РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1026/2012 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 25 октомври 2012 година
относно някои мерки, целящи опазването на рибни запаси, по отношение на държави, позволяващи неустойчив риболов
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43, параграф 2 и член 207 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Както е предвидено в Конвенцията на ООН по морско право от 10 декември 1982 г. и в Споразумението на Организацията на обединените нации за прилагане на разпоредби на Конвенцията на ООН по морско право от 10 декември 1982 г., свързани с опазването и управлението на трансгранично преминаващите и далекомигриращите рибни запаси от 4 август 1995 г. („Споразумението на ООН за рибните запаси“), управлението на някои общи, трансгранично преминаващи и далекомигриращи рибни запаси изисква сътрудничеството на всички държави, в чиито води се намират запасите (крайбрежни държави), и на държавите, чиято флота експлоатира тези запаси (държави, извършващи риболовна дейност). Това сътрудничество може да се извършва в рамките на регионални организации за управление на рибарството („РОУР“) или, в случаите, когато въпросният запас не е от компетентността на РОУР, посредством ad hoc договорености между държавите, заинтересовани от съответния вид риболов.
(2)
В случаите когато трети държави, заинтересовани от определен вид риболов, включващ запас от общ интерес за тази държава и Съюза, позволяват - без да спазват съществуващите риболовни модели или правата, задълженията и интересите на други държави и на Съюза - риболовни дейности, които застрашават устойчивостта на запаса, и не си сътрудничат с други държави и със Съюза в управлението на този запас, следва да се приемат конкретни мерки, за да се насърчат тези държави да допринасят към опазването на запаса.
(3)
Следва да се счита, че рибните запаси са в неустойчиво състояние, когато те не се поддържат непрекъснато на или над нивата, при които се осигурява максимален устойчив улов, или, ако не е възможно да се определят тези нива, когато запасите не се поддържат непрекъснато в рамките на безопасни биологични граници.
(4)
Необходимо е да се определят условията, при които може да се счита, че дадена държава е държава, позволяваща неустойчив риболов и подлежаща на мерки съгласно настоящия регламент, включително процедура, предоставяща на въпросните държави право да бъдат изслушани, като им се дава възможност да предприемат коригиращи действия.
(5)
В допълнение е необходимо да се определят видовете мерки, които могат да се предприемат по отношение на държавите, позволяващи неустойчив риболов, и да се установят общи условия за приемане на такива мерки, така че те да се основават на обективни критерии и да са справедливи, рентабилни и съвместими с международното право, по-специално със Споразумението за създаване на Световната търговска организация.
(6)
Подобни мерки следва да са насочени към премахване на стимулите за държавите, позволяващи неустойчив риболов на запаса от общ интерес. Това може да се постигне inter alia чрез ограничаване на вноса на рибни продукти, уловени от кораби, извършващи риболов на запаси от общ интерес под контрола на държавата, позволяваща неустойчив риболов, чрез ограничаване на достъпа на тези кораби до пристанища или чрез предотвратяване на възможността риболовни кораби на Съюза или риболовно оборудване на Съюза да се използват за риболов на запаса от общ интерес под контрола на държавата, позволяваща неустойчив риболов.
(7)
За да се гарантират ефективност и съгласуваност на дейността на Съюза за опазването на рибните запаси, е важно да се вземат под внимание мерките, предвидени в Регламент (ЕО) № 1005/2008 на Съвета от 29 септември 2008 г. за създаване на система на Общността за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов (3).
(8)
С цел да се гарантира, че приетите съгласно настоящия регламент мерки срещу дадена държава са екологосъобразни, ефективни, пропорционални и съвместими с международните правила, е необходимо приемането на такива мерки да бъде предшествано от оценка на очакваното екологично, търговско, икономическо и социално въздействие.
(9)
Ако приетите съгласно настоящия регламент мерки срещу дадена държава са неефективни и продължава да се счита, че тази държава е държава, позволяваща неустойчив риболов, могат да се приемат допълнителни мерки в съответствие с настоящия регламент.
(10)
Прилагането на приетите в съответствие с настоящия регламент мерки срещу дадена държава следва да бъде преустановено, когато държавата, позволяваща неустойчив риболов, приеме необходимите мерки за допринасянето от нейна страна за опазване на запаса от общ интерес.
