РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2015/171 НА КОМИСИЯТА
от 4 февруари 2015 година
относно някои аспекти на процедурата за лицензиране на железопътни предприятия
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2012/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. за създаване на единно европейско железопътно пространство (1), и по-специално член 17, параграф 5 от нея,
като има предвид, че:
(1)
В Препоръката на Комисията от 7 април 2004 г. относно използването на общ европейски формат за лицензионните документи, издавани в съответствие с Директива 95/18/ЕО относно лицензирането на железопътните предприятия (2) бе препоръчано да се използва стандартен формат за лицензионните документи, издавани от националните лицензиращи органи.
(2)
В съответствие с член 23 от Директива 2012/34/ЕС издаваните от националните лицензиращи органи лицензи са валидни за цялата територия на ЕС. Националните лицензиращи органи следва да информират Европейската железопътна агенция за издадените лицензи, лицензите със спряно действие, отнетите или изменените лицензи, а Европейската железопътна агенция следва съответно да уведомява останалите държави членки. Използването на общ образец за лиценза би улеснило работата на националните лицензиращи органи и на Европейската железопътна агенция и би осигурило по-лесен достъп до информация за лицензите, по-специално на лицензиращите органи на други държави членки и на управителите на инфраструктура.
(3)
Цялата необходима информация, удостоверяваща че дадено железопътно предприятие е редовно лицензирано за определен вид железопътни транспортни услуги, може да бъде събрана в стандартизиран документ. Стандартният образец за лицензионен документ би улеснил публикуването на цялата съответна информация относно лицензите на уебсайта на Европейската железопътна агенция. В бъдеще би могло стандартният формат да бъде изменян в зависимост от опита при неговото използване и от възникването на потребности за допълнителна информация относно лицензите.
(4)
Възможно е условията, при които могат да бъдат изпълнени изискванията по член 22 от Директива 2012/34/ЕС във връзка с покритието на гражданската отговорност, да се различават в различните държави членки, в зависимост от националното законодателство. Данните, че железопътното предприятие е в съответствие с тези национални изисквания, следва да бъдат представени в приложение към лицензионния документ. За тази цел следва да се използва стандартният образец за това приложение. В случай че железопътното предприятие желае да изпълнява своите дейности в две или повече държави членки, покритието на гражданската отговорност във всяка от тези държави членки следва да бъде посочено в допълнително приложение, издадено от лицензиращия орган в съответната допълнителна държава членка, където железопътното предприятие желае да оперира.
(5)
Лицензиращите органи биха могли да намаляват своите административни разходи, размера на лицензионните такси и времето за вземане на решение по заявленията за лиценз, ако бързо обменят необходимите данни с други органи и други публични или частни институции.
(6)
Поради малката степен на промени в пазара в някои държави членки не се вземат лицензионни решения в течение на една или повече последователни години. В същото време високите такси биха могли да представляват препятствие за навлизането на железопътни предприятия на пазара.
(7)
Кандидатстващите за нов лиценз железопътни предприятия следва да са поставени при не по-малко благоприятни условия в сравнение със железопътните предприятия, които вече оперират на пазара.
(8)
Следва да бъдат намалени излишните административни натоварвания, налагани върху лицензиращите органи и предприятията, като стриктно се ограничат изискванията във връзка с условията, определени в Директива 2012/34/ЕС.
(9)
Лицензиращите органи не са длъжни да изискват лицензионна такса от железопътните предприятия. При все това, държавите членки могат да решат да налагат такава такса за дейностите, извършвани от лицензиращите органи при проучването на заявленията. В такъв случай лицензионната такса следва да бъде недискриминационна, да се събира реално от всички кандидатстващи за лиценз предприятия и да се базира на действителното работно натоварване на лицензиращия орган. Ако лицензионната такса надхвърля 5 000 EUR, лицензиращият орган следва да посочи в известието за плащане на таксата броя на изразходваните човекочасове и на направените разходи.
