РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2015/346 НА КОМИСИЯТА
от 9 февруари 2015 година
за предоставяне на поискана от Обединеното кралство дерогация по отношение на Северна Ирландия съгласно Директива 91/676/ЕИО на Съвета за опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници
(нотифицирано под номер С(2015) 542)
(само текстът на английски език е автентичен)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 91/676/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 г. за опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници (1), и по-специално трета алинея на точка 2 от приложение III към нея,
като има предвид, че:
(1)
Ако количеството оборски тор, което дадена държава членка възнамерява да използва годишно на хектар, е различно от посоченото в първото изречение от втора алинея, точка 2 от приложение III към Директива 91/676/ЕИО и в буква а) от същата алинея, това количество следва да бъде определено така, че да не възпрепятства постигането на целите, посочени в член 1 от тази директива, и следва да бъде обосновано с обективни критерии, като например продължителни вегетационни периоди и наличие на култури с високо усвояване на азот.
(2)
На 14 декември 2007 г. Комисията прие Решение 2007/863/ЕО (2) за предоставяне на поисканата от Обединеното кралство дерогация по отношение на Северна Ирландия съгласно Директива 91/676/ЕИО за опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници, с което се разрешава, при известни условия, торене с оборски тор до пределна стойност от 250 kg азот на хектар годишно във ферми с минимум 80 % пасища.
(3)
На 24 февруари 2011 г. Комисията прие Решение 2011/128/ЕС (3), с което се изменя Решение 2007/863/ЕО и се удължава срокът на действие на дерогацията до 31 декември 2014 г.
(4)
Дерогацията, предоставена с Решение 2007/863/ЕО, изменено с Решение 2011/128/ЕС, обхващаше 145 ферми през 2013 г., което съответства на около 0,59 % от общия брой стопанства и на 0,42 % от общата нетна селскостопанска площ.
(5)
На 10 октомври 2014 г. Обединеното кралство внесе в Комисията искане по отношение на региона на Северна Ирландия за удължаване на дерогацията по третата алинея на точка 2 от приложение III към Директива 91/676/ЕИО.
(6)
В съответствие с член 3, параграф 5 от Директива 91/676/ЕИО Обединеното кралство прилага по отношение на региона на Северна Ирландия програма за действие, обхващаща цялата съответна територия.
(7)
Докладът на Комисията до Съвета и Европейския парламент относно прилагането на Директива 91/676/ЕИО за опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници, основаващ се на докладите на държавите членки за периода 2008-2011 г. показва, че в региона на Северна Ирландия в Обединеното кралство всички мониторингови станции отчитат по отношение на подземните води средна концентрация на нитрати под 50 mg/l, а в 93 % от мониторинговите станции средната концентрация на нитрати е под 25 mg/l. По отношение на повърхностните води всички мониторингови станции отчитат средна концентрация на нитрати под 25 mg/l.
(8)
Броят на селскостопанските животни и използването на изкуствени торове са спаднали през последните години. Броят на едрия рогат добитък, птиците и овцете през периода 2008-2011 г. в сравнение с периода 2004-2007 г. е намалял съответно с 5 %, 5 % и 10 %, а броят на свинете се е увеличил с 4 %. Средното внасяне на азот от оборски тор през периода 2008-2011 г. е възлизало на 117 kg/ha и е намаляло със 6,4 % в сравнение с периода 2004-2007 г. Средният излишък на фосфор през периода 2008-2011 г. е бил 13,6 kg/ha, което представлява намаление с 30,1 % в сравнение с периода 2004-2007 г. Средното използване на изкуствени азотни торове през периода 2008-2011 г. е намаляло с около 18,4 % в сравнение с периода 2004-2007 г. Средното използване на изкуствени фосфорни торове през периода 2008-2011 г. е намаляло с около 53 % в сравнение с периода 2004-2007 г.
(9)
В Северна Ирландия 93 % от селскостопанските земи се използват като пасища. Общо по отношение на всички пасищни ферми, в 42 % от общата площ земята се стопанисва екстензивно и гъстотата на животните е под 1 животинска единица на хектар, при малко използване на торове, в 37 % от общата площ земята се стопанисва в рамките на агро-екологични програми, и само в 24 % от общата площ земята се стопанисва по-интензивно, при гъстота на животните равна или по-голяма от 2 животински единици на хектар. 5 % от площите се използват като обработваема земя. Средното използване на химически торове в пасищата възлиза на 79 kg/ha азот и 5 kg/ha фосфор.
(10)
За Северна Ирландия са характерни обилни валежи и преобладават слабо дрениращи се почви. Поради затрудненото дрениране денитрификационният потенциал на повечето почви в Северна Ирландия е сравнително висок, което намалява нитратната концентрация в почвата, и оттам количеството нитрати, което е податливо на отмиване.
