РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 16 октомври 2014 година
за определяне на правилата за изпълнение на Решение № 1313/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета относно Механизъм за гражданска защита на Съюза и за отмяна на решения 2004/277/ЕО, Евратом и 2007/606/ЕО, Евратом на Комисията
(нотифицирано под номер С(2014) 7489)
(текст от значение за ЕИП)
(2014/762/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Решение № 1313/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. относно Механизъм за гражданска защита на Съюза (1), и по-специално член 32, параграф 1 от него,
като има предвид, че:
(1)
Общата цел на Механизма за гражданска защита на Съюза („Механизма на Съюза“) е да подсили сътрудничеството между Съюза и държавите членки и да улесни координацията в областта на гражданската защита с оглед подобряване на ефективността на системите за превенция, готовност и реагиране при природни и причинени от човека бедствия.
(2)
Тъй като във всеки един момент може да настъпи бедствие, Координационният център за реагиране при извънредни ситуации (ERCC), създаден съгласно член 7 от Решение № 1313/2013/ЕС, следва да поддържа тесен контакт с точките за контакт на държавите членки по всяко време.
(3)
Общата система за комуникация и информация при извънредни ситуации (CECIS) представлява важен елемент от Механизма на Съюза, защото следва да гарантира автентичността, интегритета и поверителността на информацията, която се обменя между държавите членки при обичайни условия и в извънредни ситуации. Следва да бъде създадена отделна версия на CECIS, която осигурява достъп до секретариатите на регионалните морски конвенции и трети държави, които споделят регионално море със Съюза, с оглед на специфичните характеристики на реагирането при замърсяване на морската среда.
(4)
За да се гарантира оперативна ефективност, следва да се определят минимални изисквания за модулите, другите способности за реагиране и експертите, определени съгласно член 9, параграф 1 от Решение № 1313/2013/ЕС, както и за техните оперативни изисквания, функциониране и оперативна съвместимост, както е предвидено в член 9, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС. По-специално модулите следва да бъдат в състояние да работят самостоятелно през определен период от време, да се разполагат бързо и да бъдат оперативно съвместими. Необходими са мерки на равнище ЕС и държави членки с оглед повишаване на оперативната съвместимост на модулите.
(5)
Следва да се установят и редовно да се актуализират цели по отношение на способностите за Европейския капацитет за реагиране при извънредни ситуации (EERC), за да се осигури достатъчен брой от всички необходими видове модули, други способности за реагиране и експерти, които да бъдат на разположение за използване съгласно Механизма на Съюза. Следва да се установят и редовно да се актуализират изисквания за качество и оперативна съвместимост, за да се гарантира единно минимално равнище на качество и оперативна съвместимост на всички способности, включени в EERC.
(6)
Следва да бъде установена процедура за сертифициране и регистриране, включваща елементи на самостоятелна оценка, за да се гарантира, че способностите, включени в доброволното обединяване, отговарят на всички необходими изисквания и при необходимост за тях може да се използва ограничено съфинансиране от Съюза за „разходи за адаптирането“. Освен това тази процедура за сертифициране и регистриране следва да гарантира адекватен географски баланс на способностите в съответствие с местоположението на рисковете и при нея да се отчита участието на всички заинтересовани държави членки.
(7)
Установяването на потенциални пропуски в способностите за реагиране в рамките на EERC следва да позволи на Комисията и държавите членки да определят заедно къде няма на разположение подходящи способности, включени или не в рамките на доброволното обединяване. Държавите членки, които отстраняват пропуските поотделно или чрез консорциуми, следва да могат да се възползват от ограничено съфинансиране от Съюза, при условие че това е разходоефективно и се потвърждава от оценки на риска.
(8)
За да се развие функционирането на EERC, ограничени средства за съфинансиране от Съюза чрез рамкови договори, рамкови споразумения за партньорство или други сходни договорености следва да подпомогнат достъпа на държавите членки до допълнителни способности за преодоляване на временни недостатъци при извънредни бедствия, т.е. бедствия с характер и величина, които не могат да се очакват с основание и за които не могат да бъдат подготвени. Тези способности следва да бъдат включени в доброволното обединяване за разгръщане съгласно Механизма на Съюза.
(9)
Програмата за обучение на Механизма на Съюза продължава да представлява важен елемент за готовността на персонала, отговарящ за гражданската защита и управлението на бедствия, разположен съгласно Механизма на Съюза. В съответствие с обхвата, определен в член 13, параграф 1 от Решение № 1313/2013/ЕС, тя следва да включва етапите на превенция, готовност и реагиране.
(10)
Програмата за учения на Механизма на Съюза следва да продължи да изпълнява своята важна роля за практическата готовност за разполагане чрез включване на Механизма на Съюза и споделяне на поуките, извлечени от действията в областта на гражданската защита, проведени по линия на Механизма на Съюза. Програмата за учения следва да се ръководи от стратегическа рамка, в която се определят целите и ролите на ученията по линия на Механизма на Съюза, както и от конкретни приоритети, включени в годишните работни програми.
(11)
Следва да бъде установен систематичен, целенасочен и съгласуван подход за събиране, анализ, разпространение и прилагане на извлечените поуки, като се обхване цялостният цикъл на управление при бедствия.
(12)
В рамките на Механизма на Съюза е важно да се установят ясни оперативни процедури за реагиране на бедствия съгласно Механизма, за да се гарантира ефективна помощ в случай на бедствия, включително за съответните международни организации, определени съгласно член 16, параграф 1 от Решение № 1313/2013/ЕС.
(13)
За да се създадат условия за максимална ефективност и ефикасност на Механизма на Съюза, всяка поискана и предложена помощ следва да бъде възможно най-конкретна и да включва цялата необходима информация.
(14)
За да се гарантира ефективна координация на помощта, ERCC следва да сподели своята оценка на критичните нужди и своите препоръки за разполагане на способности от доброволното обединяване с всички държави членки и да разработи подходящи планове за разполагане за всяко искане за помощ. Подборът на способностите от доброволното обединяване следва да се основава на конкретни и обективни критерии, като отдаването на приоритет следва да се оцени в контекста на настоящите оперативни нужди.
(15)
За да се подобри, когато е целесъобразно, времето за реагиране по линия на Механизма на Съюза, държавите членки следва да сключат необходимите предварителни договорености за разполагането на техните способности, регистрирани в доброволното обединяване.
(16)
Наличието на технически експерти, експерти за оценка и експерти за координация, включително ръководители на екипи, представлява важен елемент на Механизма на Съюза. Следва да бъдат определени задачите и функциите на експертите, както и процедурата за тяхното разполагане.
(17)
В член 23 от Решение № 1313/2013/ЕС се определят специални разпоредби за осигуряване на подкрепа за транспорта в случай на бедствие, за да се улесни бързото и ефективно реагиране с помощта на Механизма на Съюза. Трябва да се установят правила и процедури за исканията, които държавите членки отправят за получаване на финансова помощ от Съюза, представляваща подкрепа за транспорта за засегнатата държава, както и за обработването на тези искания от страна на Комисията.
(18)
За целите на прозрачността, съгласуваността и ефективността е необходимо да се установи каква информация следва да се предоставя в исканията за подкрепа за транспорта и свързаните с тях отговори от държавите членки и Комисията.
(19)
В случай че може да бъде предоставена финансова помощ от Съюза в съответствие с Решение № 1313/2013/ЕС, държавите членки следва да могат да избират дали да поискат безвъзмездни средства или транспортна услуга.
(20)
Следва да се отменят решения 2004/277/ЕО, Евратом (2) и 2007/606/ЕО, Евратом (3) на Комисията.
(21)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са съгласувани със становището на Комитета за гражданска защита,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
ГЛАВА 1
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
В настоящото решение се определят подробни правила за прилагането на Решение № 1313/2013/ЕС, що се отнася до:
а)
взаимодействието между Координационния център за реагиране при извънредни ситуации (ERCC) и точките за контакт на държавите членки;
б)
компонентите на Общата система за комуникация и информация при извънредни ситуации (CECIS), както и организацията на споделянето на информация чрез CECIS;
в)
определянето на модулите, другите способности за реагиране и експертите, както и оперативните изисквания за функционирането и оперативната съвместимост на модулите, включително техните задачи, способности, основни компоненти, самостоятелност и изпращане;
г)
целите по отношение на способностите, изискванията за качеството и оперативната съвместимост, както и процедурата за сертифициране и регистриране, необходими за функционирането на EERC, включително финансовите договорености;
д)
откриване и отстраняване на пропуски в EERC;
е)
организацията на програмата за обучение, рамката за ученията и програмата за отчитане на извлечените поуки;
ж)
оперативните процедури за реакция при бедствия в рамките на Съюза и извън него, включително идентифицирането на съответните международни организации;
з)
процедурата за изпращане на експертните екипи;
и)
организацията на подпомагането за превоза на помощта.
Член 2
Определения
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
1)
„страна заявител на помощта“ означава държава членка или трета държава, засегната от бедствие или непосредствена заплаха от бедствие или очакваща да бъде засегната от непосредствена заплаха от бедствие, както и Организацията на обединените нации и нейните агенции, както и другите съответни международни организации, както е посочено в приложение VII;
2)
„помощ в областта на гражданската защита“ означава екипи, експерти или модули, предвидени за гражданска защита, заедно с тяхното оборудване, както и помощни материали или доставки, необходими за ограничаване на непосредствените последствия от бедствието;
3)
„буферни способности“ означава способности за реагиране при бедствия, наличието на и бързия достъп до които се съфинансират съгласно член 21, параграф 2, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС;
4)
„спасителни екипи“ означава човешките и материални ресурси, включително модулите, определени от една или повече държави членки за операции в областта на гражданската защита;
5)
„екип за техническа помощ и подкрепа“ означава човешките и материални ресурси, определени от една или повече държави членки за изпълнение на помощни задачи, както е посочено в приложение II.
ГЛАВА 2
КООРДИНАЦИОНЕН ЦЕНТЪР ЗА РЕАГИРАНЕ ПРИ ИЗВЪНРЕДНИ СИТУАЦИИ (ERCC)
Член 3
Взаимодействие на ERCC с точките на контакт на държавите членки
1. Всяка държава членка определя национална точка за контакт за ERCC, която е на разположение 24 часа дневно, седем дни седмично. Определянето се извършва, чрез използване на формуляра образец за държавите, посочен в приложение I.
2. ERCC поддържа тесен контакт с точките за контакт на държавите членки с цел изпълнение на обичайните си задължения и за извършване на операции за реагиране при бедствия, както е предвидено в настоящото решение и в Решение № 1313/2013/ЕС.
ГЛАВА 3
ОБЩА СИСТЕМА ЗА КОМУНИКАЦИЯ И ИНФОРМАЦИЯ ПРИ ИЗВЪНРЕДНИ СИТУАЦИИ (CECIS)
Член 4
Слоеве на CECIS
CECIS включва следните три компонента:
а)
мрежови слой, който свързва компетентните органи и точките за контакт в държавите членки и ERCC;
б)
приложен слой, който обхваща базите данни и други информационни системи, необходими за функционирането на Механизма на Съюза, и по-специално тези, които са необходими за:
i)
съобщаване на известия;
ii)
гарантиране на комуникациите и споделянето на информация между ERCC, компетентните органи и точките за контакт;
iii)
разпространение на извлечените поуки от операциите;
в)
елемент за сигурност, който обхваща съвкупността от необходимите системи, правила и процедури, за да се гарантира автентичността, интегритета и поверителността на данните, съхранявани във и обменяни чрез CECIS.
Член 5
Информационна сигурност
1. В рамките на CECIS може да се борави с документи, бази данни и информационни системи по сигурен начин посредством мрежата за защитени трансевропейски телематични услуги между администрациите (sTESTA) или съпоставима мрежа.
2. Документи и информация с ниво на класификация за сигурност „ПОВЕРИТЕЛНА ИНФОРМАЦИЯ НА ЕС“ или по-високо се предават в съответствие със специални договорености между автора и получателя/получателите, както е посочено в Решение 2001/844/ЕО, ЕОВС, Евратом на Комисията (4).
Член 6
Информация и актуализация
1. Държавите членки представят на Комисията съответната информация, като използват формуляра образец за държавите, посочен в приложение I.
2. Държавите членки предоставят информация относно точките за контакт и при необходимост други служби, които следва да предприемат действия при природни, технологични и радиационни или екологични бедствия, включително замърсяване на морската среда.
3. Държавите членки незабавно уведомяват Комисията за всички промени в информацията, посочена в параграфи 1 и 2.
4. Базата данни CECIS съдържа специален раздел с информация относно регистрацията и наличността на способности за реагиране в EERC. Комисията гарантира постоянен достъп за националните точки за контакт в областта на гражданската защита.
5. Държавите членки гарантират, че специалният раздел в базата данни CECIS винаги е актуален по отношение на наличността и всички необходими фактически данни относно съответните характеристики на всички регистрирани способности за реагиране в EERC.
6. По целесъобразност държавите членки могат да осигурят на други подходящи национални органи достъп до CECIS, позволяващ само четене.
Член 7
Потребителска група на CECIS
Потребителска група, съставена от посочени от държавите членки представители, подпомага Комисията при валидирането, изпитването и допълнителното развитие на CECIS.
Член 8
Прилагане и допълнително развитие
1. Комисията управлява и доразвива CECIS, като отчита нуждите и изискванията на държавите членки.
2. Държавите членки изграждат подходяща ИТ среда за CECIS на своята територия в съответствие с поетите ангажименти, като използват формуляра образец за държавите, посочен в приложение I.
Член 9
CECIS за замърсяване на морската среда
1. Комисията гарантира създаването на специализирано приложение на CECIS за замърсяване на морската среда, до което държавите членки и Европейската агенция по морска безопасност могат да осъществят достъп в интернет и което отразява специфичните характеристики на реагирането при морски инциденти.
2. Приложението е достъпно в интернет и за трети държави, които споделят регионално море със Съюза. В отделни случаи може да се предоставя достъп и на секретариатите на регионалните морски конвенции.
ГЛАВА 4
МОДУЛИ, ЕКИПИ ЗА ТЕХНИЧЕСКА ПОМОЩ И ПОДКРЕПА, ДРУГИ СПОСОБНОСТИ ЗА РЕАГИРАНЕ И ЕКСПЕРТИ
Член 10
Регистриране на модули, екипи за техническа помощ и подкрепа, други способности за реагиране и експерти
1. Държавите членки регистрират своите модули, екипи за техническа помощ и подкрепа, други способности за реагиране и експерти, определени в съответствие с член 9, параграф 6 от Решение № 1313/2013/ЕС, в базата данни CECIS.
2. Модулите, екипите за техническа помощ и подкрепа, другите способности за реагиране и експертите, предварително определени за EERC, се регистрират в специален раздел на базата данни CECIS.
3. При необходимост информацията, посочена в параграфи 1 и 2, се актуализира.
Член 11
Състав на модулите, екипите за техническа помощ и подкрепа, другите способности за реагиране и експертите
1. Модулите и екипите за техническа помощ и подкрепа могат да бъдат съставени от ресурси, осигурени от една или повече държави членки.
2. Когато даден модул или екип за техническа помощ и подкрепа се състои от повече от един компонент, разполагането на този модул или екип за техническа помощ и подкрепа при операция може да бъде ограничено до компонентите, които са необходими за тази операция.
Член 12
Самостоятелност на модулите
1. Следните елементи на самостоятелност се прилагат по отношение на всеки модул, както е посочено в приложение II:
а)
подходящ подслон за преобладаващия тип време;
б)
захранване с електроенергия и осветление, покриващо потреблението на базата на операцията и на оборудването, необходимо за изпълнение на мисията;
в)
санитарни и хигиенни съоръжения, предназначени за персонала на модула;
г)
наличност на храна и вода за персонала на модула;
д)
медицински или парамедицински персонал, съоръжения и доставки за персонала на модула;
е)
съхранение и поддръжка на оборудването на модула;
ж)
оборудване за комуникация със съответните партньори, особени тези, които отговарят за координацията на място;
з)
местен транспорт;
и)
логистика, оборудване и персонал, които дават възможност за сформиране на база на операциите и започване на мисията без излишно забавяне след пристигането на място.