(10)
В опит да бъдат създадени равноправни условия за железопътните предприятия с Директива 2012/34/ЕС бяха отменени някои разпоредби, които не са съвместими със засилване на пазарните условия, и се изисква железопътните предприятия да бъдат застраховани или да имат адекватни гаранции при пазарни условия. Лицензиращите органи следва да бъдат приканени да проверяват, съвместно с други органи на държавите членки, прилагането на така ревизираните условия.
(11)
Предоставянето на лиценз на железопътно предприятие не трябва да зависи от това дали предприятието притежава сертификат за безопасност по член 10 от Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (3).
(12)
Новите железопътни предприятия имат критично важно значение за конкуренцията, но те биха могли да имат практически трудности при представянето на документация за тяхната финансова стабилност, даваща възможност за реалистични допускания за период от 12 месеца напред, в съответствие с член 20, параграфи 1 и 2 от Директива 2012/34/ЕС. Докато по отношение на някои по-малки въздушни превозвачи законодателите на ЕС са предвидили възможност за опростено доказване съгласно член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1008/2008 на Европейския парламент и на Съвета (4), по отношение на кандидатстващите за лиценз железопътни предприятия при процедурата за издаване на лиценз тези практически трудности могат да бъдат взети предвид чрез облекчаване на процедурата за доказване на финансова стабилност.
(13)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета, създаден съгласно член 62, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
В настоящия регламент са формулирани подробни указания за използването на общ образец за лицензионния документ. Освен това, в регламента са определени и някои аспекти на процедурата за предоставяне на лиценз.
Член 2
Определения
За целите по настоящия регламент „лицензионен документ“ означава попълненият и надлежно подписан общ образец, определен в приложение I и приложение II към настоящия регламент, който се подава в Европейската железопътна агенция.
Член 3
Употребата на общия образец за лицензионен документ
1. При издаването на лицензи съгласно глава III от Директива 2012/34/ЕС трябва да бъде използван стандартният формат, определен в приложение I и приложение II към настоящия регламент.
В случай на издаване на нов лиценз лицензиращият орган определя ЕО нотификационен номер на лиценза в съответствие с хармонизираната система за номериране, наречена Европейски идентификационен номер (EIN), както е зададена в допълнение 2 към Решение 2007/756/ЕО на Комисията (5).
Всеки път когато се издава лиценз или се изменя лиценз по начин, засягащ лицензионния документ, или се спира действието на лиценз, или той се отнема, или се заменя с временен лиценз, лицензиращият орган издава лицензионен документ въз основа на горепосочения формат.
2. Лицензиращите органи съответно уведомяват Европейската железопътна агенция в съответствие с член 24, параграф 8 от Директива 2012/34/ЕС, като предоставят копие на лицензионния документ в съответствие с договорения между тях комуникационен протокол.
3. Информацията относно финансовото покритие на гражданската отговорност по член 22 от Директива 2012/34/ЕС се посочва в приложението към лицензионния документ, като се използва стандартният формат, определен в приложение II към настоящия регламент. Приложението към лицензионния документ се прилага от издаващия лиценза орган. Номерът на това приложение трябва да е номер едно (1).
4. Чрез информацията, дадена в приложенията за отговорността, определена в приложение II към настоящия регламент, лицензиращият орган в дадена държава членка или даден управител на инфраструктура може да провери дали покритието на гражданската отговорност, направено от съответното железопътно предприятие и одобрено от други лицензиращи органи, е достатъчно в тази държава членка. Ако лицензиращият орган прецени, че размерът на покритието е недостатъчен, той може да поиска от железопътното предприятие да осигури допълнително покритие. Железопътното предприятие е длъжно да предостави на лицензиращия орган изискваната информация за неговото покритие.
5. След като лицензиращият орган бъде удовлетворен по отношение на покритието, той съответно информира Европейската железопътна агенция като актуализира съществуващо приложение, изпратено от лицензиращ орган на същата държава членка, или като добави следващо приложение към лиценза, като за тази цел използва стандартния формат съгласно приложение II към настоящия регламент и означи съответното приложение със следващия пореден номер (2, 3, 4 и т.н.).
