки да предприемат адекватни мерки за подобряване на достъпа до финансиране на предприятията, желаещи да инвестират по време на финансовата криза в момент, когато банковото финансиране беше намалено. Проблемите на ARCO не са свързани с липсата на финансиране чрез банковия сектор, а с активи (акциите на Dexia), чиято стойност е трябвало да бъде намалена. Освен това гаранционната схема за кооперациите, която гарантира 100 % от инструмент, който фигурира като пасив, не попада в нито една от категориите помощи, посочени в в точка 4.3 от рамката.
(120)
Финансовите кооперации не са финансови институции за целите на Съобщението относно банковия сектор от 2008 г. (84) и следователно помощта трябва да бъде оценена пряко по силата на Договора. За да отговаря на общите критерии за съвместимост по член 107, параграф 3 от Договора, дадена мярка трябва да отговаря на следните условия (85):
а) Целесъобразност на помощта : помощта трябва да бъде добре насочена, така че целта за преодоляване на сериозни затруднения в икономиката да бъде ефективно постигната, което не е така, ако въпросната мярка не е уместна за преодоляване на ситуацията.
б) Необходимост : по своя размер и форма мярката трябва да бъде необходима за постигане на целта. Нейният размер също трябва да бъде ограничен до необходимия минимум за постигане на целта и формата ѝ трябва да бъде най-подходящата за преодоляване на затрудненията.
в) Пропорционалност : положителното въздействие от мярката трябва адекватно да компенсира нарушенията на конкуренцията, така че те да бъдат ограничени до минимума, необходим за постигане на целите на мярката.
(121)
Що се отнася до целесъобразността на мярката, Комисията отбелязва, че въздействието от финансовите кооперации за цялата икономика е коренно различно от това на традиционните банки, които са изложени на риск от масово изтегляне на вложенията. Ако всички вложители решат да изтеглят парите си едновременно, банката ще бъде задължена да прехвърли всички свои ликвидни активи в кратък срок (чрез извършването на „спешни продажби“), което ще има сериозни последствия върху кредитирането на реалната икономика и би могло да създаде низходяща спирала на цените на активите. От друга страна, финансовите кооперации не кредитират реалната икономика. Те имат също правото да ограничат по закон оттеглянето на съдружниците (86), така че по принцип е възможно да се избегне неорганизираното прехвърлянето на активи. Последният елемент изтъква значителната разлика между депозитите и дружествените дялове във връзка с тяхното въздействие върху системата.
(122)
Също така е ясно, че от юридическа гледна точка съдружниците на финансовите кооперации са акционери на „дружество с ограничена отговорност“. Поради този статут съдружниците физически лица на финансовите кооперации са правно изложени на възможността да загубят цялата или част от своята инвестиция. В това отношение Комисията също отбелязва факта, че управителят на BNB не е потвърдил, че дяловете на финансовите кооперации са сравними със спестовни депозити в кредитни институции (87).
(123)
Комисията отбелязва също така, че позицията на съдружниците физически лица на финансовите кооперации в „каскадната структура“ (88) в случай на ликвидация или обявяване в несъстоятелност на тези предприятия е твърде различна от позицията на собствениците на спестовни депозити в една кредитна институция. Кредитните институции са регулирани образувания, за които регулаторният орган следи за наличността на определен размер на капитала. Този капитал поема първия удар в случай на ликвидация или обявяване в несъстоятелност. От друга страна съдружниците на финансови кооперации не се ползват от никаква защита от този вид. В случай на ликвидация или несъстоятелност те са първите засегнати.
(124)
Въз основа на аргументите, изложени в съображения 121 - 123, Комисията заключава, че гаранционната схема за кооперациите защитава само финансовите кооперации и техните съдружници физически лица от последствията от миналите им инвестиции. Тя обаче не представлява подходяща мярка, за да се избегнат сериозни затруднения в белгийската икономика.
(125)
Що се отнася до необходимостта на мярката, Комисията припомня, че Белгия вече е предприела важни мерки за предотвратяване на затрудненията в белгийската икономика. Тя вече е въвела допълнителни мерки за стабилизиране на финансовата система, и в частност на банките и другите финансови институции, в които инвестират финансовите кооперации. Белгийската схема за гарантиране на депозитите е защитавала депозитите до 100 000 EUR и Белгия е помогнала Fortis, KBC, Dexia и Ethias чрез рекапитализации, парични инжекции, мерки за оздравяване на обезценени активи и ad hoc мерки. Комисията заключава, че не е било необходимо да се защитават определени съдружници физически лица в случая на финансовите кооперации, които в крайна сметка са дружества с ограничена отговорност.
(126)
По отношение на писмото от управителя на BNB, споменато от Белгия, Комисията отбелязва, че то датира от октомври 2011 г., т.е. доста след 10 октомври 2008 г. - датата, на която мярката е обявена, и в него не се посочва, че мярката е необходима, за да се избегне сериозно затруднение в белгийската икономика, а само че то би ограничило (89) отрицателните последици от (системната) криза. Що се отнася до писмото от Комитета за финансова стабилност, Комисията отбелязва, че в него само се споменава за увеличаването на покритието на схемата за гарантиране на депозитите, както и въвеждането на схемата за гарантиране на застрахователните продукти от „клас 21“.
(127)
Що се отнася до пропорционалността на мярката, Комисията отбелязва, че по начина, по който е замислена, мярката не защитава достатъчно срещу неблагоприятния подбор (90). Доброволният характер на гаранционната схема за кооперациите, съчетан с очевидната липса на тест за жизнеспособност, създава стимул за използване на процедурата, щом стане ясно, че гаранцията ще бъде изпълнена. При такъв сценарий бенефициерът може да използва гаранцията, като избягва до голяма степен изплащането на премии за гаранцията до последния момент преди ликвидацията.
(128)
Комисията също така счита, че гаранционната схема за кооперациите да наруша ненужно нормалното функциониране на пазара. Мярката е дала възможност на ARCO да защити своята позиция на пазара за финансови продукти на дребно, което е имало или е можело да има отрицателно въздействие върху пазарния дял и рентабилността на конкурентите на ARCO, които не са могли да се ползват от гаранционната схема за кооперациите.
(129)
В заключение, мярката не може да се счита за съвместима с вътрешния пазар, тъй като тя не е нито целесъобразна, нито необходима, нито пропорционална за целите на прилагането на член 107, параграф 3, буква б) от Договора и не попада в обхвата на никоя друга разпоредба относно съвместимостта на държавни помощи с вътрешния пазар.
4.5. Изчисляване на помощта
(130)
За изчисляването на ползата, която следва да бъде възстановена от ARCO, Комисията взема предвид следните параметри и факти (91):
-
максималният размер на изходящите капитали, определен в устава на ARCO, който представлява 10 % от общия капитал или 10 % от съдружниците (92),
-
фактът, че само съдружниците физически лица са обхванати от гаранционната схема за кооперациите,
-
своеобразието на гаранционната схема за кооперациите, която, от една страна, е незадължителна, предоставяйки на финансовите кооперации свобода да участват или не, и, от друга страна, е отворена към финансовите кооперации с висока степен на риск от несъстоятелност или ликвидация (в случая скоро след като кооперациите са били допуснати до схемата, общите събрания на ARCOFIN, ARCOPAR и ARCOPLUS са одобрили на 8 декември 2011 г. предложението на своя административен съвет да пристъпят към доброволна ликвидация на дружествата),
-
фактът, че много преди ARCO да започне доброволна ликвидация, то вече е било в критично финансово положение, защото - както е посочено в съображения 38, 44 и 82 - е направило значителни инвестиции в акции на Dexia, банка, която през есента на 2008 г. трябваше да бъде спасена от фалит от белгийските, френските и люксембургските власти, вследствие на което всеки значителен спад в стойността на акциите на Dexia продължи да вреди на финансовото състояние на ARCO, по-специално защото ARCO беше финансирало участието си в оздравяването на Dexia чрез поемане на част от нейния дълг,
-
и фактът, че през 2011 г. ARCO е платило премията за участие („входната такса“) и годишната гаранционна премия.
(131)
Ползата, получена от ARCO, е защита срещу изтичане на капитали, което ARCO иначе не би било в състояние да спре единствено чрез прилагане на разпоредбите на своя устав, след достигане на тавана от 10 % (93) от неговия капитал или 10 % от неговите съдружници. Изтичане или оттегляне от такава величина можеше да настъпи веднага щом ARCO се беше озовало в положение на свръхзадлъжнялост или беше участвало в производство по несъстоятелност или ликвидация - или обективно, или по-субективно, както в някои други случаи на масово теглене на депозити (94) - веднага щом неговите съдружници преценят, че дружеството вече не е сигурна инвестиция, например поради високата си експозиция към финансовото положение и пазарната стойност на Dexia.
(132)
Комисията използва предпазлив подход (95), за да се изчисли ползата, която е получило ARCO, като взе предвид потенциалните изходящи потоци на капитал само за една година, а не за няколко периода. По този начин резултатът от изчислението следва да отразява минималния ефект на гаранционната схема за кооперациите, въпреки че в действителност гаранцията също е помогнала на ARCO да избегне няколко пъти изходящи потоци или оттегляне на съдружници до тавана на разрешения максимум. Уставът на ARCO позволява на кооперацията да блокира изходящите капиталови потоци след изтеглянето на 10 % от капитала или след отказването на 10 % от съдружниците. За целите на изчисляването на размера на помощта Комисията предполага, че ARCO би избрало най-ефективния вариант, а именно този, които би му помогнал да запази най-високото равнище на капитал. За варианта, свързан с оттеглянето на съдружници, Комисията ще се базира на най-ниския брой съдружници физически лица през периода, през който е било създадено предимство (от 10 октомври 2008 г.), което представлява консервативна хипотеза, и ще припише на тези съдружници средния дял от капитала през съответната година. За варианта, свързан с изтичането на капитали, Комисията също ще се базира на годината, през която капиталът е най-нисък.
(133)
Комисията също така взема предвид факта, че предимството, предоставено от мярката, е било частично намалено, защото ARCO, състоящо се от три юридически лица, ARCOPAR, ARCOFIN и ARCOPLUS, е трябвало да плати еднократна премия за участие и гаранционна премия за една година, макар и плащанията да са били направени едва през есента на 2011 г., непосредствено преди ARCO да излезе в доброволна ликвидация.
(134)
Предимството, получено от мярката, е по-малката от двете суми, произтичащи от следните две изчисления: а) 10 % от капитала за годината, през която той е бил най-нисък, в рамките на периода между 10 октомври 2008 г. и 8 декември 2011 г., минус общата сума на вече платените премии; и б) 10 % от най-ниския брой съдружници в периода между 10 октомври 2008 г. и 8 декември 2011 г., умножено по средния дял на капитала, държан от всеки съдружник през същата година, минус общата сума на вече платените премии.
(135)
В абсолютно изражение вероятността инвеститорите да изтеглят своя капитал се увеличава с времето, което прави по-трудно изчисляването на лихвите, които трябва да бъдат платени за полученото предимство. С цел да се гарантира премахването на цялото предимство, получено от ARCO, като същевременно се позволи на държавата членка да разполага с оперативен метод за изчисляване на лихвения процент, приложим за възстановяването (96), Комисията счита, че пълният размер на предимството е бил изцяло на разположение поне от 8 декември 2011 г., и настоява сумите, които подлежат на възстановяване, да носят лихва за периода от 8 декември 2011 г. до тяхното пълно възстановяване.
(136)
За да може да провери изчислението на помощта, Комисията изисква от Белгия да ѝ представи списък, съдържащ броя на съдружниците, съответно на ARCOPAR, ARCOFIN и ARCOPLUS, записани в края на всяка година, в периода между 10 октомври 2008 г. и 8 декември 2011 г.
(137)
В допълнителните коментари, представени повече от година и половина след крайния срок за представяне на мнения относно решението за откриване на процедурата, белгийските органи не представиха никаква нова информация по същество. Те считат, че Комисията не може да забрани изпълнението на гаранциите, предоставени на съдружниците, които са физически лица. Тя не може да изисква от държавата да преустанови плащанията по гаранционната схема за кооперациите или да си възстанови плащанията по тази схема. направени в полза на съдружниците, които са физически лица.
(138)
В подкрепа на това мнение белгийските органи припомнят, че съдружниците физически лица не са предприятия по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, и считат, че изпълнението на гаранцията в полза на съдружниците физически лица не би оказало въздействие върху ARCO или върху перспективите на белгийската държава за възстановяване на помощта.
(139)
В отговор Комисията посочва, че сумите, които настоящото решение разпорежда да бъдат възстановени, представляват помощ в полза на ARCO.
(140)
Тя подчертава, че в приложение на член 108, параграф 2 от Договора констатацията, че помощ, предоставена от държавата, е несъвместима с вътрешния пазар, е достатъчна, за да оправдае нареждането тази помощ да бъде премахната от държавата (97). Поради това белгийските органи не могат да твърдят, че забраната на изпълнението на гаранция, определена като несъвместима помощ, е в противоречие с правото на Съюза.
(141)
Следователно те е трябвало да се съобразят с разпореждането, посочено в решението за откриване на процедурата, да спрат изпълнението на разглежданата мярка, което означава, което означава, че не е трябвало да извършват никакви плащания.
(142)
Поради това е оправдано също така Белгия да продължава да се въздържа от каквото и да е плащане по мярката за помощ.