(11)
Климатът в Северна Ирландия се характеризира с равномерно разпределение на валежите през цялата година и със сравнително малки температурни амплитуди, което позволява относително дълъг вегетационен период на тревните култури в районите с активно стопанисване и селскостопанска дейност, продължаващ от 270 дни годишно в източните крайбрежни райони до около 260 дни годишно в централните низини.
(12)
Комисията, след като разгледа искането на Обединеното кралство по отношение на региона на Северна Ирландия, взе предвид Програмата за действие, и в светлината на придобития опит от дерогацията, предоставена с Решение 2007/863/ЕО, изменено с Решение 2011/128/ЕС, счита, че количеството оборски тор, предложено от Северна Ирландия, съответстващо на 250 kg азот на хектар годишно, няма да възпрепятства постигането на целите по Директива 91/676/ЕИО, при положение че бъдат изпълнени някои строги условия.
(13)
Предоставената от Северна Ирландия придружителна информация показва, че предлаганото количество от 250 kg/ha годишно азот от оборски тор във фермите с поне 80 % пасища е оправдано въз основа на обективни критерии, като например продължителният вегетационен период и наличието на култури с високо усвояване на азот.
(14)
Срокът на действие на Решение 2007/863/ЕО, изменено с Решение 2011/128/ЕС, изтича на 31 декември 2014 г. С цел да се осигури възможност на съответните фермери да продължат да ползват дерогацията, уместно е да бъде прието настоящото решение.
(15)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Комитета по нитратите, създаден съгласно член 9 от Директива 91/676/ЕИО,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Дерогацията, поискана от Обединеното кралство по отношение на Северна Ирландия с писмо от 10 октомври 2014 г. с цел да се разреши торене с по-голямо количество оборски тор от предвиденото в първото изречение от втората алинея на точка 2 от приложение III към Директива 91/676/ЕИО и в буква а) от същата точка, се разрешава при спазване на условията, посочени в настоящото решение.
Член 2
Определения
За целите по настоящото решение се прилагат следните определения:
1)
„пасищни ферми“ означава стопанства, в които 80 % или повече от селскостопанската земя, която може да се тори, е заета с трева;
2)
„пасящ добитък“ означава едър рогат добитък (с изключение на малки телета), овце, сърни, кози и коне;
3)
„трева“ означава културата в постоянно или временно пасище (под временно се разбира пасище на по-малко от четири години);
4)
„парцел“ означава индивидуален участък или група участъци, хомогенни по отношение на отглежданите селскостопански култури, вида на почвата и практиките за торене.
Член 3
Обхват
Настоящото решение се прилага на индивидуална основа за пасищните ферми и при условията, определени в членове 4, 5 и 6.
Член 4
Ежегодно подаване на заявления и поемане на ангажимент
1. Всяка година фермерите, които искат да се ползват от дерогация по силата на настоящото решение, подават заявление до компетентните органи.
2. Заедно с годишното заявление по параграф 1, те писмено се ангажират да спазват условията по членове 5 и 6.
Член 5
Прилагане на оборски тор и други торове
1. Количеството оборски тор от пасящ добитък, което се тори всяка година в пасищните стопанства, включително и от самите животни, не трябва да надхвърля количеството оборски тор, съдържащо 250 kg азот на хектар, при условията, определени в параграфи 2-8.
2. Общото внасяне на азот не трябва да надхвърля предвижданата потребност от хранителни вещества на разглежданата култура и следва да е съобразено с постъпленията от почвата. Общото внасяне на азот трябва да се определя различно в отделните случаи, въз основа на гъстотата на животните и производителността на пасището.
3. За всяка ферма трябва да се води план за наторяването, в който се описва сеитбооборота върху селскостопанската земя и планираното торене с оборски тор и други торове. Той трябва да бъде на разположение във фермата за всяка календарна година преди 1 март. Планът за наторяване трябва да съдържа най-малко следното:
а)
план за сеитбооборота, в който да е посочена площта на парцелите с трева и на парцелите с други култури, включително със скица, показваща местоположението на отделните парцели;
б)
броя на животните, описание на помещенията за животните и системата за съхранение на оборския тор, включително наличните обеми за съхранение на оборски тор;
в)
изчисление на количествата азот (без загубите от съхранение и складиране) и фосфор в добивания във фермата оборски тор;
г)
количеството, вида и характеристиките на оборския тор, изнесен извън фермата или внесен в нея;
д)
прогнозните потребности на културите от азот и фосфор за всеки парцел;
е)
резултати от анализите на почвата, свързани със съдържанието на азот и фосфор, ако има такива;
ж)
видът на тора, които ще се използва;
з)
изчисление на приложеното количество азот и фосфор от оборски тор за всеки парцел;
и)
изчисление на използваното за наторяване количество азот и фосфор от изкуствени и други торове във всеки парцел.