6. Във всяко приложение, отнасящо се за отговорността, се посочват сумата, обхватът - например географският обхват или видът на услугите, началната дата и, ако е приложимо, крайната дата на покритието. Във всяко приложение се посочва нотификационният номер на лиценза, за да има ясна връзка с лицензираното железопътно предприятие. Ако бъде информиран за промяна в покритието за гражданската отговорност, лицензиращият орган издава актуализирано приложение и го изпраща на Европейската железопътна агенция.
Член 4
Лицензионни такси
Държавите членки могат да изискват лицензионна такса за прегледа на всяко заявление. Лицензионните такси трябва да се начисляват по недискриминиращ начин.
Член 5
Някои аспекти във връзка с изискванията за покритие на гражданската отговорност и адекватни гаранции
1. Лицензиращият орган публикува минимално изискваните равнища на покритието, включително в случай че размерът на този вид покритие е определен в националното законодателство.
2. Лицензиращият орган не може да изисква влизане на покритието в сила преди железопътното предприятие да започне своите влакови операции.
3. Най-късно до 25 август 2015 г. издалият лиценза лицензиращ орган трябва да изиска от всички лицензирани железопътни предприятия данни за равнището и обхвата на тяхното съществуващо покритие за отговорността в случай на произшествия освен ако те не са сключили застраховка или лицензиращият орган вече има тази информация. Също така лицензиращият орган може да изисква от железопътните предприятия съответни данни, в случай че се съмнява дали тяхното покритие съответства на изискванията по член 22 от Директива 2012/34/ЕС.
4. Ако предприятието вместо да докаже, че е адекватно застраховано, изясни че разполага с адекватни гаранции в ролята на покритие, лицензиращият орган трябва, ако е уместно след консултация с регулаторния орган, да проучи дали условията, при които предприятието е получило такива гаранции, съответстват на пазарните условия, които биха били получени от всяко друго предприятие със същото равнище на финансово състояние и рискова експозиция.
5. Ако лицензиращият орган спре действието на лиценз съгласно член 24, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС или предостави временен лиценз съгласно член 24, параграф 3 от цитираната директива, той трябва съответно да информира всички останали компетентни органи, посочени в Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета (6), за които знае, че съответното железопътно предприятие е договорило с тях изпълнението на услуги. Ако лицензиращият орган има съмнения по отношение на съответствието на гаранциите за покриване на отговорности с правилата на ЕС относно държавната помощ, той може да изпрати необходимата информация на органите, отговарящи за контрола на прилагането на правилата за държавната помощ.
Член 6
Връзка със сертификатите за безопасност
1. Предоставянето на лиценз не може да зависи от това дали съответното предприятие има сертификат за безопасност по член 10 от Директива 2004/49/ЕО.
2. Ако предприятието притежава сертификат за безопасност, лицензиращият орган не проверява при предоставянето на лиценз изискванията за сертификат за безопасност.
Член 7
Някои аспекти на процедурата за предоставяне на лиценз
1. В срок от един месец след получаването на съответно заявление, лицензиращият орган или информира предприятието, че документацията е пълна, или иска допълнителна информация. При изключителни обстоятелства този срок може да бъде удължен с две седмици, за което предприятието трябва да бъде съответно информирано. В срок от максимум един месец след като бъде получена допълнителната информация, лицензиращият орган информира предприятието дали документацията е пълна.
2. Лицензиращият орган може да изисква наличието само на такива документи, които са посочени в глава III от Директива 2012/34/ЕС, или се изискват съгласно националното законодателство. Също така, лицензиращият орган трябва да публикува списък на всички необходими документи и тяхното съдържание и не може да изисква от предприятията каквито и да са допълнителни документи. Ако списъкът е актуализиран и новият списък е публикуван, предприятията все още могат да се съобразяват с предходния списък по отношение на заявленията, подадени преди актуализацията.