Заключение
(143)
Комисията отбелязва, че гаранционната схема за кооперациите представлява държавна помощ в полза на ARCOPAR, ARCOFIN и ARCOPLUS, неправомерно приведена в действие от Белгия в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз. Затова Белгия следва да отмени законодателния акт, на който се основава гаранционната схема за кооперациите (по-специално закона от 14 април 2009 г. и кралския указ от 10 октомври 2011 г.), и да събере предоставеното предимство от ARCOPAR, ARCOFIN и ARCOPLUS,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Гаранционната схема, неправомерно приведена в действие от Белгия в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз в полза на финансовите кооперации на ARCO, и по-специално в полза на ARCOFIN, ARCOPLUS и ARCOPAR, е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 2
1. Белгия е длъжна да накара бенефициерите да възстановят неправомерната помощ, посочена в член 1, чийто размер е резултатът от по-малкото от следните две изчисления:
а)
10 % от капитала за годината, през която капиталът е бил на най-ниско равнище, в периода между 10 октомври 2008 г. и 8 декември 2011 г., минус общия размер на вече платените премии; или
б)
10 % от най-ниския брой съдружници в периода между 10 октомври 2008 г. и 8 декември 2011 г., умножено по средния дял на капитала, държан от всеки съдружник през същата година, минус общата сума на вече платените премии.
2. Сумите, които подлежат на възстановяване, носят лихва за периода от 8 декември 2011 г. до тяхното пълно възстановяване.
3. Лихвеният процент се изчислява с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 г. за прилагането на Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета относно определянето на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за създаване на Европейската общност (98).
4. Белгия продължава да се въздържа от извършването на всякакви плащания по мярката за помощ, посочена в член 1, считано от датата на уведомяване за настоящото решение.
Член 3
1. Белгия прекратява посочената в член 1 мярка за помощ, доколкото тя е несъвместима с вътрешния пазар.
2. Възстановяването на помощта, посочена в член 1, се извършва незабавно и ефективно.
3. Белгия е длъжна да приведе в изпълнение настоящото решение в срок от четири месеца от датата на неговото оповестяване.
Член 4
1. До два месеца след уведомяването за това решение Белгия изпраща следната информация на Комисията:
а)
подробно описание на мерките, които вече са предприети и които са планирани, за спазване на настоящото решение;
б)
документи, доказващи, че на бенефициерите е наредено да възстановят помощта.
2. Белгия е длъжна да информира Комисията за напредъка на националните мерки, предприети за изпълнение на настоящото решение, до пълното възстановяване на помощта, посочена в член 1. Тя предоставя незабавно, при поискване от страна на Комисията, информация относно вече предприетите и планираните мерки за изпълнение на настоящото решение. Тя предоставя също подробна информация относно сумите на помощта и лихвите, които вече са възстановени от бенефициерите.
Член 5
Адресат на настоящото решение е Кралство Белгия.
Съставено в Брюксел на 3 юли 2014 година.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2014. gada 3. jūlijs)
par valsts atbalstu SA.33927 (12/C) (ex 11/NN),
ko īstenojusi Beļģija - Garantiju shēma, ar ko aizsargā finanšu kooperatīvu biedru, kuri ir fiziskas personas, pajas
(izziņots ar dokumenta numuru C(2014) 1021)
(Autentisks ir tikai teksts nīderlandiešu un franču valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2014/686/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu;
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu;
pēc tam, kad ieinteresētās personas aicinātas iesniegt savus apsvērumus atbilstoši minētajiem noteikumiem (1), un ņemot vērā šos apsvērumus,
tā kā:
1. PROCEDŪRA
(1)
Ar 2011. gada 7. novembra vēstuli Beļģijas valsts informēja Komisiju, ka tā ir ieviesusi garantiju shēmu (“kooperatīvu garantiju shēma” jeb “pasākums”), kura attiecas uz biedru, kuri ir fiziskas personas, pajām atzītajos kooperatīvos, kas ir vai nu Beļģijas Valsts bankas (“BVB”) prudenciālā uzraudzībā, vai ir ieguldījuši vismaz pusi savu aktīvu iestādē, kam piemēro šādu uzraudzību (“finanšu kooperatīvi”).
(2)
Ar 2011. gada 6. decembra vēstuli Komisija norādīja Beļģijas valstij, ka minētais pasākums varētu būt nelikumīgs valsts atbalsts (2), un aicināja Beļģijas valsti atturēties no turpmākas pasākuma īstenošanas. Komisija aicināja Beļģijas valsti iesniegt apsvērumus par tās sākotnējiem konstatējumiem, un Beļģijas valsts tos iesniedza ar 2011. gada 22. decembra vēstuli.
(3)
Ar 2012. gada 3. aprīļa lēmumu (“lēmums par procedūras sākšanu”) Komisija informēja Beļģiju, ka tā attiecībā uz konkrēto pasākumu ir sākusi Līguma par Eiropas Savienības darbību (“Līgums”) 108. panta 2. punktā noteikto procedūru, un saskaņā ar 11. panta 1. punktu Padomes 1999. gada 22. marta Regulā (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus līguma par Eiropas savienības darbību 108. panta piemērošanai (3), lika Beļģijai apturēt pasākumu, līdz Komisija būs izlēmusi par tā saderību ar iekšējo tirgu. Komisija pieprasīja, lai Beļģija tūlīt pārtrauc jebkādas kooperatīvu garantiju shēmas turpmākas īstenošanas darbības un atturas no jebkādiem maksājumiem atbilstoši šim pasākumam. Komisijas lēmums sākt procedūru - ar ko Komisija arī aicināja ieinteresētās personas iesniegt apsvērumus par konkrēto pasākumu - tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. (4)
(4)
Ar 2012. gada 24. aprīļa un 31. maija vēstulēm Beļģijas valsts lūdza papildu laiku, lai atbildētu uz lēmumu par procedūras sākšanu, pret ko Komisija neiebilda. Ar 2012. gada 18. jūnija vēstuli Beļģijas valsts nosūtīja atbildi uz lēmumu par procedūras sākšanu, kurai cita starpā bija pievienota BVB pārvaldnieka vēstule Beļģijas finanšu ministram, datēta ar 2011. gada 7. oktobri.
(5)
2012. gada 17. augustā apsvērumus par lēmumu par procedūras sākšanu nosūtīja arī Arco grupa (“ARCO” (5)). Komisija 2012. gada 29. augustā tās pārsūtīja Beļģijas valstij, tādējādi sniedzot minētajai dalībvalstij iespēju atbildēt uz ARCO apsvērumiem. Tomēr 2012. gada 16. oktobrī Beļģijas valsts norādīja, ka tā neizmantos minēto iespēju.
(6)
Uz Komisijas papildjautājumiem par pasākumu, jo īpaši tiem, kas tika uzdoti 2012. gada 17. septembrī un 2013. gada 24. jūlijā, Beļģijas valsts atbildēja attiecīgi 2012. gada 5. decembrī un 2013. gada 20. septembrī.
2. PAMATFAKTI
2.1. Paziņotā pasākuma izcelsme
(7)
Kooperatīvu garantiju shēmas izveide bija saistīta ar glābšanas pasākumiem citā valsts atbalsta lietā.
(8)
Dexia2008. gada 30. septembrī paziņoja par kapitāla palielinājumu par EUR 6,4 miljardiem, ko parakstīja tās esošie akcionāri (viens no tiem bija ARCO) un Beļģijas, Francijas un Luksemburgas iestādes. Beļģijas Parlamenta Īpašajā komisijā, kas izmeklē Dexia likvidācijas apstākļus (turpmāk - “Dexia komisija”), Beļģijas finanšu ministrs, kurš ieņēma šo amatu 2008. gadā, kad Dexia tika piešķirts valsts atbalsts, paskaidroja, ka pēc pieprasījumiem iejaukties par labu ARCO jau 2008. gada septembrī/oktobrī bija pieņemts politisks lēmums ieviest kooperatīvu garantiju shēmu. Viņš paskaidroja, ka, lai vienotos ar Dexia, valdībai bija vienlaicīgi jāpieņem lēmums par ARCO un Ethias (6). Arī no pašreizējā Beļģijas finanšu ministra izteikumiem ir saprotams, ka 2008. gadā tika izteikta apņemšanās nodrošināt, ka ARCO piekrīt piedalīties Dexia glābšanā (7).
i) Paziņojumi presei
(9)
Beļģijas valdība 2008. gada 10. oktobrī ar finanšu ministra dienestu paziņojumu presei informēja, ka tā ir nolēmusi:
-
palielināt esošās noguldījumu garantiju shēmas segumu attiecībā uz kredītiestādēm no EUR 20 000 līdz EUR 100 000,
-
nodrošināt līdzīgu shēmu attiecībā uz citiem finanšu produktiem (jo īpaši “21. nozares” dzīvības apdrošināšanas produktiem (8) un pajām finanšu kooperatīvos). (9)
(10)
Ministru prezidents un finanšu ministrs 2009. gada 21. janvārī kopīgā paziņojumā presei apstiprināja iepriekšējās valdības izteikto apņemšanos (10) ieviest kooperatīvu garantiju shēmu. (11) Tajā pašā dienā ARCO publicēja minēto Beļģijas valdības paziņojumu presei savā tīmekļa vietnē. Turpretī citi finanšu kooperatīvi distancējās no sakarības starp noguldījumiem un pajām finanšu kooperatīvos, kura ir kooperatīvu garantiju shēmas pamatā (12).
ii) Likumdošanas process
(11)
Beļģijas Parlaments 2008. gada 15. oktobrī apstiprināja likumu (13), kas ļauj Beļģijas valdībai veikt pasākumus, lai saglabātu finanšu stabilitāti. Beļģijas valsts 2008. gada 14. novembrī (14) publicēja karaļa dekrētu, ar ko segumu atbilstoši noguldījumu garantiju shēmai attiecībā uz kredītiestādēm palielināja līdz EUR 100 000, vienlaikus arī ieviešot apdrošināšanas garantiju shēmu attiecībā uz “21. nozares” dzīvības apdrošināšanas produktiem. Finanšu stabilitātes padome 2008. gada 29. oktobrī sniedza labvēlīgu atzinumu par minētā karaļa dekrēta projektu (15).
(12)
Beļģijas valsts 2009. gada 14. aprīlī (16) grozīja 2008. gada 15. oktobra likumu, ļaujot valdībai ar karaļa dekrētu ieviest shēmu, lai garantētu finanšu kooperatīvu biedru, kas ir fiziskas personas, apmaksāto kapitālu. Ar 2011. gada 10. oktobra (17) karaļa dekrētu Beļģijas iestādes ieviesa grozījumus 2008. gada 14. novembra karaļa dekrētā. Karaļa dekrētā, kas datēts ar 2011. gada 10. oktobri, ir ietverta plašāka informācija par kooperatīvu garantiju shēmu.
(13)
BVB pārvaldnieks 2011. gada 7. oktobrī uzrakstīja vēstuli toreizējam finanšu ministram, lai sniegtu atzinumu par 2011. gada 10. oktobra karaļa dekrētu (tā projektu) - tā ir procedurāla darbība, kas bija jāveic saskaņā ar Likumu par BVB organizāciju (18). Pārvaldnieks norādīja, ka valdība var likumīgi pieņemt karaļa dekrētu par kooperatīvu garantiju shēmu pēkšņas finanšu tirgu krīzes gadījumā vai sistēmiskas krīzes nopietnu draudu gadījumā. Pārvaldnieks secināja, ka minētie nosacījumi acīmredzot esot ievēroti un ka kooperatīvu garantiju shēma palīdzēs ierobežot šīs krīzes ietekmi (19). Tomēr tajā pašā laikā pārvaldnieks vēstulē atturējās paust noteiktu viedokli par to, vai finanšu kooperatīvu fizisko personu pajas pēc būtības ir noguldījumi (20). Vēstulē arī bija norādīts, ka konkrētais pasākums varētu būt problemātisks no valsts atbalsta viedokļa (21), un paustas bažas, ka tas, ka kooperatīvu garantiju shēma ir neobligāta, varētu izraisīt “asimetriskās atlases” problēmas (22).
(14)
Visi trīs ARCO kooperatīva uzņēmumi (ARCOFIN, ARCOPAR un ARCOPLUS) 2011. gada 13. oktobrī pieteicās piedalīties kooperatīvu garantiju shēmā. Beļģijas valdība apstiprināja minēto pieteikumu ar 2011. gada 7. novembra karaļa dekrētu (23). Piesakoties ARCO arī samaksāja nodevas par kopējo summu EUR 2,05 miljoni (24).
(15)
ARCOFIN, ARCOPAR un ARCOPLUS kopsapulcēs 2011. gada 8. decembrī tika apstiprināti to valžu priekšlikumi sākt likvidāciju.
2.2. Direktīva 94/19/EK par noguldījumu garantiju shēmām
(16)
Eiropas Parlamenta un Padomes 1994. gada 30. maija Direktīvas 94/19/EK par noguldījumu garantiju shēmām (25) (“NGS direktīva”) 3. pantā ir noteikts, ka katra dalībvalsts:
“(…) nodrošina to, ka tās teritorijā tiek ieviesta un oficiāli atzīta viena vai vairākas noguldījumu garantiju sistēmas. Izņemot [konkrētus] gadījumus, (…), attiecīgajā dalībvalstī licencētas kredītiestādes (26) nedrīkst pieņemt noguldījumus (27), ja tās nav šādas sistēmas dalībnieces.”
(17)
Beļģijas valsts 1998. gadā transponēja NGS direktīvu valsts tiesību aktos un ieviesa noguldījumu garantiju shēmu, kas nodrošina segumu noguldītāja kopējiem noguldījumiem to nepieejamības gadījumā. Beļģijas noguldījumu garantēšana tika uzticēta noguldījumu garantiju fondam. Ar 2008. gada 14. novembra karaļa dekrētu Beļģijas valsts vēlāk izveidoja “Īpašo aizsardzības fondu”, kas aptver Beļģijas valsts vēlākas iniciatīvas (28).