Най-късно до седем дни след настъпването на каквито и да било промени в селскостопанските практики планът за наторяване трябва да бъде преработен, за да се осигури съответствие между плана и действителните селскостопански практики.
4. Всеки фермер трябва да води отчет за наторяването, включително информация, свързана с управлението на вложените количества азот и фосфор и на замърсените води. Отчетите се предават на компетентните органи за всяка календарна година.
5. За всяка пасищна ферма, ползваща се от дерогация, фермерът приема, че заявлението, посочено в член 4, параграф 1, планът за наторяването и отчетите за наторяването могат да бъдат обект на контрол.
6. Всеки фермер, на когото е предоставена дерогация, трябва периодично да извършва анализ на съдържанието на азот и фосфор в почвата, с оглед постигане на правилно наторяване.
Вземането на проби и техният анализ трябва да се извършват най-малко веднъж на всеки четири години за всяка хомогенна площ от фермата, като се вземат предвид сеитбооборота и почвените характеристики.
Изисква се минимум по един анализ на всеки пет хектара земеделска земя.
Резултатите от анализа на съдържанието на азот и фосфор в почвата трябва да са на разположение във фермата, ползваща се от дерогация.
7. Оборски тор не трябва да се разпръсква през есента преди култивирането на тревата.
8. За всяка пасищна ферма, ползваща се от дерогация, съответният фермер трябва да осигури спазване на условието, че фосфорният баланс, изчислен по определена от компетентният орган методика, не трябва да включва излишък на фосфор, надхвърлящ 10 kg/ha годишно.
Член 6
Управление на земята
1. Осемдесет процента или повече от наторяваната с оборски тор площ във фермите трябва да е заета с трева.
2. Фермерите, ползващи се от индивидуална дерогация, трябва да изпълняват следните мерки:
а)
временните пасища се орат напролет;
б)
разораните пасища, върху всички видове почва, се засяват непосредствено след това с култури с висока потребност от азот;
в)
в сеитбооборота не се включват бобови и други растения, които фиксират азота от въздуха.
3. Параграф 2, буква в) обаче не се отнася за детелината в тревни площи, в които тя заема под 50 %, нито за други бобови растения, засети заедно с тревата.
Член 7
Други мерки
Настоящата дерогация се прилага без да се засягат мерките, които е необходимо да бъдат предприети с оглед спазване на други нормативни актове на ЕС, отнасящи се за околната среда.
Член 8
Мониторинг
1. Компетентният орган трябва да осигури за всяка област да се изготвят и актуализират ежегодно карти с процента на пасищните стопанства, процента на животните и процента на селскостопанската земя, обхванати от индивидуална дерогация, както и карти на местното земеползване.
2. Трябва да се провежда са мониторинг на почвата, повърхностните води и подземните води, за да се осигурят данни за концентрацията на азот и фосфор в почвените води, за минералния азот в почвения профил и концентрацията на нитрати в подземните и повърхностните води, както при условията на дерогация, така и при отсъствието на такава. Мониторингът трябва да се провежда на ниво земеделски участък и в селскостопанските водосбори, обект на мониторинг. Мониторинговите обекти трябва да обхващат главните видове почви, нива на интензивност на торенето, практики за наторяване и култури.
3. Трябва да се провежда засилен мониторинг на водите в селскостопанските водосбори, разположени в близост до най-уязвимите водни обекти.
4. Във фермите, ползващи се от индивидуални дерогации, трябва да се извършват проучвания за местното земеползване, сеитбооборота и селскостопанските практики. Събраната информация и данните от анализа на хранителните вещества по член 5, параграф 6, както и от мониторинга, по параграф 2 от настоящия член, трябва да се използват за изчисляване по съответен модел на степента на загубите на нитрати и фосфор от фермите, ползващи се от дерогация.
Член 9
Проверки
1. Компетентните органи трябва да осигуряват подлагане на административен контрол на всички заявления за дерогация. Когато от проверката стане ясно, че условията по членове 5 и 6 не са изпълнени, заявителят се уведомява за това. В такъв случай заявлението се счита за отхвърлено.
2. Определя се програма за инспекции на място, които са на базата на анализ на риска, на резултатите от контрола от предходните години и резултатите от общи проверки на случаен принцип на прилагането на законодателството, което e в изпълнение на Директива 91/676/ЕИО. Инспекциите на място трябва да обхващат най-малко 5 % от фермите, ползващи се от индивидуална дерогация по отношение на условията, определени в членове 5 и 6 от настоящото решение. Когато проверката покаже несъответствие, фермерът се уведомява за това. Тази информация трябва да бъде отчетена при вземането на решение относно искането за дерогация за следващата година.