3. По отношение на предприятия с годишни приходи от железопътни транспортни дейности под 5 милиона евро лицензиращият орган би могъл да смята за изпълнено изискването по отношение на способността на предприятието да посрещне своите действителни и потенциални задължения за период от 12 месеца от началото на работата в съответствие с член 20, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС, ако предприятието може да докаже, че неговият нетен капитал е поне 100 000 EUR, или възлиза на сума, съгласувана с регулаторния орган. Лицензиращият орган публикува размера на тази сума.
Член 8
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент се прилага от 16 юни 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 4 февруари 2015 година.
KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) 2015/171
(2015. gada 4. februāris)
par dažiem dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licencēšanas procedūras aspektiem
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 21. novembra Direktīvu 2012/34/ES, ar ko izveido vienotu Eiropas dzelzceļa telpu (1), un jo īpaši tās 17. panta 5. punktu,
tā kā:
(1)
Komisijas 2004. gada 7. aprīļa Ieteikumā par vienotas formas izmantošanu Eiropā licences dokumentiem, ko izsniedz saskaņā ar Padomes Direktīvu 95/18/EK par dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licencēšanu (2), ieteikts izmantot standarta formu licences dokumentiem, ko izsniedz valstu licencēšanas iestādes.
(2)
Kā noteikts Direktīvas 2012/34/ES 23. pantā, valstu licencēšanas iestāžu piešķirtās licences ir derīgas visā Savienības teritorijā. Valstu licencēšanas iestādēm būtu jāinformē Eiropas Dzelzceļa aģentūra par licencēm, kas izsniegtas, apturētas, atsauktas vai grozītas, un Eiropas Dzelzceļa aģentūrai būtu attiecīgi jāinformē citas dalībvalstis. Vienota licences veidlapa atvieglotu valstu licencēšanas iestāžu un Eiropas Dzelzceļa aģentūras darbu un vienkāršotu visu ieinteresēto personu, it sevišķi citu dalībvalstu licencēšanas iestāžu un infrastruktūras pārvaldītāju, piekļuvi informācijai par licencēm.
(3)
Visu vajadzīgo informāciju, kas apliecina, ka konkrēts dzelzceļa pārvadājumu uzņēmums ir regulāri licencēts noteikta veida dzelzceļa transporta pakalpojumu sniegšanai, ir iespējams ietvert standartizētā dokumentā. Licences dokumenta standarta veidlapa vienkāršotu visas attiecīgās informācijas par licencēm publicēšanu Eiropas Dzelzceļa aģentūras tīmekļa vietnē. Standarta formu nākotnē varētu pārveidot atkarībā no tās izmantošanā gūtās pieredzes un no tā, kāda papildu informācija par licencēm būs vajadzīga.
(4)
Nosacījumi, saskaņā ar kuriem var izpildīt Direktīvas 2012/34/ES 22. pantā minētās prasības par civiltiesiskās atbildības segumu, dalībvalstīs var atšķirties atkarībā no valsts tiesību aktiem. Pierādījums par to, ka dzelzceļa pārvadājumu uzņēmums atbilst šīm valsts prasībām, būtu jāsniedz licences dokumenta pielikumā. Tādam nolūkam būtu jāizmanto šā pielikuma standarta veidlapa. Ja dzelzceļa pārvadājumu uzņēmums vēlas veikt darbību divās vai vairākās dalībvalstīs, civiltiesiskās atbildības segums katrā no šīm dalībvalstīm būtu jāmin papildu pielikumā, kas būtu jāsaņem no licencēšanas iestādes papildu dalībvalstī, kurā dzelzceļa pārvadājumu uzņēmums vēlas veikt darbību.
(5)
Licencēšanas iestādēm ir iespējams samazināt savas administratīvās izmaksas, licencēšanas maksu lielumu un laiku, kas vajadzīgs lēmuma pieņemšanai saistībā ar licences pieteikumu, ja tās operatīvi apmainās ar vajadzīgajiem datiem ar citām iestādēm un citām publiskām vai privātām struktūrām.
