ДИРЕКТИВА (ЕС) 2015/121 НА СЪВЕТА
от 27 януари 2015 година
за изменение на Директива 2011/96/ЕС относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави членки
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 115 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие със специална законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
С Директива 2011/96/ЕС на Съвета (3) се освобождават от данък, удържан при източника, дивидентите и другите форми на разпределение на печалби, плащани от дъщерни дружества на техните дружества майки, и се предотвратява двойното данъчно облагане на тези доходи на равнището на дружеството майка.
(2)
Необходимо е да се гарантира, че с директива 2011/96/ЕС няма да се злоупотребява от данъкоплатци, които попадат в обхвата на нейното приложение.
(3)
Някои държави членки прилагат вътрешни разпоредби или такива, основаващи се на споразумения, с които се цели да се противодейства на укриването на данъци, данъчните измами или злоупотребите по общ или по конкретен начин.
(4)
Тези разпоредби обаче могат да са с различна степен на строгост, а и преди всичко те са предназначени да отразяват особеностите на данъчната система на всяка държава членка. Освен това някои държави членки нямат никакви вътрешни разпоредби или такива, основаващи се на споразумения, с които се цели предотвратяването на злоупотреби.
(5)
Следователно включването в Директива 2011/96/ЕС на минимално общо правило за борба със злоупотребите би могло да бъде много полезно за предотвратяване на злоупотреби с посочената директива и за гарантиране на по-голяма съгласуваност в прилагането ѝ в различни държави членки.
(6)
Прилагането на правилата за борба със злоупотребите следва да се осъществява на пропорционален принцип и да служи конкретно за борба с договореност или поредица от договорености, които не са действителни, т.е не отразяват икономическата реалност.
(7)
За тази цел, когато се оценява дали дадена договореност или поредица от договорености биха могли да се използват за злоупотреби, данъчните администрации на държавите членки следва да предприемат обективен анализ на всички релевантни факти и обстоятелства.
(8)
Макар че държавите членки следва да се възползват от клаузата за борба със злоупотребите за справяне с договорености, които не са действителни в своята цялост, е възможно също да съществуват случаи, при които отделни етапи или части от дадена договореност - в ролята им на самостоятелни единици - не са действителни. Държавите членки следва да могат да се възползват от клаузата за борба със злоупотребите и за справяне с тези конкретни етапи или части, без по този начин да се засягат останалите етапи или части от договореността, които са действителни. Това ще увеличи в максимална степен ефективността на клаузата за борба със злоупотребите, като същевременно гарантира нейната пропорционалност. Подходът „дотолкова, доколкото“ може да бъде ефективен в случаи, когато засегнатите образувания като такива са действителни, но когато например акции, от които произтича разпределена печалба, не могат да бъдат приписани действително на даден данъкоплатец, установен в държава членка, т.е. ако механизмът, базиран на правната си форма, прехвърля собствеността на акциите, но неговите характеристики не отразяват икономическата реалност.
(9)
Настоящата директива не следва по никакъв начин да засяга възможността на държавите членки да прилагат своите национални или основаващи се на споразумения разпоредби, имащи за цел предотвратяването на укриването на данъци, данъчните измами или злоупотребите.
(10)
Поради това Директива 2011/96/ЕС следва да бъде съответно изменена,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
В Директива 2011/96/ЕС член 1 параграф 2 се заменя със следните параграфи:
„2. Държавите членки няма да предоставят предимствата от настоящата директива на договореност или поредица от договорености, които не са действителни, като се вземат предвид всички релевантни факти и обстоятелства, и чието установяване има за своя основна цел или една от основните му цели е получаването на данъчно предимство, което противоречи на предмета или целта на настоящата директива.
Дадена договореност може да включва няколко етапа или части.
3. За целите на параграф 2 договореността или поредицата от договорености не се считат за действителни, дотолкова доколкото те не са създадени с валидни търговски съображения, които отразяват икономическата реалност.
4. Настоящата директива не изключва прилагането на вътрешни разпоредби или такива, основаващи се на споразумения, които се изискват с цел предотвратяване на укриването на данъци, данъчните измами или злоупотребите.“
Член 2
1. Държавите членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 31 декември 2015 г. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби.
Когато държавите членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
2. Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 3
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 27 януари 2015 година.
PADOMES DIREKTĪVA (ES) 2015/121
(2015. gada 27. janvāris),
ar ko groza Direktīvu 2011/96/ES par kopējo sistēmu nodokļu uzlikšanai, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kuri atrodas dažādās dalībvalstīs
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 115. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (1),
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (2),
saskaņā ar īpašu likumdošanas procedūru,
tā kā:
(1)
Ar Padomes Direktīvu 2011/96/ES (3) tiek atbrīvotas dividendes un pārējā sadalītā peļņa, ko meitasuzņēmumi maksā saviem mātesuzņēmumiem, no nodokļu ieturēšanas un novērsta nodokļu dubultā uzlikšana šādiem ienākumiem mātesuzņēmuma līmenī.