2. Изпълнението на изискванията за самостоятелност се гарантира от предлагащата държава членка чрез някой от следните елементи:
а)
включване в модула на необходимия персонал, оборудване и консумативи;
б)
постигане на необходимите договорености на мястото на операцията;
в)
извършване на необходимата предварителна подготовка за съчетаване на несамостоятелен екип за намеса с екип за осигуряване на техническа помощ и подкрепа с оглед постигане на съответствие с изискванията, посочени в член 13, преди регистрирането на въпросния модул в съответствие с член 10, параграф 1.
3. Периодът, за който трябва да се гарантира самостоятелност при започването на мисията, не може да бъде по-кратък от някой от следните периоди:
а)
96 часа;
б)
периодите, определени в приложение II.
Член 13
Изисквания за модулите и екипите за техническа помощ и подкрепа
1. Модулите отговарят на общите изисквания, определени в приложение II.
2. Екипите за техническа помощ и подкрепа отговарят на общите изисквания, определени в приложение II.
3. Общите изисквания, определени в приложение II, подлежат на периодичен преглед.
4. Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че:
а)
модулите могат да работят с други модули;
б)
екипите за техническа помощ и подкрепа могат да работят с други екипи за техническа помощ и подкрепа и със съответните участници на място;
в)
компонентите на модулите могат да работят заедно като един модул;
г)
компонентите на екипите за техническа помощ и подкрепа могат да работят заедно като един екип за техническа помощ и подкрепа;
д)
когато модулите за гражданска защита и екипите за техническа помощ и подкрепа се разполагат извън ЕС, те са в състояние да работят с международни способности за реагиране при бедствия, които подпомагат засегнатата държава;
е)
ръководителите, техните заместници и служителите за свръзка на модулите и екипите за техническа помощ и подкрепа участват в подходящи курсове за обучение и учения, организирани от Комисията, както е определено в членове 26-32.
ГЛАВА 5
РАЗВИТИЕ НА ЕВРОПЕЙСКИ КАПАЦИТЕТ ЗА РЕАГИРАНЕ ПРИ ИЗВЪНРЕДНИ СИТУАЦИИ (EERC) ПОД ФОРМАТА НА ДОБРОВОЛНО ОБЕДИНЯВАНЕ
Член 14
Цели по отношение на способностите
1. Целите по отношение на способностите в рамките на EERC са определени в приложение III.
2. Комисията в сътрудничество с държавите членки оценява адекватността на целите по отношение на способностите поне на всеки две години и при необходимост ги преразглежда въз основа на установените рискове в националните оценки на риска или други подходящи национални или международни източници на информация.
3. Държавите членки представят на Комисията съответната информация относно рисковете, която е необходима за оценката на целите по отношение на способностите.
Член 15
Изисквания за качество и оперативна съвместимост
1. Изискванията за качество и оперативна съвместимост, посочени в приложение IV, се прилагат по отношение на модулите, екипите за техническа помощ и подкрепа, другите способности за реагиране и експертите в рамките на EERC.
2. Комисията в сътрудничество с държавите членки оценява адекватността на изискванията за качество и оперативна съвместимост поне на всеки две години и при необходимост ги преразглежда. Изискванията за качество се основават на установени международни стандарти, когато съществуват такива.
Член 16
Процедура за сертифициране и регистриране
1. Процедурите за сертифициране и регистриране, посочени в параграфи 2-8, се прилагат по отношение на модулите, екипите за техническа помощ и подкрепа, другите способности за реагиране и експертите в рамките на EERC.
2. Сертифицирането и регистрирането са обвързани със спазване на изискванията за качество, определени в приложение IV, с изключение на буферните способности, по отношение на които се прилага член 25, параграф 3.
3. Държавите членки, които предлагат конкретен модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт за включване в EERC, предоставят информацията, посочена в приложение V.
4. Комисията оценява дали въпросният модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт може да бъде разгледан с оглед включване в EERC и незабавно съобщава своите заключения на съответната държава членка. В своята оценка Комисията оценява по-специално дали са изпълнени изискванията за качество, целите по отношение на способностите, пълнотата на предоставената информация, географската близост и участието на всички държави членки, както и други съответни фактори, които определя предварително и които са приложими към всички съпоставими модули, екипи за техническа помощ и подкрепа, други способности за реагиране или експерти.
5. Ако въпросният модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт може да бъде разгледан с оглед включване в EERC, Комисията предприема процедурата за сертифициране на същия въз основа на предоставената информация и всякаква допълнителна информация, която Комисията може да поиска от органа на съответната държава членка. В случай че въз основа на наличната информация Комисията счете, че изискванията за качество и оперативна съвместимост са изпълнени, тя може да регистрира модула, екипа за техническа помощ и подкрепа, другата способност за реагиране или експерта в доброволното обединяване.
6. Комисията съобщава писмено на органа на съответната държава членка своята оценка относно необходимото обучение, учения и/или работни срещи и други съответни условия за сертифициране и регистриране.
7. Ако са изпълнени всички условия за сертифициране, Комисията обявява съответния модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт за сертифициран за EERC и съобщава това на държавата членка.
8. Сертифицирането на модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт следва да подлежи на повторна оценка най-късно след три години, ако активът бъде представен за повторно регистриране в EERC.
9. Комисията в сътрудничество с държавите членки оценява адекватността на процедурата за сертифициране и регистриране поне на всеки две години и при необходимост я преразглежда.
Член 17
Финансови договорености за разходи за адаптиране
1. Държавите членки могат да поискат безвъзмездни средства за финансиране на разходите за адаптиране поотделно за всеки модул, екип за техническа помощ и подкрепа или друга способност за реагиране, без да е необходимо Комисията да публикува покана за представяне на предложения. Разходите за адаптиране обхващат разходните елементи, посочени в член 21, параграф 2, буква в) от Решение № 1313/2013/ЕС.
2. За обосновка на своите искания държавите членки представят на Комисията планове за изпълнение за разходите за адаптиране, включително прогнозни разходи и график.
3. Комисията оценява и, когато съответните изисквания са спазени, одобрява плановете за изпълнение, посочени в параграф 2, като посочва кои от съответните разходи са допустими като разходи за адаптиране.
4. След оценяване на искането Комисията взема решение дали да предостави безвъзмездните средства.
5. Държавите членки съобщават на Комисията подробности относно направените разноски във връзка с разходите за адаптиране.
ГЛАВА 6
ОТСТРАНЯВАНЕ НА ПРОПУСКИТЕ В СПОСОБНОСТИТЕ ЗА РЕАГИРАНЕ
Член 18
Мониторинг на напредъка към постигане на целите по отношение на способностите
Комисията в сътрудничество с държавите членки осъществява постоянен мониторинг на напредъка към постигане на целите по отношение на способностите, като взема под внимание определените съгласно член 20 способности и редовно информира държавите членки относно своята оценка на постигнатия напредък. Комисията съобщава на държавите членки необходимите подробности относно всички оставащи пропуски в способностите за реагиране.
Член 19
Процедура за установяване на пропуски в способностите за реагиране
1. Като част от мониторинга на напредъка към постигане на целите по отношение на способностите Комисията в сътрудничество с държавите членки оценява разликата между регистрираните способности на държавите членки в EERC и целите по отношение на способностите, определени в приложение III.
2. Комисията и държавите членки считат за способности, определени за EERC, само онези способности, които са били регистрирани като предоставени на разположение от държавите членки на EERC в съответствие с член 16.
Член 20
Процедура за установяване на способности за реагиране извън EERC
1. Когато Комисията заедно с държавите членки установи потенциално значими пропуски в способностите за реагиране в съответствие с член 19 от настоящото решение, тя и държавите членки проучват дали са налице необходими способности извън EERC в съответствие с член 12, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС.
2. Комисията счита за налични извън EERC само следните способности:
а)
способности, регистрирани в CECIS;
б)
буферни способности; или
в)
способности, които не са обхванати от букви а) и б), но могат да бъдат предоставени на разположение на държавата членка или държавите членки в необходимото количество, на необходимото място, в рамките на необходимия срок и за необходимото време.
3. С цел да се определят способностите, посочени в параграф 2, буква в), Комисията отправя искане към националните точки за контакт, в което определя подробностите във връзка с оценяването на потенциално значими пропуски в способностите за реагиране и приканва държавите членки да предоставят информация за всички способности, които са налице извън EERC, както е посочено в параграф 2, буква в).
4. В искането Комисията посочва краен срок за отговор до 60 календарни дни, чиято точна продължителност зависи от очакваната сложност във връзка с оценяването на способностите, посочени в параграф 2, от страна на държавите членки.
5. В определения срок държавите членки съобщават писмено на Комисията подробностите относно всички способности, посочени в параграф 2.
6. Когато дадена държава членка не отговори писмено в рамките на определения срок, Комисията приема, че за целите на тази оценка в държавата членка не са налице способностите, посочени в параграф 2.
7. Въз основа на информацията, получена от държавите членки, и като взема предвид само посочените в параграф 2 способности, Комисията оценява дали тези способности отстраняват пропуските в способностите за реагиране, установени съгласно член 19 от настоящото решение. Комисията счита пропуските в способностите за реагиране за отстранени само когато общият брой на способностите в рамките на EERC и способностите, посочени в параграф 2, отговаря на или надхвърля целите по отношение на способностите, определени в приложение III.
Член 21
Процедура за отстраняване на пропуски в способностите за реагиране
1. Когато Комисията заедно с държавите членки установи потенциално значими пропуски в способностите за реагиране съгласно член 19, които не могат да бъдат отстранени в съответствие с член 20, тя уведомява писмено държавите членки, като посочва подробности относно считаните от нея за стратегически пропуски в способностите за реагиране.
2. Комисията приканва писмено държавите членки да отстранят стратегическите пропуски в способностите за реагиране в съответствие с член 12, параграф 3 от Решение № 1313/2013/ЕС.
3. Държавите членки съобщават на Комисията дали, кога и как възнамеряват да отстранят стратегическите пропуски в способностите за реагиране поотделно или в сътрудничество с други държави членки.
Член 22
Подкрепа от Комисията при отстраняване на пропуски в способностите за реагиране
1. Когато е необходимо финансиране от Съюза за отстраняване на пропуски в способностите за реагиране в съответствие с член 12, параграф 3 и член 21, параграф 1, буква й) от Решение № 1313/2013/ЕС, Комисията публикува покана за представяне на предложения за подкрепа на държавите членки.
2. Когато отговарят на поканата за представяне на предложения, държавите членки спазват член 21, параграф 1, буква й), подточки iii) и iv) от Решение № 1313/2013/ЕС.
3. Държавите членки посочват inter alia процента на необходимото съфинансиране от Съюза.
Член 23
Допустими разходи за подкрепа с цел отстраняване на пропуски в способностите за реагиране
1. Допустими са всички разходи за оборудването, услугите или човешките ресурси, необходими за първоначално изграждане на способностите за реагиране.
2. Не са допустими текущи разходи по поддръжката или функционирането.
ГЛАВА 7
ПРЕОДОЛЯВАНЕ НА ВРЕМЕННИ НЕДОСТАТЪЦИ ПРИ ИЗВЪНРЕДНИ БЕДСТВИЯ
Член 24
Финансови договорености
1. В годишната работна програма Комисията посочва необходимите видове и брой на буферните способности като цяло, като взема предвид възможността за някои извънредни видове бедствия в държавите членки, както и за извънреден интензитет или други фактори, които могат да направят дадено бедствие извънредно, например ако съвпадне с друго бедствие, както и потенциала за временни недостатъци в такива случаи.
2. Комисията редовно предприема необходимите финансови процедури за покриване на разходите, посочени в член 21, параграф 2, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС, за да гарантира бърз достъп до буферните способности, определени в годишната работна програма.
3. Съфинансираните от Комисията буферни способности допълват съществуващите способности за реагиране, с които държавите членки разполагат като част от своята национална готовност, и не заменят съществуващи способности за реагиране.
Член 25
Условия за финансово участие на Съюза
1. Финансовото участие на Съюза е обвързано с условието държавите членки да приемат да участват във финансовите процедури, предвидени в член 24, параграф 2 от условията, описани в параграфи 2-9. Комисията може да определи допълнителни условия във финансовите процедури.
2. Държавите членки осигуряват буферни способности като част от доброволното обединяване.
3. Буферните способности отговарят на необходимите изисквания за качество и сертифициране, посочени във финансовите процедури, предвидени в член 24, параграф 2.
4. Буферните способности се регистрират в доброволното обединяване за целия период, определен в съответните рамкови договори, рамкови споразумения за партньорство или сходни договорености. Всички условия и ограничения, наложени от държавата или държавите членки, които регистрират способностите, са надлежно обосновани от оперативните изисквания.
5. Буферните способности не са допустими за финансовата подкрепа, посочена в член 17.
6. Комисията незабавно информира всички държави членки чрез CECIS за буферните способности, регистрирани в доброволното обединяване.
7. Буферните способности, регистрирани в доброволното обединяване, са налични за разгръщане по линия на Механизма на Съюза съгласно същите общи условия като останалите способности, регистрирани в доброволното обединяване, в съответствие с член 11 от Решение № 1313/2013/ЕС.
8. След отправяне на искане за помощ чрез ERCC разгръщането на буферните способности, регистрирани в доброволното обединяване, се извършва в съответствие с оперативните процедури за реагиране при бедствия, описани в глава 11.
9. Буферните способности, регистрирани в доброволното обединяване, са достъпни за национално използване в държавите членки, които са съфинансирали наличието на способностите. Преди използването им на собствена територия тези държави членки се консултират с ERCC, за да се уверят, че:
i)
не е налице едновременно бедствие или непосредствена заплаха от извънредно бедствие, което може да доведе до искане за разгръщане на буферната способност;
ii)
използването им на собствена територия не затруднява неоснователно бързия достъп на други държави членки, в случай че настъпят нови извънредни бедствия.
ГЛАВА 8
ПРОГРАМА ЗА ОБУЧЕНИЕ
Член 26
Програма за обучение
1. Създава се програма за обучение, която обхваща превенцията, готовността и реагирането при бедствия. Програмата включва общи и специфични курсове и система за обмен на експерти. Програма е насочена към целевите групи, определени в член 27.
2. Комисията отговаря за координацията, организацията и определянето на съдържанието и графика на програмата за обучение.
Член 27
Участници
1. Целевите групи за програмата за обучение са:
а)
служители на държавите членки в областта на гражданската защита и управлението при бедствия, по-специално ръководители, техните заместници и служители за връзка и експерти от държавите членки, както е определено в член 41, включително експерти в областта на превенцията и готовността, както и ключови служители от националните точки за контакт;
б)
служители на институциите и агенциите на Съюза;
в)
подбрани експерти от държавите в рамките на Европейската политика за съседство, страните кандидатки и потенциалните страни кандидатки.
2. Участието в курсовете за обучение е отворено и за избрани експерти от:
а)
Организацията на Обединените нации и нейните агенции;
б)
международните организации, посочени в приложение VII;
в)
трети държави и по целесъобразност, други подходящи участници.
3. Държавите членки и Комисията определят кои техни служители ще се обучават във всяка учебна сесия.
Член 28
Курсове на обучение
1. Програмата се състои от набор от курсове на входно, оперативно и ръководно ниво.
2. Комисията в сътрудничество с държавите членки определя набора от курсове, съдържанието, учебните планове и графиците на системата от курсове, включително изискванията за достъп.
3. Комисията гарантира, че обучаващите лица и лекторите са наясно със съответните развития в Механизма на Съюза.