(11)
За да се гарантират еднакви условия за прилагане на настоящия регламент, на Комисията следва да се предоставят изпълнителни правомощия за определяне на държавите, позволяващи неустойчив риболов, за приемане на мерки по отношение на такива държави и за вземане на решение дали да се преустанови прилагането на тези мерки. Тези правомощия следва да се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (4).
(12)
Комисията следва да приема актове за изпълнение с незабавно приложение, когато в надлежно обосновани случаи, свързани с прекратяването на прилагането на мерките, приети в съответствие с настоящия регламент, наложителни причини за спешност изискват това,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет и приложно поле
1. Настоящият регламент определя рамката за приемане на някои мерки относно свързани с риболова дейности и политики на трети държави с цел да се гарантира дългосрочното опазване на рибните запаси от общ интерес за Съюза и за тези трети държави.
2. Приетите в съответствие с настоящия регламент мерки може да се прилагат във всички случаи, когато за съвместното управление на запасите от общ интерес е необходимо сътрудничество между трети държави и Съюза, включително когато това сътрудничество се извършва в рамките на РОУР или подобен орган.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„запас от общ интерес“ означава рибен запас, който поради своето географско разпределение е достъпен както за Съюза, така и за трети държави и за чието управление е необходимо сътрудничество между тези държави и Съюза, на двустранна или многостранна основа;
б)
„съпътстващи видове“ означава всички видове риба, спадащи към същата екосистема като запаса от общ интерес, който те използват за храна, от който те са използвани за храна, с който те се съревновават за храна и обитаеми места или с който се намират в една и съща риболовна зона, и които са експлоатирани или са случайно уловени в рамките на същия вид риболов или същите видове риболов;
в)
„регионална организация за управление на рибарството“ или „РОУР“ означава подрегионална, регионална или друга подобна организация с компетентност по международното право да определя мерки за опазване и управление на живи морски ресурси, за които отговаря съгласно конвенцията или споразумението, с което е създадена;
г)
„внос“ означава внасянето на риба или рибни продукти на територията на Съюза, включително с цел трансбордиране в пристанища на негова територия;
д)
„трансбордиране“ означава претоварването на всички или на част от рибата или рибните продукти, намиращи се на борда на риболовен кораб, на друг риболовен кораб;
е)
„неустойчиво състояние“ означава условия, в които запасът не се поддържа непрекъснато на или над нивата, при които се осигурява максимален устойчив улов, или, ако не е възможно да се определят тези нива, когато запасът не се поддържа непрекъснато в рамките на безопасни биологични граници; нивата на запаса, които обуславят дали запасът е в неустойчиво състояние, се определят въз основа на най-добрите налични научни становища;
ж)
„безопасни биологични граници“ означава граничните стойности на количеството на запас, при които има голяма вероятност запасът да може да се самовъзстановява и които същевременно позволяват извършването на риболов, характеризиращ се с висок улов на този запас;
з)
„държава“ означава трета държава, включително територии, които имат правно положение на самоуправляващи се и на които са предоставени правомощия в областта на опазването и управлението на живите морски ресурси.
Член 3
Държави, позволяващи неустойчив риболов
Дадена държава може да бъде определена като държава, позволяваща неустойчив риболов, когато:
а)
не сътрудничи в управлението на запас от общ интерес при пълно спазване на разпоредбите на Конвенцията на ООН по морско право и Споразумението на ООН за рибните запаси или на всякакво друго международно споразумение или норма на международното право; и
б)
или
i)
не е приела необходимите мерки за управление на риболова; или
ii)
е приела мерки за управление на риболова без необходимото съобразяване с правата, интересите и задълженията на други държави и на Съюза, и тези мерки за управление на риболова, когато се разглеждат съвместно с мерките, предприети от други държави и Съюза, водят до риболовни дейности, които биха могли да доведат до неустойчиво състояние на запаса. Счита се, че това условие е изпълнено и когато мерките за управление на риболова, приети от тази държава, не са довели до неустойчиво състояние на запаса единствено благодарение на мерките, приети от други.