3. На компетентните органи се предоставят необходимите правомощия и средства за проверка на спазването на дерогацията, предоставена съгласно настоящото решение.
Член 10
Докладване
Всяка година най-късно до месец юни компетентните органи представят доклад, съдържащ следната информация:
1)
карти, показващи процента на фермите, процента на селскостопанските животни и процента на селскостопанската земя, обхванати от индивидуални дерогации съответно във всеки окръг, както и карти на местното земеползване, съгласно посоченото в член 8, параграф 1;
2)
резултатите от мониторинга на подземните и повърхностните води по отношение на концентрацията на нитратите, включително информация за тенденциите в качеството на водите както при условията на дерогация, така и при отсъствието на такава, а също и за въздействието на дерогацията върху качеството на водите, съгласно посочено в член 8, параграф 2;
3)
резултатите от мониторинга на почвите по отношение на концентрацията на азот и фосфор в почвените води и минералния азот в почвения профил, както при условията на дерогация, така и при отсъствието на такава, съгласно посоченото в член 8, параграф 2;
4)
резюме и оценка на данните, получени от засиления мониторинг на водите, съгласно посоченото в член 8, параграф 3;
5)
резултатите от проучванията на местното земеползване, сеитбооборота, както и селскостопанските практики, съгласно посоченото в член 8, параграф 4;
6)
резултатите от изчисленията въз основа на съответен модел на количеството на загубите на азот и фосфор във фермите, ползващи се от индивидуална дерогация, съгласно посоченото в член 8, параграф 4;
7)
оценка на изпълнението на условията на дерогацията въз основа на проверките на равнище ферма, както и информация за неизрядните ферми въз основа на резултатите от административния контрол и инспекциите на място, съгласно посоченото в член 9, параграфи 1 и 2.
Член 11
Прилагане
Настоящото решение се прилага в контекста на наредбите за Програма за действия за ограничаване на нитратите/Северна Ирландия (SR 2014 № 307 - Nitrates Action Programme Regulations (Northern Ireland) 2014).
Срокът на действие на настоящото решение изтича на 31 декември 2018 г.
Член 12
Адресат на настоящото решение е Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия.
Съставено в Брюксел на 9 февруари 2015 година.
KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS LĒMUMS (ES) 2015/346
(2015. gada 9. februāris),
ar ko Apvienotajai Karalistei attiecībā uz Ziemeļīriju piešķir atkāpi, kuru tā pieprasījusi atbilstīgi Padomes Direktīvai 91/676/EEK attiecībā uz ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti
(izziņots ar dokumenta numuru C(2015) 542)
(Autentisks ir tikai teksts angļu valodā)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 1991. gada 12. decembra Direktīvu 91/676/EEK attiecībā uz ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti (1), un jo īpaši tās III pielikuma 2. punkta trešo daļu,
tā kā:
(1)
Ja kūtsmēslu daudzums, ko dalībvalsts ir paredzējusi izmantot uz vienu hektāru gadā, atšķiras no Direktīvas 91/676/EEK III pielikuma 2. punkta otrās daļas pirmajā teikumā un minētās daļas a) apakšpunktā norādītā, minētais daudzums jānosaka tā, lai nekavētu minētās direktīvas 1. pantā noteikto mērķu sasniegšanu, un jāpamato ar objektīviem kritērijiem, piemēram, ilgiem veģetācijas periodiem un kultūrām ar lielu slāpekļa patēriņu.
(2)
Komisija 2007. gada 14. decembrī pieņēma Lēmumu 2007/863/EK (2), ar ko Apvienotajai Karalistei attiecībā uz Ziemeļīriju piešķir atkāpi, ko tā pieprasījusi atbilstīgi Direktīvai 91/676/EEK attiecībā uz ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti, un ar šo lēmumu saimniecībās, kurās vismaz 80 % ir zālaugu platības, atļāva izmantot kūtsmēslus apmērā, kas nepārsniedz 250 kg slāpekļa uz hektāru gadā, ievērojot konkrētus nosacījumus.
(3)
Komisija 2011. gada 24. februārī pieņēma Lēmumu 2011/128/ES (3), ar kuru grozīja Lēmumu 2007/863/EK un pagarināja atkāpes termiņu līdz 2014. gada 31. decembrim.
(4)
Atkāpe, kuru piešķīra ar Lēmumu 2007/863/EK, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2011/128/ES, 2013. gadā attiecās uz 145 saimniecībām, kas atbilst aptuveni 0,59 % no kopējā saimniecību skaita un 0,42 % no lauksaimniecībā izmantojamās zemes kopējās platības.