Член 29
Обмен на експерти
Системата за обмен на експерти между държавите членки или с Комисията позволява на експертите да:
а)
получават и споделят опит;
б)
се запознават с различните използвани техники и оперативни процедури;
в)
изучават подходите, използвани от други участващи служби и институции за спешно реагиране.
Член 30
Допълнителни дейности по обучение
По целесъобразност и в съответствие с годишната работна програма се осигуряват допълнителни възможности за обучение, за да се отговори на установените нужди с цел гладко и ефективно изпълнение на дейности в областта на гражданската защита и управлението при бедствия.
Член 31
Система за оценяване
Комисията гарантира съгласуваност между нивото на обучение и неговото съдържание. За тази цел Комисията създава подходяща система за оценяване на организираните дейности по обучение.
ГЛАВА 9
РАМКА ЗА УЧЕНИЯ
Член 32
Програма за учения, стратегическа рамка и приоритети
1. Комисията създава и ръководи програма за учения в областта на гражданската защита.
2. Програмата за учения в областта на гражданската защита се направлява от стратегическа рамка, в която са определени целите и ролите на ученията съгласно Механизма на Съюза.
3. По-специално програмата за учения цели:
а)
подобряване на способността за реагиране на държавите членки, по-специално във връзка с екипи и други активи, предоставени в операции по оказване на помощ по линия на Механизма на Съюза;
б)
подобряване и проверка на процедурите и установяване на общ подход за координиране на операциите по оказване на помощ по линия на Механизма на Съюза и намаляване на времето за реагиране при големи бедствия;
в)
подобряване на сътрудничеството между службите за гражданска защита на държавите членки и Комисията;
г)
установяване и споделяне на извлечените поуки;
д)
изпитване на прилагането на извлечените поуки.
4. Общите приоритети на програмата за учения се определят в дългосрочен всеобхватен план. Той включва елементи от съответни сценарии за бедствия и възможности за реагиране при бедствия.
5. Комисията:
а)
разработва стратегическата рамка и дългосрочния всеобхватен план в сътрудничество с държавите членки, като взема предвид програмата за отчитане на извлечените поуки и друга съответна информация;
б)
определя целите на ученията и тяхната роля във връзка с останалите компоненти на Механизма на Съюза; и
в)
ежегодно включва предложение в работната програма за специфични приоритети за учения в съответствие с дългосрочния всеобхватен план.
ГЛАВА 10
ПРОГРАМА ЗА ОТЧИТАНЕ НА ИЗВЛЕЧЕНИТЕ ПОУКИ
Член 33
Мониторинг, анализ и оценка
1. Комисията и държавите членки споделят данни, информация и оценки, от които се нуждаят, за да осъществяват мониторинг, да анализират и оценяват всички съответни дейности в областта на гражданската защита по линия на Механизма на Съюза.
2. Комисията създава и управлява база данни, която може да се използва от държавите членки и Комисията с цел събиране и споделяне на данни, разпространение на извлечените поуки и проследяване на тяхното прилагане.
3. Комисията улеснява извличането на поуки заедно със съответните заинтересовани страни, включително чрез организиране на срещи.
Член 34
Насърчаване на прилагането
1. Комисията гарантира, че поуките, извлечени от нея, държавите членки и съответните заинтересовани страни, се включват в процеса по вземане на решения за допълнителното развитие на Механизма на Съюза.
2. По-специално извлечените поуки допринасят за установяване на:
а)
приоритети на програмата за обучение, включително по целесъобразност за съдържанието и учебните планове на курсовете за обучение и програмата за учения;
б)
приоритети на годишните покани за проекти в областта на превенцията и готовността; и
в)
приоритети на дейностите по планиране, посочени в член 10 от Решение № 1313/2013/ЕС.
3. Комисията редовно докладва относно програмата за отчитане на извлечените поуки, като посочва съответните поуки, предвидените корективни действия, отговорностите и графиците, както и етапа на прилагане на поуките.
4. Държавите членки периодично докладват относно постигнатия напредък по прилагането на извлечените поуки, които попадат в рамките на техните национални отговорности.
ГЛАВА 11
ОПЕРАТИВНИ ПРОЦЕДУРИ ЗА РЕАГИРАНЕ ПРИ БЕДСТВИЯ
Член 35
Искания за помощ и реакция
1. Когато на територията на Съюза възникне бедствие или непосредствена заплаха от бедствие, при получаването на искане за помощ чрез CECIS Комисията по целесъобразност и незабавно извършва действията, предвидени в член 15, параграф 3 от Решение № 1313/2013/ЕС.
2. Когато извън територията на Съюза възникне бедствие или непосредствена заплаха от бедствие, което евентуално налага помощ в областта на гражданската защита, Комисията може да информира третата държава за възможностите да поиска помощ по линия на Механизма на Съюза.
3. Ако държава членка или трета държава, засегната от бедствие или застрашена от непосредствена заплаха от бедствие, желае да поиска помощ посредством Механизма на Съюза, тя отправя писмено искане за помощ в областта на гражданската защита до ERCC чрез своите компетентни национални органи. Ако ООН и нейните агенции или която и да е от международните организации, посочени в приложение VII, желае да поиска помощ посредством Механизма на Съюза, тя отправя писмено искане за помощ в областта на гражданската защита до ERCC.
4. Страната заявител на помощта предоставя на ERCC цялата необходима информация относно ситуацията, и по-специално конкретните нужди, исканата помощ и местоположението.
5. Страната заявител на помощта информира ERCC относно периода, входния пункт и местоположението, за което се иска помощта, както и оперативната точка за контакт, която управлява бедствието на място.
6. Доколкото е възможно, ERCC изготвя конкретни планове за разполагане за всяко искане за помощ. Те включват препоръки за осигуряване на помощ, включително покани за разполагане на модули, екипи за техническа помощ и подкрепа, други способности за реагиране и експерти, регистрирани в EERC, както и оценка на евентуална критична необходимост. Конкретните планове за разполагане следват структурата и модела, определени в приложение VI, и се основават на общите предварително разработени планове, посочени в член 15, параграф 3, буква в) и член 16, параграф 3, буква б) от Решение № 1313/2013/ЕС, които обхващат най-важните видове рискове от бедствия и при които се вземат под внимание рисковите сценарии, посочени в оценките на риска на държавите членки. Конкретните планове за разполагане се предават на всички държави членки.
7. Следните критерии, чието приоритизиране може да зависи от специфичните характеристики на искането за помощ, се отчитат в процеса на подбор измежду способностите в рамките на EERC:
а)
наличност;
б)
адекватност;
в)
местоположение/близост;
г)
прогнозно време и разходи за транспорт;
д)
предишен опит;
е)
предишно използване на актива;
ж)
други съответни критерии, например езикови способности, културна близост.
8. Освен ако е договорено друго с държавите членки, ERCC не приканва държавите членки да разгръщат конкретни способности от EERC в зони на въоръжен конфликт, зони, застрашени от въоръжен конфликт, или при други условия, при които сигурността и безопасността на екипите е изложена на риск.
9. В съответствие с член 11, параграф 7 от Решение № 1313/2013/ЕС държавите членки, към които е отправена покана за разгръщане на способности от EERC, съобщават на ERCC своето окончателно решение относно разгръщането. ERCC посочва крайния срок, до който държавата членка принципно следва да отговори. Този краен срок се основава на естеството на бедствието и във всеки случай е не по-кратък от два часа.
10. Страната заявител на помощта информира ERCC кои предложения за помощ е приела.
11. Когато е необходима помощ за преодоляване на критична необходимост и в рамките на EERC не е налице такава помощ или не е достатъчна, Комисията незабавно информира всички национални точки за контакт чрез CECIS относно достъпната финансова помощ от Съюза за транспорт в съответствие с член 23, параграф 3, буква б) от Решение № 1313/2013/ЕС.
12. Що се отнася до искания за спасителни екипи и средства, ERCC информира държавите членки относно избора на страната заявител на помощта. Държавите членки, които осигуряват помощта, редовно информират ERCC за изпращането на спасителни екипи и средства, включително всички способности, които са част от EERC.
13. Комисията може да избере, назначи и изпрати експертен екип за помощ на място в съответствие с член 17 от Решение № 1313/2013/ЕС.
Член 36
Експертни мисии
1. Изпратените експерти извършват задачите, определени в член 8, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС. Те докладват редовно на органите на страната заявител на помощта и на ERCC.
2. ERCC информира държавите членки относно напредъка на експертната мисия.
3. Страната заявител на помощта редовно информира ERCC относно развитието на текущите дейности на място.
4. При операции в трети държави ръководителят на екипа редовно информира ERCC относно развитието на текущите дейности на място.
5. ERCC събира цялата получена информация и я разпространява до точките за контакт и компетентните органи на държавите членки.
Член 37
Оперативно освобождаване от ангажимента
1. Държавата членка - заявител на помощта, или която и да е от осигуряващите помощ държави членки информира незабавно ERCC и изпратените експертни и спасителни екипи, когато счита, че вече не е необходима помощ или такава не може да бъде оказана. Ефективното освобождаване от ангажимента се организира по подходящ начин от страната заявител на помощта и държавите членки. ERCC е в течение на съществуващото положение.
2. В трети държави ръководителят на екипа докладва възможно най-бързо на ERCC, ако след подходящи консултации със страната заявител на помощта счита, че вече не е необходима помощ или ако са налице пречки, които възпрепятстват ефективното осигуряване на помощ. ERCC предава тази информация на делегацията на Съюза в тази държава, както и на съответните служби на Комисията, Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) и държавите членки. ERCC в координация със страната заявител на помощта гарантира ефективно освобождаване от ангажимента на изпратените експерти и спасителни екипи.
Член 38
Докладване и извлечени поуки
1. Компетентните органи на страната заявител на помощта и на осигурилите помощ държави членки, както и изпратените експерти, получават възможност да представят своите заключения по всички аспекти на операцията пред ERCC. ERCC изготвя обобщаващ доклад относно осигурената помощ и всички съответни извлечени поуки.
2. В допълнение към членове 33 и 34 ERCC заедно с държавите членки проследява прилагането на извлечените поуки с цел подобряване на спасителните операции по линия на Механизма на Съюза.
Член 39
Разходи
1. Освен ако е договорено друго, страната заявител на помощта поема разходите за помощта, осигурена от държавите членки.
2. Всяка от осигуряващите помощ държави членки може, с оглед по-специално на естеството на бедствието и размера на щетите, да предложи помощ отчасти или напълно безплатно. Тази държава членка също така може във всеки един момент да откаже напълно или отчасти да ѝ бъдат възстановени направените разходи.
3. Освен ако е договорено друго, в рамките на операцията страната заявител на помощта осигурява безплатно настаняване и прехрана за спасителните екипи и възстановява провизиите и запасите. Въпреки това в началото спасителните екипи следва да бъдат независими и самостоятелни по отношение на логистиката за разумен период от време в зависимост от използваното оборудване и съответно информират ERCC за положението си.
4. Разходите, свързани с изпращането на експерти и съответната логистична подкрепа, се третират в съответствие с член 22, буква а) от Решение № 1313/2013/ЕС. Тези разходи са допустими за финансиране от Съюза.
Член 40
Обезщетение за щетите
1. С изключение на надлежно установените случаи на измама или сериозно нарушение, държавата заявител на помощта се въздържа от искането на каквото и да било обезщетение от участващите държави за причинени щети, когато тези щети са последица от спасителна акция, проведена по линия на Механизма на Съюза и съгласно настоящото решение.
2. В случай на щети, претърпени от трети страни поради провеждането на спасителни акции, държавата заявител на помощта и държавата членка, която оказва помощ, си сътрудничат за улесняване на обезщетението за тези щети в съответствие с приложимите закони и съответните рамки.
ГЛАВА 12
ПРОЦЕС НА ИЗПРАЩАНЕ НА ЕКСПЕРТНИ ЕКИПИ
Член 41
Категории експерти
Държавите членки класифицират експертите в следните категории:
а)
технически експерти;
б)
експерти за оценка;
в)
експерти за координация;
г)
ръководители на екипи.
Член 42
Задачи и функции
1. Техническите експерти са в състояние да предоставят съвети по специфични въпроси на високо техническо ниво и относно съществуващите рискове и имат готовност да се включват в мисии.
2. Експертите за оценка са в състояние да представят оценка на положението, да дават съвети за най-подходящите мерки, които следва да се вземат, и имат готовност да се включват в мисии.
3. Сред експертите за координация може да има заместник-ръководители, лица, отговорни за логистика и комуникации, както и друг персонал в зависимост от потребностите. Ако е необходимо, техническите експерти и експертите по оценката могат да бъдат включени в екипа за координация, за да подпомагат ръководителя по време на цялата мисия.
4. Ръководителят на екипа е отговорен за ръководенето на екипа за оценка и координация по време на операция. Той следи за поддържане на връзка с органите на засегнатата страна, с ERCC, включително със служителя за връзка с ERCC, с други международни организации и, при провеждане на спасителни операции по линия на Механизма на Съюза извън държавите членки, с делегацията на Съюза в тази държава.
5. Що се отнася до експертите, изпратени по задачи, свързани с готовност, Комисията заедно с посочилата ги държава членка може да им възложи която и да е от функциите, посочени в член 41, като те са в състояние да предоставят съвети и да докладват относно адекватни мерки за готовност, включително административен капацитет, необходимост от ранно предупреждаване, обучение, учения и повишаване на осведомеността.
6. Що се отнася до експертите, изпратени по задачи, свързани с превенция, Комисията заедно с посочилата ги държава членка може да им възложи която и да е от функциите, посочени в член 41, като те са в състояние да предоставят съвети и да докладват относно адекватни мерки за превенция и способността за управление на риска.
Член 43
База данни с експерти
1. Комисията събира информацията относно експертите в база данни с експерти и я предоставя чрез CECIS.
2. Включени в EERC експерти се обозначават по специален начин в базата данни, посочена в параграф 1.
Член 44
Изисквания за обучение
При необходимост експертите участват в програмата за обучение, изготвена в съответствие с член 26.
Член 45
Номиниране
В случай на искане за помощ държавите членки са отговорни да посочат наличните експерти и да споделят техните данни за контакт с ERCC.
Член 46
Мобилизиране и споразумение за предоставяне на услуга
1. ERCC е способен да мобилизира и изпраща посочените експерти в много кратък срок, след като са били определени за конкретните мисии от участващите държави членки.
2. Комисията сключва споразумение за предоставяне на услуга с всеки експерт, което включва следните елементи:
а)
целите на мисията;
б)
условията;
в)
предвиденото времетраене на мисията;
г)
информация за лицето за контакт на място;
д)
условията за застраховка;
е)
дневното възнаграждение, което се полага за покриване на разходите;
ж)
специфичните условия на заплащане;
з)
насоки за техническите експерти, експертите за оценка и координация и ръководителите на екипи.
ГЛАВА 13
ТРАНСПОРТНА ПОДКРЕПА
Член 47
Форми на транспортна подкрепа
Транспортната подкрепа може да бъде предоставена под формата на:
а)
обединяване или споделяне на транспортен капацитет;
б)
определяне и улесняване на достъпа на държавите членки до транспортни ресурси на търговския пазар и/или от други източници; или
в)
осигуряване на подкрепа от Съюза за държавите членки под формата на безвъзмездни средства или чрез транспортни услуги, предоставени от частни или други субекти.
Член 48
Процедура за транспортна подкрепа посредством Механизма на Съюза
1. Процедурите, предвидени в членове 49 и 50, се прилагат винаги когато се отправя искане за транспортна подкрепа.
2. Исканията се отправят от компетентния орган, определен в член 56, и се изпращат до Комисията в писмена форма. Те съдържат информацията, предвидена в приложение VIII, част А.