Член 4
Мерки по отношение на държави, позволяващи неустойчив риболов
1. Комисията може да приема посредством актове за изпълнение следните мерки по отношение на държава, позволяваща неустойчив риболов:
а)
определяне на съответната държава като държава, позволяваща неустойчив риболов;
б)
определяне, когато е необходимо, на конкретните риболовни кораби или флоти на съответната държава, за които са приложими определени мерки;
в)
налагане на количествени ограничения на вноса на риба с произход от запаса от общ интерес, която е била уловена под контрола на тази държава, и на рибни продукти, произведени от или съдържащи такава риба;
г)
налагане на количествени ограничения върху вноса на риба от всякакви съпътстващи видове и рибни продукти, произведени от или съдържащи такава риба, когато рибата е била уловена при риболов на запаса от общ интерес под контрола на тази държава; при приемането на мярката Комисията определя кои видове, включително техният улов, попадат в нейния обхват в съответствие с член 5, параграф 4 от настоящия регламент и при прилагане на принципа на пропорционалност;
д)
налагане на ограничения върху използването на пристанища на Съюза от кораби, плаващи под знамето на съответната държава, които извършват риболов на запаса от общ интерес и/или съпътстващи видове, и от кораби, които превозват риба и рибни продукти с произход от запаса от общ интерес и/или съпътстващи видове, уловени от кораби, плаващи под знамето на съответната държава, или от кораби, получили от нея разрешение, докато плават под чуждо знаме; подобни ограничения не се прилагат в случаите на непреодолима сила или бедствие по смисъла на член 18 от Конвенцията на ООН по морско право за предоставяне на услугите, абсолютно необходими за справяне с тези ситуации;
е)
забрана на закупуването от стопански субекти от Съюза на риболовни кораби, плаващи под знамето на съответната държава;
ж)
забрана на смяната на знамето на риболовни кораби, плаващи под знамето на държава членка, със знамето на съответната държава;
з)
забрана за държавите членки да разрешават сключване на споразумения за наем на кораб между стопански субекти от Съюза и стопански субекти от съответната държава;
и)
забрана на износа към съответната държава на риболовни кораби, плаващи под знамето на държава членка, или на риболовно оборудване или консумативи, необходими за риболов на запаса от общ интерес;
й)
забрана за сключване на частни търговски споразумения между стопански субекти от Съюза и съответната държава, които допускат риболовен кораб, който плава под знамето на дадена държава членка, да използва възможностите за риболов на тази държава;
к)
забрана на съвместни риболовни операции с участието на риболовни кораби, плаващи под знамето на държава членка, и риболовни кораби, плаващи под знамето на съответната държава.
2. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 8, параграф 2.
Член 5
Общи изисквания относно приетите в съответствие с настоящия регламент мерки
1. Мерките, посочени в член 4, са:
а)
свързани с опазването на запаса от общ интерес;
б)
прилагани във връзка с ограничения за риболова от кораби на Съюза или за производството или потреблението в рамките на Съюза на риба от видовете, за които са приети мерките, и рибни продукти, произведени от или съдържащи такава риба;
в)
пропорционални на преследваните цели и съвместими със задълженията, наложени с международни споразумения, по които Съюзът е страна, и на всякакви други приложими норми на международното право.
2. Мерките, посочени в член 4, трябва да са съобразени с вече приети мерки в съответствие с Регламент (ЕО) № 1005/2008.
3. Мерките, посочени в член 4, не се прилагат по начин, който може да представлява средство за произволна или неоправдана дискриминация между държави при преобладаващи еднакви условия или прикрито ограничение на международната търговия.
4. При приемане на мерките, посочени в член 4, Комисията оценява екологичното, търговското, икономическото и социалното въздействие на тези мерки в краткосрочен и дългосрочен план, както и административната тежест, свързана с тяхното прилагане, с цел гарантиране на екологосъобразността, ефективността, пропорционалността и съвместимостта на мерките с международните правила.
5. В мерките, посочени в член 4, се предвижда подходяща система за тяхното изпълнение от страна на компетентните органи.
Член 6
Процедури преди приемането на мерки по отношение на държавите, позволяващи неустойчив риболов
1. Когато счете за необходимо да приеме мерки, посочени в член 4, Комисията уведомява съответната държава за намерението си да я определи като държава, позволяваща неустойчив риболов. Европейският парламент и Съветът биват незабавно информирани в подобни случаи.