(5)
Apvienotā Karaliste 2014. gada 10. oktobrī iesniedza Komisijai pieprasījumu attiecībā uz Ziemeļīrijas reģionu, lūdzot piešķirt atkāpi atbilstīgi Direktīvas 91/676/EEK III pielikuma 2. punkta trešajai daļai.
(6)
Saskaņā ar Direktīvas 91/676/EEK 3. panta 5. punktu Apvienotā Karaliste attiecībā uz Ziemeļīrijas reģionu piemēro rīcības programmu visā tās teritorijā.
(7)
Komisijas ziņojumā Padomei un Eiropas Parlamentam par to, kā īstenota Direktīva 91/676/EEK attiecībā uz ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti, laikposmā no 2008. līdz 2011. gadam, pamatojoties uz dalībvalstu sniegtajiem ziņojumiem, norādīts, ka Apvienotajā Karalistē attiecībā uz Ziemeļīrijas reģionu visās gruntsūdeņu monitoringa stacijās vidējās nitrātu koncentrācijas ir mazākas par 50 mg/l un 93 % gruntsūdeņu monitoringa staciju vidējās nitrātu koncentrācijas ir mazākas par 25 mg/l. Attiecībā uz virszemes ūdeņiem visās monitoringa stacijās vidējās nitrātu koncentrācijas ir mazākas par 25 mg/l.
(8)
Pēdējos gados ir samazinājies mājlopu skaits un ķīmisko mēslošanas līdzekļu izmantošana. Salīdzinot 2004. līdz 2007. gada laikposmu ar 2008. līdz 2011. gada laikposmu, liellopu, mājputnu un aitu skaits samazinājās attiecīgi par 5 %, 5 % un 10 %, savukārt cūku skaits palielinājās par 4 %. 2008. līdz 2011. gada laikposmā vidējais slāpekļa daudzums no kūtsmēsliem bija 117 kg/ha, kas ir samazinājums par 6,4 %, salīdzinot ar 2004. līdz 2007. gada laikposmu. Vidējā fosfora virsnorma laikposmā no 2008. līdz 2011. gadam bija 13,6 kg/ha, kas salīdzinājumā ar laikposmu no 2004. līdz 2007. gadam ir samazinājums par 30,1 %. Slāpekļa mēslošanas līdzekļu vidējais izlietojums laikposmā no 2008. līdz 2011. gadam samazinājās par 18,4 %, salīdzinot ar laikposmu no 2004. līdz 2007. gadam. Fosfora mēslošanas līdzekļu vidējais izmantojums laikposmā no 2008. līdz 2011. gadam samazinājās par 53 %, salīdzinot ar laikposmu no 2004. līdz 2007. gadam.
(9)
Ziemeļīrijā 93 % no lauksaimniecībā izmantojamās zemes aizņem zālaugu platības. Kopumā ganību saimniecībās 42 % lauksaimniecības zemes tiek apstrādāta ekstensīvi un ganāmpulka blīvums ir mazāks par vienu mājlopu vienību uz hektāru, kā arī mēslošanas līdzekļu izmantojums ir zems, 37 % zemes tiek apstrādāta saskaņā ar agrovides programmām un tikai 24 % zemes apstrādā intensīvāk - ganāmpulka blīvumam sasniedzot divas mājlopu vienības uz hektāru. 5 % izmanto laukaugu audzēšanai. Vidējais ķīmisko mēslošanas līdzekļu izmantojums zālaugu platībās ir 79 kg slāpekļa uz hektāru un 5 kg fosfora uz hektāru.
(10)
Ziemeļīrijai raksturīgs liels nokrišņu daudzums un tas, ka teritorijas lielāko daļu aizņem augsne ar sliktu drenāžu. Vājās drenāžas dēļ Ziemeļīrijas lielākajā daļā augsnes denitrifikācijas potenciāls ir samērā augsts, kas samazina nitrātu koncentrāciju augsnē un tādējādi arī izskalošanai pakļauto nitrātu daudzumu.
(11)
Ziemeļīrijas klimats, kam raksturīgs vienmērīgs nokrišņu daudzums visu gadu un relatīvi neliels gada temperatūras izmaiņu diapazons, veicina samērā ilgu zāles veģetācijas periodu - no 270 dienām gadā austrumu piekrastes apgabalos līdz 260 dienām gadā centrālajā zemienē -, ja vien zeme tiek aktīvi apsaimniekota un apstrādāta.