(2)
Ir jānodrošina, ka nodokļu maksātāji, uz kuriem attiecas Direktīvas 2011/96/ES piemērošanas joma, to neizmanto ļaunprātīgi.
(3)
Dažas dalībvalstis piemēro valstu noteikumus vai līgumos paredzētus noteikumus, kuru mērķis ir vispārējā vai konkrētā veidā cīnīties pret nodokļu nemaksāšanu, krāpšanos nodokļu jomā vai ļaunprātīgu rīcību.
(4)
Tomēr minētajiem noteikumiem var būt dažāda stingrības pakāpe, un jebkurā gadījumā tie ir izstrādāti, lai atspoguļotu katras dalībvalsts nodokļu sistēmas īpatnības. Turklāt dažām dalībvalstīm nav nekādu valstu noteikumu vai līgumos paredzētu noteikumu, lai novērstu ļaunprātīgu rīcību.
(5)
Tāpēc būtu ļoti lietderīgi Direktīvā 2011/96/ES iekļaut kopīgu ļaunprātīgas izmantošanas novēršanas noteikumu, lai palīdzētu novērst minētās direktīvas nepareizu piemērošanu un nodrošinātu lielāku tās piemērošanas saskaņotību dažādās dalībvalstīs.
(6)
Ļaunprātīgas izmantošanas novēršanas noteikumu piemērošanai vajadzētu būt samērīgai un būtu jākalpo konkrētam mērķim, proti, cīnīties pret tādām struktūrām vai struktūru virknēm, kas nav īstas, t. i., tādām, kuras neatspoguļo ekonomisko realitāti.
(7)
Minētajā nolūkā, izvērtējot, vai struktūra vai struktūru virknes ir ļaunprātīgas, dalībvalstu nodokļu iestādēm būtu jāveic objektīva visu attiecīgo faktu un apstākļu analīze.
(8)
Lai arī dalībvalstīm būtu jāizmanto noteikums par ļaunprātīgas izmantošanas novēršanu, lai cīnītos pret struktūrām, kuras visā pilnībā nav īstas, varētu arī būt gadījumi, kad konkrēti struktūru posmi vai daļas, individuāli vērtējot, nav īsti. Dalībvalstīm būtu jāspēj izmantot noteikumu par ļaunprātīgas izmantošanas novēršanu arī, lai cīnītos pret minētajiem konkrētajiem posmiem vai daļām, neskarot pārējos - īstos - struktūras posmus vai daļas. Tas maksimāli palielinātu noteikuma par ļaunprātīgas izmantošanas novēršanu efektivitāti, vienlaikus nodrošinot tā samērīgumu. “Tiktāl, ciktāl pieeja” var būt efektīva gadījumos, ja attiecīgās vienības kā tādas ir īstas, bet, piemēram, daļas, no kurām notiek peļņas sadale, nav pilnībā attiecinātas uz nodokļu maksātāju, kas veic uzņēmējdarbību dalībvalstī, t. i., ja vienošanās, pamatojoties uz tās juridisko formu, nodod daļu īpašumtiesības, bet to raksturs neatspoguļo ekonomisko realitāti.
(9)
Šai direktīvai nekādā veidā nebūtu jāietekmē dalībvalstu spēja piemērot savus valsts noteikumus vai līgumos paredzētus noteikumus, kuru mērķis ir novērst nodokļu nemaksāšanu, krāpšanos nodokļu jomā vai nodokļu ļaunprātīgu izmantošanu.
(10)
Tādēļ būtu attiecīgi jāgroza Direktīva 2011/96/ES,
IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
1. pants
Direktīvas 2011/96/ES 1. panta 2. punktu aizstāj ar šādiem punktiem:
“2. Dalībvalstis nepiešķir šīs direktīvas sniegtās priekšrocības struktūrai vai struktūru virknēm, kuras, tā kā ir izveidotas vienīgi vai galvenokārt ar mērķi gūt nodokļu priekšrocības, kas ir pretrunā šīs direktīvas priekšmetam vai nolūkam, ņemot vērā visus attiecīgos faktus un apstākļus, nav īstas.
Struktūra var ietvert vairākus posmus vai daļas.
3. Šā panta 2. punkta nolūkos struktūra vai struktūru virkne ir uzskatāma par tādu, kas nav īsta, tiktāl, ciktāl tā nav izveidota pamatotu komerciālu iemeslu dēļ, kas atspoguļo ekonomisko realitāti.
4. Šī direktīva neaizliedz piemērot valstu noteikumus vai arī līgumos ietvertus noteikumus, kas paredzēti, lai novērstu nodokļu nemaksāšanu, krāpšanos nodokļu jomā vai nodokļu ļaunprātīgu izmantošanu.”
2. pants
1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības vēlākais līdz 2015. gada 31. decembrim. Dalībvalstis nekavējoties dara Komisijai zināmu minēto noteikumu tekstu.
Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
3. pants
Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
4. pants
Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.
Briselē, 2015. gada 27. janvārī