2. Това уведомление включва информация относно причините за определянето на тази държава като държава, позволяваща неустойчив риболов, и описание на възможните мерки, които могат да бъдат приети във връзка с това в съответствие с настоящия регламент.
3. Преди приемането на мерките, посочени в член 4, Комисията предоставя на съответната държава разумна възможност да отговори в писмена форма на уведомлението и да коригира положението в срок от един месец след получаване на уведомлението.
Член 7
Срок на прилагане на мерките по отношение на държавите, позволяващи неустойчив риболов
1. Прилагането на мерките, посочени в член 4, се преустановява, когато държавата, позволяваща неустойчив риболов, приеме подходящи коригиращи мерки, необходими за опазването и управлението на запаса от общ интерес, които:
а)
са самостоятелно приети или са договорени в рамките на консултации със Съюза и когато е приложимо, с други засегнати държави; и
б)
не застрашават въздействието на мерките, приети от Съюза самостоятелно или в сътрудничество с други държави с цел опазването на съответните рибни запаси.
2. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя дали условията, предвидени в параграф 1, са спазени и с които при необходимост се предвижда преустановяване на прилагането на мерките, приети по отношение на съответната държава в съответствие с член 4. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 8, параграф 2.
При наличие на надлежно обосновани наложителни причини за спешност, свързани с непредвидени икономически или социални сътресения, Комисията приема актове за изпълнение с незабавно приложение, в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 8, параграф 3, с цел вземане на решение за това, дали да се преустанови прилагането на мерките, приети в съответствие с член 4.
Член 8
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитет. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 8 от Регламент (ЕС) № 182/2011 във връзка с член 5 от него.
4. Резултатите от оценката, посочена в член 5, параграф 4, се предоставят на Европейския парламент и на Съвета в съответствие с процедурата, предвидена в член 10, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 182/2011, заедно с останалите документи, посочени в него.
Член 9
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 25 октомври 2012 година.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 1026/2012
(2012. gada 25. oktobris)
par konkrētiem pasākumiem zivju krājumu saglabāšanas jomā attiecībā uz valstīm, kuras atļauj neilgtspējīgu zveju
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 43. panta 2. punktu un 207. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),
tā kā:
(1)
Apvienoto Nāciju Organizācijas 1982. gada 10. decembra Jūras tiesību konvencijā ("UNCLOS") un Apvienoto Nāciju Organizācijas 1995. gada 4. augusta Nolīgumā par Apvienoto Nāciju Organizācijas 1982. gada 10. decembra Jūras tiesību konvencijas noteikumu īstenošanu, kuri attiecas uz transzonālo zivju krājumu un tālu migrējošo zivju krājumu saglabāšanu un pārvaldību ("UNFSA") ir paredzēts, ka noteiktu transzonālo un tālu migrējošo zivju krājumu kopīgai pārvaldībai ir nepieciešama sadarbība starp visām valstīm, kuru ūdeņos atrodas krājums (piekrastes valstis), un valstīm, kuru zvejas flotes minēto krājumu izmanto (zvejotājas valstis). Šo sadarbību var izveidot reģionālo zvejniecības pārvaldības organizāciju ("RZPO") satvarā vai, ja RZPO nav kompetences attiecībā uz konkrēto krājumu, izmantojot ad hoc pasākumus starp valstīm, kuras ir ieinteresētas zvejniecībā.
(2)
Ja trešā valsts, kura ir ieinteresēta zvejniecībā, kas saistīta ar krājumu, attiecībā uz kuru minētajai valstij un Savienībai ir kopējas intereses, pienācīgi neņemot vērā esošos zvejas veidus vai citu valstu un Savienības tiesības, pienākumus un intereses, atļauj veikt zvejas darbības, kas apdraud minētā krājuma ilgtspējību un tā pārvaldībā nesadarbojas ar citām valstīm un Savienību, būtu jāpieņem īpaši pasākumi, lai mudinātu minēto valsti ieguldīt minētā krājuma saglabāšanā.
(3)
Būtu jāuzskata, ka zivju krājumi ir neilgtspējīgā stāvoklī, ja tie netiek pastāvīgi uzturēti tādā līmenī, kas var nodrošināt maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu, vai nepārsniedz šo līmeni, vai - ja šo līmeni nevar aplēst - ja krājumi netiek pastāvīgi uzturēti drošās bioloģiskās robežās.