(12)
Izskatījusi pieprasījumu, ko Apvienotā Karaliste iesniegusi attiecībā uz Ziemeļīrijas reģionu, apsvērusi rīcības programmu un ņēmusi vērā pieredzi, kura gūta saistībā ar atkāpi, kura paredzēta Lēmumā 2007/863/EK, kas grozīts ar Lēmumu 2011/128/ES, Komisija uzskata, ka Ziemeļīrijas ierosinātais kūtsmēslu daudzums, kas atbilst 250 kg slāpekļa uz hektāru gadā, nekavēs Direktīvas 91/676/EEK mērķu sasniegšanu, ja vien tiks ievēroti daži stingri nosacījumi.
(13)
Ziemeļīrijas iesniegtā pamatojošā informācija liecina, ka ierosinātais daudzums 250 kg slāpekļa uz hektāru gadā no kūtsmēsliem saimniecībās, kurās ir vismaz 80 % zālaugu platību, ir pamatots ar objektīviem kritērijiem, piemēram, ilgiem veģetācijas periodiem un kultūraugiem, kam vajadzīgs daudz slāpekļa.
(14)
Lēmums 2007/863/EK, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2011/128/ES, zaudēs spēku 2014. gada 31. decembrī. Lai nodrošinātu, ka lauksaimnieki var turpināt izmantot atkāpes sniegtās priekšrocības, ir lietderīgi pieņemt šo lēmumu.
(15)
Šajā lēmumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi Nitrātu komiteja, kura izveidota saskaņā ar Direktīvas 91/676/EEK 9. pantu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Apvienotās Karalistes 2014. gada 10. oktobra vēstulē attiecībā uz Ziemeļīriju pieprasīto atkāpi, kura tiek prasīta nolūkā atļaut lietot vairāk kūtsmēslu nekā paredzēts Direktīvas 91/676/EEK III pielikuma 2. punkta otrās daļas pirmajā teikumā un minētās daļas a) apakšpunktā, piešķir ar priekšnoteikumu, ka tiek ievēroti šajā lēmumā paredzētie nosacījumi.
2. pants
Definīcijas
Šajā lēmumā izmanto šādas definīcijas:
1)
“ganību saimniecības” ir saimniecības, kurās 80 % vai vairāk no lauksaimniecībā izmantojamās zemes, kurā var iestrādāt kūtsmēslus, aizņem zālājs;
2)
“ganību mājlopi” ir liellopi (izņemot nobarojamos teļus), aitas, brieži, kazas un zirgi;
3)
“zālājs” ir pastāvīga vai pagaidu zālaugu platība (pagaidu platības laiž atmatā uz laiku līdz četriem gadiem);
4)
“zemes gabals” ir atsevišķs lauks vai lauku grupa, kas audzēto kultūraugu, augsnes tipa un mēslošanas prakses ziņā ir viendabīga.
3. pants
Darbības joma
Šo lēmumu piemēro ganību saimniecībām, katru gadījumu izskatot atsevišķi un ar priekšnoteikumu, ka tiek ievēroti 4., 5. un 6. pantā izklāstītie nosacījumi.
4. pants
Ikgadēja pieteikšanās un saistības
1. Lauksaimnieki, kas vēlas izmantot šajā lēmumā paredzēto atkāpi, ik gadu iesniedz pieteikumu kompetentajām iestādēm.
2. Līdztekus 1. punktā minētajai ikgadējai pieteikuma iesniegšanai viņi rakstiski apņemas izpildīt 5. un 6. pantā paredzētos nosacījumus.
5. pants
Kūtsmēslu un citu mēslošanas līdzekļu izmantošana
1. No ganību mājlopiem iegūto kūtsmēslu daudzums, ko ik gadu izkliedē ganību saimniecību platībās, tostarp pašu dzīvnieku atstātie mēsli, nedrīkst pārsniegt kūtsmēslu daudzumu, kas satur 250 kg slāpekļa uz hektāru, ievērojot 2.-8. punktā paredzētos nosacījumus.
2. Kopējais slāpekļa ienesas daudzums nepārsniedz attiecīgajiem kultūraugiem plānoto nepieciešamo barības vielu daudzumu, ņemot vērā arī tā uzņemšanu no augsnes. Kopējais izmantotais slāpeklis jādiferencē, pamatojoties uz ganāmpulka blīvumu un zālaugu platību ražību.