(18)
NGS direktīvas 7. pants tā sākotnējā redakcijā paredzēja, ka katra noguldītāja kopējie noguldījumi ir jāsedz par summu līdz EUR 20 000. Ecofin padome savā 2008. gada 7. oktobra sanāksmē vienojās, ka tobrīd NGS direktīvā paredzētais noguldījumu segums būtu jāpalielina. Kā norādīts tās paziņojumā presei, tā vienojās, ka:
“visas dalībvalstis - sākumā vismaz uz vienu gadu - nodrošinās personu noguldījumu garantiju aizsardzību vismaz 50 000 euro apmērā, atzīstot, ka daudzas dalībvalstis apņemas paaugstināt minimālo apjomu līdz 100 000 euro. Mēs paužam gandarījumu par Komisijas ieceri steidzami iesniegt piemērotu priekšlikumu, lai veicinātu noguldījumu garantiju sistēmu konverģenci” (29).
(19)
Attiecībā uz segumu NGS direktīvas 2. pantā ir paredzēts, ka noguldījumu garantiju shēmas nedrīkstētu aizsargāt kredītiestāžu kapitāla instrumentus (30).
(20)
Ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 11. marta Direktīvu 2009/14/EK, ar ko Direktīvu 94/19/EK par noguldījumu garantiju sistēmām groza attiecībā uz seguma līmeni un izmaksas aizkavējumu (31), tika palielināts noguldījumu garantiju shēmu seguma līmenis (vispirms līdz EUR 50 000 minimumam un tad principā līdz EUR 100 000 minimumam un maksimumam līdz 2010. gada 31. decembrim).
(21)
Eiropas Padomes un Parlamenta 1997. gada 3. marta Direktīvā 97/9/EK par ieguldītāju kompensācijas sistēmām (32) (“Ieguldītāju kompensācijas sistēmu direktīva”) ir paredzēta kompensācija ieguldītājiem gadījumos, kad ieguldījumu brokeru sabiedrība nespēj atdot atpakaļ ieguldītājam piederošus aktīvus. Šāda kompensācija ir pieejama, piemēram, ja brokeru sabiedrībā notiek krāpšana vai nolaidība vai ja ir kļūdas vai problēmas brokeru sabiedrības sistēmās. Tomēr ieguldītāju kompensācijas shēmas nesedz ieguldījumu risku (piemēram, ja ieguldītājs ir nopircis akcijas, kuru vērtība vēlāk krītas).
2.3. Beļģijas tiesiskais regulējums attiecībā uz kooperatīviem uzņēmumiem
(22)
Beļģijas Uzņēmumu kodeksā (33) - un jo īpaši tā 350.-436. pantā - ir sīki izklāstīts tiesiskais regulējums attiecībā uz kooperatīvajām sabiedrībām. Tajā ir noteikts, ka kooperatīvam savos statūtos jāizvēlas, vai tas ir “sabiedrība, kurai ir ierobežota atbildība” (t. i., dalībnieku zaudējumi nevar pārsniegt to ieguldījumus kapitālā) vai “sabiedrība ar neierobežotu atbildību” (t. i., biedri ir personīgi atbildīgi par sabiedrības parādu un tāpēc var zaudēt vairāk nekā to ieguldījumus kapitālā).
(23)
Beļģijas Uzņēmumu kodeksā (jo īpaši 362., 364., 366., 367. un 374. pantā) ir atļauti konkrēti ierobežojumi attiecībā uz kooperatīvu paju nododamību. Kooperatīvu pajas var pārdot citiem kooperatīva biedriem, tomēr kooperatīvās sabiedrības statūtos var būt paredzēti nosacījumi šādai nodošanai. Nodošanu trešām personām drīkst veikt tikai ar konkrētiem nosacījumiem un tikai Beļģijas Uzņēmumu kodeksa 366. pantā noteiktajām personām.
(24)
Beļģijas Uzņēmumu kodeksā (367. pantā) ir arī paredzēts, ka kooperatīvu biedri drīkst izstāties no kooperatīva tikai pirmajos sešos finanšu gada mēnešos. Beļģijas Uzņēmumu kodeksa 374. pantā ir paredzēts, ka šādas izstāšanās gadījumā kooperatīva biedram ir tiesības saņemt savu paju vērtību, ko nosaka, pamatojoties uz kooperatīva bilanci.
(25)
Beļģijas Uzņēmumu kodeksā ir noteikts vispārējais tiesiskais regulējums attiecībā uz kooperatīvajām sabiedrībām, savukārt 1962. gada 8. janvāra karaļa dekrētā (34) ir noteikti kritēriji attiecībā uz “atzītiem kooperatīviem” (35). Konkrēti, atzīts kooperatīvs nevar noraidīt jaunus biedrus vai izslēgt esošus biedrus uz spekulatīva pamata; kooperatīva pajas nodrošina vienādas tiesības neatkarīgi no to vērtības; kooperatīva biedriem ir vienādas balsošanas tiesības gada kopsapulcē (“GKS”); GKS jāieceļ valdes un uzraudzības padomes locekļi; kooperatīva pamatdarbības peļņu (pēc visu izmaksu atskaitīšanas) var sadalīt starp biedriem, bet tikai proporcionāli to darījumiem kooperatīvā, un par kooperatīva pajām izmaksātās dividendes nevar pārsniegt konkrētu procentuālo daļu, kas noteikta ar karaļa dekrētu.
(26)
Beļģijas Nodokļu kodeksa 21. pantā ir paredzēts, ka procentiem, ko maksā par atzītu kooperatīvu pajām, līdz noteiktai summai nepiemēro nodokļus (36).
2.4. Pasākuma apraksts
(27)
Kooperatīvu garantiju shēma sedz kooperatīvu biedru, kuri ir fiziskas personas, apmaksāto kapitālu (un nevis iespējamo kapitāla pieaugumu) līdz EUR 100 000.
(28)
Atšķirībā no kredītiestāžu noguldījumu garantiju shēmas dalība kooperatīvu garantiju shēmā ir fakultatīva.
(29)
Ja finanšu kooperatīvi vēlas piedalīties kooperatīvu garantiju shēmā, tiem jāpiesakās finanšu ministram. Viena mēneša laikā Ministru padome izlemj, vai ļaut finanšu kooperatīvam, kas pieteicies, piedalīties kooperatīvu garantiju shēmā, ja nepieciešams, ar konkrētiem nosacījumiem. Minētie nosacījumi cita starpā var būt šādi:
a)
pienākums rezervēt turpmākus publiskos piedāvājumus institucionāliem biedriem;
b)
visu institucionālo biedru apņemšanās neizņemt pajas vai naudu, kas samaksāta kooperatīvajai sabiedrībai, un neatteikties no biedra statusa, izņemot, ja to īsteno kā paju nodošanu, un
c)
biedriem izmaksājamie procenti ir ne vairāk kā 4,5 % apmērā gadā.
(30)
Kad finanšu kooperatīvs ir pieteicies segumam, tas nevar izstāties no shēmas vienu gadu. Pēc minētā laikposma kooperatīvs var izbeigt savu dalību, par to informējot trīs mēnešus iepriekš. Nav iespējams atprasīt jebkādā veidā veiktās iemaksas. Ja kooperatīvs nolemj izstāties no kooperatīvu garantiju shēmas, tam jānogaida trīs gadi, pirms tas var atkal tajā piedalīties.
(31)
Pasākums attiecas tikai uz tām kooperatīvu pajām, kas emitētas pirms 2011. gada 10. oktobra karaļa dekrēta stāšanās spēkā.
(32)
Kooperatīvu garantiju shēma ir pieejama tikai tiem finanšu kooperatīvu biedriem, kas ir fiziskas personas, bet ne institucionāliem biedriem.
(33)
Īpašā aizsardzības fonda finansējumu veido:
i)
gada iemaksa 0,15 % apmērā no aizsargātās summas (to maksā visi dalībnieki) un
ii)
vienreizēja iestāšanās maksa 0,10 % apmērā no aizsargātās summas (to maksā kooperatīvi).
(34)
Turklāt finanšu kooperatīviem var būt jāveic arī kapitāla pieauguma iemaksas Īpašajā aizsardzības fondā saistībā ar to biržas sarakstā iekļautajiem kapitāla vērtspapīriem. Kapitāla pieauguma iemaksas ir līdz 10 % apmērā no starpības starp attiecīgo kapitāla vērtspapīru pārdošanas cenu (vai - ja pārdošana notiek trīs gadu laikā pēc aizsardzības shēmas izbeigšanas - attiecīgo kapitāla vērtspapīru vidējo biržas slēgšanas cenu 30 dienu periodā pirms attiecīgās trešās gadadienas) un bāzes cenu, ko valdība nosaka, kad finanšu kooperatīvs pievienojas kooperatīvu garantiju shēmai.
(35)
Īpašais aizsardzības fonds sāk veikt maksājumus, ja finanšu kooperatīvs bankrotē vai ja finanšu uzraudzītājs ir informējis Īpašo aizsardzības fondu, ka finanšu kooperatīvs vairs nespēj veikt maksājumus saviem biedriem, kas vēlas izstāties.
(36)
Ja Īpašajam aizsardzības fondam nav pietiekamu līdzekļu savu saistību izpildei, Noguldījumu un konsignāciju birojs, kas ir valsts iestāde bez juridiska statusa, nodrošina nepieciešamos līdzekļus kā avansu. Atkarībā no tā, vai saistības neizpildījusī iestāde ir obligāts dalībnieks vai finanšu kooperatīvs, minētais avanss vēlāk jāatlīdzina:
-
piešķirot 50 % no gada iemaksām, kas jāveic obligātajiem dalībniekiem,
-
piešķirot īpašu gada iemaksu, kas jāveic finanšu kooperatīviem (kuru dalība ir brīvprātīga).
(37)
Ja iejaucas Īpašais aizsardzības fonds, tas pārņem kooperatīva biedru, kuri ir fiziskas personas, tiesības, un tā tiesības ir līdzvērtīgas pārējo biedru tiesībām. Šajā ziņā tas atšķiras no kredītiestāžu noguldījumu garantiju shēmas, kurā Fonds ir līdzvērtīgs pārējiem attiecīgās sabiedrības kreditoriem.
2.5. ARCO apraksts
(38)
Sākotnēji ARCO bija akcionārs sabiedrībā Artesia Banking Corporation NV (turpmāk “Artesia”), kurai pilnībā piederēja banka BACOB un 82 % apdrošināšanas sabiedrības DVV. Artesia 2001. gadā apvienojoties ar Dexia, ARCO kļuva par vislielāko Dexia akcionāru, kura īpašumā bija aptuveni 15 % akciju (37).
(39)
ARCO ir grupas nosaukums, un tajā ietilpst ARCOPAR, ARCOPLUS un ARCOFIN - atzītas kooperatīvās sabiedrības (38). ARCO ir vairāk nekā 800 000 dalībnieku, no kuriem 99 % ir fiziskas personas. ARCOPAR, ARCOPLUS un ARCOFIN biedru, kuri ir fiziskas personas, kapitāls bija attiecīgi EUR 1,3 miljardi, EUR 46 miljoni un EUR 140 miljoni.
(40)
ARCOPAR, ARCOPLUS un ARCOFIN statūtos ir noteikts, ka visas trīs struktūras ir sabiedrības, kuru atbildība ir ierobežota (39).
(41)
Visu trīs sabiedrību statūtos ir ietverti noteikumi, kas attiecas uz biedriem, kuri vēlas izstāties.
(42)
Piemēram, ARCOPAR statūtos ir paredzēts, ka kooperatīvs var ierobežot izstāšanos, ja vienā un tajā pašā finanšu gadā mēģina izstāties vairāk nekā 10 % no kooperatīva kopējā kapitāla vai 10 % no biedru bāzes (40). Biedrs, kas vēlas izstāties no ARCOPAR, atgūst savu kapitālu. ARCOPAR“A, B un C paju” turētāji (41) ir arī tiesīgi saņemt “prēmiju rezervi” (42).
(43)
ARCOPAR statūtu 35. pantā ir aprakstīts, ko ARCOPAR biedri ir tiesīgi saņemt likvidācijas gadījumā. Faktiski, ja pēc parāda atmaksas un sociālo izmaksu atskaitīšanas bilance ir pozitīva, biedri saņem atlīdzību (43).
(44)
Riski, kas saistīti ar ieguldīšanu ARCO pajās, bija aprakstīti, piemēram, ARCOPAR prospektā, ko Beļģijas iestādes apstiprināja 2008. gada jūnijā un kas tika publicēts saistībā ar darbību kapitāla tirgū laikposmā no 2008. gada 7. jūlija līdz 2008. gada 30. septembrim. Prospektā ir skaidri redzams, ka ar Dexia saistītā peļņa bija vairāk nekā 69 % no ARCOPAR tīrās peļņas 2005./2006., 2006./2007. un 2007./2008. finanšu gadā. Prospektā ir arī minēts masveida izstāšanās risks, vienlaikus arī uzsverot, ka biedri likvidācijas gadījumā var zaudēt visu. Tajā pašā laikā no sabiedrības gada pārskatiem ir skaidri redzams, ka ARCO bija palielinājis savu parāda attiecību, uzņemoties parādu, lai ieguldītu (44).
2.6. Pamatojums procedūras sākšanai
(45)
Lēmumā par procedūras sākšanu Komisijas sākotnējais secinājums bija, ka paziņotais pasākums atbilst visiem četriem (kumulatīvajiem) valsts atbalsta kritērijiem, un tā apšaubīja, ka pasākumu varētu atzīt par saderīgu ar iekšējo tirgu.