(4)
Ir nepieciešams paredzēt nosacījumus, saskaņā ar kuriem valsti var uzskatīt par tādu, kura atļauj neilgtspējīgu zveju un uz kuru attiecas pasākumi saskaņā ar šo regulu, tostarp procesu, kas piešķir attiecīgajai valstij tiesības tikt uzklausītai, un sniedz tai iespēju pieņemt korektīvos pasākumus.
(5)
Turklāt ir jānosaka pasākumu veidi, kurus var veikt attiecībā uz valstīm, kuras atļauj neilgtspējīgu zveju, un jāizstrādā vispārīgi nosacījumi šādu pasākumu pieņemšanai, lai to pamatā būtu objektīvi kritēriji un lai tie būtu taisnīgi, rentabli un atbilstu starptautiskajām tiesībām, jo īpaši Līgumam par Pasaules Tirdzniecības organizācijas izveidošanu.
(6)
Šādu pasākumu mērķis būtu novērst stimulus zvejot kopēju interešu krājumu valstīm, kuras atļauj neilgtspējīgu zveju. To var panākt, inter alia, ierobežojot to zivju produktu importēšanu, ko nozvejojuši kuģi, kuri zvejo kopēju interešu krājumā, kas atrodas to valstu kontrolē, kuras atļauj neilgtspējīgu zveju, ierobežojot pieeju ostām minētajiem kuģiem vai nepieļaujot Savienības zvejas kuģu vai Savienības zvejas aprīkojuma izmantošanu kopēju interešu krājuma zvejai, kas atrodas to valstu kontrolē, kuras atļauj neilgtspējīgu zveju.
(7)
Lai nodrošinātu, ka Savienības rīcība attiecībā uz zivju krājumu saglabāšanu ir efektīva un saskaņota, ir svarīgi, lai tiktu ņemti vērā pasākumi, kas izklāstīti Padomes Regulā (EK) Nr. 1005/2008 (2008. gada 29. septembris), ar ko izveido Kopienas sistēmu, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju (3).
(8)
Lai nodrošinātu, ka pasākumi, kas saskaņā ar šo regulu pieņemti pret valsti, ir videi draudzīgi, efektīvi, samērīgi un saderīgi ar starptautiskajiem noteikumiem, pirms to pieņemšanas ir nepieciešams izvērtēt to paredzamās sekas vides aizsardzības, tirdzniecības, ekonomiskajā un sociālajā jomā.
(9)
Ja pasākumi, kas saskaņā ar šo regulu pieņemti pret valsti, ir neefektīvi un tiek turpināts uzskatīt, ka minētā valsts ir tāda, kas atļauj neilgtspējīgu zveju, saskaņā ar šo regulu var tikt pieņemti turpmāki pasākumi.
(10)
Pasākumus, kas saskaņā ar šo regulu pieņemti pret valsti, būtu jāizbeidz piemērot, ja valsts, kas atļauj neilgtspējīgu zveju, ir pieņēmusi pasākumus, kas vajadzīgi tās ieguldījumam kopējo interešu krājuma saglabāšanai.
(11)
Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus šīs regulas īstenošanai, būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras Komisijai ar mērķi noteikt valsti, kas atļauj neilgtspējīgu zveju, pieņemt pasākumus pret šādu valsti un lemt par šādu pasākumu piemērošanas apturēšanu. Minētās pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011 (2011. gada 16. februāris), ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu (4).
(12)
Komisijai būtu jāpieņem īstenošanas akti, kas jāpiemēro nekavējoties, ja pienācīgi pamatotos gadījumos saistībā ar saskaņā ar šo regulu īstenotu pasākumu piemērošanas beigām, tas vajadzīgs nenovēršamu un steidzamu iemeslu dēļ,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
1. pants
Priekšmets un darbības joma
1. Šī regula nosaka pamatu konkrētu pasākumu pieņemšanai attiecībā uz trešo valstu ar zvejniecību saistītām darbībām un politikas nostādnēm ar mērķi nodrošināt tādu krājumu ilgtermiņa saglabāšanu, attiecībā uz kuriem Savienībai un minētajām trešām valstīm ir kopējas intereses.