(6)
Izmaiņas tirgū ir nelielas, tāpēc dažās dalībvalstīs gada laikā vai vairākos secīgos gados netiek pieņemti nekādi lēmumi par licencēšanu. Savukārt lielas maksas var kavēt dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu ienākšanu tirgū.
(7)
Dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem, kas iesniedz pieteikumu jaunas licences saņemšanai, nedrīkstētu piemērot mazāk labvēlīgus licencēšanas nosacījumus kā dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem, kuri jau darbojas tirgū.
(8)
Nevajadzīgu administratīvo slogu, kas gulstas uz licencēšanas iestādēm un uzņēmumiem, vajadzētu samazināt, stingri ierobežojot prasības tā, lai tās ietvertu tikai Direktīvā 2012/34/ES paredzētos nosacījumus.
(9)
Licencēšanas iestādēm nav pienākuma pieprasīt licencēšanas maksu no dzelzceļa pārvadājumu uzņēmuma. Tomēr dalībvalstis var nolemt noteikt šādu maksu par darbu, ko licencēšanas iestādes veic, izskatot pieteikumu. Šādā gadījumā licencēšanas maksai vajadzētu būt nediskriminējošai, tā būtu faktiski jāiekasē no visiem uzņēmumiem, kas iesniedz pieteikumu licences saņemšanai, un tai būtu jāpamatojas uz licencēšanas iestādes veiktā darba faktisko apjomu. Ja licencēšanas maksa pārsniedz EUR 5 000, licencēšanas iestādei maksājuma pieprasījumā būtu jānorāda nostrādāto cilvēkstundu skaits un radušies izdevumi.
(10)
Tiecoties radīt vienlīdzīgus apstākļus konkurencei starp dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem, Direktīva 2012/34/ES atcēla dažus pasākumus, kas nebija saderīgi ar tirgus paplašināšanās nosacījumiem, līdz ar to dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem ir jābūt apdrošinātiem vai tiem jābūt tirgus nosacījumiem atbilstīgām garantijām. Licencēšanas iestādes būtu jāaicina sadarbībā ar citām dalībvalstu iestādēm pārbaudīt, kā tiek īstenoti pārskatītie nosacījumi.
(11)
Nedrīkstētu izvirzīt nosacījumu, ka dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumam, lai tas varētu saņemt licenci, jābūt Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/49/EK (3) 10. pantā minētajam drošības sertifikātam.
(12)
Jauni dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumi ir svarīgi konkurences nodrošināšanai, bet tiem var būt praktiskas grūtības pierādīt savu finanšu pietiekamību, kas ļautu tiem izstrādāt reālistiskus pieņēmumus turpmākajiem 12 mēnešiem saskaņā ar Direktīvas 2012/34/ES 20. panta 1. un 2. punktu. Lai gan ES likumdevēji ir radījuši iespēju dažiem mazākiem gaisa pārvadātājiem iesniegt vienkāršotu pierādījumu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1008/2008 (4) 5. panta 3. punktu, licences piešķiršanas procedūrā šīs praktiskās grūtības var ņemt vērā, atvieglinot finanšu pietiekamības pierādīšanas procedūru dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem, kas iesniedz pieteikumu licences saņemšanai.
(13)
Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi ar Direktīvas 2012/34/ES 62. panta 1. punktu izveidotā komiteja,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Priekšmets
Šajā regulā sīki izklāstīti vienotas licences dokumenta veidlapas izmantošanas noteikumi. Tajā arī noteikti daži licences piešķiršanas procedūras aspekti.
2. pants
Definīcijas
Šajā regulā “licences dokuments” ir aizpildīta un pienācīgi parakstīta šīs regulas I un II pielikumā noteiktā vienotā veidlapa, kas iesniedzama Eiropas Dzelzceļa aģentūrai.
3. pants
Vienotas licences dokumenta veidlapas izmantošana
1. Licencēm, ko izsniedz saskaņā ar Direktīvas 2012/34/ES III nodaļu, izmanto standarta formu, kas noteikta šīs regulas I un II pielikumā.