(46)
Komisija konstatēja, ka pasākums ir piedēvējams Beļģijas valstij, jo to finansēja Īpašais aizsardzības fonds. Šajā sakarā Komisija ņēma vērā, ka Beļģijas tiesību aktos ir noteiktas iemaksas, kas dalībniekiem jāieskaita Īpašajā aizsardzības fondā, un arī noteikts, kā šādi iemaksātie līdzekļi ir izmantojami. Turklāt Komisija ievēroja, ka Noguldījumu un konsignāciju birojs Īpašajam aizsardzības fondam pārskaitītu līdzekļus avansā, ja rastos tāda vajadzība. Komisijai radās jautājums, kā tiktu veikts atmaksājums Noguldījumu un konsignāciju birojam, jo nebija skaidrs, vai finanšu kooperatīviem būtu pieejams pietiekami daudz finanšu līdzekļu. Komisijai turklāt radās jautājums, vai tas, ka finanšu kooperatīvu dalība ir fakultatīva, kavētu Īpašā aizsardzības fonda efektīvu refinansēšanu.
(47)
Komisija secināja, ka finanšu kooperatīvus var uzskatīt par uzņēmumiem un ka pasākums rada tiem selektīvu priekšrocību. Attiecībā uz selektīvu priekšrocību šķiet, ka kooperatīvu garantiju shēma ir palīdzējusi kooperatīviem vai nu piesaistīt jaunu kapitālu, vai arī saglabāt esošo kapitālu, pārliecinot esošos biedrus neizstāties no finanšu kooperatīviem. Šāda aizsardzība bija īpaši nozīmīga finansiālas neskaidrības periodos, piemēram, laikposmā no 2008. gada rudens līdz karaļa dekrēta pieņemšanas dienai, kad finanšu kooperatīvi bija faktiski aizsargāti no ievērojamu izstāšanās izmaksājumu riska.
(48)
Komisija arī ievēroja, ka aizsardzība ir plaša un ka Beļģijas valsts ļauj iesaistīties kooperatīvu garantiju shēmā neatkarīgi no pieteikuma iesniedzēja finanšu kooperatīva finanšu stāvokļa. Piemēram, ARCO gadījumā finanšu kooperatīviem bija atļauts iesaistīties kooperatīvu garantiju shēmā, kad tie jau bija maksātnespējīgi, un neilgi pēc tam tika sākts to likvidācijas process.
(49)
Komisija arī secināja, ka pasākums kropļo konkurenci, jo finanšu kooperatīvi konkurē privāto ieguldījumu produktu tirgū, kurā tie gūst selektīvu priekšrocību, kas nav pieejama citiem tirgus dalībniekiem, kuri piedāvā līdzīgus produktus.
(50)
Komisija arī uzskatīja, ka kooperatīvu garantiju shēmai ir ietekme uz Savienības iekšējo tirdzniecību. Ir daudz starptautisku ieguldījumu produktu nodrošinātāju, kas darbojas Beļģijas tirgū, un tiem nav pieejama tirgus daļa, ko kāds finanšu kooperatīvs var saglabāt, pateicoties pasākumam.
(51)
Komisijai nebija skaidrs, vai finanšu kooperatīvus var uzskatīt par finanšu iestādēm un vai šim aspektam ir nozīme attiecībā uz 2008. gada Banku darbības paziņojuma piemērojamību (45). Komisija secināja, ka, tā kā nešķiet, ka finanšu kooperatīvus var uzskatīt par finanšu iestādēm 2008. gada Banku darbības paziņojuma nozīmē, atbalsts ir jānovērtē tieši saskaņā ar Līgumu.
(52)
Konkrēti, lai pasākums būtu saderīgs ar iekšējo tirgu, pamatojoties uz Līguma 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu, tam jābūt nepieciešamam, piemērotam un samērīgam. Komisija apšaubīja, ka pasākums atbilst jebkuram no minētajiem trim kumulatīvajiem kritērijiem. Tā arī apšaubīja, ka finanšu kooperatīvu biedru aizsardzība bija nepieciešama, lai novērstu nopietnus traucējumus Beļģijas tautsaimniecībā. Attiecībā uz iespējamu plašāku ietekmi Komisija ņēma vērā, ka Beļģija jau bija ieviesusi vairākus pasākumus (piemēram, seguma paplašināšana atbilstoši noguldījumu garantiju shēmai līdz EUR 100 000 un valsts atbalsta pasākumi vairākām bankām dažādos veidos (rekapitalizācijas pasākumi, likviditātes pasākumi, pasākums saistībā ar aktīviem, kuru vērtība ir samazinājusies, un ad hoc pasākumi)). Tāpēc tai nebija skaidrs, kāpēc papildus visiem minētajiem pasākumiem ir nepieciešams aizsargāt finanšu kooperatīvu biedrus.
(53)
Komisijai radās jautājums, vai bija lietderīgi aizsargāt finanšu kooperatīvu biedrus. Šajā sakarā Komisija ņēma vērā, ka finanšu kooperatīvi nav finanšu iestādes un ka, ņemot vērā to lielumu, tiem nav sistēmiskas nozīmes. Tā aicināja Beļģijas valsti paskaidrot, ar kādu kanālu starpniecību ieguldījumu zaudējumi - kas radās arī, piemēram, kopieguldījumu fondu ieguldītājiem - būtu radījuši ievērojamu plašāku nelabvēlīgu ietekmi uz Beļģijas tautsaimniecību.
(54)
Visbeidzot, Komisija apšaubīja, ka pasākums ir samērīgs. Pirmkārt, Komisijai nebija skaidrs, vai finanšu kooperatīvi maksā taisnīgu atlīdzību par konkrēto garantiju. Otrkārt, Komisija norādīja, ka iestāšanās izvēles brīvība apvienojumā ar dzīvotspējas pārbaudes neesamību Beļģijas valsts paredzētajā iestāšanās procedūrā nozīmē, ka finanšu kooperatīviem ir stimuls iestāties shēmā tikai tad, ja ir skaidrs, ka garantija tiks izmantota. Tas varētu izraisīt situācijas, kurās atbalsta saņēmēji var izmantot garantiju, vienlaikus lielā mērā izvairoties no jebkādu maksājumu veikšanas par to. Visbeidzot, Komisijai arī radās jautājums, vai kooperatīvu garantiju shēma nepamatoti neizkropļotu konkurenci, jo biedri konkurējošās sabiedrībās nav aizsargāti, un tas veicina kapitāla pieejamību finanšu kooperatīviem un to vispārējo privāto ieguldījumu produktu tirgus daļu.
3. IEINTERESĒTO PERSONU APSVĒRUMI PAR LĒMUMU SĀKT PROCEDŪRU
3.1. ARCO apsvērumi
(55)
Kā norādīja ARCO, Beļģijas valdība izlēma un 2008. gada 10. oktobrī paziņoja, ka tā izveidos kooperatīvu garantiju shēmu kā daļu no plašākas paketes (palielinot noguldījumu garantiju kredītiestāžu krājnoguldījumiem līdz EUR 100 000 un paplašinot garantiju shēmu, iekļaujot “21. nozares” dzīvības apdrošināšanas produktus un finanšu kooperatīvu biedrus, kuri ir fiziskas personas). ARCO norādīja, ka 2008. gada 10. oktobra lēmums attiecībā uz “21. nozares” produktiem tika īstenots ar 2008. gada 15. oktobra likumu un 2008. gada 14. novembra karaļa dekrētu un attiecībā uz finanšu kooperatīvu emitētajiem paju sertifikātiem - ar 2009. gada 14. aprīļa likumu un 2011. gada 10. oktobra karaļa dekrētu.
(56)
ARCO apgalvoja, ka kooperatīvu garantiju shēma nav valsts atbalsts, jo tā nepiešķir selektīvu priekšrocību finanšu kooperatīviem. Tāpat ARCO norādīja, ka Komisija ir secinājusi, ka garantiju shēma attiecībā uz apdrošināšanas sabiedrību “21. nozares” produktiem neietver valsts atbalstu, jo tā ir pieejama visām apdrošināšanas sabiedrībām un attiecīgi nav selektīva (46). Turklāt ARCO apgalvo, ka kooperatīvu garantiju shēma ir pieejama visiem finanšu kooperatīviem ar vienādiem nosacījumiem un tāpēc nav selektīva.
(57)
Atbilstoši Beļģijas valdības apsvērumiem ARCO apgalvoja, ka visas finanšu kooperatīvu paju pazīmes liecina, ka šīs pajas apmierina tās pašas klientu vajadzības kā noguldījumi un ka likumdevējs tās uzskata par tādām. ARCO uzsvēra, ka Beļģijas valdība ir noraizējusies par negatīvās ietekmes izplatīšanās efektu. Ja Beļģijas valsts nebūtu ieviesusi kooperatīvu garantiju shēmu, tā būtu iedragājusi ieguldītāju pārliecību, un tas varētu būt izraisījis visu uzkrājumu produktu masveida izņemšanu.
3.2. Beļģijas valsts apsvērumi
(58)
Beļģijas valsts apgalvoja, ka kooperatīvu garantiju shēma neatbilst visiem kumulatīvajiem Līguma 107. panta 1. punktā noteiktajiem valsts atbalsta kritērijiem un tāpēc tā nav valsts atbalsts. Konkrēti, Beļģijas valsts norādīja, ka nav izpildīti trīs valsts atbalsta kritēriji. Vispirms Beļģijas valsts aizstāvēja viedokli, ka pasākums ir atbalsts tikai fiziskām personām, bet ne uzņēmumiem. Tad Beļģijas valsts norādīja, ka pasākums nerada selektīvu priekšrocību finanšu kooperatīviem, un visbeidzot Beļģijas valsts apgalvoja, ka pasākums nav kropļojošs.
(59)
Attiecībā uz argumentu, ka atbalsts nav par labu uzņēmumiem, Beļģijas valsts norādīja, ka parastā noguldījumu garantiju shēma attiecībā uz kredītiestādēm, kā arī tās paplašinājums (t. i., kooperatīvu garantiju shēma) tika pieņemti, īstenojot un ievērojot Ecofin padomes lēmumus, grozīto NGS direktīvu un Ieguldītāju kompensācijas sistēmu direktīvu.
(60)
Beļģijas valsts aizstāvēja viedokli, ka fizisko personu pajām finanšu kooperatīvos piemīt visas noguldījumu īpašības un ka tās arī tiek pirktas kā noguldījumi. Tā norādīja uz šādām pazīmēm:
i)
kooperatīvu garantiju shēmas atbalsta saņēmējiem (fiziskām personām) pienākas tāda pati aizsardzība kā noguldītājiem, kas nogulda citās iestādēs, kuras darbojas tajā pašā uzņēmējdarbības jomā un kurām piemēro tādu pašu uzraudzību;
ii)
attiecībā uz nodokļiem - gan finanšu kooperatīvu izmaksātajām dividendēm, gan par noguldījumiem samaksātajiem procentiem līdz noteiktai summai nepiemēro nodokļu atskaitījumus (47);
iii)
finanšu kooperatīvu biedri, kuri ir fiziskas personas, var parakstīties tikai uz konkrētu maksimālo kapitāla summu atbilstoši finanšu kooperatīva statūtu noteikumiem;
iv)
finanšu kooperatīvu biedri var izstāties no sabiedrības tikai pirmajos sešos finanšu gada mēnešos, un biedrs, kurš vēlas izstāties, nav tiesīgs saņemt proporcionālu daļu no kooperatīva kapitāla pieauguma. Kā norādījusi Beļģijas valsts, kooperatīva paju vērtība neatspoguļo finanšu kooperatīva attiecīgo aktīvu vērtību, un tāpēc finanšu kooperatīvu pajas nekonkurē ar ieguldījumu produktiem kopumā, bet konkurē tikai ar tādu produktu apakškopumu, uz kuriem jau attiecas valsts garantija (t. i., noguldījumi un “21. nozares” dzīvības apdrošināšanas produkti);
v)
pajas finanšu kooperatīvos ir reģistrētas, un to nododamība ir ierobežota ar likumu (48). Tās nevar brīvi pārdot, lai gūtu kapitāla pieaugumu. Kad finanšu kooperatīvu biedri pārtrauc būt par tādiem, tie ir tikai tiesīgi saņemt nelielu (ar nodokļiem neapliekamu) dividendi un atlīdzību;
vi)
pajas finanšu kooperatīvos nevar klasificēt kā ieguldījumus korporācijas vai biržā kotētas struktūras daļās;
vii)
finanšu kooperatīvu pajas nevar uzskatīt par riska ieguldījumiem, jo finanšu kooperatīvu biedri nav tiesīgi saņemt kapitāla pieaugumu;
viii)
kooperatīvu garantiju shēma aizsargā tikai fizisku personu (bet ne iestāžu) pajas.
(61)
Attiecībā uz selektīvas priekšrocības neesamību Beļģijas valsts norādīja, ka kooperatīvu garantiju shēma nodrošina segumu tikai finanšu kooperatīvu pajām, kas emitētas pirms 2011. gada 10. oktobra. Tā atzīmēja, ka pēc minētā datuma finanšu kooperatīvi nevarēja izmantot kooperatīvu garantiju shēmu, lai nodrošinātu sev stāvokli tirgū. Beļģijas valsts arī precizēja, ka ARCO nav emitējis jaunas pajas kopš 2008. gada septembra.