3. В случай на обединяване на транспортен капацитет една държава членка може да поеме водеща роля с оглед на искането на финансово подпомагане от Съюза за цялата операция.
4. Всички искания за транспортна подкрепа съгласно настоящото решение и свързаните с тях отговори и обмен на информация между държавите членки и Комисията се предават на и обработват от ERCC.
5. Исканията се предават чрез CECIS или електронна поща. Приема се предаване на искания за финансиране от Съюза чрез CECIS, телефакс или електронна поща, при условие че впоследствие Комисията незабавно получи подписаните от компетентния орган оригинали.
6. При все това Комисията може да изгради електронна система за обмен, която да поеме цялата кореспонденция с получателите, включително сключването на споразумения за безвъзмездни средства, уведомяването за решения за безвъзмездни средства и всички изменения по тях, в съответствие с член 179 от Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 на Комисията (5).
Член 49
Искания за транспортна подкрепа
1. При получаване на искане за подкрепа Комисията незабавно уведомява точките за контакт, определени от държавите членки съгласно член 9, параграф 7 от Решение № 1313/2013/ЕС.
2. В уведомлението Комисията може по целесъобразност да прикани държавите членки да ѝ съобщят подробности за всички транспортни ресурси, които могат да предоставят на разположение на отправилата искането държава членка, или други алтернативни решения, които могат да предложат в отговор на нуждите, изразени от засегнатата държава. Комисията може да посочи максимален срок за предоставяне на тази информация.
3. При уведомяването на точките за контакт от страна на Комисията, както е посочено в параграф 1, поисканата транспортна подкрепа става допустима за съфинансиране от Съюза, без да се засяга член 53.
Член 50
Отговори на искания за транспортна подкрепа
1. Държавите членки, които могат да предоставят транспортна подкрепа, уведомяват Комисията във възможно най-кратък срок, и най-късно 24 часа след получаването на уведомлението, посочено в член 49, освен ако в уведомлението е посочено друго, относно всички транспортни ресурси, които могат да предоставят доброволно на разположение в отговор на искането за подкрепа за обединяване или определяне на транспортни ресурси. Тази информация съдържа елементите, предвидени в приложение VIII, част Б, и включва информация относно финансовите условия или други ограничения, ако има такива.
2. Комисията събира информацията относно достъпните транспортни ресурси във възможно най-кратък срок и я предава на държавата членка, отправила искането.
3. В допълнение към информацията, посочена в параграф 2, Комисията предава на държавите членки всякаква друга информация, с която разполага, относно транспортни ресурси, достъпни от други източници, включително търговския пазар, и улеснява достъпа на държавите членки до тези допълнителни ресурси.
4. Отправилата искането държава членка уведомява Комисията за транспортните решения, които е избрала, и осъществява контакт с предоставящата помощ държава членка или с оператора, определен от Комисията.
5. Комисията уведомява всички държави членки за избора, направен от отправилата искането държава членка. Тази държава членка редовно информира Комисията относно напредъка по предоставянето на помощта в областта на гражданската защита.
Член 51
Искане за безвъзмездни средства
1. Когато дадена държава членка определи евентуално транспортно решение, но е необходимо финансиране от Съюза, за да се извърши превозът на помощта в областта на гражданската защита, държавата членка може да поиска безвъзмездни средства от Съюза.
2. Държавата членка посочва в своето искане процента на съфинансиране от Съюза, за който кандидатства, като той не надхвърля 55 % от допустимите разходи за транспортни действия съгласно член 23, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС и не надхвърля максималния праг от 85 % от допустимите разходи за транспортни действия съгласно член 23, параграф 3, букви а) и б) от Решение № 1313/2013/ЕС. Комисията незабавно уведомява всички държави членки за искането.
3. Комисията може да установява рамкови партньорства със съответните компетентни органи на държавите членки, както е посочено в член 178 от Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012.
Член 52
Искане за транспортна услуга
1. В случай че поискалата транспортна подкрепа държава членка не определи транспортно решение, тя може да поиска от Комисията да сключи договор за транспортна услуга с частни или други субекти с цел превоз на помощта в областта на гражданската защита до засегнатата държава.
2. При получаване на искането, посочено в параграф 1, Комисията незабавно уведомява всички държави членки за него и уведомява поискалата транспортна подкрепа държава членка за всички достъпни транспортни решения и разходите за тях.
3. Въз основа на обмена на информация, посочен в параграфи 1 и 2, държавата членка потвърждава писмено своето искане за транспортна услуга и своя ангажимент да възстанови съответните средства на Комисията съгласно разпоредбите на член 54. Държавата членка посочва какъв процент от разходите ще възстанови. Този процент е не по-малък от 45 % за транспортни действия съгласно член 23, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС и 15 % за транспортни действия съгласно член 23, параграф 3, букви а) и б) от Решение № 1313/2013/ЕС.
4. Държавата членка незабавно уведомява Комисията за всички промени по искането за транспортна услуга.
Член 53
Решение за финансиране от Съюза за транспортна подкрепа
1. Следните елементи се отчитат, с цел да се определи дали са спазени критериите, посочени в член 23, параграф 1, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС, и принципите на икономичност, ефикасност и ефективност съгласно Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (6):
а)
информацията, съдържаща се в искането за финансиране от Съюза, което държавата членка е представила съгласно член 48, параграф 2;
б)
нуждите, изразени от засегнатата държава;
в)
всички оценки на нуждите, извършени от експерти, докладващи на Комисията по време на бедствието;
г)
друга подходяща и надеждна информация, предоставена на Комисията от държавите членки и международните организации към момента на решението;
д)
ефикасността и ефективността на транспортните решения, които са предвидени да гарантират навременно предоставяне на помощ в областта на гражданската защита;
е)
възможности за набавяне на местно равнище;
ж)
други действия, предприети от Комисията.
2. Държавите членки предоставят всякаква допълнителна информация, необходима за оценката на изпълнението на критериите, посочени в член 23, параграф 1, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС. Държавите членки уведомяват възможно най-бързо Комисията при получаване на искането от Комисията за подобна информация.
3. Комисията посочва предварителното финансиране, което ще бъде отпуснато, като то може да бъде в размер до 85 % от поисканото финансово участие на Съюза, при условие че има налични бюджетни ресурси. Не се предоставя предварително финансиране за безвъзмездни средства под прага, определен за безвъзмездни средства с ниска стойност съгласно член 185 от Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012, освен ако поискалата финансова помощ държава членка може да докаже, че липсата на предварително финансиране би застрашила изпълнението на действието.
4. Решението относно финансовата помощ се съобщава незабавно на поискалата финансова помощ държава членка. То се съобщава и на всички други държави членки.
5. За съфинансиране от Съюза не се допускат индивидуални заявления за безвъзмездни средства за превоз, за които се иска финансово участие на Съюза под 2 500 EUR, освен ако са обхванати от рамковите партньорства, посочени в член 51, параграф 3.
Член 54
Възстановяване на финансиране от Съюза за транспортна подкрепа
За разходите, направени от Комисията съгласно процедурата, посочена в член 52, Комисията издава в 90-дневен срок от осъществяването на транспортната операция, за която е била предоставена финансова помощ от Съюза, дебитно известие до държавите членки, които са получили финансиране от Съюза, за сума, която съответства на разпоредбите на решението, взето от Комисията относно искането за транспортна услуга, и която представлява поне 15 % от транспортните разходи за транспортни действия съгласно член 23, параграф 3 от Решение № 1313/2013/ЕС и 45 % за транспортни действия съгласно член 23, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС.
Член 55
Обезщетение за щети
С изключение на надлежно установените случаи на измама или сериозно нарушение, поискалата транспортна подкрепа държава членка се въздържа от искането на каквото и да било обезщетение от Съюза за щети, причинени на нейно имущество или служебен персонал, когато тези щети са последица от предоставянето на транспортна подкрепа, което се урежда от настоящото решение.
Член 56
Определяне на компетентни органи
Държавите членки определят компетентните органи, които са упълномощени да отправят искания за и да получават финансова помощ от Комисията при прилагане на настоящото решение, и уведомяват Комисията за това в 60-дневен срок от уведомлението за настоящото решение. Всяка променя в тази информация незабавно се съобщава на Комисията.
При все това уведомленията относно компетентните органи, отправени от държавите членки съгласно член 12 от Решение 2007/606/ЕО, Евратом, остават валидни до следващо известие от съответната държава членка.
ГЛАВА 14
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 57
Отмяна
Решения 2004/277/ЕО, Евратом и 2007/606/ЕО, Евратом се отменят. Позоваванията на отменените решения се тълкуват като позовавания на настоящото решение и се четат в съответствие с таблицата на съответствието в приложение IX.
Член 58
Адресати
Адресати на настоящото решение са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 16 октомври 2014 година.
KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS LĒMUMS
(2014. gada 16. oktobris),
ar kuru paredz noteikumus par to, kā īstenot Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 1313/2013/ES par Savienības civilās aizsardzības mehānismu, un atceļ Komisijas Lēmumu 2004/277/EK, Euratom un 2007/606/EK, Euratom
(izziņots ar dokumenta numuru C(2014) 7489)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2014/762/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Lēmumu Nr. 1313/2013/ES par Savienības civilās aizsardzības mehānismu (1) un jo īpaši tā 32. panta 1. punktu,
tā kā:
(1)
Savienības civilās aizsardzības mehānisma (“Savienības mehānisms”) vispārējais mērķis ir nostiprināt sadarbību starp dalībvalstīm un Savienību un veicināt koordināciju civilās aizsardzības jomā, lai uzlabotu to sistēmu efektivitāti, kuru mērķis ir novērst dabas un cilvēku izraisītas katastrofas, sagatavoties tām un reaģēt uz tām.
(2)
Katastrofas var notikt jebkurā laikā, tādēļ Ārkārtas reaģēšanas koordinēšanas centram (ERCC), kas izveidots saskaņā ar Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 7. pantu, vienmēr būtu jānodrošina ciešs kontakts ar dalībvalstu kontaktpunktiem.
(3)
Kopīgā ārkārtējo situāciju sakaru un informācijas sistēma (CECIS) ir būtiska Savienības mehānisma sastāvdaļa, jo tai būtu jāgarantē tās informācijas autentiskums, integritāte un konfidencialitāte, ar kuru parastos apstākļos un ārkārtas situācijās apmainās dalībvalstis. Būtu jāizveido atsevišķa CECIS versija, kas būtu pieejama reģionālo jūras konvenciju sekretariātiem un trešām valstīm, kurām ir kopīga reģionāla jūras teritorija ar Savienību, ņemot vērā īpatnības saistībā ar reaģēšanu jūras piesārņojuma gadījumā.
(4)
Lai nodrošinātu operatīvo efektivitāti, jānosaka minimālās prasības attiecībā uz moduļiem, citām reaģēšanas spējām un ekspertiem, kas norādīti saskaņā ar Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 9. panta 1. punktu, kā arī attiecībā uz operatīvajām prasībām, to darbību un savietojamību, kā paredzēts Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 9. panta 2. punktā. Moduļiem jāspēj darboties pašpietiekami konkrētā laikposmā un ātri būt izmantošanas gatavībā, un jābūt savietojamiem. Lai uzlabotu moduļu savietojamību, ir vajadzīgi pasākumi Savienības un dalībvalstu līmenī.
(5)
Būtu jādefinē un regulāri jāpārskata ar spējām saistītie mērķi attiecībā uz Eiropas ārkārtas reaģēšanas spējām (EERC), lai nodrošinātu pietiekamu skaitu visu nepieciešamo veidu moduļu, citas reaģēšanas spējas un ekspertus, kas pieejami izvietošanai saskaņā ar Savienības mehānismu. Būtu jādefinē un regulāri jāpārskata kvalitātes un savietojamības prasības, lai nodrošinātu visu EERC iesaistīto spēju vienotu minimālo kvalitātes un savietojamības līmeni.
(6)
Būtu jādefinē sertifikācijas un reģistrācijas procedūra, ieskaitot pašnovērtējuma elementus, lai apstiprinātu, ka brīvprātīgo rezervju sarakstā iekļautās spējas atbilst visām nepieciešamajām prasībām un vajadzības gadījumā izmanto ierobežotu Savienības līdzfinansējumu “pielāgošanas izmaksu” ietvaros. Šai sertifikācijas un reģistrācijas procedūrai turklāt būtu jānodrošina pietiekoši līdzsvarots spēju ģeogrāfiskais sadalījums atbilstoši risku izvietojumam un jāapsver visu ieinteresēto dalībvalstu līdzdalība.
(7)
Iespējamo EERC reaģēšanas spēju nepietiekamību apzināšana dotu iespēju Komisijai un dalībvalstīm kopīgi noteikt, kur brīvprātīgo rezervju sarakstā vai ārpus tā nav pieejamas attiecīgas spējas. Dalībvalstīm, kuras cenšas novērst šādu nepietiekamību atsevišķi vai konsorcijos, vajadzētu būt iespējai izmantot ierobežotu Savienības līdzfinansējumu ar nosacījumu, ka izmaksas ir lietderīgas un spēju nepietiekamību apstiprina riska novērtējumi.
(8)
Lai attīstītu EERC darbību, ar ierobežotām Savienības līdzfinansējuma summām pamatnolīgumu, partnerattiecību pamatnolīgumu vai līdzīgu noteikumu ietvaros būtu jāatbalsta papildspēju pieejamība dalībvalstīm, lai ārkārtējās katastrofās risinātu pagaidu nepilnības, t. i., tāda rakstura un apmēra katastrofās, ko var pamatoti sagaidīt un kam var sagatavoties. Šīs spējas būtu jāiekļauj brīvprātīgo rezervju sarakstā izvietošanai saskaņā ar Savienības mehānismu.
(9)
Savienības mehānisma apmācības programma joprojām ir būtisks elements, lai nodrošinātu saskaņā ar Savienības mehānismu izvietotā civilās aizsardzības un katastrofu pārvarēšanas personāla sagatavotību. Saskaņā ar Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 13. panta 1. punktā definēto darbības jomu tai būtu jāattiecas uz novēršanas, sagatavotības un reaģēšanas posmu.
(10)
Savienības mehānisma praktisko mācību programmai arī turpmāk vajadzētu būt svarīgai praktiskajā sagatavotībā attiecībā uz izvietošanu Savienības mehānisma ietvaros un pieredzes apmaiņā par atziņām, kas gūtas civilās aizsardzības darbībās, kuras veiktas saskaņā ar Savienības mehānismu. Praktisko mācību programmai vajadzētu būt balstītai uz stratēģisku satvaru, kurā izklāstīti Savienības mehānisma ietvaros veikto praktisko mācību mērķi un nozīme, kā arī konkrētas prioritātes, kas iekļautas gada darba programmās.
(11)
Būtu jāpieņem sistemātiska, mērķtiecīga un saskaņota pieeja gūto atziņu vākšanai, analizēšanai, izplatīšanai un īstenošanai, kas attiektos uz visu katastrofu pārvarēšanas ciklu kopumā.
(12)
Savienības mehānisma ietvaros svarīgas ir skaidras operatīvās procedūras, lai reaģētu uz katastrofām saskaņā ar mehānismu, ar mērķi nodrošināt efektīvu palīdzību katastrofu gadījumos, cita starpā attiecīgajām starptautiskajām organizācijām, kas minētas Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 16. panta 1. punktā.
(13)
Lai nodrošinātu Savienības mehānisma maksimālu efektivitāti un lietderību, palīdzības pieprasījumiem un piedāvājumiem jābūt pēc iespējas precīziem, ietverot visu nepieciešamo informāciju.
(14)
Lai nodrošinātu efektīvu palīdzības koordināciju, ERCC vajadzētu sniegt visām dalībvalstīm informāciju par vitālo vajadzību novērtējumu un ieteikumiem attiecībā uz izvietošanu no brīvprātīgo rezervju saraksta un izstrādāt attiecīgus izvietošanas plānus ikvienam palīdzības pieprasījumam. Izvēloties spējas no brīvprātīgo rezervju saraksta, būtu jābalstās uz konkrētiem un objektīviem kritērijiem, kuru prioritāte būtu jāizvērtē, ņemot vērā attiecīgā brīža operatīvās vajadzības.