Ja tiek izsniegta jauna licence, licencēšanas iestāde piešķir EK licences paziņojuma numuru atbilstīgi saskaņotajai numerācijas sistēmai, proti, Eiropas identifikācijas numuru (EIN), kā noteikts Komisijas Lēmuma 2007/756/EK (5) 2. papildinājumā.
Ikreiz, kad licenci piešķir, groza tādā veidā, kas attiecas uz licences dokumentu, aptur, atsauc vai aizstāj ar pagaidu licenci, licencēšanas iestāde sagatavo licences dokumentu, pamatojoties uz šo formu.
2. Licencēšanas iestāde informē Eiropas Dzelzceļa aģentūru saskaņā ar Direktīvas 2012/34/ES 24. panta 8. punktu, iesniedzot licences dokumenta kopiju, kā noteikts paziņošanas protokolā, par kuru licencēšanas iestāde vienojusies ar Eiropas Dzelzceļa aģentūru.
3. Informāciju par Direktīvas 2012/34/ES 22. pantā minēto civiltiesiskās atbildības finansiālo segumu norāda licences dokumenta pielikumā, izmantojot šīs regulas II pielikumā noteikto standarta formu. Iestāde, kas izsniedz licenci, pielikumu pievieno licences dokumentam. Šo pielikumu numurē kā pirmo (1.) pielikumu.
4. Izmantojot šīs regulas II pielikumā noteiktajos pielikumos par atbildības segumu sniegto informāciju, licencēšanas iestāde konkrētā dalībvalstī vai infrastruktūras pārvaldītājs var pārbaudīt, vai dzelzceļa pārvadājumu uzņēmuma civiltiesiskās atbildības segums, ko apstiprinājušas citas licencēšanas iestādes, šajā konkrētajā dalībvalstī ir pietiekams. Ja licencēšanas iestāde konstatē, ka segums nav pietiekams, tā var dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumam pieprasīt nodrošināt papildu segumu. Dzelzceļa pārvadājumu uzņēmums sniedz licencēšanas iestādei prasīto informāciju par tā atbildības segumu.
5. Kad licencēšanas iestāde uzskata, ka segums ir pietiekams, tā informē Eiropas Dzelzceļa aģentūru, atjauninot esošo pielikumu, ko paziņojusi tās pašas dalībvalsts licencēšanas iestāde, vai pievienojot licencei papildu pielikumu, kuram izmanto šīs regulas II pielikumā noteikto standarta formu un piešķir nākamo numuru (2., 3., 4. utt.).
6. Katrā pielikumā par atbildības segumu norāda summu, darbības jomu, piemēram, ģeogrāfisko darbības jomu vai pakalpojumu veidus, un seguma termiņa sākuma datumu un attiecīgā gadījumā beigu datumu. Lai izveidotu nepārprotamu saikni ar dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu, katrā pielikumā norāda licences paziņojuma numuru. Kad licencēšanas iestāde saņem informāciju par civiltiesiskās atbildības seguma izmaiņām, tā sagatavo atjauninātu pielikumu un paziņo to Eiropas Dzelzceļa aģentūrai.
4. pants
Licencēšanas maksas
Dalībvalstis var pieprasīt licencēšanas maksu par katra pieteikuma izskatīšanu. Licencēšanas maksa piemērojama nediskriminējošā veidā.
5. pants
Daži aspekti saistībā ar prasībām par civiltiesiskās atbildības segumu un pietiekamu garantiju
1. Licencēšanas iestāde publicē obligāto pieprasīto atbildības seguma apjomu, tostarp arī tad, ja šāda seguma summa ir noteikta valsts tiesību aktos.
2. Licencēšanas iestāde nedrīkst prasīt, lai segums stātos spēkā, pirms dzelzceļa pārvadājumu uzņēmums uzsāk vilcienu ekspluatāciju.