(62)
Tā arī noliedza, ka kooperatīvu garantiju shēma ir palīdzējusi finanšu kooperatīviem saglabāt esošo kapitālu. Lai pamatotu minēto argumentu, tā norādīja, ka 2008. gada 10. oktobra paziņojums presei bija tikai ierosināta politikas iniciatīva, kurā finanšu kooperatīvi tikai īsi pieminēti. Kā norādīja Beļģijas valsts, 2008. gada 10. oktobra paziņojums presei nebija sīki izstrādāta vienošanās, kas būtu saskaņota ar kādu no tolaik sniegtajiem finanšu kooperatīvu paziņojumiem presei. Šajā saistībā Beļģijas valsts nošķīra savus paziņojumus presei no Apvienotās Karalistes valdības un Lloyds sniegtajiem paziņojumiem presei Lloyds lietā (49), kurus Komisija bija minējusi lēmumā par procedūras sākšanu. Beļģijas valsts secināja, ka 2008. gada 10. oktobra paziņojums presei nav tāda veida pasākums, kas varētu piešķirt selektīvu priekšrocību finanšu kooperatīviem. Attiecībā uz vēlāk sniegto 2009. gada 21. janvāra paziņojumu presei Beļģijas valsts uzskatīja, ka ir normāli, ka ARCO bija tūlīt publicējis minēto valdības paziņojumu presei savā tīmekļa vietnē, jo tolaik visi finanšu kooperatīvi (tostarp ARCO) cieši sekoja līdzi attiecīgajam jautājumam.
(63)
Beļģijas valsts uzstāja, ka Komisijai būtu jāievēro tāda pati pieeja, kādu tā izmantoja attiecībā uz Ethias, un jāsecina, ka kooperatīvu garantiju shēma nav selektīva. Beļģijas valsts arī apgalvoja, ka īstu kooperatīvu īpašo stāvokli Tiesa jau bija atzinusi Paint Graphos lietā (50). Beļģija jo īpaši atsaucās uz 61. punktu spriedumā Paint Graphos lietā, no kura skaidri izriet, ka, ņemot vērā šādu kooperatīvu īpašās iezīmes, tos principā nevar uzskatīt par tādiem, kam ir līdzīgs faktiskais un juridiskais stāvoklis kā komercsabiedrībām.
(64)
Beļģijas valsts arī iesniedza informāciju par to ARCO biedru skaitu, kuri izstājušies no šīs sabiedrības kopš krīzes sākuma. Finanšu gados līdz brīvprātīgajai likvidācijai to ARCO biedru skaits, kuri prasīja atmaksāt viņu kapitālu, bija 9 764 biedri 2007./2008. gadā, 21 150 biedri 2008./2009. gadā un 23 762 biedri 2010./2011. gadā.
(65)
Attiecībā uz pasākuma kropļojošo ietekmi Beļģijas valsts apgalvoja, ka Komisijai būtu vajadzējis pietiekami plaši paskaidrot, ar kuriem finanšu produktiem finanšu kooperatīvu pajas konkurē, lai gan Beļģijas iestādes atzina, ka Komisijai valsts atbalsta procedūrā nav pienākuma sniegt sīku tirgus definīciju. Beļģijas valsts būtībā norādīja, ka finanšu kooperatīvu biedriem, kuri ir fiziskas personas, tiek piedāvāts tāds pats aizsardzības līmenis kā ieguldītājiem līdzīgos noguldījumu/uzkrājumu produktos.
(66)
Beļģijas iestādes arī paskaidroja, ka kooperatīvu garantiju shēmai ir tāds pats mērķis kā NGS direktīvai, proti, aizsargāt fizisko personu noguldījumus, saglabāt noguldītāju uzticību un sasniegt lielāku stabilitāti finanšu tirgos. Beļģijas valsts uzskata, ka citu dalībvalstu noguldījumu garantiju shēmas dažreiz aptver arī neklasiskos noguldījumu produktus, un tā norādīja, ka Komisijai būtu jāņem vērā šis faktors (51).
(67)
Beļģijas valsts arī uzstāja, ka tad, ja Komisija secinātu, ka kooperatīvu garantiju shēma ir valsts atbalsts, šis atbalsts būtu jāuzskata par saderīgu ar iekšējo tirgu, pamatojoties uz Līguma 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu. Beļģijas valsts uzskatīja, ka nav būtiski, vai ARCO ir finanšu iestāde 2008. gada Banku darbības paziņojuma nozīmē. Kā norādījusi Beļģijas valsts, pamatjautājums, uz kuru Komisijai jāatbild, ir par to, vai kooperatīvu garantiju shēma ir piemērots un nepieciešams atbildes pasākums, lai novērstu nopietnus traucējumus tautsaimniecībā.
(68)
Beļģijas valsts aizstāvēja uzskatu, ka pasākums ir nepieciešams, ka tā ietekme ir ierobežota līdz minimumam un ka ir ieviesti sloga sadales mehānismi.
(69)
Pirmkārt, Beļģijas valsts apgalvoja, ka kooperatīvu garantiju shēma ir piemērota un nepieciešama, lai nomierinātu noguldītājus Beļģijā.
(70)
Beļģija pieļāva, ka teorētiski ir iespējams, ka iestādes, kuru bilancē ir aizsargāti noguldījumi, varētu gūt netiešu labumu no šādu aizsardzības shēmu esamības, jo tās palīdz izvairīties no tā dēvētās “banku panikas”. Tomēr tā paskaidroja, ka noguldījumu garantiju shēmas ir nepieciešamas, lai izvairītos no “banku panikas” un traucējumiem finanšu tirgos. Beļģijas valsts apgalvoja, ka kooperatīvu garantiju shēma bija nepieciešama, lai izvairītos no tā, ka mazinās sabiedrības uzticēšanās Beļģijas finanšu sistēmai. Tas, ka kooperatīvu pajām ir tādas pašas pamatiezīmes kā uzkrājumu produktiem, un fakts, ka vairāk nekā puse kooperatīvu turējumā esošo līdzekļu tiek ieguldīta bankās, palielina šādu paju līdzību noguldījumiem un to nozīmi Beļģijas banku sistēmā. Nekontrolētai finanšu kooperatīvu saistību neizpildei būtu bijis lavīnas efekts uz visām finanšu iestādēm un Beļģijas tautsaimniecību. Ja finanšu kooperatīvu pajām nebūtu nodrošināts tāds pats aizsardzības līmenis kā klasiskajiem noguldījumiem, būtu radies tāds pats risks kā tad, ja netiek nodrošināta aizsardzība noguldījumiem. Tam būtu bijusi liela ietekme uz sabiedrības uzticību visiem noguldījumu produktiem Beļģijā, un tas būtu radījis sistēmisku risku. Lai pamatotu savus argumentus, Beļģijas valsts atsaucās uz faktu, ka biedru (fizisko personu) skaits finanšu kooperatīvos ir liels attiecībā pret kopējo iedzīvotāju skaitu Beļģijā (52).
(71)
Beļģijas valsts arī kategoriski iebilda pret terminoloģiju, ko Komisija lietojusi lēmumā sākt procedūru, un jo īpaši pret terminiem “kapitāla instrumenti” un “riska kapitāls”, kas lietoti attiecīgi 62. apsvērumā un 35. zemsvītras piezīmē.
(72)
Lai pierādītu kooperatīvu garantiju shēmas nepieciešamību, Beļģijas valsts arī iesniedza Komisijai vēstules no Finanšu stabilitātes padomes un no BVB pārvaldnieka toreizējam finanšu ministram, kas datētas attiecīgi ar 2008. gada 29. oktobri (53) un 2011. gada 7. oktobri (54).
(73)
Izsakoties par pasākuma saderību, Beļģijas valsts atsaucas uz Komisijas lēmumu par Ethias. Kā norāda Beļģijas valsts, pasākumus, kas veikti par labu Ethias, tostarp noguldījumu garantijas shēmas paplašināšanu, attiecinot uz “21. nozares” produktiem, Komisija atzina par atbilstošiem un nepieciešamiem, lai novērstu nopietnus traucējumus Beļģijas tautsaimniecībā.
(74)
Otrkārt, Beļģijas valsts atkārtoja savu viedokli, ka pasākums ir samērīgs. Finanšu kooperatīvi uzņemas savu sloga daļu, cita starpā veicot iemaksas Īpašajā aizsardzības fondā. Beļģijas valsts uzskatīja, ka atlīdzības lielums par garantiju ir samērīgs un līdzīgs iemaksām par citu aizsargātu iestāžu garantiju shēmām. Beļģijas valsts nepiekrita, ka pasākums varētu būt nesamērīgs tāpēc, ka kooperatīvo garantiju shēma ir brīvprātīga.
(75)
Tā norādīja, ka gadījumā, ja Komisija secinātu, ka pasākums ir valsts atbalsts, tai būtu arī jāsecina, ka pasākums ir saderīgs likvidācijas atbalsts. Beļģijas valsts atgādināja, ka 2011. gada 7. novembra karaļa dekrētā ir skaidri paredzēts, ka jebkādiem Īpašā aizsardzības fonda maksājumiem gadījumā, ja tiek likvidēts jebkurš attiecīgais kooperatīvs, jānotiek tikai pēc galīgā likvidācijas rīkojuma izdošanas un apstiprināšanas.
(76)
Beļģijas valsts arī aizstāvēja uzskatu, ka, tā kā fiziskas personas nav uzņēmumi, Komisijas apturēšanas rīkojums neattiecas uz šīm personām veiktajiem maksājumiem pēc ARCO likvidācijas.
(77)
Komisijai adresētā vēstulē, kas datēta ar 2014. gada 18. martu, tātad pēc noteiktā termiņa, Beļģija iesniedza dažus papildu apsvērumus.
(78)
Tā apgalvoja, ka Komisija nevar aizliegt garantiju maksājumus biedriem, kuri ir fiziskas personas. Komisija nevar likt Beļģijai apturēt maksājumus, ko veic atbilstoši kooperatīvu garantiju shēmai, un tā nevar atgūt maksājumus, kas atbilstoši shēmai veikti biedriem, kuri ir fiziskas personas.
(79)
Biedri, kuri ir fiziskas personas, nav uzņēmumi Līguma 107. panta 1. punkta nozīmē, un garantijas maksājumi šiem biedriem neietekmējot ARCO, ne arī Beļģijas valsts izredzes atgūt minēto uzņēmumu saņemto atbalstu.
4. PASĀKUMA NOVĒRTĒJUMS
4.1. Pasākuma labuma guvējs
(80)
Vispirms Komisija kā sākotnējo apsvērumu atgādina, ka lēmuma par procedūras sākšanu 18. apsvērumā tā bija norādījusi, ka kooperatīvu garantiju shēma nodrošina labumu finanšu kooperatīviem. Tomēr rūpīgā notikumu gaitas un pasākuma iezīmju analīzē tika secināts, ka ARCO bija vienīgais faktiskais labuma guvējs no pasākuma, kā aprakstīts šajā sadaļā.
(81)
Komisija norāda, ka konkrētajā gadījumā ir būtiska atšķirība starp ARCO un pārējiem finanšu kooperatīviem, kuri potenciāli bija tiesīgi piedalīties kooperatīvu garantiju shēmā.
(82)
No faktu apraksta (55) ir skaidrs, ka kooperatīvu garantiju shēma jau no paša sākuma bija īpaši pielāgota ARCO, kam bija radušās problēmas saistībā ar tā ieguldījumiem Dexia. ARCO galu galā bija vienīgais finanšu kooperatīvs, kas pieteicās piedalīties konkrētajā pasākumā.
(83)
Attiecībā uz pārējiem finanšu kooperatīviem Komisija atzīmē, ka kooperatīvu garantiju shēma ir brīvprātīga, ka Ministru padome varēja brīvi izvēlēties, vai un ar kādiem nosacījumiem pieteikuma iesniedzēju finanšu kooperatīvu uzņemt kooperatīvu garantiju shēmā, ka neviens no pārējiem finanšu kooperatīviem nepieteicās pievienoties kooperatīvu garantiju shēmai un ka daži no tiem aktīvi distancējās no tās. Komisija arī ievēroja, ka nevienam citam finanšu kooperatīvam nav bijis problēmu ar tā ieguldījumiem tādā apjomā, kādā ARCO bija problēmas ar Dexia.
(84)
Tāpēc Komisija secina, ka ARCO ir vienīgais faktiskais labuma guvējs no kooperatīvu garantiju shēmas, kurš veica saimniecisko darbību.
4.2. Pasākuma paziņošana un īstenošana ir viens vienots iejaukšanās pasākums
(85)
Komisija atzīmē, ka valdība izlēma un paziņoja par pasākumu 2008. gada 10. oktobrī (56). Ir skaidrs, ka lēmumu piedāvāt ARCO izmantot kooperatīvu garantiju shēmu Beļģijas valdība pieņēma tajā pašā laikā, kad 2008. gadā tika izstrādāts pasākums par labu Dexia (57). Citā paziņojumā presei, kas datēts ar 2009. gada 21. janvāri, pasākums tika izklāstīts sīkāk, un pēc tam sākās valdības saistību juridiskā transponēšana.
(86)
Komisija norāda uz saistošo un nepārprotamo formulējumu 2008. gada 10. oktobra un 2009. gada 21. janvāra paziņojumos presei, kuros lietoti tādi vārdi kā “décidé” un “l'engagement”, tādējādi radot tiesisko paļāvību attiecībā uz to izpildi.
(87)
Minētie paziņojumi presei turklāt tika nosūtīti ar oficiālo kanālu starpniecību: 2008. gada 10. oktobra paziņojumu presei izsūtīja finanšu ministra dienesti, savukārt 2009. gada 10. janvāra paziņojums presei tika nosūtīts ministru prezidenta un finanšu ministra vārdā. Tas, ka paziņojumi presei tika sniegti atkārtoti, pastiprināja to pamatvēstījumu.