3. Katrai saimniecībai ir mēslošanas plāns, kurā aprakstīta lauksaimniecības zemes gabalu augseka un plānotais kūtsmēslu un citu mēslošanas līdzekļu izmantojums. Šis plāns saimniecībā tiek sagatavots līdz katra kalendārā gada 1. martam (neieskaitot). Mēslošanas plānā obligāti norāda šādus datus:
a)
augsekas plānu, kurā uzrādīta to zemes gabalu platība, kuros aug zālaugi, un to zemes gabalu platība, kuros aug citi kultūraugi, kā arī shematiska karte, kurā norādīts atsevišķo zemes gabalu izvietojums;
b)
mājlopu skaits, to turēšanas un kūtsmēslu uzkrāšanas sistēmas apraksts, norādot arī datus par kūtsmēslu krātuves tilpumu;
c)
saimniecībā saražotā kūtsmēslu slāpekļa (atskaitot novietnēs un krātuvēs radušos zudumus) un fosfora aprēķins;
d)
no saimniecības izvesto vai tai piegādāto kūtsmēslu daudzums, veids un raksturlielumi;
e)
paredzamais kultūraugiem vajadzīgais slāpekļa un fosfora daudzums katrā zemes gabalā;
f)
augsnes analīžu rezultāti attiecībā uz slāpekļa un fosfora saturu, ja tādi ir pieejami;
g)
tā mēslošanas līdzekļa veids, kuru plānots izmantot;
h)
aprēķins par slāpekļa un fosfora daudzumu, ko katrā zemes gabalā iestrādā ar kūtsmēsliem;
i)
aprēķins par slāpekļa un fosfora daudzumu, ko katrā zemes gabalā iestrādā ar ķīmiskajiem mēslošanas līdzekļiem un citiem mēslošanas līdzekļiem.
Lai nodrošinātu saskaņotību starp šo plānu un faktisko lauksaimniecības praksi, mēslošanas plānu atjaunina ne vēlāk kā septiņas dienas pēc jebkādu izmaiņu ieviešanas lauksaimniecības praksē.
4. Katram lauksaimniekam ir jābūt mēslošanas pārskatam, tostarp informācijai par slāpekļa un fosfora ieneses uzskaiti un par piesārņoto ūdeņu apsaimniekošanu. To par katru kalendāro gadu iesniedz kompetentajai iestādei.
5. Katras tādas ganību saimniecības lauksaimnieks, kurai piemēro atkāpi, piekrīt tam, ka 4. panta 1. punktā minētajam pieteikumam, mēslošanas plānam un mēslošanas pārskatiem var veikt pārbaudi.
6. Katrs lauksaimnieks, kura saimniecībai piemēro atkāpi, regulāri veic augsnes slāpekļa un fosfora satura analīzi, lai nodrošinātu precīzu mēslošanu.
Paraugu ņemšana un analīze jāveic vismaz reizi četros gados visos lauksaimniecības zemes gabalos, kuri augsekas un augsnes īpašību ziņā ir viendabīgi.
Veic vismaz vienu analīzi uz katriem pieciem lauksaimniecības zemes hektāriem.
Augsnes slāpekļa un fosfora satura analīžu rezultāti ir pieejami katrā saimniecībā, kurai piemēro atkāpi.
7. Kūtsmēslus nedrīkst izkliedēt rudenī pirms zāles audzēšanas.
8. Katras tādas ganību saimniecības lauksaimnieks, kurai piemēro atkāpi, nodrošina, ka fosfora bilancē, kas aprēķināta saskaņā ar kompetentās iestādes noteikto metodiku, fosfora virsnorma nepārsniedz 10 kg uz hektāru gadā.
6. pants
Zemes apsaimniekošana
1. Vismaz 80 % no saimniecību platībām, kurās var iestrādāt kūtsmēslus, audzē zāli.
2. Lauksaimnieki, kas izmanto individuālo atkāpi, veic šādus pasākumus:
a)
pagaidu zālaugu platības uzar pavasarī;
b)
visu veidu augsnēs pēc zālāja uzaršanas tūlīt sēj tādus kultūraugus, kas uzņem daudz slāpekļa;
c)
augsekā neiekļauj pākšaugus vai citus augus, kas saista atmosfēras slāpekli.
3. Tomēr 2. punkta c) apakšpunkts neattiecas uz āboliņu zālaugu platībās, kurās āboliņa ir mazāk nekā 50 %, vai uz citiem pākšaugiem ar zāles pasēju.
7. pants
Citi pasākumi
Šo atkāpi piemēro, neskarot pasākumus, kas vajadzīgi, lai ievērotu citus ES tiesību aktus vides jomā.
8. pants
Monitorings
1. Kompetentā iestāde nodrošina, ka par katru apgabalu tiek izveidotas un ik gadu atjauninātas kartes, kurās attēlota ganību saimniecību procentuālā daļa, mājlopu procentuālā daļa un lauksaimniecības zemes procentuālā daļa, uz ko attiecas individuālās atkāpes, kā arī kartes par vietējo zemes izmantojumu.