3. Vēlākais līdz 2015. gada 25. augustam licencēšanas iestāde, kas piešķīrusi licenci, no visiem licencētajiem dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem pieprasa pierādījumus par uzņēmumu esošā negadījumu apdrošināšanas atbildības seguma līmeni un darbības jomu, ja tiem nav apdrošināšanas līguma vai ja šāda informācija jau nav iestādes rīcībā. Licencēšanas iestāde var pieprasīt šādus pierādījumus no dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem arī tad, ja tai ir šaubas, vai uzņēmumu atbildības segums atbilst Direktīvas 2012/34/ES 22. pantā minētajām prasībām.
4. Ja uzņēmums nepierāda, ka tas ir attiecīgi apdrošināts, tomēr tam ir pietiekama seguma garantija, licencēšanas iestāde, attiecīgā gadījumā apspriedusies ar regulatīvo iestādi, izskata, vai nosacījumi, saskaņā ar kuriem uzņēmums ieguvis šādu garantiju, atbilst nosacījumiem, kurus tirgū piemērotu jebkuram citam uzņēmumam ar tādu pašu finansiālo stāvokli un pakļautību riskam.
5. Ja licencēšanas iestāde aptur licenci saskaņā ar Direktīvas 2012/34/ES 24. panta 1. punktu vai piešķir pagaidu licenci saskaņā ar minētās direktīvas 24. panta 3. punktu, tā informē visas citas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 1370/2007 (6) minētās kompetentās iestādes, par kurām tai ir zināms, ka dzelzceļa pārvadājumu uzņēmums ar tām ir noslēdzis pakalpojumu līgumus. Ja licencēšanas iestāde šaubās par uzņēmuma atbildības seguma garantijas saderību ar Savienības noteikumiem par valsts atbalstu, tā var nodot vajadzīgo informāciju iestādēm, kuras atbild par šādu valsts atbalsta noteikumu kontroli.
6. pants
Saistība ar drošības sertifikātu
1. Attiecībā uz licences piešķiršanu nedrīkst izvirzīt nosacījumu, lai uzņēmumam būtu Direktīvas 2004/49/EK 10. pantā minētais drošības sertifikāts.
2. Ja uzņēmumam ir drošības sertifikāts, licencēšanas iestāde, piešķirot licenci, nepārbauda prasības attiecībā uz drošības sertifikātiem.
7. pants
Daži licences piešķiršanas procedūras aspekti
1. Viena mēneša laikā pēc pieteikuma saņemšanas licencēšanas iestāde paziņo uzņēmumam, ka dokumentācija ir nokomplektēta, vai lūdz sniegt papildu informāciju. Šo termiņu izņēmuma gadījumos var pagarināt par divām nedēļām, un par to informē uzņēmumu. Kad saņemta papildu informācija, licencēšanas iestāde ne vēlāk kā viena mēneša laikā informē uzņēmumu par to, vai dokumentācija ir nokomplektēta.
2. Licencēšanas iestāde drīkst pieprasīt tikai dokumentus, kas minēti Direktīvas 2012/34/ES III nodaļā vai prasīti valsts tiesību aktos. Licencēšanas iestāde publicē visu dokumentu un to satura sarakstu un nepieprasa no uzņēmumiem nekādus papildu dokumentus. Ja saraksts tiek atjaunināts un publicēts, uzņēmumi vēl aizvien var paļauties uz iepriekšējo sarakstu attiecībā uz pieteikumiem, ko tie iesnieguši pirms atjaunināšanas.
3. Ja uzņēmuma gada ieņēmumi no dzelzceļa pārvadājumu darbības nepārsniedz EUR 5 miljonus, licencēšanas iestāde var uzskatīt, ka ir izpildīta prasība par uzņēmuma spēju 12 mēnešos pēc darbības sākšanas izpildīt esošos un iespējamos pienākumus saskaņā ar Direktīvas 2012/34/ES 20. panta 1. punktu, ja uzņēmums var pierādīt, ka tā tīrais kapitāls ir vismaz EUR 100 000 vai summa, par ko panākta vienošanās ar regulatīvo iestādi. Licencēšanas iestāde publicē šo summu.
8. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šo regulu piemēro no 2015. gada 16. jūnija.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2015. gada 4. februārī