(15)
Lai attiecīgā gadījumā uzlabotu reaģēšanas laiku Savienības mehānisma ietvaros, dalībvalstīm vajadzētu veikt nepieciešamos sagatavošanās pasākumus savu brīvprātīgo rezervju sarakstā reģistrēto spēju izvietošanai.
(16)
Tehnisko, novērtējuma un koordinēšanas ekspertu un vienību vadītāju pieejamība ir Savienības mehānisma būtisks elements. Būtu jānosaka šo ekspertu uzdevumi un funkcijas un jāparedz to izvietošanas procedūra.
(17)
Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 23. pants paredz īpašus noteikumus par transporta atbalsta nodrošināšanu katastrofas gadījumā, lai veicinātu ātru un efektīvu reaģēšanu, izmantojot Savienības mehānismu. Ir jāparedz noteikumi un procedūras dalībvalstu iesniegtajiem pieprasījumiem saņemt finansiālo atbalstu no Savienības, lai transportētu palīdzību uz katastrofas skarto valsti, un šo pieprasījumu izskatīšanas kārtībai Komisijā.
(18)
Pārredzamības, saskaņotības un efektivitātes apsvērumu dēļ ir jānosaka informācija, kas dalībvalstīm un Komisijai jānorāda transporta atbalsta pieprasījumos un ar tiem saistītajās atbildēs.
(19)
Gadījumos, kad Savienības finansiālo atbalstu var sniegt saskaņā ar Lēmumu Nr. 1313/2013/ES, dalībvalstīm vajadzētu nodrošināt iespēju izvēlēties, vai pieprasīt dotāciju vai transporta pakalpojumu.
(20)
Komisijas Lēmums 2004/277/EK, Euratom (2) un 2007/606/EK, Euratom (3) būtu jāatceļ.
(21)
Šajā lēmumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Civilās aizsardzības komitejas atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. NODAĻA
VISPĀRĪGI NOTEIKUMI
1. pants
Priekšmets
Šajā lēmumā paredzēti sīki izstrādāti noteikumi par Lēmuma Nr. 1313/2013/ES īstenošanu attiecībā uz:
a)
Ārkārtas reaģēšanas koordinēšanas centra (ERCC) mijiedarbību ar dalībvalstu kontaktpunktiem;
b)
kopīgās ārkārtējo situāciju sakaru un informācijas sistēmas (CECIS) elementiem un to, kā tiek organizēta informācijas apmaiņa, izmantojot CECIS;
c)
moduļu, citu reaģēšanas spēju un ekspertu apzināšanu, kā arī operatīvajām prasībām attiecībā uz moduļu darbību un savietojamību, tostarp attiecībā uz to uzdevumiem, spējām, galvenajiem elementiem, pašpietiekamību un izvietošanu;
d)
tiem spēju mērķiem, kvalitātes un savietojamības prasībām un sertifikācijas un reģistrācijas procedūru, kas ir vajadzīgi EERC darbībai, arī attiecībā uz finanšu noteikumiem;
e)
EERC nepietiekamību apzināšanu un novēršanu;
f)
apmācības programmas, praktisko mācību sistēmas un gūto atziņu programmas organizāciju;
g)
operatīvās procedūras, lai reaģētu uz katastrofām Savienībā un ārpus tās, ieskaitot attiecīgo starptautisko organizāciju noteikšanu;
h)
procesu, lai izvietotu ekspertu vienības;
i)
atbalsta organizēšanu palīdzības transportēšanai.
2. pants
Definīcijas
Šajā lēmumā piemēro šādas definīcijas:
1)
“palīdzības pieprasītājs” ir dalībvalsts vai trešā valsts, kuru skārusi katastrofa vai kurai draud katastrofa, vai kur ir sagaidāmi katastrofas draudi, kā arī Apvienoto Nāciju Organizācija un tās aģentūras, un citas attiecīgās starptautiskās organizācijas, kā norādīts VII pielikumā;
2)
“civilās aizsardzības palīdzība” ir vienības, eksperti vai moduļi, kas paredzēti civilās aizsardzības nodrošināšanai, ar to aprīkojumu, kā arī glābšanas darbiem paredzētas materiālu rezerves vai krājumi, kas nepieciešami katastrofas tūlītējo seku mazināšanai;
3)
“rezerves spējas” ir reaģēšanas spējas katastrofu gadījumos, kuru pieejamību un ātru piekļūšanu tām līdzfinansē saskaņā ar Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 21. panta 2. punkta d) apakšpunktu;
4)
“intervences vienības” ir cilvēkresursi un materiālie resursi, tostarp moduļi, ko izveidojusi viena vai vairākas dalībvalstis, lai veiktu civilās aizsardzības intervences;
5)
“tehniskās palīdzības un atbalsta vienība” ir cilvēkresursi un materiālie resursi, ko izveidojusi viena vai vairākas dalībvalstis, lai veiktu atbalsta uzdevumus, kas minēti II pielikumā.
2. NODAĻA
ĀRKĀRTAS REAĢĒŠANAS KOORDINĒŠANAS CENTRS (ERCC)
3. pants
ERCC mijiedarbība ar dalībvalstu kontaktpunktiem
1. Katra dalībvalsts izraugās nacionālo ERCC kontaktpunktu, kas ir pieejams 24 stundas diennaktī un septiņas dienas nedēļā. Izraugoties kontaktpunktu, izmanto “Valsts veidlapu”, kas norādīta I pielikumā.
2. ERCC uztur ciešus sakarus ar dalībvalstu kontaktpunktiem, lai veiktu savus ikdienas pienākumus un reaģēšanas operācijas saskaņā ar šo lēmumu un Lēmumu Nr. 1313/2013/ES.
3. NODAĻA
KOPĪGA ĀRKĀRTĒJO SITUĀCIJU SAKARU UN INFORMĀCIJAS SISTĒMA (CECIS)
4. pants
CECIS līmeņi
CECIS ietver šādus trīs elementus:
a)
tīkla līmeni, kas savieno kompetentās iestādes un kontaktpunktus dalībvalstīs ar ERCC;
b)
lietojuma līmeni, kas sastāv no datubāzēm un citām informācijas sistēmām, kuras vajadzīgas Savienības mehānisma darbībai un jo īpaši, lai:
i)
nosūtītu paziņojumus;
ii)
nodrošinātu saziņu un informācijas apmaiņu starp ERCC un kompetentajām iestādēm, un kontaktpunktiem;
iii)
izplatītu intervencēs gūtās atziņas;
c)
drošības līmeni, kas sastāv no sistēmām, noteikumiem un procedūrām, kuras vajadzīgas, lai nodrošinātu kopīgajā ārkārtējo situāciju sakaru un informācijas sistēmā saglabāto un caur to izplatīto datu konfidencialitāti.
5. pants
Informācijas drošība
1. CECIS spēj drošā veidā rīkoties ar dokumentiem, datubāzēm un informācijas sistēmām, izmantojot drošus Eiropas pakalpojumus telemātikai starp iestādēm (sTESTA) vai līdzīgu tīklu.
2. Dokumentus un informāciju, kas klasificēta ar EU CONFIDENTIAL vai augstāku klasifikācijas pakāpi, pārsūta atbilstoši īpašai kārtībai starp autoru un saņēmēju(-iem), kā paredzēts Komisijas Lēmumā 2001/844/EK, EOTK, Euratom (4).
6. pants
Informācija un atjaunināšana
1. Dalībvalstis iesniedz Komisijai attiecīgo informāciju, izmantojot “Valsts veidlapu”, kas norādīta I pielikumā.
2. Dalībvalstis sniedz informāciju par kontaktpunktiem un vajadzības gadījumā par citiem dienestiem, kas reaģē uz dabas, tehnoloģiju un radiācijas izraisītām katastrofām vai vides avārijām, ieskaitot nejaušu jūras piesārņošanu.
3. Dalībvalstis nekavējoties paziņo Komisijai par visām izmaiņām informācijā, kas minēta 1. un 2. punktā.
4. CECIS datubāzē ir noteikta sadaļa ar informāciju par reaģēšanas spēju reģistrāciju un pieejamību EERC. Komisija nodrošina, ka datubāze ir pastāvīgi pieejama dalībvalstu civilās aizsardzības kontaktpunktiem.
5. Dalībvalstis nodrošina, ka noteiktā sadaļa CECIS datubāzē vienmēr ir atjaunināta attiecībā uz pieejamības statusu un visiem nepieciešamajiem faktiskajiem datiem par visu EERC reģistrēto reaģēšanas spēju attiecīgajām raksturīgajām iezīmēm.
6. Attiecīgā gadījumā dalībvalstis var piešķirt citām attiecīgām valsts iestādēm tikai lasīšanas piekļuves tiesības CECIS.
7. pants
CECIS lietotāju grupa
Lietotāju grupa, kurā darbojas dalībvalstu ieceltie pārstāvji, palīdz Komisijai validēt, testēt un pilnveidot CECIS.
8. pants
Īstenošana un tālāka pilnveidošana
1. Komisija pārvalda un pilnveido CECIS, ņemot vērā dalībvalstu vajadzības un prasības.
2. Dalībvalstis savā teritorijā īsteno attiecīgo CECIS informācijas tehnoloģijas vidi atbilstoši saistībām, ko tās uzņēmušās saskaņā ar “Valsts veidlapu”, kas norādīta I pielikumā.
9. pants
CECIS attiecībā uz jūras piesārņošanu
1. Komisija nodrošina, ka dalībvalstīm un Eiropas Jūras drošības aģentūrai internetā ir pieejama specializēta CECIS lietojumprogramma attiecībā uz jūras piesārņošanu, lai atspoguļotu īpatnības saistībā ar reaģēšanu uz negadījumiem jūrā.
2. Minētajai lietojumprogrammai internetā jābūt pieejamai arī trešām valstīm, kurām ir kopīga reģionāla jūras teritorija ar Savienību. Piekļuvi ar konkrētu nolūku var piešķirt arī attiecīgo reģionālo jūras konvenciju sekretariātiem.
4. NODAĻA
MODUĻI, TEHNISKĀS PALĪDZĪBAS UN ATBALSTA VIENĪBAS, CITAS REAĢĒŠANAS SPĒJAS UN EKSPERTI
10. pants
Moduļu, tehniskās palīdzības un atbalsta vienību, citu reaģēšanas spēju un ekspertu reģistrācija
1. Dalībvalstis reģistrē CECIS datubāzē savus moduļus, tehniskās palīdzības un atbalsta vienības, citas reaģēšanas spējas un ekspertus, kas norādīti saskaņā ar Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 9. panta 6. punktu.
2. EERC jau iepriekš iekļautos moduļus, tehniskās palīdzības un atbalsta vienības, citas reaģēšanas spējas un ekspertus reģistrē CECIS datubāzes noteiktajā sadaļā.
3. Vajadzības gadījumā 1. un 2. punktā minēto informāciju atjaunina.
11. pants
Moduļu, tehniskās palīdzības un atbalsta vienību, citu reaģēšanas spēju un ekspertu sastāvs
1. Moduļu un tehniskās palīdzības un atbalsta vienību sastāvā var būt vienas vai vairāku dalībvalstu nodrošinātie resursi.
2. Ja modulis vai tehniskās palīdzības un atbalsta vienība sastāv no vairāk nekā viena elementa, intervencē var izvietot tikai konkrētajai intervencei vajadzīgos attiecīgā moduļa vai tehniskās palīdzības un atbalsta vienības elementus.
12. pants
Moduļu pašpietiekamība
1. Uz katru moduli attiecas šādi pašpietiekamības elementi saskaņā ar II pielikumu:
a)
valdošajiem laika apstākļiem piemērots patvērums;
b)
strāvas ražošana un apgaismojums, kas pietiekams, lai nodrošinātu operāciju bāzes un misijas izpildīšanai vajadzīgā aprīkojuma patēriņu;
c)
sanitārijas un higiēnas aprīkojums moduļa personāla vajadzībām;
d)
pārtikas un ūdens pieejamība moduļa personāla vajadzībām;
e)
medicīnas darbinieki vai medicīnas palīgdarbinieki, aprīkojums un medicīniskie materiāli moduļa personāla vajadzībām;
f)
moduļa aprīkojuma glabāšana un apkope;
g)
aprīkojums saziņai ar attiecīgajiem partneriem, konkrētāk, tiem, kuri atbildīgi par koordināciju notikuma vietā;
h)
vietējais transports;
i)
loģistika, aprīkojums un personāls, lai varētu izveidot operāciju bāzi un uzreiz pēc ierašanās notikuma vietā sākt pildīt misiju.
2. Palīdzības sniedzēja dalībvalsts nodrošina pašpietiekamības prasību ievērošanu ar šādiem elementiem:
a)
iekļaujot modulī vajadzīgo personālu, aprīkojumu un patēriņa preces;
b)
veicot vajadzīgos pasākumus operāciju norises vietā;
c)
veicot nepieciešamos sagatavošanās pasākumus, lai apvienotu intervences vienību, kas nav pašpietiekama, ar tehniskās palīdzības un atbalsta vienību ar mērķi nodrošināt 13. pantā minēto prasību izpildi pirms attiecīgā moduļa reģistrācijas saskaņā ar 10. panta 1. punktu.
3. Laika posms, kurā jānodrošina pašpietiekamība misijas sākumposmā, nedrīkst būt mazāks par:
a)
96 stundām; vai
b)
II pielikumā noteiktajiem termiņiem.
13. pants
Prasības attiecībā uz moduļiem un tehniskās palīdzības un atbalsta vienībām
1. Moduļiem jāatbilst II pielikumā paredzētajām vispārīgajām prasībām.
2. Tehniskās palīdzības un atbalsta vienībām jāatbilst II pielikumā paredzētajām vispārīgajām prasībām.
3. II pielikumā paredzētās vispārīgās prasības laiku pa laikam pārskata.
4. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka:
a)
moduļi spēj darboties kopā ar citiem moduļiem;
b)
tehniskās palīdzības un atbalsta vienības spēj darboties kopā ar citām tehniskās palīdzības un atbalsta vienībām un ar attiecīgajiem dalībniekiem uz vietas;
c)
moduļa komponenti spēj darboties kopā kā viens modulis;
d)
tehniskās palīdzības un atbalsta vienības komponenti spēj darboties kopā kā vienota tehniskās palīdzības un atbalsta vienība;
e)
gadījumos, kad moduļus un tehniskās palīdzības un atbalsta vienības izvieto ārpus Savienības teritorijas, tie spēj darboties kopā ar starptautiskiem reaģēšanas spēkiem, kas sniedz palīdzību katastrofas skartajai valstij;
f)
moduļu un tehniskās palīdzības un atbalsta vienību vadītāji, viņu vietnieki un sadarbības koordinatori piedalās attiecīgos mācību kursos un praktiskās mācībās, ko organizē Komisija, kā paredzēts 26.-32. pantā.
5. NODAĻA
EIROPAS ĀRKĀRTAS REAĢĒŠANAS SPĒJU (EERC) ATTĪSTĪŠANA BRĪVPRĀTĪGO REZERVJU SARAKSTA VEIDĀ
14. pants
Spēju mērķi
1. EERC mērķi ir norādīti III pielikumā.
2. Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm vismaz reizi divos gados izvērtē spēju mērķu piemērotību un, ja nepieciešams, tos pārskata, pamatojoties uz valstu riska novērtējumos vai citos attiecīgos valsts vai starptautiskos informācijas avotos konstatētiem riskiem.