(88)
Komisija atzīmē, ka jau tad, kad tika sniegts 2008. gada 10. oktobra paziņojums presei, bija skaidrs, ka kooperatīvu garantiju shēma tiks veidota kā noguldījumu garantiju shēmas paplašinājums. Paziņojumā presei, kas datēts ar 2009. gada 21. janvāri, ir ietverta plašāka tehniskā informācija. Tiklīdz 2009. gada 21. janvāra paziņojums presei bija publicēts, ARCO to ievietoja savā tīmekļa vietnē. Ir skaidrs, ka tas tika darīts, lai nomierinātu tā biedrus. Turklāt Komisija norāda uz pasākuma konsekvenci laika gaitā, ņemot vērā, ka pasākums nebija būtiski mainījies laikposmā no tā sākotnējās paziņošanas 2008. gada 10. oktobrī līdz galīgā karaļa dekrēta pieņemšanai.
(89)
Savā 2013. gada 19. marta spriedumā apvienotajās lietās C-399/10 P un C-401/10 P (58) Tiesa sprieda, ka pasākuma paziņošanu un faktisko īstenošanu var analizēt kā vienu vienotu iejaukšanās pasākumu, ja to pamato paziņošanas un īstenošanas hronoloģija un mērķis un uzņēmuma apstākļi attiecīgās iejaukšanās brīdī. Līdzīgi šā pasākuma gadījumā Beļģijas valsts 2008. gada 10. oktobrī izlēma un paziņoja par pasākumu, kas vēlāk tika īstenots tam pašam mērķim attiecībā uz sākotnēji paredzēto labuma guvēju. Turklāt Komisija arī savos lēmumos ir uzskatījusi paziņošanu un īstenošanu par vienu pasākumu un arī uzskatījusi, ka priekšrocība ir radīta paziņošanas dienā (59). Jāatzīmē, ka, pašreizējais Beļģijas finanšu ministrs attiecīgo pasākumu uztvēra kā apņemšanos, kas izteikta 2008. gadā (60).
(90)
Pamatojoties uz 85.-89. apsvērumā izklāstīto informāciju, Komisija secina, ka kooperatīvu garantiju shēmas paziņošana un īstenošana jāuzskata par vienu vienotu pasākumu.
4.3. Atbalsta esamība
(91)
Kā noteikts Līguma 107. panta 1. punktā, ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm, ja vien Līgumā nav paredzēts citādi.
(92)
Gan Beļģijas valsts, gan ARCO apgalvo, ka tas, vai ARCO saņēma valsts atbalstu, Komisijai būtu jāanalizē, pamatojoties uz citu Komisijas lēmumu, proti, lēmumu par Ethias (61). Tomēr valsts atbalsts ir objektīvs jēdziens, kas ir definēts Līgumā. Lai pasākumu varētu klasificēt kā valsts atbalstu, tam jāatbilst šādiem četriem (kumulatīviem) valsts atbalsta kritērijiem: pasākumam i) jābūt valsts piešķirtam vai piešķirtam no valsts līdzekļiem; ii) jārada selektīva priekšrocība atbalsta saņēmējam, iii) (potenciāli) jārada konkurences kropļojumi un iv) jāiespaido tirdzniecība starp dalībvalstīm.
(93)
Komisijai ir pienākums novērtēt pasākumu, ievērojot minētos četrus kritērijus (skatīt 94.-110. apsvērumu).
Valsts līdzekļi
(94)
Komisijai ir jānovērtē, vai kooperatīvu garantiju shēma tiek finansēta no valsts resursiem un ir piedēvējama valstij.
(95)
Saskaņā ar iedibināto judikatūru (62) uz visiem finanšu līdzekļiem, ar kuriem publiskais sektors var faktiski atbalstīt uzņēmumus, neatkarīgi no tā, vai minētie līdzekļi ir pastāvīgi publiskā sektora aktīvi, attiecas Līguma 107. panta 1. punkts, ar nosacījumu, ka tie ir pastāvīgā publiskā uzraudzībā un tāpēc ir pieejami kompetentajai valstij.
(96)
Valsts atbalsts ir jo īpaši iesaistīts, ja līdzekļus veido iemaksas, kuras noteiktas ar valsts tiesību aktiem, un ja šādus līdzekļus pārvalda un sadala saskaņā ar minēto tiesību aktu normām, pat ja tos pārvalda ar valsti nesaistītas iestādes. Attiecīgā atbalsta piešķīrējas struktūras vai uzņēmuma statusu neuzskata par noteicošu faktoru attiecībā uz valsts atbalsta noteikumu piemērošanu.
(97)
Attiecībā uz kooperatīvu garantiju shēmas organizāciju Komisija norāda, ka Beļģijas tiesību aktos ir noteiktas iemaksas, kas dalībniekiem jāveic, un ka tajos ir arī noteikts, kā šādi līdzekļi tiks izmantoti. Tāpēc Īpašā aizsardzības fonda līdzekļi ir uzskatāmi par valsts resursiem, pat ja tie nākuši no privātiem avotiem.
(98)
Turklāt, ja rastos nepieciešamība, Noguldījumu un konsignāciju birojs atvēlētu līdzekļus, kas vajadzīgi, lai finansētu maksājumus, kuri jāveic Īpašajam aizsardzības fondam. Šis kooperatīvu garantiju shēmas aspekts jebkurā gadījumā rada pietiekami konkrētu ekonomiskā sloga risku uz dalībvalsts budžetu, lai uzskatītu, ka ir iesaistīti valsts līdzekļi Līguma 107. panta 1. punkta nozīmē (63).
(99)
Attiecībā uz pasākuma piedēvējamību Beļģijas valstij ir skaidrs, ka kooperatīvu garantiju shēmu nevar uzskatīt par NGS direktīvas transponēšanu. NGS direktīva tikai paredz dalībvalstīm pienākumu ieviest noguldījumu garantiju shēmu attiecībā uz kredītiestāžu noguldījumiem, un tās 2. pantā ir skaidri paredzēts, ka no noguldījumu garantiju shēmām ir izslēgti visi instrumenti, uz ko attiecas kredītiestāžu pašu kapitāla definīcija. Ja dalībvalsts nolemj izveidot citas atmaksas shēmas, ar ko garantē citus finanšu produktus, šāds lēmums neizriet no Savienības tiesību aktiem, bet ir pašas dalībvalsts iniciatīva (64). Komisija arī ņem vērā, ka Beļģijas valsts atsaucas uz Ieguldītāju kompensācijas shēmu, bet šis salīdzinājums nav jēgpilns, jo ieguldītāju kompensācijas shēmas nav paredzētas, lai segtu ieguldījumu risku. Kā jau ir paskaidrots 21. apsvērumā, ieguldītāju kompensācijas shēmas ir paredzētas tikai gadījumiem, kad ieguldījumu brokeru sabiedrība nespēj atmaksāt aktīvus, kas pieder ieguldītājam, piemēram, tāpēc, ka ir notikusi krāpšana vai ir radušās problēmas saistībā ar brokeru sabiedrības sistēmām.
Selektīva priekšrocība
(100)
Komisija secina, ka kooperatīvu garantiju shēma ir nodrošinājusi labumu ARCO. Tiesa ir atzinusi, ka uzņēmumi var gūt labumu, kas izpaužas kā uzlabota piekļuve kapitālam apstākļos, kuros dalībvalsts pieņemts pasākums par labu ieguldītājiem palielina ieguldītāju vēlmi atvēlēt savu naudu uz konkrētiem mērķiem vērstu ieguldījumu kopumam (65). Konkrētajā gadījumā pasākums ir palīdzējis ARCO grupas struktūrām saglabāt to esošo kapitālu, pārliecinot esošos kooperatīvu biedrus neizstāties no finanšu kooperatīviem (66) - tā bija īpaši svarīga priekšrocība saspringtajā tirgus situācijā, kas bija raksturīga laikā tūlīt pēc Lehman Brothers bankrota. ARCO2009. gada 21. janvārī publicēja savā tīmekļa vietnē Beļģijas valdības paziņojumu presei, lai nomierinātu savus biedrus, un tas nepārprotami pierāda, ka iespēja nomierināt ieguldītājus bija būtiska ARCO priekšrocība. Šajā saistībā Komisija atzīmē, ka 2008. gada vasarā izdotajā ARCOPAR prospektā (67) bija atsauce uz risku, ka biedri, kas ir fiziskas personas, varētu izstāties no finanšu kooperatīva (68) (69).
(101)
Pasākums ir arī acīmredzami selektīvs. Pirmkārt, tas attiecas tikai uz finanšu kooperatīvu paju turētājiem, bet ne uz personām, kuru turējumā ir konkurējošu uzņēmumu emitēti ieguldījumu produkti. Tādējādi finanšu darījumu veicēji, kas piedāvāja konservatīvus obligāciju vai naudas tirgus līdzekļus, vai garantēta kapitāla kopfondi nevarēja piedāvāt saviem klientiem līdzīgu garantiju. Beļģijas valsts apgalvo, ka finanšu kooperatīvu fizisko personu pajas būtībā ir līdzīgas noguldījumiem (70). Tomēr vairāki aspekti, uz kuriem atsaukusies Beļģijas valsts, attiecas uz kooperatīviem kopumā, nevis konkrēti uz finanšu kooperatīviem. Turklāt Beļģijas valsts sniegtajā finanšu kooperatīvu paju aprakstā nav sniegta būtiska informācija, piemēram, par riskiem, kas saistīti ar ieguldīšanu minētajos instrumentos (71) un kas nav raksturīgi noguldījumiem.
(102)
Par to, ka pasākums ir selektīvs, var pārliecināties arī, salīdzinot režīmu, ko piemēro finanšu kooperatīviem, ar režīmu, ko piemēro citiem atzītiem kooperatīviem, kuri nav finanšu kooperatīvi. Beļģijas valsts atsaucās uz Paint Graphos lietu, lai pamatotu savu apgalvojumu par īpašu režīmu attiecībā uz finanšu kooperatīvu biedriem, kas ir fiziskas personas. Paint Graphos lietā tika sniegts prejudiciāls nolēmums par pieteikumu no Itālijas tiesas, kas vēlējās noskaidrot, vai nodokļu atvieglojumus, kas piešķirti ražotāju un darbinieku kooperatīviem, var klasificēt kā valsts atbalstu Līguma 107. panta 1. punkta nozīmē. Tiesa savā spriedumā secināja, ka nodokļu priekšrocības ir jāvērtē pēc visiem četriem kumulatīvajiem valsts atbalsta kritērijiem, un sniedza sīkākus norādījumus, jo īpaši par to, kā novērtēt, vai šādi nodokļu atvieglojumi ir selektīva priekšrocība (72). Tiesa sprieda, ka būtu jānosaka, vai i) šādi nodokļu atvieglojumi varētu būt pamatoti ar nodokļu shēmas specifiku (73), ii) ir ieviestas pienācīgas kontroles un uzraudzības procedūras (74) un iii) nodokļu atvieglojumi ir samērīgi un nepārsniedz nepieciešamo minimumu (75).
(103)
Komisija uzskata, ka Beļģijas valsts argumentam nevar piekrist, jo ar pasākumu piešķirtās priekšrocības būtība ir kvalitatīvi atšķirīga no tās, ko Tiesa izvērtēja Paint Graphos lietā. Beļģijas ieviestais pasākums paredz priekšrocību radīšanu, nevis atbrīvojumu no fiskālā sloga vai no pienākuma maksāt kādu maksu. Līdz ar to konkrētajam pasākumam nevar piemērot standarta trīsdaļu analīzi, ko Savienības tiesas ir izmantojušas, izvērtējot, vai fiskālas priekšrocības vai atbrīvojums no nodevas ir selektīvi.
(104)
Jebkurā gadījumā, pat ja šim pasākumamvarētu piemērot Paint Graphos analīzi, tas, ņemot vērā tā specifiku, tik un tā būtu selektīvs.
(105)
Pirmkārt, Komisija norāda, ka Paint Graphos attiecas uz visiem ražotāju un darbinieku kooperatīviem, nevis uz tik salīdzinoši mazu apakšnozari kā finanšu kooperatīvi. Ja, kā apgalvo Beļģija, būtu jābūt īpašam režīmam attiecībā uz “īstiem” kooperatīviem, tad šāds režīms būtu piemērojams visiem atzītiem kooperatīviem. Tāpēc tas, ka pasākums ir vērsts tikai uz finanšu kooperatīviem, ir pietiekams faktors, lai konstatētu, ka pasākums ir selektīvs.
(106)
Otrkārt, Komisija atzīmē, ka Beļģijas valsts uzskata, ka finanšu kooperatīvi kopš 2008. gada 10. oktobra, šķiet, bija pelnījuši papildu privilēģijas. Komisija atzīmē, ka pirms minētā datuma atzītiem kooperatīviem, ņemot vērā to īpašo statusu, tika piemērots noteikta veida labvēlīgs režīms, kas izpaudās kā atbrīvojums no nodokļu atskaitīšanas (76). Komisija šajā lēmumā neizsaka viedokli par to, vai šīs nodokļu priekšrocības ir samērīgas, bet tā uzskata, ka nebija iemesla 2008. gada 10. oktobrī pēkšņi ieviest papildu kompensāciju vai aizsardzību uzņēmumiem, kuriem ir finanšu kooperatīva statuss.