2. Pasākumus, kas pieņemti saskaņā ar šo regulu, var piemērot visos gadījumos, kuros ir nepieciešama sadarbība starp trešām valstīm un Savienību kopēju interešu krājumu kopīgai pārvaldībai, tostarp tad, ja šī sadarbība notiek RZPO vai līdzīgu struktūru satvarā.
2. pants
Definīcijas
Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:
a)
"kopēju interešu krājums" nozīmē zivju krājumu, kura ģeogrāfiskā izplatība padara to pieejamu gan Savienībai, gan trešām valstīm un kura pārvaldībai ir nepieciešama sadarbība starp šādām valstīm un Savienību, gan divpusējās, gan daudzpusējās attiecībās;
b)
"saistītās sugas" nozīmē jebkuras zivis, kas pieder tai pašai ekosistēmai kā kopējo interešu krājums un kas barojas no minētā krājuma vai ir tā barība, ar to konkurē par barību un dzīves telpu vai atrodas tajā pašā zvejas apgabalā un kas tiek izmantotas vai dažkārt notvertas tās pašas zvejniecības vai zvejniecību laikā;
c)
"reģionālā zvejniecības pārvaldības organizācija" vai "RZPO" ir apakšreģionāla, reģionāla vai līdzīga organizācija, kuras kompetencē saskaņā ar starptautiskajiem tiesību aktiem ir izveidot saglabāšanas un pārvaldības pasākumus, kuri piemērojami dzīviem jūras resursiem, kas saskaņā ar dibināšanas konvenciju vai nolīgumu ir nodoti tās pārziņā;
d)
"importēšana" ir zivju vai zivsaimniecības produktu ievešana Savienības teritorijā, tostarp pārkraušanai citā kuģī tās teritorijā esošajās ostās;
e)
"pārkraušana citā kuģī" ir uz zvejas kuģa esošo zivju vai zivsaimniecības produktu daļēja vai pilnīga pārkraušana citā zvejas kuģī;
f)
"neilgtspējīgs stāvoklis" ir apstākļi, kad krājums netiek pastāvīgi uzturēts līmenī, kas var nodrošināt maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu, vai nepārsniedz šo līmeni, vai - ja šo līmeni nevar aplēst - kad krājums netiek pastāvīgi uzturēts drošās bioloģiskās robežās; krājuma līmeni, kas norāda uz krājuma neilgtspējīgu stāvokli nosaka, pamatojoties uz labāko pieejamo zinātnisko informāciju;
g)
"drošas bioloģiskās robežas" ir krājuma apjoma robežas, kurās ar lielu varbūtību tas var pašatjaunoties, vienlaikus pieļaujot lielu tā nozveju;
h)
"valsts" ir trešā valsts, tostarp teritorijas ar pašnoteikšanās statusu un tām piešķirtām pilnvarām dzīvo jūras resursu saglabāšanas un pārvaldības jomā.
3. pants
Valstis, kuras atļauj neilgtspējīgu zveju
Valsti var uzskatīt par valsti, kas atļauj neilgtspējīgu zveju, ja:
a)
tā nesadarbojas kopēju interešu krājuma pārvaldībā, pilnībā ievērojot UNCLOS un UNFSA noteikumus vai jebkurus citus starptautiskos nolīgumus vai tiesību aktus; un
b)
vai nu:
i)
tā nepieņem vajadzīgos zvejniecības pārvaldības pasākumus; vai
ii)
tā pieņem zvejniecības pārvaldības pasākumus, pienācīgi neņemot vērā citu valstu un Savienības tiesības, intereses un pienākumus, un minētie zvejniecības pārvaldības pasākumi, skatot tos saistībā ar citās valstīs un Savienībā veiktajiem pasākumiem, noved pie zvejas darbībām, kuras varētu izraisīt krājuma neilgtspējīgu stāvokli. Šo nosacījumu uzskata par izpildītu arī tad, ja minētās valsts pieņemtie zvejniecības pārvaldības pasākumi neizraisīja krājuma neilgtspējīgu stāvokli vienīgi citu valstu pieņemtu pasākumu dēļ.