3. Dalībvalstis iesniedz Komisijai attiecīgo informāciju par riskiem, kas nepieciešama spēju mērķu izvērtēšanai.
15. pants
Kvalitātes un savietojamības prasības
1. Kvalitātes un savietojamības prasības, kas minētas IV pielikumā, piemēro moduļiem, tehniskās palīdzības un atbalsta vienībām, citām reaģēšanas spējām un ekspertiem EERC ietvaros.
2. Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm vismaz reizi divos gados izvērtē kvalitātes un savietojamības prasību piemērotību un, ja nepieciešams, tās pārskata. Kvalitātes prasības balstās uz atzītiem starptautiskiem standartiem, ja tādi jau pastāv.
16. pants
Sertifikācijas un reģistrācijas procedūra
1. Sertifikācijas un reģistrācijas procedūru, kas minēta 2.-8. punktā, piemēro moduļiem, tehniskās palīdzības un atbalsta vienībām, citām reaģēšanas spējām un ekspertiem EERC ietvaros.
2. Sertifikāciju un reģistrāciju veic, ievērojot IV pielikumā paredzētās kvalitātes prasības, izņemot rezerves spējas, uz ko attiecas 25. panta 3. punkts.
3. Dalībvalstis, kuras piedāvā iekļaut EERC konkrētu moduli, tehniskās palīdzības un atbalsta vienību, citas reaģēšanas spējas vai ekspertu, nodrošina V pielikumā norādītos informācijas elementus.
4. Komisija novērtē, vai var apsvērt moduļa, tehniskās palīdzības un atbalsta vienības, citu reaģēšanas spēju vai eksperta iekļaušanu EERC, un nekavējoties paziņo savus secinājumus attiecīgajai dalībvalstij. Minētajā novērtējumā Komisija jo īpaši ņem vērā to, kā izpildītas kvalitātes prasības, spēju mērķus, sniegtās informācijas pilnīgumu, ģeogrāfisko tuvumu un visu dalībvalstu līdzdalību, kā arī citus būtiskus faktorus, ko tā nosaka jau iepriekš un ko piemēro visiem līdzīgiem moduļiem, tehniskās palīdzības un atbalsta vienībām, citām reaģēšanas spējām vai ekspertiem.
5. Ja Komisija apsver konkrētā moduļa, tehniskās palīdzības un atbalsta vienības, citu reaģēšanas spēju vai eksperta iekļaušanu EERC, tā sāk sertifikācijas procedūru, pamatojoties uz sniegto informāciju un visu papildu informāciju, ko Komisija var pieprasīt attiecīgajai dalībvalsts iestādei. Gadījumos, kad, pamatojoties uz pieejamo informāciju, Komisija uzskata, ka kvalitātes un savietojamības prasības ir izpildītas, tā var reģistrēt moduli, tehniskās palīdzības un atbalsta vienību, citas reaģēšanas spējas vai ekspertu brīvprātīgo rezervju sarakstā.
6. Komisija rakstiski paziņo attiecīgajai dalībvalsts iestādei savu novērtējumu par vajadzīgajiem mācību kursiem, praktiskām mācībām un/vai semināriem, un citiem būtiskiem sertifikācijas un reģistrācijas nosacījumiem.
7. Ja ir izpildīti visi sertifikācijas nosacījumi, Komisija paziņo, ka modulis, tehniskās palīdzības un atbalsta vienība, citas reaģēšanas spējas vai eksperts ir sertificēts iekļaušanai EERC, un dara to zināmu konkrētajai dalībvalstij.
8. Moduļa, tehniskās palīdzības un atbalsta vienības, citu reaģēšanas spēju vai eksperta sertifikācija vēlākais pēc trijiem gadiem būtu jānovērtē atkārtoti, ja attiecīgais resurss ir iesniegts pārreģistrācijai EERC.
9. Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm vismaz reizi divos gados izvērtē sertifikācijas un reģistrācijas procedūras piemērotību un, ja nepieciešams, to pārskata.
17. pants
Finanšu noteikumi attiecībā uz pielāgošanas izmaksām
1. Pielāgošanas izmaksu finansēšanai dalībvalstis var pieprasīt atsevišķu dotāciju katram modulim, tehniskās palīdzības un atbalsta vienībai vai citām reaģēšanas spējām, un Komisijai nav tādēļ jāpublicē uzaicinājums iesniegt priekšlikumus. Pielāgošanas izmaksas ietver Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 21. panta 2. punkta c) apakšpunktā minētos izmaksu elementus.
2. Lai pamatotu šādu pieprasījumu, dalībvalstis iesniedz Komisijai pielāgošanas izmaksu īstenošanas plānus, ietverot paredzētās izmaksas un grafiku.
3. Komisija izvērtē un, ja attiecīgās prasības ir izpildītas, apstiprina 2. punktā minētos īstenošanas plānus, norādot, kuras no attiecīgajām izmaksām atbilst pielāgošanas izmaksām.
4. Pēc pieprasījuma izvērtēšanas Komisija pieņem lēmumu par dotācijas piešķiršanu.
5. Dalībvalstis sniedz Komisijai detalizētu informāciju par izmaksām, kas radušās saistībā ar pielāgošanas izmaksām.
6. NODAĻA
REAĢĒŠANAS SPĒJU NEPIETIEKAMĪBAS NOVĒRŠANA
18. pants
Spēju mērķu īstenošanas progresa uzraudzība
Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm pastāvīgi uzrauga spēju mērķu īstenošanas progresu, ņemot vērā 20. pantā norādītās spējas, un regulāri informē dalībvalstis par progresa novērtējumu. Komisija pēc vajadzības sniedz dalībvalstīm detalizētu informāciju par joprojām nenovērstu reaģēšanas spēju nepietiekamību.
19. pants
Procedūra, lai apzinātu reaģēšanas spēju nepietiekamību
1. Spēju mērķu īstenošanas progresa uzraudzības ietvaros Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm novērtē atšķirību starp spējām, ko dalībvalstis reģistrējušas EERC, un III pielikumā paredzētajiem spēju mērķiem.
2. Komisija un dalībvalstis uzskata par EERC iekļaujamām spējām tikai tās, kas ir reģistrētas kā spējas, ko dalībvalstis ir darījušas pieejamas EERC, atbilstoši 16. pantam.
20. pants
Procedūra, lai apzinātu reaģēšanas spējas ārpus EERC
1. Ja Komisija kopā ar dalībvalstīm ir apzinājusi potenciāli būtisku reaģēšanas spēju nepietiekamību saskaņā ar šā lēmuma 19. pantu, Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm pārbauda, vai nepieciešamās spējas ir pieejamas ārpus EERC, saskaņā ar Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 12. panta 2. punktu.
2. Komisija uzskata par pieejamām ārpus EERC tikai šādas spējas:
a)
spējas, kas reģistrētas CECIS;
b)
rezerves spējas; vai
c)
spējas, uz ko neattiecas a) un b) apakšpunkts, bet kuras var darīt pieejamas dalībvalstij vai dalībvalstīm vajadzīgajā apmērā, vajadzīgajā vietā, noteiktajā termiņā un uz vajadzīgo laiku.
3. Lai noteiktu 2. punkta c) apakšpunktā minētās spējas, Komisija iesniedz pieprasījumu dalībvalstu kontaktpunktiem, norādot detalizētu informāciju par potenciāli būtiskas reaģēšanas spēju nepietiekamības novērtējumu un aicinot dalībvalstis sniegt informāciju par spējām, kuras ir pieejamas ārpus EERC, kā minēts 2. punkta c) apakšpunktā.
4. Komisija pieprasījumā norāda termiņu atbildes iesniegšanai līdz 60 kalendārajām dienām, taču tā konkrētais ilgums ir atkarīgs no dalībvalstu veiktās 2. punktā minēto spēju noteikšanas paredzamās sarežģītības.
5. Dalībvalstis noteiktajā termiņā rakstiski iesniedz Komisijai detalizētu informāciju par jebkuru no 2. punktā minētajām spējām.
6. Ja dalībvalsts noteiktajā termiņā neiesniedz rakstisku atbildi, Komisija šā novērtējuma vajadzībām uzskata, ka attiecīgajā dalībvalstī nav pieejamas 2. punktā minētās spējas.
7. Pamatojoties uz informāciju, kas saņemta no dalībvalstīm, un ņemot vērā tikai 2. punktā minētās spējas, Komisija izvērtē, vai minētās spējas novērš saskaņā ar šā lēmuma 19. pantu apzināto reaģēšanas spēju nepietiekamību. Komisija uzskata, ka spēju nepietiekamība jānovērš tikai tad, ja EERC ietvaros pieejamo spēju un 2. punktā minēto spēju kopējais daudzums atbilst vai pārsniedz III pielikumā norādītos spēju mērķus.
21. pants
Procedūra reaģēšanas spēju nepietiekamības novēršanas sākšanai
1. Ja Komisija kopā ar dalībvalstīm ir apzinājusi potenciāli būtisku reaģēšanas spēju nepietiekamību saskaņā ar 19. pantu, ko nevar sākt novērst saskaņā ar 20. pantu, tā rakstiski par to paziņo dalībvalstīm, detalizēti norādot, ko tā uzskata par stratēģisku reaģēšanas spēju nepietiekamību.
2. Komisija rakstiski aicina dalībvalstis sākt stratēģisko reaģēšanas spēju nepietiekamības novēršanu saskaņā ar Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 12. panta 3. punktu.
3. Dalībvalstis paziņo Komisijai, ja tās - katra atsevišķi vai sadarbojoties ar citām dalībvalstīm - plāno sākt stratēģisko reaģēšanas spēju nepietiekamības novēršanu, kad un kādā veidā tās plāno to darīt.
22. pants
Komisijas atbalsts stratēģisku reaģēšanas spēju nepietiekamības novēršanas sākšanai
1. Gadījumos, kad ir vajadzīgs Savienības finansējums, lai sāktu stratēģisko reaģēšanas spēju nepietiekamības novēršanu saskaņā ar Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 12. panta 3. punktu un 21. panta 1. punkta j) apakšpunktu, Komisija publicē uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus atbalsta sniegšanai dalībvalstīm.
2. Atbildot uz uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus, dalībvalstis ievēro Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 21. panta 1. punkta j) apakšpunkta iii) un iv) punktu.
3. Dalībvalstis cita starpā norāda vajadzīgā Savienības līdzfinansējuma procentuālo daļu.
23. pants
Attiecināmās izmaksas atbalsta saņemšanai, lai sāktu reaģēšanas spēju nepietiekamības novēršanu
1. Attiecināmās izmaksas ir visas aprīkojuma, pakalpojumu vai cilvēkresursu izmaksas, kas ir nepieciešamas, lai sākotnēji izveidotu reaģēšanas spējas.
2. Uz atbalstu neattiecina izmaksas par kārtējās apkopes veikšanu vai darbības nodrošināšanu.
7. NODAĻA
PAGAIDU NEPILNĪBU RISINĀŠANA ĀRKĀRTĒJĀS KATASTROFĀS
24. pants
Finanšu noteikumi
1. Komisija gada darba programmā vispārīgi nosaka nepieciešamo rezerves spēju veidus un skaitu, ņemot vērā konkrētu ārkārtēju katastrofu veidu iespējamību dalībvalstīs, kā arī ārkārtēju intensitāti vai citus faktorus, kuri nosaka katastrofas ārkārtējo raksturu, piemēram, tās norisināšanos vienlaicīgi ar citu katastrofu, kā arī pagaidu nepilnību iespējamību šādos scenārijos.
2. Komisija regulāri sāk nepieciešamās finanšu procedūras, lai segtu Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 21. panta 2. punkta d) apakšpunktā noteiktās izmaksas, ar mērķi nodrošināt ātru piekļūšanu rezerves spējām, kas noteiktas gada darba programmā.
3. Rezerves spējas, ko līdzfinansē Komisija, papildina esošās reaģēšanas spējas, kuras ir pieejamas dalībvalstīs valsts mēroga sagatavotības ietvaros, un neaizstāj esošās reaģēšanas spējas.
25. pants
Savienības finansiālā ieguldījuma nosacījumi
1. Savienības finansiālo ieguldījumu veic ar nosacījumu, ka dalībvalstis, kas piedalās 24. panta 2. punktā paredzētajās finanšu procedūrās, piekrīt 2. līdz 9. punktā minētajiem nosacījumiem. Komisija var noteikt papildu nosacījumus attiecībā uz finanšu procedūrām.
2. Dalībvalstis nodrošina rezerves spēju pieejamību brīvprātīgo rezervju sarakstā.
3. Rezerves spējas atbilst nepieciešamajām kvalitātes un sertifikācijas prasībām, kas norādītas 24. panta 2. punktā paredzētajās finanšu procedūrās.
4. Rezerves spējas reģistrē brīvprātīgo rezervju sarakstā uz visu laika posmu, kas noteikts attiecīgajos pamatnolīgumos, partnerattiecību pamatnolīgumos vai līdzīgos noteikumos. Visi nosacījumi un ierobežojumi, ko paredz dalībvalsts(-is), kas reģistrē spējas, ir pienācīgi pamatoti ar operatīvajām prasībām.
5. Uz rezerves spējām neattiecas tiesības saņemt 17. pantā minēto finansiālo palīdzību.
6. Komisija ar CECIS palīdzību nekavējoties informē visas dalībvalstis par brīvprātīgo rezervju sarakstā reģistrētajām rezerves spējām.
7. Brīvprātīgo rezervju sarakstā reģistrētās rezerves spējas ir pieejamas izvietošanai Savienības mehānisma ietvaros ar tiem pašiem vispārīgiem nosacījumiem, kuri attiecas uz citām brīvprātīgo rezervju sarakstā reģistrētajām spējām saskaņā ar Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 11. pantu.
8. Pēc tam, kad ar ERCC starpniecību saņemts palīdzības pieprasījums, brīvprātīgo rezervju sarakstā reģistrēto rezerves spēju izvietošana notiek saskaņā ar 11. nodaļā minētajām operatīvajām procedūrām, lai reaģētu uz katastrofām.
9. Brīvprātīgo rezervju sarakstā reģistrētās rezerves spējas ir pieejamas vietējai izmantošanai dalībvalstīs, kuras ir līdzfinansējušas šo spēju pieejamību. Pirms šādas spēju izmantošanas uz vietas dalībvalstis apspriežas ar ERCC, lai apstiprinātu, ka:
i)
vienlaicīgi nenotiek vai nedraud notikt ārkārtas katastrofa, kam var sekot pieprasījums par rezerves spēju izvietošanu;
ii)
vietēja izmantošana nepamatoti nekavē ātru piekļūšanu spējām citām dalībvalstīm jaunas ārkārtas katastrofas gadījumā.
8. NODAĻA
APMĀCĪBAS PROGRAMMA
26. pants
Apmācības programma
1. Izveido apmācības programmu, kas attiecas uz katastrofu novēršanu, sagatavotību tām un reaģēšanu uz tām. Programmā ietver vispārējus un konkrētus mācību kursus un ekspertu apmaiņas sistēmu. Programma ir paredzēta 27. pantā minētajām mērķgrupām.
2. Komisija atbild par apmācības programmas koordinēšanu un organizēšanu un par tās satura un laika grafika noteikšanu.
27. pants
Dalībnieki
1. Apmācības programmas mērķgrupas ir:
a)
dalībvalstu civilās aizsardzības un katastrofu pārvarēšanas personāls, jo īpaši vienību vadītāji, to vietnieki un sadarbības koordinatori, dalībvalstu eksperti, kas minēti 41. pantā, ieskaitot ekspertus novēršanas un sagatavotības jomā, un dalībvalstu kontaktpunktu galvenie darbinieki;
b)
Eiropas Savienības iestāžu un aģentūru darbinieki;
c)
izraudzītie eksperti no Eiropas kaimiņattiecību politikas valstīm, kandidātvalstīm un potenciālajām kandidātvalstīm.