(107)
Visbeidzot, pat ja Komisija veiktu Paint Graphos lietā izmantoto analīzi, kā to ierosina Beļģija, tā uzskata, ka nav pamata nodrošināt 100 % garantiju ARCO biedriem, kas ir fiziskas personas (t. i., Paint Graphos analīzes i) daļa). ARCO veidoja struktūras, kas ir sabiedrības ar ierobežotu atbildību, un, ņemot vērā minēto sabiedrību veidu, ko nosaka Beļģijas vispārējie noteikumi par uzņēmējdarbības tiesībām, ARCO biedriem būtu vajadzējis zināt, ka likvidācijas gadījumā viņi var zaudēt visu savu kapitālu (77). Turklāt visa finanšu kooperatīvu biedru, kas ir fiziskas personas, parakstītā kapitāla 100 % aizsardzība nav samērīgs pasākums (Paint Graphos analīzes iii) daļa), jo šādi biedri būtu aizsargāti no jebkāda riska, un tas radītu nepamatotas priekšrocības uzņēmumiem, kuru biedri viņi ir (78).
Konkurences izkropļojumi un ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm
(108)
Kooperatīvu garantiju shēma nodrošina finanšu kooperatīviem priekšrocības, kādu nav citiem tirgus dalībniekiem, kas piedāvā privāto ieguldījumu produktus, un citiem atzītiem nefinanšu kooperatīviem. Pateicoties pasākumam, ARCO varēja saglabāt savu tirgus daļu ilgāku laiku. ARCO necieta no kapitāla aizplūšanas, izņemot to, kas notika vēlāk un mazākā apjomā nekā tad, ja pasākuma nebūtu. Tādējādi kapitāls, kas citā gadījumā būtu bijis pieejams ieguldījumiem, nekļuva pieejams citiem tirgus dalībniekiem, kuriem bija jākonkurē saviem spēkiem un kuri nevarēja paļauties uz kooperatīvu garantiju shēmu. Tāpēc kooperatīvu garantiju shēma kropļo konkurenci (79).
(109)
Ja dalībvalsts piešķir atbalstu uzņēmumam, tādējādi var tikt saglabāta vai palielināta tā iekšējā darbība, kas nozīmē, ka samazinās citās dalībvalstīs dibinātu uzņēmumu izredzes iekļūt tirgū (80). Tā kā Beļģijas tirgū darbojas daudzi starptautiski ieguldījumu produktu nodrošinātāji, pasākumam pavisam noteikti ir ietekme uz tirdzniecību Savienības mērogā.
Secinājums
(110)
Pamatojoties uz analīzi, kas veikta 91.-109. apsvērumā, Komisija secina, ka kooperatīvu garantiju shēma ietver valsts resursus, ir selektīva priekšrocība par labu ARCO, kropļo konkurenci un ietekmē Savienības iekšējo tirdzniecību, tādējādi tā atbilst visiem valsts atbalsta kritērijiem. Visi minētie elementi pastāvēja vēlākais no brīža, kad tika pieņemts 2011. gada 10. oktobra karaļa dekrēts, bet ar pasākumu radītās priekšrocības pastāvēja jau kopš 2008. gada 10. oktobra, kad Beļģijas iestādes paziņoja, ka šāds pasākums tiks ieviests. Izvērtējot atbalsta saderību un, ja nepieciešams, tā atgūšanu no saņēmējiem, ir jāņem vērā viss priekšrocības apjoms.
4.4. Atbalsta saderība
(111)
Pēc tam, kad ir konstatēts, ka kooperatīvu garantiju shēma ir valsts atbalsts Līguma 107. panta 1. punkta nozīmē, Komisijai jānosaka, vai minēto atbalstu var atzīt par saderīgu ar iekšējo tirgu.
(112)
Līguma 107. panta 1. punktā ir noteikts, ka valsts atbalsts nav saderīgs ar iekšējo tirgu un tāpēc ir aizliegts, izņemot, ja Līgumā ir paredzēts citādi. Tālāk Līguma 107. panta 2. un 3. punktā ir definētas divas saderīga atbalsta kategorijas.
(113)
Pirmkārt, Līguma 107. panta 2. punktā ir uzskaitītas valsts atbalsta kategorijas, uz kurām automātiski neattiecas aizlieguma princips, bet kooperatīvu garantiju shēma nav iekļaujama nevienā no tām.
(114)
Otrkārt, Līguma 107. panta 3. punkts attiecas uz vairākām atbalsta kategorijām, ko var uzskatīt par saderīgām ar iekšējo tirgu. Teorētiski varētu piemērot Līguma 107. panta 3. punkta b) vai c) apakšpunktu.
(115)
Attiecībā uz Līguma 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu Komisija pamatnostādnēs ir paskaidrojusi, kā tā piemēros minētajā apakšpunktā noteikto atbrīvojumu konkrētiem atbalsta veidiem. Tomēr Komisija norāda, ka pasākums neatbilst nevienam no atbalsta veidiem, uz kuriem attiecas minētās pamatnostādnes. Turklāt ne Beļģija, ne ARCO nav minējuši nekādu kopīgu interešu mērķi minētā apakšpunkta nozīmē, tāpēc pasākuma iespējamā saderība Komisijai būtu jāizvērtē, tikai pamatojoties uz Līguma 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu.
(116)
Attiecībā uz Līguma 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu Komisija atzīmē, ka Beļģijas valsts apgalvoja, ka gadījumā, ja Komisija secina, ka kooperatīvu garantiju shēma ietver valsts atbalstu, pasākums būtu jāizvērtē atbilstoši Līguma 107. panta 3. punkta b) apakšpunktam. Minētais apakšpunkts ļauj atbalstu atzīt par saderīgu ar iekšējo tirgu, ja atbalsts ir vajadzīgs, lai novērstu nopietnus traucējumus dalībvalsts tautsaimniecībā.
(117)
Tomēr Līguma 107. panta 3. punkta b) apakšpunkta nolūkos ir nepieciešama sašaurināta interpretācija attiecībā uz to, ko var uzskatīt par nopietniem traucējumiem dalībvalsts tautsaimniecībā. Attiecīgajiem traucējumiem ir jāietekmē visa dalībvalsts tautsaimniecība kopumā, nevis tikai kāda tās teritorijas reģiona vai apgabala tautsaimniecība (81).
(118)
Kad finanšu krīze sasniedza pirmo kulminācijas punktu 2008. gada rudenī, Komisija 2008. gada Banku darbības paziņojumā nolēma, ka, lai novērtētu valsts atbalsta pasākumus finanšu iestāžu problēmu risināšanai, var izmantot Līguma 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu (82).
(119)
Ārpus finanšu nozares Komisija saskaņā ar Līguma 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu izstrādāja arī Valsts atbalsta pasākumu Savienības pagaidu shēmu, lai veicinātu piekļuvi finansējumam pašreizējās finanšu un ekonomiskās krīzes apstākļos (“pagaidu shēma”) (83). Tomēr minētā shēma nav piemērojama konkrētajam pasākumam. Tā ir vērsta uz reālo ekonomiku, ļaujot dalībvalstīm veikt atbilstošus pasākumus, lai uzlabotu finansējuma pieejamību uzņēmumiem, kas vēlas veikt ieguldījumus finanšu krīzes laikā, kad banku finansējuma apjomi samazinājās. ARCO problēmas ir saistītas nevis ar banku finansējuma trūkumu, bet gan ar aktīviem (t. i., Dexia akcijām), kuru vērtība bija jākoriģē uz leju. Turklāt uz kooperatīvu garantiju shēmu, kas garantē 100 % no pasīvu instrumenta, neattiecas neviena no atbalsta kategorijām, kas aprakstītas minētās shēmas 4.3. punktā.
(120)
Tā kā finanšu kooperatīvi nav finanšu iestādes 2008. gada Banku darbības paziņojuma nozīmē (84), atbalsts jānovērtē tieši saskaņā ar Līgumu. Lai pasākums atbilstu Līguma 107. panta 3. punktā noteiktajiem vispārējiem atbilstības kritērijiem, tam jāatbilst šādiem nosacījumiem (85):
a) piemērotība - atbalstam jābūt mērķtiecīgam, lai varētu efektīvi sasniegt mērķi novērst nopietnus traucējumus tautsaimniecībā. Tas tā nebūtu, ja pasākums nebūtu piemērots traucējumu novēršanai;
b) nepieciešamība - atbalsta pasākuma apjomam un veidam jābūt nepieciešamam, lai sasniegtu konkrēto mērķi. Tas nozīmē, ka atbalsta apjomam jābūt samazinātam līdz minimumam, kas nepieciešams, lai sasniegtu mērķi, un atbalsta veidam jābūt vispiemērotākajam traucējumu novēršanas veidam;
c) samērīgums - pasākuma pozitīvajai ietekmei pienācīgi jāatsver konkurences izkropļojumi, lai tie būtu ierobežoti līdz minimumam, kas nepieciešams pasākuma mērķu sasniegšanai.
(121)
Attiecībā uz to, vai pasākums ir piemērots, Komisija norāda, ka finanšu kooperatīvu ietekme uz tautsaimniecību kopumā būtiski atšķiras no ietekmes, ko rada tradicionālās bankas, kuras ir pakļautas “banku panikas” riskam. Ja visi bankas noguldījumu turētāji nolemtu izņemt savu naudu vienlaicīgi, bankai nāktos īsā laikposmā atsavināt visus tās nelikvīdos aktīvus (tādējādi izraisot ārkārtas izpārdošanu (fire sales)), bet tam būtu sekas attiecībā uz aizdevumiem reālajai ekonomikai, un tas varētu izraisīt arī aktīvu cenu spirālveida lejupslīdi. Savukārt finanšu kooperatīvi neaizdod līdzekļus reālajai ekonomikai. Tiem ir arī likumā noteiktas tiesības ierobežot izstāšanos (86), lai principā varētu izvairīties no haotiskas ieguldīto aktīvu atsavināšanas. Pēdējais minētais aspekts jo īpaši parāda, cik būtiski atšķiras sistēmiskā ietekme starp noguldījumiem un kooperatīvu pajām.
(122)
Ir arī skaidrs, ka no juridiskā viedokļa finanšu kooperatīvu biedri ir sabiedrības ar ierobežotu atbildību biedri. Šā statusa dēļ finanšu kooperatīvu biedri, kas ir fiziskas personas, ir tiesiski pakļauti iespējai, ka tie pilnībā vai daļēji zaudēs savus sākotnējos kapitāla ieguldījumus. Šajā saistībā Komisija arī norāda uz faktu, ka BVB pārvaldnieks neapstiprināja, ka finanšu kooperatīvu pajas ir līdzīgas krājnoguldījumiem kredītiestādē (87).
(123)
Komisija arī atzīmē, ka finanšu kooperatīvu biedru, kas ir fiziskas personas, stāvoklis “kaskādes struktūrā” (88) minēto sabiedrību likvidācijas vai bankrota gadījumā ļoti atšķiras no stāvokļa, kāds ir krājnoguldījumu turētājam kredītiestādē. Kredītiestādes ir regulētas iestādes, attiecībā uz kurām regulators nodrošina, ka ir pieejama konkrēta kapitāla summa. Minētais kapitāls ir pirmais “drošības spilvens” likvidācijas vai bankrota gadījumā. Turpretī finanšu kooperatīvu biedriem nav šādas aizsardzības. Likvidācijas vai bankrota gadījumā viņi pirmie izjūt triecienu.
(124)
Pamatojoties uz argumentiem, kas izvērsti 121.-123. apsvērumā, Komisija secina, ka kooperatīvu garantiju shēma aizsargā tikai finanšu kooperatīvus un to biedrus, kas ir fiziskas personas, no viņu iepriekšējo ieguldījumu sekām. Tomēr tā nav uzskatāma par piemērotu pasākumu, lai novērstu nopietnus traucējumus Beļģijas tautsaimniecībā.
(125)
Attiecībā uz to, vai pasākums ir nepieciešams, Komisija atgādina, ka Beļģijas valsts jau bija veikusi būtiskus pasākumus, lai novērstu traucējumus tās tautsaimniecībā. Tā jau bija ieviesusi citus pasākumus, lai stabilizētu Beļģijas finanšu sistēmu un jo īpaši bankas un citas finanšu iestādes, kurās finanšu kooperatīvi ieguldīja. Beļģijas Noguldījumu garantiju shēma aizsargāja noguldījumus apjomā līdz EUR 100 000, un Beļģijas valsts palīdzēja Fortis, KBC, Dexia un Ethias ar rekapitalizāciju, likviditātes pasākumiem, pasākumiem saistībā ar aktīviem, kuru vērtība bija samazinājusies, un ad hoc pasākumiem. Komisija secina, ka nebija nepieciešams aizsargāt atsevišķas fiziskās personas, kuras bija biedri finanšu kooperatīvos, kas galu galā ir sabiedrības ar ierobežotu atbildību.
(126)
Attiecībā uz BVB pārvaldnieka vēstuli, uz kuru atsaucās Beļģijas valsts, Komisija atzīmē, ka tā ir datēta ar 2011. gada oktobri, proti, labu laiku pēc 2008. gada 10. oktobra, kad tika paziņots pasākums. Turklāt vēstules tekstā nekas neliecina, ka pasākums ir nepieciešams, lai novērstu nopietnus traucējumus Beļģijas tautsaimniecībā. Tajā ir tikai norādīts, ka pasākums ļautu (89) ierobežot (sistēmiskās) krīzes nelabvēlīgo ietekmi. Attiecībā uz Finanšu stabilitātes padomes vēstuli Komisija atzīmē, ka tajā ir tikai aprakstīts palielinātais noguldījumu garantiju shēmas segums un “21. nozares” apdrošināšanas produktu garantijas shēmas ieviešana.