4. pants
Pasākumi attiecībā uz valstīm, kuras atļauj neilgtspējīgu zveju
1. Komisija ar īstenošanas aktiem attiecībā uz valsti, kura atļauj neilgtspējīgu zveju, var pieņemt šādus pasākumus:
a)
noteikt minēto valsti kā valsti, kura atļauj neilgtspējīgu zveju;
b)
vajadzības gadījumā noteikt atsevišķus minētās valsts kuģus vai zvejas flotes, kam jāpiemēro konkrēti pasākumi;
c)
noteikt kvantitatīvus ierobežojumus tādu zivju importēšanai, kuras ir no kopēju interešu krājuma un kuras ir nozvejotas minētās valsts kontrolē, un tādu zivsaimniecības produktu importēšanai, kas izgatavoti no šādām zivīm vai kuras ir to sastāvā;
d)
noteikt kvantitatīvus ierobežojumus saistīto sugu un zivsaimniecības produktu, kas izgatavoti no šādām zivīm vai kuras ir to sastāvā, importam, ja tie ir nozvejoti, zvejojot kopēju interešu krājumā minētās valsts kontrolē; pieņemot pasākumu, Komisija saskaņā ar šīs regulas 5. panta 4. punktu, piemērojot proporcionalitātes principu, nosaka, kuras sugas un to nozveja ietilpst pasākuma piemērošanas jomā;
e)
noteikt ierobežojumus Savienības ostu izmantošanai kuģiem, kas kuģo ar minētās valsts karogu un zvejo kopējo interešu krājumu un/vai saistītās sugas, un kuģiem, kas pārvadā zivis un zivsaimniecības produktus, kuru izcelsme ir no kopēju interešu krājuma un/vai saistītajām sugām, kuras nozvejojuši kuģi, kas kuģo ar minētās valsts karogu, vai kuģi, kurus tā ir pilnvarojusi, bet kas kuģo ar citas valsts karogu; šādus ierobežojumus nepiemēro nepārvaramas varas vai kuģa katastrofas gadījumos UNCLOS 18. panta nozīmē attiecībā uz stingri nepieciešamiem pakalpojumiem, lai novērstu minētās situācijas;
f)
aizliegt Savienības ekonomikas dalībniekiem tādu zvejas kuģu iegādi, kuri kuģo ar minētās valsts karogu;
g)
aizliegt karoga maiņu zvejas kuģiem, kas kuģo ar dalībvalsts karogu, pret minētās valsts karogu;
h)
aizliegt dalībvalstīm atļaut fraktēšanas nolīgumu slēgšanu, ar ko Savienības ekonomikas dalībnieki fraktē savus kuģus ekonomikas dalībniekiem no minētās valsts;
i)
aizliegt uz minēto valsti eksportēt zvejas kuģus, kas kuģo ar dalībvalsts karogu, vai zvejas aprīkojumu un materiālus, kas vajadzīgi, lai zvejotu kopējo interešu krājumus;
j)
aizliegt privāto tirdzniecības darījumu noslēgšanu starp Savienības ekonomikas dalībniekiem un minēto valsti, lai zvejas kuģis, kas kuģo ar dalībvalsts karogu, izmantotu minētās valsts zvejas iespējas;
k)
aizliegt kopīgas zvejas darbības, kurās iesaistīti zvejas kuģi, kas kuģo ar dalībvalsts karogu, un zvejas kuģi, kas kuģo ar minētās valsts karogu.
2. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 8. panta 2. punktā.
5. pants
Vispārīgas prasības attiecībā uz pasākumiem, kas pieņemti saskaņā ar šo regulu
1. Pasākumi, kas minēti 4. pantā:
a)
ir saistīti ar kopēju interešu krājumu saglabāšanu;
b)
tiek īstenoti kopā ar ierobežojumiem attiecībā uz zveju ar Savienības kuģiem vai uz ražošanu vai patēriņu Savienībā, kas piemērojami zivīm un zivsaimniecības produktiem, kas izgatavoti no šādām zivīm vai kuras ir to sastāvā, attiecībā uz tām zivju sugām, par kurām ir pieņemti pasākumi;
c)
ir samērīgi ar īstenojamiem mērķiem un saderīgi ar saistībām, ko nosaka starptautiskās konvencijas, kurās Savienība ir Puse, un jebkādām citām attiecīgu starptautisko tiesību normām.