2. Lai nodrošinātu datus par slāpekļa un fosfora koncentrācijām augsnes ūdeņos, minerālo slāpekli augsnes profilā un nitrātu koncentrācijām pazemes un virszemes ūdeņos, gan apstākļos, kad atkāpi piemēro, gan apstākļos, kad to nepiemēro, veic augsnes, virszemes un pazemes ūdeņu monitoringu. Monitoringu veic saimniecības laukos un ar lauksaimniecisko darbību saistītā monitoringa sateces baseinos. Monitoringa objekti aptver galvenos augsnes tipus, intensitātes līmeni, mēslošanas prakses veidus un kultūraugu veidus.
3. Lauksaimnieciskajos sateces baseinos, kas atrodas visvairāk apdraudēto ūdensobjektu tuvumā, veic pastiprinātu ūdens monitoringu.
4. Saimniecībās, kam piemēro individuālās atkāpes, veic apsekojumus par vietējo zemes izmantojumu, augseku un lauksaimniecības praksi. Iegūto informāciju un datus no barības vielu analīzes, kas minēta 5. panta 6. punktā, un monitoringa, kas minēts šā panta 2. punktā, izmanto nitrātu un fosfora zudumu apmēra modelēšanas aprēķinos par saimniecībām, kam piemēro atkāpi.
9. pants
Kontroles
1. Kompetentās iestādes nodrošina, ka visiem atkāpes pieteikumiem piemēro administratīvo kontroli. Ja kontroles rezultāti liecina, ka 5. un 6. pantā paredzētie nosacījumi nav ievēroti, par to informē pieteikuma iesniedzēju. Šādā gadījumā pieteikumu uzskata par noraidītu.
2. Pamatojoties uz riska analīzi, iepriekšējo gadu kontroļu rezultātiem un to tiesību aktu piemērošanas vispārējo izlases veida pārbaužu rezultātiem, ar ko īsteno Direktīvu 91/676/EEK, izveido klātienes inspekciju programmu. Klātienes inspekcijas veic vismaz 5 % saimniecību, kurām piemēro individuālo atkāpi, ar mērķi pārbaudīt, vai tiek izpildīti šā lēmuma 5. un 6. pantā izklāstītie nosacījumi. Ja pārbaudēs tiek konstatēta neatbilstība nosacījumiem, lauksaimnieku par to informē. Šo informāciju ņem vērā, pieņemot lēmumu par atkāpes pieprasījumu nākamajā gadā.
3. Kompetentajām iestādēm piešķir pilnvaras un līdzekļus, kas vajadzīgi, lai pārbaudītu atbilstību atkāpei, kura piešķirta ar šo lēmumu.
10. pants
Ziņošana
Kompetentās iestādes katru gadu līdz jūnijam iesniedz ziņojumu, kurā ietverama šāda informācija:
1)
kartes, kurās attēlota saimniecību procentuālā daļa, mājlopu procentuālā daļa un lauksaimniecības zemes procentuālā daļa, uz ko attiecas individuālās atkāpes, par katru apgabalu, kā arī kartes par vietējo zemes izmantojumu, kas minētas 8. panta 1. punktā;
2)
pazemes un virszemes ūdeņu monitoringa rezultāti attiecībā uz nitrātu koncentrācijām, tostarp informācija par ūdens kvalitātes tendencēm, gan apstākļos, kad atkāpi piemēro, gan apstākļos, kad to nepiemēro, kā arī dati par atkāpes ietekmi uz ūdens kvalitāti, kā minēts 8. panta 2. punktā;
3)
augsnes monitoringa rezultāti attiecībā uz slāpekļa un fosfora koncentrācijām augsnes ūdeņos un minerālo slāpekli augsnes profilā gan apstākļos, kad atkāpi piemēro, gan apstākļos, kad to nepiemēro, kā minēts 8. panta 2. punktā;
4)
kopsavilkums un novērtējums par datiem, kas iegūti pastiprinātā ūdeņu monitoringa procesā, kurš minēts 8. panta 3. punktā;
5)
8. panta 4. punktā minēto vietējā zemes izmantojuma, augsekas un lauksaimniecības prakses apsekojumu rezultāti;
6)
8. panta 4. punktā minēto modelēšanas aprēķinu rezultāti par nitrātu un fosfora zudumu attiecībā uz saimniecībām, kam piemēro individuālo atkāpi;
7)
atkāpes nosacījumu ievērošanas novērtējums, kura pamatā ir pārbaudes saimniecību līmenī, un informācija par saimniecībām, kas nav ievērojušas nosacījumus, pamatojoties uz 9. panta 1. un 2. punktā minēto administratīvo pārbaužu un klātienes inspekciju rezultātiem.
11. pants
Piemērošana
Šo lēmumu piemēro saistībā ar SR 2014 Nr. 307 - Nitrates Action Programme Regulations (Northen Ireland) 2014.
Šis lēmums zaudē spēku 2018. gada 31. decembrī.
12. pants
Šis lēmums ir adresēts Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei.
Briselē, 2015. gada 9. februārī