(127)
Attiecībā uz to, vai pasākums ir samērīgs, Komisija norāda, ka pasākuma struktūra nenodrošina pietiekamu aizsardzību pret “asimetrisko atlasi” (90). Tas, ka kooperatīvu garantiju shēma ir brīvprātīga, apvienojumā ar acīmredzamo dzīvotspējas pārbaudes neesamību rada stimulu iestāties shēmā tikai tad, ja ir skaidrs, ka garantija tiks izmantota. Šādā scenārijā labuma guvējs var izmantot garantiju, vienlaikus lielā mērā izvairoties no garantijas maksājumu veikšanas līdz pat pēdējam brīdim pirms likvidācijas.
(128)
Komisija arī uzskata, ka kooperatīvu garantiju shēma rada nevajadzīgus traucējumus normālajā tirgus darbībā. Pasākums ir ļāvis ARCO nosargāt tā stāvokli privāto finanšu produktu tirgū, un tāpēc konkurenti, kas nevarēja paļauties uz kooperatīvu garantiju shēmu, juta vai būtu varējuši just nelabvēlīgu ietekmi uz to tirgus daļu un rentabilitāti.
(129)
Secināms, ka pasākumu nevar uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu, jo tas nav ne piemērots, ne nepieciešams, ne arī samērīgs Līguma 107. panta 3. punkta b) apakšpunkta nozīmē un uz to neattiecas neviens cits noteikums, kas reglamentē valsts atbalsta saderību.
4.5. Atbalsta aprēķināšana
(130)
Attiecībā uz to, kā aprēķināms no ARCO atgūstamās priekšrocības apjoms, Komisija ņem vērā šādus parametrus un faktus (91):
-
kapitāla aizplūduma maksimālā summa, kas noteikta ARCO statūtos un kas ierobežota līdz 10 % no kopējā kapitāla vai 10 % no tā biedru bāzes (92),
-
fakts, ka kooperatīvu garantiju shēma attiecas tikai uz biedriem, kas ir fiziskas personas,
-
kooperatīvu garantiju shēmas specifiskā struktūra, proti, no vienas puses, shēma bija brīvprātīga, ļaujot finanšu kooperatīviem izvēlēties, vai tajā piedalīties, savukārt, no otras puses, ļaujot pat finanšu kooperatīviem, kuriem bija augsts bankrota vai likvidācijas risks, pieteikties shēmai (kā tas notika, kad 2011. gada 8. decembrī, neilgi pēc ARCOFIN, ARCOPAR un ARCOPLUS uzņemšanas shēmā, to kopsapulcēs tika apstiprināti to valžu priekšlikumi sākt brīvprātīgu likvidāciju),
-
fakts, ka ilgi pirms ARCO likvidācijas tā finanšu stāvoklis jau bija nestabils, jo, kā aprakstīts 38., 44. un 82. apsvērumā, tas bija ieguldījis lielus līdzekļus akcijās Dexia - bankā, ko 2008. gada rudenī Beļģijas, Francijas un Luksemburgas valdībām bija jāglābj no bankrota -, kā rezultātā jebkuram būtiskam Dexia akciju vērtības samazinājumam joprojām bija kaitējoša ietekme uz ARCO finanšu stāvokli, jo īpaši tāpēc, ka ARCO bija finansējis savu dalību Dexia glābšanā, uzņemoties daļu tās parādu,
-
un fakts, ka 2011. gadā ARCO samaksāja iestāšanās maksu un gada garantijas prēmiju.
(131)
ARCO iegūtā priekšrocība bija aizsardzība no kapitāla aizplūšanas, ko ARCO citādi būtu varējis apturēt, tikai piemērojot savu statūtu noteikumus, kad tas būtu zaudējis vai nu 10 % (93) no sava kapitāla, vai arī 10 % no savas biedru bāzes. Aizplūšana šādos apjomos būtu varējusi notikt, tiklīdz ARCO būtu objektīvi uzņēmies pārmērīgas parādsaistības, sācis bankrota procedūru vai likvidācijas procedūru vai - subjektīvāk, kā tas ir dažos “banku panikas” (94) gadījumos -, tiklīdz ARCO biedri būtu uzskatījuši, ka vairs nav droši ieguldīt ARCO, piemēram, tāpēc, ka tas ir ļoti atkarīgs no Dexia finanšu stāvokļa un tirgus vērtības.
(132)
Aprēķinot ARCO iegūto priekšrocību, Komisija izmanto konservatīvu (95) pieeju, ņemot vērā iespējamu kapitāla aizplūšanu tikai vienā gada periodā, nevis vairākos periodos. Pamatojoties uz šādu pieeju, aprēķinam būtu jāatspoguļo kooperatīvu garantiju shēmas minimālā ietekme, lai gan realitātē garantija varētu būt pasargājusi ARCO no vajadzības vairākas reizes pārvarēt biedru un kapitāla aizplūšanu maksimālajā atļautajā apjomā. ARCO statūti ļāva tam apturēt kapitāla aizplūšanu gadījumā, ja tiktu zaudēti 10 % kapitāla vai 10 % biedru bāzes. Lai aprēķinātu atbalsta summu, Komisija pieņem, ka ARCO būtu izvēlējies efektīvāko alternatīvu no minētajām divām iespējām, proti, alternatīvu, kas būtu ļāvusi saglabāt maksimāli augstu kapitāla līmeni. Attiecībā uz iespēju, kas ir saistīta ar biedru bāzes aizplūšanu, Komisija izmantos vismazāko biedru, kas ir fiziskas personas, skaitu laikposmā, kad pastāvēja priekšrocība (sākot no 2008. gada 10. oktobra) - kas ir vēl viens konservatīvs pieņēmums -, un attiecinās uz minētajiem biedriem vidējo kapitāla daļu attiecīgajā gadā. Attiecībā uz iespēju, kas saistīta ar kapitāla aizplūšanu, Komisija aprēķinam arī izmantos gadu, kurā kapitāla summa bija vismazākā.
(133)
Komisija arī ņem vērā, ka pasākuma radīto priekšrocību daļēji mazināja fakts, ka ARCO, ko veidoja trīs juridiskās personas, proti, ARCOPAR, ARCOFIN un ARCOPLUS, bija jāmaksā vienreizēja iestāšanās maksa un garantijas maksa par vienu gadu, lai gan minētie maksājumi tika veikti tikai 2011. gada rudenī, tieši pirms ARCO iesniedza likvidācijas pieteikumu.
(134)
Tādējādi ar pasākumu iegūtā priekšrocība ir mazākā no summām, ko iegūst šādos divos aprēķinos: a) 10 % no kapitāla gadā, kurā kapitāls bija viszemākais laikposmā no 2008. gada 10. oktobra līdz 2011. gada 8. decembrim, mīnus jau samaksāto maksu kopējā summa, un b) 10 % no vismazākā biedru skaita laikposmā no 2008. gada 10. oktobra līdz 2011. gada 8. decembrim, ko reizina ar vidējo kapitāla vērtību uz vienu biedru tajā pašā gadā, mīnus jau samaksāto maksu kopējā summa.
(135)
Absolūtā izteiksmē iespējamība, ka ieguldītāji varētu izņemt kapitālu, laika gaitā palielinās, tāpēc ir grūtāk aprēķināt procentus, kas jāmaksā par saņemto priekšrocību. Lai ARCO gūto priekšrocību varētu likvidēt pilnībā, vienlaikus ļaujot attiecīgajai dalībvalstij izmantot praktiski izmantojamu metodi atgūstamo procentu aprēķināšanai (96), Komisija uzskata, ka visa priekšrocība bija pilnībā pieejama vismaz no 2011. gada 8. decembra, un pieprasa, lai atgūstamajām summām tiktu piemēroti procenti par laikposmu, sākot no 2011. gada 8. decembra līdz faktiskajai summu atgūšanai.
(136)
Lai varētu pārbaudīt atbalsta aprēķinus, Komisija prasa, lai Beļģija iesniedz tai sarakstus, kuros norādīts katra gada beigās reģistrētais attiecīgi ARCOPAR, ARCOFIN un ARCOPLUS biedru skaits laikposmā no 2008. gada 10. oktobra līdz 2011. gada 8. decembrim.
(137)
Beļģijas iestādes savos papildu apsvērumos, kas iesniegti vairāk nekā pusotru gadu pēc termiņa apsvērumu iesniegšanai par lēmumu sākt procedūru, nebija iekļāvušas nekādu jaunu informāciju par lietas būtību. Tās apgalvo, ka Komisija nevar aizliegt garantiju maksājumus biedriem, kas ir fiziskas personas, nevar pieprasīt valstij apturēt maksājumus, kas tiek veikti atbilstoši kooperatīvu garantiju shēmai, un nevar atgūt maksājumus, kas atbilstoši minētajai shēmai veikti biedriem, kas ir fiziskas personas.
(138)
Lai pamatotu savus argumentus, Beļģijas iestādes norādīja, ka biedri, kas ir fiziskas personas, nav uzņēmumi Līguma 107. panta 1. punkta nozīmē, un pauda uzskatu, ka garantijas maksājumi šādiem biedriem neietekmē ARCO, ne arī Beļģijas valsts izredzes atgūt atbalstu.
(139)
Atbildot uz to, Komisija norāda, ka summas, kuras jāatgūst saskaņā ar šo lēmumu, patiešām ir atbalsts, kas piešķirts ARCO.
(140)
Komisija arī uzsver, ka ar konstatējumu, ka valsts piešķirts atbalsts nav saderīgs ar iekšējo tirgu saskaņā ar Līguma 108. panta 2. punktu, ir pietiekami, lai pamatoti liktu valstij izbeigt šādu atbalstu (97). Tāpēc Beļģijas iestādes nevar apgalvot, ka aizliegums maksāt garantiju, ko uzskata par nesaderīgu atbalstu, ir pretrunā Savienības tiesībām.
(141)
Tāpēc tām bija pienākums izpildīt lēmumā sākt procedūru iekļauto rīkojumu apturēt attiecīgā pasākuma īstenošanu un attiecīgi neveikt nekādus maksājumus.
(142)
Tāpēc ir pamatoti, ka Beļģijai arī turpmāk jāatturas no jebkādu maksājumu veikšanas atbilstoši šim atbalsta pasākumam.
Secinājums
(143)
Komisija secina, ka kooperatīvu garantiju shēma ir valsts atbalsts par labu ARCOPAR, ARCOFIN un ARCOPLUS, ko Beļģija ir nelikumīgi īstenojusi, pārkāpjot Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 3. punktu. Beļģijas valstij būtu jāatceļ tiesību akti, kas ir kooperatīvu garantiju shēmas pamatā (jo īpaši 2009. gada 14. aprīļa likums un 2011. gada 10. oktobra karaļa dekrēts), un jāatgūst priekšrocības apjoms no ARCOPAR, ARCOFIN un ARCOPLUS,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Garantiju shēma, ko Beļģija nelikumīgi pieņēmusi attiecībā uz ARCO finanšu kooperatīviem un konkrēti ARCOFIN, ARCOPLUS un ARCOPAR, pārkāpjot Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 3. punktu, nav saderīga ar iekšējo tirgu.
2. pants
1. Beļģijai jāatgūst 1. pantā minētais nesaderīgais atbalsts no tā saņēmējiem tās summas apjomā, kas ir mazākā no šādos divos aprēķinos iegūtajām:
a)
10 % no kapitāla tajā gadā, kurā kapitāls bija vismazākais laikposmā no 2008. gada 10. oktobra līdz 2011. gada 8. decembrim, mīnus jau samaksāto maksu kopējā summa, vai
b)
10 % no vismazākā biedru skaita laikposmā no 2008. gada 10. oktobra līdz 2011. gada 8. decembrim, ko reizina ar vidējo kapitāla vērtību uz vienu biedru tajā pašā gadā, mīnus jau samaksāto maksu kopējā summa.
2. Atgūstamajām summām piemēro procentus par laikposmu no 2011. gada 8. decembra līdz to faktiskajai atgūšanai.
3. Procentus aprēķina pēc salikto procentu formulas saskaņā ar Padomes 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 794/2004, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK Līguma 93. panta piemērošanai (98) V nodaļu.
4. Beļģija atturas no jebkādu maksājumu veikšanas atbilstoši 1. pantā minētajai shēmai no šā lēmuma paziņošanas dienas.
3. pants
1. Beļģija izbeidz 1. pantā minēto atbalsta pasākumu, jo tas nav saderīgs ar iekšējo tirgu.
2. Šā lēmuma 1. pantā minētā atbalsta atgūšana ir tūlītēja un faktiska.
3. Beļģija nodrošina šā lēmuma īstenošanu četru mēnešu laikā no tā paziņošanas dienas.
4. pants
1. Divu mēnešu laikā no šā lēmuma paziņošanas dienas Beļģija iesniedz Komisijai šādu informāciju:
a)
to pasākumu sīks apraksts, kas jau veikti un kas ir plānoti, lai nodrošinātu šā lēmuma izpildi;
b)
dokumenti, kas apliecina, ka saņēmējam ir pieprasīts atmaksāt atbalstu.
2. Beļģija informē Komisiju par šā lēmuma īstenošanai veikto valsts pasākumu norisi, līdz 1. pantā minētā atbalsta atgūšana ir pabeigta. Pēc Komisijas pieprasījuma Beļģija tūlīt iesniedz informāciju par pasākumiem, kas jau veikti un kas ir plānoti, lai izpildītu šo lēmumu. Tā arī sniedz sīku informāciju par atgūstamā atbalsta summām un to procentiem, kas jau ir atgūti no atbalsta saņēmēja.
5. pants
Šis lēmums ir adresēts Beļģijas Karalistei.
Briselē, 2014. gada 3. jūlijā