2. Mācību kursi ir pieejami arī izraudzītajiem ekspertiem no:
a)
Apvienoto Nāciju Organizācijas un tās aģentūrām;
b)
starptautiskajām organizācijām, kas minētas VII pielikumā;
c)
trešām valstīm un attiecīgā gadījumā citiem iesaistītajiem dalībniekiem.
3. Dalībvalstis un Komisija izraugās savus praktikantus katram apmācības kursam.
28. pants
Mācību kursi
1. Programma ietver vairākus mācību kursus ievada, operatīvajā un vadības līmenī.
2. Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm nosaka, kādi kursi tie būs, un šo mācību kursu sistēmas saturu, programmu un grafiku, kā arī uzņemšanas prasības.
3. Komisija nodrošina, lai instruktori un lektori būtu informēti par jaunākajām būtiskajām norisēm saistībā ar Savienības mehānismu.
29. pants
Ekspertu apmaiņa
Ekspertu apmaiņas sistēma starp dalībvalstīm un Komisiju nodrošina ekspertiem iespēju:
a)
iegūt pieredzi un apmainīties ar to;
b)
iepazīties ar dažādām izmantotajām metodēm un operatīvajām procedūrām;
c)
apgūt pieejas, ko pieņēmuši iesaistītie avārijas dienesti un iestādes.
30. pants
Papildu apmācības pasākumi
Attiecīgā gadījumā un saskaņā ar gada darba programmu tiek nodrošinātas papildu apmācības iespējas, lai realizētu apzinātās vajadzības vienmērīgai un efektīvai civilās aizsardzības un katastrofu pārvarēšanas pasākumu īstenošanai.
31. pants
Vērtēšanas sistēma
Komisija nodrošina mācību līmeņa un satura saskanību. Šajā nolūkā Komisija organizē attiecīgu veikto apmācības pasākumu vērtēšanas sistēmu.
9. NODAĻA
PRAKTISKO MĀCĪBU SISTĒMA
32. pants
Praktisko mācību programma, stratēģiskais satvars un prioritātes
1. Civilās aizsardzības praktisko mācību programmu izveido un pārvalda Komisija.
2. Civilās aizsardzības praktisko mācību programma ir balstīta uz stratēģisku satvaru, kurā izklāstīti praktisko mācību mērķi un nozīme saskaņā ar Savienības mehānismu.
3. Praktisko mācību programma jo īpaši ir vērsta uz:
a)
dalībvalstu reaģēšanas spēju uzlabošanu, jo īpaši attiecībā uz vienībām un citiem resursiem, kas nodrošināti palīdzības intervencēs saskaņā ar Savienības mehānismu;
b)
procedūru uzlabošanu un pārbaudi un kopīgas pieejas noteikšanu civilās aizsardzības palīdzības intervenču koordinēšanai, un reaģēšanas laika samazināšanu lielu katastrofu gadījumā;
c)
dalībvalstu civilās aizsardzības dienestu un Komisijas sadarbības veicināšanu;
d)
gūto atziņu apzināšanu un šīs pieredzes apmaiņu;
e)
testiem par gūto atziņu izmantošanu.
4. Praktisko mācību vispārējās prioritātes ir norādītas ilgtermiņa visaptverošā plānā. Tajā ietver attiecīgo katastrofu scenāriju un spēju elementus.
5. Komisija:
a)
sadarbībā ar dalībvalstīm izstrādā stratēģisko satvaru un ilgtermiņa visaptverošu plānu, ņemot vērā gūto atziņu programmu un citu būtisku informāciju;
b)
paredz praktisko mācību mērķus un nozīmi saistībā ar citiem Savienības mehānisma komponentiem; un
c)
katru gadu izstrādā priekšlikumu darba programmā attiecībā uz praktisko mācību konkrētām prioritātēm saskaņā ar ilgtermiņa visaptverošo plānu.
10. NODAĻA
GŪTO ATZIŅU PROGRAMMA
33. pants
Uzraudzība, analīze un novērtējums
1. Komisija un dalībvalstis apmainās ar datiem, informāciju un novērtējumiem, kas tām nepieciešami, lai uzraudzītu, analizētu un novērtētu visas attiecīgās civilās aizsardzības darbības Savienības mehānisma ietvaros.
2. Komisija izveido un pārvalda datubāzi, ko dalībvalstis un Komisija var izmantot datu vākšanai un apmaiņai ar tiem, lai izplatītu apzinātās atziņas un uzturētu pārskatu par to izmantošanu.
3. Komisija veicina gūto atziņu apzināšanu attiecīgo ieinteresēto personu vidū, cita starpā, rīkojot sanāksmes.
34. pants
Gūto atziņu izmantošanas veicināšana
1. Komisija nodrošina, ka atziņas, ko apzinājusi Komisija, dalībvalstis un attiecīgās ieinteresētās personas, tiek izmantotas lēmumu pieņemšanas procesā, lai turpinātu pilnveidot Savienības mehānismu.
2. Apzinātās atziņas jo īpaši veicina:
a)
prioritāšu noteikšanu apmācības programmai, attiecīgā gadījumā ietverot mācību kursu saturu un programmu un praktisko mācību programmu;
b)
prioritāšu noteikšanu ikgadējiem uzaicinājumiem iesniegt projektu priekšlikumus novēršanas un sagatavotības jomā; un
c)
prioritāšu noteikšanu Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 10. pantā minētajām plānošanas darbībām.
3. Komisija regulāri ziņo par gūto atziņu programmu, norādot attiecīgās apzinātās atziņas, paredzētos korektīvos pasākumus, pienākumus un termiņus, kā arī situāciju gūto atziņu izmantošanas ziņā.
4. Dalībvalstis periodiski ziņo par sasniegumiem valsts kompetencē esošo apzināto atziņu izmantošanas ziņā.
11. NODAĻA
OPERATĪVĀS PROCEDŪRAS REAĢĒŠANAI UZ KATASTROFĀM
35. pants
Palīdzības pieprasījumi un reaģēšana
1. Ja Savienībā notiek katastrofa vai pastāv katastrofas draudi, saņemot palīdzības pieprasījumu ar CECIS starpniecību, Komisija pēc vajadzības un bez kavēšanās veic pasākumus, kas paredzēti Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 15. panta 3. punktā.
2. Ja ārpus Savienības notiek katastrofa vai pastāv katastrofas draudi, kuras dēļ var būt vajadzīga civilās aizsardzības palīdzība, Komisija var informēt trešo valsti par iespēju prasīt palīdzību saskaņā ar Savienības mehānismu.
3. Ja dalībvalsts vai trešā valsts, kuru skārusi vai kurai draud katastrofa, vēlas prasīt palīdzību, izmantojot Savienības mehānismu, tā ar savas valsts kompetentās iestādes starpniecību iesniedz rakstisku civilās aizsardzības palīdzības pieprasījumu ERCC. Ja tā vēlas pieprasīt palīdzību Savienības mehānisma ietvaros, Apvienoto Nāciju Organizācija vai tās aģentūras, vai kāda no VII pielikumā minētajām starptautiskajām organizācijām nosūta rakstisku civilās aizsardzības palīdzības pieprasījumu ERCC.
4. Palīdzības pieprasītājs sniedz ERCC visu attiecīgo informāciju par situāciju un jo īpaši par konkrētām vajadzībām, par prasīto atbalstu un par notikuma vietu.
5. Palīdzības pieprasītājs informē ERCC par prasītās palīdzības piegādāšanas termiņu, ievešanas punktu un atrašanās vietu, un par vietējo operatīvo kontaktpunktu, kas atbild par katastrofas pārvarēšanu.
6. ERCC sagatavo, cik iespējams, specifiskus izvietošanas plānus katram palīdzības pieprasījumam. Tie ietver ieteikumus par palīdzības sniegšanu, arī aicinājumus izvietot moduļus, tehniskās palīdzības un atbalsta vienības, citas reaģēšanas spējas un ekspertus, kas reģistrēti ERCC, un iespējamo vitālo vajadzību novērtējumu. Specifiskie izvietošanas plāni atbilst struktūrai un izklāstam, kā norādīts VI pielikumā, un ir balstīti uz Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 15. panta 3. punkta c) apakšpunktā un 16. panta 3. punkta b) apakšpunktā minētajiem vispārējiem iepriekš izstrādātiem plāniem, kas attiecas uz vissvarīgākajiem katastrofu risku veidiem un ņem vērā dalībvalstu riska novērtējumos apzinātos riska scenārijus. Specifiskos izvietošanas plānus nosūta visām dalībvalstīm.
7. Izvēloties spējas no ERRC, ņem vērā šādus kritērijus, kuru prioritāte var būt atkarīga no palīdzības pieprasījuma specifikas:
a)
pieejamība;
b)
piemērotība;
c)
atrašanās vieta/tuvums;
d)
paredzamais transportēšanas laiks un izmaksas;
e)
iepriekšēja pieredze;
f)
attiecīgā resursa iepriekšēja izmantošana;
g)
citi būtiski kritēriji, piemēram, valodu zināšanas, radniecīga kultūrvide.
8. Izņemot gadījumus, kad vienošanās ar dalībvalstīm paredz citādu rīcību, ERCC neaicina dalībvalstis izvietot EERC iekļautas specifiskas spējas bruņotu konfliktu zonās un teritorijās, kur ir šādu konfliktu draudi vai citi apstākļi, kas apdraud vienību drošumu un drošību.
9. Dalībvalstis, kurām ir adresēts uzaicinājums izvietot EERC iekļautas spējas, saskaņā ar Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 11. panta 7. punktu paziņo ERCC savu galīgo lēmumu par izvietošanu. ERCC norāda termiņu, līdz kuram dalībvalsts principā sniedz atbildi. Šo termiņu nosaka, pamatojoties uz katastrofas veidu, un tas nekādā gadījumā nav mazāks par divām stundām.
10. Palīdzības pieprasītājs informē ERCC par to, kurus palīdzības piedāvājumus tas ir pieņēmis.
11. Ja palīdzība ir vajadzīga, lai apmierinātu vitālas vajadzības, un tā nav pieejama vai nav pilnā mērā pieejama EERC, Komisija ar CECIS starpniecību nekavējoties informē visus dalībvalstu kontaktpunktus par pieejamo Savienības finansiālo atbalstu, kas paredzēts transporta resursiem, saskaņā ar Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 23. panta 3. punkta b) apakšpunktu.
12. EERC informē dalībvalstis par palīdzības pieprasītāja izvēlētajām intervences vienībām un līdzekļiem. Dalībvalstis, kas sniedz palīdzību, regulāri informē ERCC par nosūtītajām intervences vienībām un līdzekļiem, arī par visām spējām, kuras ir iekļautas EERC.
13. Komisija var atlasīt, iecelt un nosūtīt ekspertu vienību atbalsta sniegšanai uz vietas saskaņā ar Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 17. pantu.
36. pants
Ekspertu misijas
1. Nosūtītie eksperti veic uzdevumus, kas paredzēti Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 8. panta d) punktā. Tie regulāri ziņo tās valsts iestādēm, kas prasījusi palīdzību, un ERCC.
2. ERCC informē dalībvalstis par ekspertu misijas norisi.
3. Palīdzības pieprasītājs regulāri informē ERCC par to, kā attīstās darbība uz vietas.
4. Gadījumā, kad tiek veiktas intervences trešās valstīs, vienības vadītājs regulāri informē ERCC par to, kā attīstās darbība uz vietas.
5. ERCC apkopo visu saņemto informāciju un izsūta to dalībvalstu kontaktpunktiem un kompetentajām iestādēm.
37. pants
Operatīvās darbības pabeigšana
1. Dalībvalsts, kas prasījusi palīdzību, vai ikviena dalībvalsts, kas sniedz palīdzību, pēc iespējas ātrāk informē ERCC, kā arī nosūtītos ekspertus un intervences vienības, ja uzskata, ka to palīdzība vairs nav vajadzīga vai nevar vairs tikt sniegta. Operatīvās darbības faktisko pabeigšanu piemērotā veidā organizē palīdzības pieprasītājs un dalībvalstis. Par to informē ERCC.
2. Trešās valstīs vienības vadītājs pēc iespējas ātrāk ziņo ERCC, ja pēc attiecīgas apspriešanās ar palīdzības pieprasītāju uzskata, ka palīdzība vairs nav vajadzīga vai ja ir šķēršļi, kas kavē efektīvu palīdzības sniegšanu. ERCC šo informāciju nosūta Savienības delegācijai attiecīgajā valstī, kā arī attiecīgajiem Komisijas dienestiem, EĀDD un dalībvalstīm. ERCC sadarbībā ar palīdzības pieprasītāju nodrošina nosūtīto ekspertu un intervences vienību darbības faktisko pabeigšanu.
38. pants
Ziņojumu sniegšana un apzinātās atziņas
1. Palīdzības pieprasītāja un to dalībvalstu kompetentajām iestādēm, kuras ir sniegušas palīdzību, kā arī nosūtītajiem ekspertiem ir iespēja sniegt secinājumus ERCC par visiem intervences jautājumiem. ERCC sagatavo kopsavilkuma ziņojumu par sniegto palīdzību un visām būtiskajām apzinātajām atziņām.
2. Papildus 33. un 34. pantā minētajam ERCC kopā ar dalībvalstīm uzrauga, kā tiek īstenotas apzinātās atziņas, lai uzlabotu saskaņā ar Savienības mehānismu veiktās palīdzības intervences.
39. pants
Izdevumi
1. Izņemot gadījumus, kad ir spēkā cita vienošanās, palīdzības pieprasītājs sedz dalībvalstu sniegtās palīdzības izmaksas.
2. Ikviena dalībvalsts, kas sniedz palīdzību, jo īpaši ņemot vērā katastrofas specifiku un jebkāda kaitējuma apjomu, var piedāvāt palīdzību pilnīgi vai daļēji bez maksas. Minētā dalībvalsts katrā laikā var arī atteikties no tās izmaksu atmaksāšanas.
3. Izņemot gadījumus, kad ir spēkā cita vienošanās, intervences laikā palīdzības pieprasītājs atvieglo palīdzības vienību uzturēšanos un ēdināšanu un bez maksas papildina materiālu un pārtikas krājumus. Tomēr palīdzības vienības materiālā nodrošinājuma ziņā sākotnēji ir neatkarīgas un pašpietiekamas piemērotā laika posmā atkarībā no izmantotajiem resursiem, un tās attiecīgi informē ERCC.
4. Ekspertu nosūtīšanas un attiecīgā loģistikas atbalsta izmaksas sedz saskaņā ar Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 22. panta a) punktu. Par šīm izmaksām ir tiesības saņemt Savienības finansējumu.
40. pants
Zaudējumu atlīdzināšana
1. Dalībvalstis, kas prasa palīdzību, nepieprasa zaudējumu atlīdzināšanu no dalībvalstīm par nodarīto kaitējumu gadījumos, kad kaitējums nodarīts, veicot palīdzības intervenci saskaņā ar Savienības mehānismu un šo lēmumu, izņemot, ja ir pierādīts, ka tas ir krāpšanas vai smaga pārkāpuma rezultāts.
2. Ja, veicot palīdzības intervenci, kaitējums nodarīts trešām personām, dalībvalstis, kas prasa palīdzību, un dalībvalsts, kas sniedz palīdzību, sadarbojas, lai sekmētu šādu zaudējumu atlīdzināšanu saskaņā ar piemērojamajiem tiesību aktiem un attiecīgo regulējumu.
12. NODAĻA
EKSPERTU VIENĪBU IZVIETOŠANAS PROCESS
41. pants
Ekspertu kategorijas
Dalībvalstis iedala ekspertus šādās kategorijās:
a)
tehniskie eksperti;
b)
novērtēšanas eksperti;
c)
koordinācijas eksperti;
d)
vienību vadītāji.
42. pants
Uzdevumi un funkcijas
1. Tehniskie eksperti ir spējīgi sniegt konsultācijas par īpašiem, augsta tehniska līmeņa jautājumiem un par saistītajiem riskiem un ir pieejami misiju veikšanai.