2. Šīs regulas 4. pantā minētie pasākumi ņem vērā jau veiktos pasākumus saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1005/2008.
3. Šīs regulas 4. pantā minētos pasākumus nepiemēro tādā veidā, kas radītu patvaļīgu vai neattaisnojamu diskrimināciju starp valstīm, uz kurām attiecas vienādi nosacījumi, vai slēptu starptautiskās tirdzniecības ierobežojumu.
4. Pieņemot 4. pantā minētos pasākumus, Komisija nolūkā nodrošināt, ka minētie pasākumi ir videi draudzīgi, efektīvi, samērīgi un saderīgi ar starptautiskajiem noteikumiem, novērtē šo pasākumu vides, tirdzniecības, ekonomiskās un sociālās īstermiņa un ilgtermiņa sekas un ar to īstenošanu saistīto administratīvo slogu.
5. Šīs regulas 4. pantā minētie pasākumi paredz piemērotu sistēmu kompetentām iestādēm to izpildei.
6. pants
Procedūras pirms pasākumu pieņemšanas attiecībā uz valstīm, kuras atļauj neilgtspējīgu zveju
1. Ja Komisija uzskata par vajadzīgu pieņemt 4. pantā minētos pasākumus, tā paziņo attiecīgajai valstij par nodomu noteikt šo valsti kā tādu, kas atļauj neilgtspējīgu zveju. Šādos gadījumos nekavējoties informē Eiropas Parlamentu un Padomi.
2. Minētajā paziņojumā iekļauj informāciju par iemesliem, kāpēc valsts noteikta par tādu, kas atļauj neilgtspējīgu zveju, un apraksta, kādus pasākumus attiecībā uz to var veikt saskaņā ar šo regulu.
3. Pirms 4. pantā minēto pasākumu pieņemšanas Komisija attiecīgai valstij nodrošina pienācīgu iespēju rakstiski atbildēt uz paziņojumu un labot situāciju viena mēneša laikā no minētā paziņojuma saņemšanas brīža.
7. pants
Pasākumu piemērošanas laikposms attiecībā uz valstīm, kuras atļauj neilgtspējīgu zveju
1. Šīs regulas 4. pantā minētos pasākumus vairs nepiemēro pēc tam, kad valsts, kas atļauj neilgtspējīgu zveju, pieņem atbilstīgus korektīvus pasākumus, kas vajadzīgi kopēju interešu krājuma saglabāšanai un pārvaldībai, un minētie korektīvie pasākumi:
a)
ir pieņemti patstāvīgi vai par kuriem ir panākta vienošanās apspriedēs ar Savienību un vajadzības gadījumā arī citām attiecīgajām valstīm; un
b)
neapdraud tādu pasākumu ietekmi, kurus attiecīgo zivju krājumu saglabāšanai Savienība veic autonomi vai sadarbībā ar citām valstīm.
2. Komisija pieņem īstenošanas aktus, nosakot, vai ir ievēroti 1. punktā paredzētie nosacījumi, un, ja nepieciešams, nolemjot apturēt to pasākumu piemērošanu, kuri saistībā ar attiecīgo valsti pieņemti saskaņā ar 4. pantu. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 8. panta 2. punktā.
Pienācīgi pamatotu, nenovēršamu un steidzamu iemeslu dēļ saistībā ar neparedzētiem ekonomiskiem un sociāliem traucējumiem, Komisija saskaņā ar 8. panta 3. punktā minēto procedūru pieņem īstenošanas aktus, kas jāpiemēro nekavējoties, lai nolemtu apturēt to pasākumu piemērošanu, kuri pieņemti saskaņā ar 4. pantu.
8. pants
Komitejas procedūra
1. Komisijai palīdz komiteja. Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē.
2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu.
3. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 8. pantu saistībā ar tās 5. pantu.
4. Novērtējuma, kas minēts 5. panta 4. punktā, rezultātus kopā ar tajā minētajiem dokumentiem dara pieejamus Eiropas Parlamentam un Padomei saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 182/2011 10. panta 4. punktā minēto procedūru.
9. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā trešajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Strasbūrā, 2012. gada 25. oktobrī