2. Novērtēšanas eksperti ir spējīgi sniegt situācijas novērtējumu un konsultācijas par attiecīgo veicamo rīcību un ir pieejami misiju veikšanai.
3. Koordinācijas eksperti var būt arī vienību vadītāju vietnieki, personas, kas atbild par loģistiku un sakariem, un cits vajadzīgais personāls. Ja ir tāda prasība, tehniskie eksperti un novērtēšanas eksperti var tikt iekļauti koordinācijas vienībā, lai palīdzētu vienības vadītājam visā misijas laikā.
4. Vienības vadītājs intervences laikā ir atbildīgs par novērtēšanas un koordinācijas vienības vadīšanu. Vienības vadītājs uztur pienācīgus sakarus ar skartās valsts iestādēm, ar ERCC, cita starpā ar ERCC sadarbības koordinatoru, ar citām starptautiskajām organizācijām un gadījumos, kad palīdzības intervences saskaņā ar Savienības mehānismu tiek veiktas ārpus dalībvalstīm, arī ar Savienības delegāciju attiecīgajā valstī.
5. Sagatavošanās uzdevumos izvietotiem ekspertiem Komisija, vienojoties ar dalībvalsti, kura tos nosūtījusi, var piešķirt pilnvaras uzņemties kādu no 41. pantā noteiktajām funkcijām, un viņiem ir jāspēj sniegt konsultācijas un ziņot par atbilstošiem sagatavotības pasākumiem, cita starpā administratīvajām spējām, agrīnās brīdināšanas vajadzībām, apmācību, praktiskām mācībām un izpratnes veicināšanu.
6. Novēršanas uzdevumos izvietotiem ekspertiem Komisija, vienojoties ar dalībvalsti, kura tos nosūtījusi, var piešķirt pilnvaras uzņemties kādu no 41. pantā noteiktajām funkcijām, un viņiem ir jāspēj sniegt konsultācijas un ziņot par atbilstošiem novēršanas pasākumiem un riska pārvaldības spējām.
43. pants
Ekspertu datubāze
1. Informāciju par ekspertiem Komisija apkopo ekspertu datubāzē un dara to pieejamu ar CECIS starpniecību.
2. EERC iekļautie eksperti ir īpaši jānorāda 1. punktā minētajā datubāzē.
44. pants
Prasības attiecībā uz apmācību
Eksperti vajadzības gadījumā apgūst apmācības programmu, kas izveidota saskaņā ar 26. pantu.
45. pants
Izvirzīšana
Gadījumā, ja tiek prasīta palīdzība, dalībvalstis atbild par pieejamo ekspertu izvirzīšanu un to kontaktinformācijas nosūtīšanu ERCC.
46. pants
Mobilizācija un dienesta līgums
1. EERC ir spējīgs mobilizēt un nosūtīt izraudzītos ekspertus ļoti īsā laikā pēc tam, kad dalībvalstis ir izvirzījušas ekspertus konkrētajai misijai.
2. Komisija ar katru ekspertu paraksta dienesta līgumu, kurā ir ietverti šādi elementi:
a)
misijas mērķi;
b)
uzdevuma nosacījumi;
c)
paredzētais misijas ilgums;
d)
vietējās kontaktpersonas informācija;
e)
apdrošināšanas nosacījumu segums;
f)
dienasnauda, lai segtu izdevumus;
g)
īpaši samaksas nosacījumi;
h)
pamatnostādnes tehniskajiem ekspertiem, novērtējuma ekspertiem, koordinācijas ekspertiem un vienību vadītājiem.
13. NODAĻA
TRANSPORTA ATBALSTS
47. pants
Transporta atbalsta veidi
Transporta atbalstu var piešķirt šādos veidos
a)
apvienojot vai kopīgi izmantojot transporta kapacitāti;
b)
apzinot un atvieglojot dalībvalstu piekļuvi transporta resursiem, kas pieejami tirgū un/vai no citiem avotiem; vai
c)
nodrošinot Savienības atbalstu dalībvalstīm ar dotācijām vai veicot transporta pakalpojumu iepirkumu no privātpersonām vai juridiskām personām.
48. pants
Procedūra transporta atbalsta sniegšanai saskaņā ar Savienības mehānismu
1. Procedūras, kas paredzētas 49. un 50. pantā, piemēro, kad tiek iesniegts transporta atbalsta pieprasījums.
2. Kompetentā iestāde, kas minēta 56. pantā, sagatavo pieprasījumus un tos nosūta Komisijai rakstveidā. Tajos sniedz VIII pielikuma A daļā norādīto informāciju.
3. Transporta kapacitātes apvienošanas gadījumā viena dalībvalsts var uzņemties vadību, pieprasot Savienības finansiālo atbalstu par visu operāciju.
4. Visus saskaņā ar šo lēmumu iesniegtos transporta atbalsta pieprasījumus un ar tiem saistītās atbildes un informāciju, ar ko apmainās dalībvalstis un Komisija, nosūta ERCC, kas to apstrādā.
5. Pieprasījumus nosūta ar CECIS starpniecību vai pa elektronisko pastu. Ar Savienības finansiālo atbalstu saistītus palīdzības pieprasījumus var nosūtīt ar CECIS starpniecību, pa telefaksu vai elektronisko pastu ar nosacījumu, ka to oriģinālus, ko parakstījusi kompetentā iestāde, tūlīt pēc tam iesniedz Komisijai.
6. Tomēr Komisija var izmantot elektroniskās apmaiņas sistēmu, veicot visu apmaiņu ar saņēmējiem, cita starpā dotāciju nolīgumu noslēgšanu, dotāciju lēmumu paziņošanu un jebkurus to grozījumus, saskaņā ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) Nr. 1268/2012 (5) 179. pantu.
49. pants
Transporta atbalsta pieprasījumi
1. Komisija, saņemot atbalsta pieprasījumu, nekavējoties paziņo par to kontaktpunktiem, ko dalībvalstis izraudzījušās saskaņā ar Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 9. panta 7. punktu.
2. Paziņojumā Komisija attiecīgā gadījumā var aicināt dalībvalstis sniegt informāciju par transporta resursiem, ko tās var darīt pieejamus dalībvalstij, kura prasījusi palīdzību, vai par ikvienu citu alternatīvu risinājumu, ko tās varētu ierosināt, lai nodrošinātu katastrofas skartās valsts izteiktās vajadzības. Komisija var norādīt maksimālo termiņu, kad jāsniedz minētā informācija.
3. Pēc 1. punktā minētā Komisijas paziņojuma kontaktpunktiem par prasīto transporta atbalstu ir tiesības saņemt Savienības līdzfinansējumu, neskarot 53. pantu.
50. pants
Atbildes uz transporta atbalsta pieprasījumiem
1. Dalībvalstis, kas var nodrošināt transporta atbalstu, pēc iespējas ātrāk, bet ne vēlāk kā 24 stundu laikā no brīža, kad saņemts 49. pantā minētais paziņojums, izņemot gadījumus, kad paziņojumā ir noteikts citādi, informē Komisiju par transporta resursiem, kurus tās brīvprātīgi var darīt pieejamus, atbildot uz transporta resursu apvienošanas vai apzināšanas pieprasījumu. Minētā informācija ietver elementus, kas paredzēti VIII pielikuma B daļā, un tajā jābūt iekļautai informācijai par finanšu nosacījumiem vai citiem ierobežojumiem, ja tādi ir.
2. Komisija pēc iespējas ātrāk apkopo informāciju par pieejamajiem transporta resursiem un nosūta to dalībvalstij, kas prasījusi palīdzību.
3. Papildus 2. punktā minētajai informācijai Komisija dalībvalstīm nosūta visu citu informāciju, kas ir tās rīcībā attiecībā uz transporta resursiem, kuri pieejami no citiem avotiem, cita starpā tirgū, un atvieglo dalībvalstu piekļuvi šādiem papildu resursiem.
4. Dalībvalsts, kas prasa palīdzību, informē Komisiju par transporta risinājumiem, kurus tā ir izraudzījusies, un sadarbojas ar dalībvalstīm, kas sniedz šādu palīdzību, vai ar Komisijas noteikto operatoru.
5. Komisija informē visas dalībvalstis par dalībvalsts, kas prasījusi palīdzību, izdarīto izvēli. Minētā dalībvalsts regulāri informē Komisiju par civilās aizsardzības palīdzības sniegšanas norisi.
51. pants
Dotācijas pieprasījums
1. Gadījumos, kad dalībvalsts ir apzinājusi transporta risinājumu, taču civilās aizsardzības palīdzības transportēšanai ir nepieciešams Savienības finansējums, šī dalībvalsts var pieprasīt Savienības dotāciju.
2. Dalībvalsts pieprasījumā norāda, cik lielu Savienības līdzfinansējuma procentuālo daļu tā pieprasa, bet tā nepārsniedz 55 % no attiecināmajām izmaksām attiecībā uz transporta darbībām saskaņā ar Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 23. panta 2. punktu un nepārsniedz 85 % no attiecināmām izmaksām attiecībā uz transporta darbību saskaņā ar Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 23. panta 3. punkta a) un b) apakšpunktu. Komisija nekavējoties informē pārējās dalībvalstis par šo pieprasījumu.
3. Komisija var izveidot līdzdalības sistēmas ar attiecīgajām dalībvalstu kompetentajām iestādēm, kā minēts Deleģētās regulas (ES) Nr. 1268/2012 178. pantā.
52. pants
Transporta pakalpojumu pieprasījums
1. Gadījumos, kad dalībvalsts, kura prasījusi transporta atbalstu, nav apzinājusi transporta risinājumu, tā var prasīt Komisijai slēgt līgumus par transporta pakalpojumiem ar privātpersonām vai juridiskām personām civilās aizsardzības palīdzības transportēšanai uz katastrofas skarto valsti.
2. Saņemot 1. punktā minēto pieprasījumu, Komisija par to nekavējoties informē visas dalībvalstis un paziņo dalībvalstij, kura prasījusi transporta pakalpojumu, par pieejamajiem transporta risinājumiem un par to izmaksām.
3. Pamatojoties uz 1. un 2. punktā minēto informācijas apmaiņu, dalībvalsts rakstiski apstiprina transporta pakalpojuma pieprasījumu un savas saistības atmaksāt izdevumus Komisijai saskaņā ar 54. pantu. Dalībvalsts norāda, cik lielu attaisnoto izdevumu procentuālo daļu tā atmaksās. Minētā procentuālā daļa nedrīkst būt mazāka par 45 % attiecībā uz transporta darbībām saskaņā ar Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 23. panta 2. punktu un 15 % attiecībā uz transporta darbībām saskaņā ar Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 23. panta 3. punkta a) un b) apakšpunktu.
4. Dalībvalsts nekavējoties paziņo Komisijai par visām transporta pakalpojuma pieprasījumā izdarītajām izmaiņām.
53. pants
Lēmums par Savienības finansējumu transporta atbalstam
1. Lai noteiktu, vai ir ievēroti Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 23. panta 1. punkta d) apakšpunktā paredzētie kritēriji un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (6) paredzētie saimnieciskuma, lietderības un efektivitātes principi, ņem vērā turpmāk minēto:
a)
informāciju, ko dalībvalsts sniegusi Savienības finansējuma pieprasījumā saskaņā ar 48. panta 2. punktu;
b)
katastrofas skartās valsts izteiktās vajadzības;
c)
vajadzību novērtējumus, ko sagatavojuši eksperti, kas ziņo Komisijai katastrofas laikā;
d)
citu atbilstošu un ticamu informāciju, kas ir Komisijas rīcībā lēmuma pieņemšanas laikā, ko sniegušas dalībvalstis un starptautiskās organizācijas;
e)
civilās aizsardzības palīdzības savlaicīgai nogādāšanai paredzēto transporta risinājumu lietderību un efektivitāti;
f)
vietējo iepirkumu iespējas;
g)
citus Komisijas veiktos pasākumus.
2. Dalībvalstis sniedz jebkādu papildu informāciju, kas nepieciešama, lai novērtētu Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 23. panta 1. punkta d) apakšpunktā noteikto kritēriju ievērošanu. Dalībvalstis pēc šādas informācijas pieprasījuma saņemšanas pēc iespējas ātrāk to paziņo Komisijai.
3. Komisija norāda izmaksājamā priekšfinansējuma apjomu, kas var būt līdz 85 % no pieprasītā Savienības finansiālā ieguldījuma, ņemot vērā pieejamos budžeta resursus. Priekšfinansējumu neparedz par dotācijām, kas ir mazākas par robežlielumu, kas paredzēts mazas vērtības dotācijām, kā definēts Deleģētās regulas (ES) Nr. 1268/2012 185. pantā, izņemot gadījumus, kad dalībvalsts, kura pieprasījusi finansiālo atbalstu, var apliecināt, ka priekšfinansējuma neizmaksāšana apdraudētu darbības īstenošanu.
4. Lēmumu par finansiālo atbalstu nekavējoties paziņo dalībvalstij, kura pieprasījusi finansiālo atbalstu. To paziņo arī visām pārējām dalībvalstīm.
5. Par atsevišķo transporta dotāciju pieteikumiem, attiecībā uz kuriem pieprasītais Savienības finansiālais ieguldījums ir mazāks par EUR 2 500, nav tiesību saņemt Savienības līdzfinansējumu, izņemot gadījumus, uz kuriem attiecas 51. panta 3. punktā minētās līdzdalības sistēmas.
54. pants
Transporta atbalstam piešķirtā Savienības finansējuma atmaksāšana
Par izmaksām, kas Komisijai radušās saskaņā ar 52. pantā noteikto procedūru, 90 dienu laikā pēc transporta operācijas veikšanas, kurai piešķirts Savienības finansiālais atbalsts, Savienības finansējumu saņēmušajām dalībvalstīm Komisija izdod parādzīmi par summu, kas atbilst tā lēmuma noteikumiem, kuru Komisija pieņēmusi attiecībā uz transporta pakalpojumu lūgumu, un ir vismaz 15 % no transporta izmaksām attiecībā uz transporta darbībām saskaņā ar Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 23. panta 3. punktu un 45 % attiecībā uz transporta darbībām saskaņā ar Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 23. panta 2. punktu.
55. pants
Zaudējumu atlīdzināšana
Dalībvalsts, kura prasa transporta atbalstu, nepieprasa zaudējumu atlīdzināšanu no Savienības par tās īpašumam vai personālsastāvam nodarīto kaitējumu gadījumos, kad kaitējums nodarīts, sniedzot transporta atbalstu, ko reglamentē šis lēmums, izņemot, ja ir pierādīts, ka tas ir krāpšanas vai smaga pārkāpuma rezultāts.
56. pants
Kompetento iestāžu izraudzīšanās
Dalībvalstis izraugās attiecīgās kompetentās iestādes, kurām, piemērojot šo lēmumu, ir tiesības Komisijai lūgt finansiālo atbalstu un to saņemt, par ko tās informē Komisiju 60 dienu laikā pēc šā lēmuma izziņošanas. Visas izmaiņas saistībā ar šo informāciju nekavējoties jāpaziņo Komisijai.
Tomēr paziņojumi par kompetentajām iestādēm, ko dalībvalstis sniegušas saskaņā ar Lēmuma 2007/606/EK, Euratom 12. pantu, paliek spēkā līdz turpmākam attiecīgās dalībvalsts paziņojumam.
14. NODAĻA
NOBEIGUMA NOTEIKUMI
57. pants
Atcelšana
Lēmumu 2004/277/EK, Euratom un 2007/606/EK, Euratom atceļ. Atsauces uz atceltajiem lēmumiem uzskata par atsaucēm uz šo lēmumu, un tās lasa saskaņā ar atbilstības tabulu, kas iekļauta IX pielikumā.
58. pants
Adresāti
Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.
Briselē, 2014. gada 16. oktobrī