ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) 2015/585 НА КОМИСИЯТА
от 18 декември 2014 година
за допълване на Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на регулаторните технически стандарти за определяне на рисковите маржин периоди
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (1), и по-специално член 304, параграф 5, четвърта алинея от него,
като има предвид, че:
(1)
Рамката за изчисляване на рисковите маржин периоди (РМП), използвани за изчисляването на изискванията за собствен капитал във връзка с експозициите на клиринговите членове към техните клиенти, следва да бъде подходяща както за институциите, използващи метода на вътрешните модели (МВМ) така и за институциите, използващи стандартните методи. Тя следва също да отразява промените в пазарните условия, за да представлява ясен пруденциален подход, без обаче да създава прекомерна оперативна тежест за институциите.
(2)
При все че определението за периоди на ликвидация, използвано от централните контрагенти (ЦК), не е еднакво с определението за РМП, използвано от клиринговите членове за целите на изчисляването на изискванията за собствен капитал във връзка с експозициите към техните клиенти, двете понятия са много сходни от гледна точка на тяхното съдържание. Всъщност периодите за ликвидация отразяват промените в пазарните условия и отчитат периодите за приключване на договори и сделки. Следователно оценката на ЦК за периодите на ликвидация следва да служи като заместител на РМП при изчисляването на изискванията за собствен капитал във връзка с експозициите на клирингови членове към техните клиенти.
(3)
Чрез използването на периодите на ликвидация ще бъдат обхванати всички видове продукти и сделки, посочени в член 301, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, за които се извършва клиринг от ЦК, и като допълнителна полза ще отпадне необходимостта от актуализирането на настоящия делегиран регламент всеки път, когато ЦК започне да извършва клиринг на нов вид продукт или сделка.
(4)
За разлика от РМП, оповестените от ЦК периоди на ликвидация понякога включват допълнителни периоди от време за целите на новацията на позициите на клирингов член, който не е в неизпълнение. Тъй като тези допълнителни периоди са специфични за периодите на ликвидация и не отразяват разликите в поеманите от клиринговите членове рискове, не е необходимо те да бъдат добавени към РМП, които институциите могат да използват за изчисляването на капиталовото изискване във връзка с експозициите им към клиент, когато действат като клирингови членове.
(5)
За да се гарантира, че тези оценки са предмет на одобрение от надзорните органи, само периодите на ликвидация, прогнозирани от квалифицирани централни контрагенти съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 88 от Регламент (ЕС) № 575/2013, следва да могат да бъдат използвани като заместител на РМП при изчисляването на изискванията за собствен капитал във връзка с експозициите на клиринговите членове към техните клиенти.
(6)
Тъй като целта на РМП е да отразява промените в пазарната стойност на нетиращата съвкупност от сделки за времето от последната размяна на обезпечение по тази нетираща съвкупност с изпаднал в неизпълнение контрагент, до момента в който сделките са ликвидирани и остатъчният пазарен риск се хеджира отново, и тъй като пазарите може да бъдат затворени на определени календарни дни, РМП следва да бъдат изразени в работни дни. Това ще гарантира, че изискването за собствен капитал във връзка с тези сделки отразява напълно рисковете, на които е изложена институцията по време на РМП. Затова е уместно да се предвиди, че минималната продължителност на РМП за целите на член 304, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013 е 5 работни дни, т.е. по-дълга от минималния срок от пет дни, предвиден в същия член. По този начин минималната продължителност на РМП ще бъде приведена в съответствие с разпоредбите, предвидени в част три, дял II, глава 6, раздел 6 от Регламент (ЕС) № 575/2013, които обхващат изискванията за използване на МВМ.
(7)
В съответствие с член 304, параграфи 3 и 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013 по-кратките РМП, които институциите могат да прилагат при изчисляването на изискванията за собствен капитал във връзка с техните експозиции към клиент, се прилагат само когато институциите действат като клирингови членове. Ето защо правилата относно РМП, които институциите могат да използват съгласно тези разпоредби, не се прилагат в случаите, когато институциите изчисляват изискванията за собствен капитал във връзка с експозициите към клиенти, но не действат като клирингови членове за тези експозиции; независимо от това дали институцията прилага МВМ или не, и независимо от това дали на съответните експозиции към клиенти е извършен централизиран клиринг.
(8)
Настоящият регламент е изготвен въз основа на проектите на регулаторни технически стандарти, предадени на Комисията от Европейския банков орган.
(9)
Европейският банков орган проведе открити обществени консултации по проектите на регулаторни технически стандарти, въз основа на които е изготвен настоящият регламент, анализира потенциалните разходи и ползи и поиска становище от създадената по силата на член 37 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета Група на участниците от банковия сектор (2),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. Рисковите маржин периоди (РМП) за дадена нетираща съвкупност, които институциите могат да използват за целите на член 304, параграфи 3 и 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013, се определят в съответствие с параграфи 2 и 3 от настоящия член.
2. Когато съответната нетиращата съвкупност включва сделки, чийто клиринг е извършен от квалифициран централен контрагент съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 88 от Регламент (ЕС) № 575/2013, РМП, които могат да използват институциите, са периодите с по-голяма продължителност от следните:
а)
пет работни дни;
б)
най-дългия период на ликвидация на договорите или сделките, включени в нетиращата съвкупност, оповестен в съответствие с член 10, параграф 1, буква б), подточка vi) от Делегиран регламент (ЕС) № 153/2013 на Комисията (3) от квалифицирания централен контрагент, който е извършил клиринга на тези договори или сделки.
За целите на буква б) от първа алинея, когато оповестеният период на ликвидация включва допълнителен период за целите на новацията на позициите на клирингов член, който не е в неизпълнение, периодът, който институции трябва да използва като РМП, изключва този допълнителен период.
3. Когато съответната нетираща съвкупност включва сделки, чийто клиринг не е извършен от квалифициран централен контрагент съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 88 от Регламент (ЕС) № 575/2013, РМП, които институциите могат да използват, са равни на поне десет работни дни.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 18 декември 2014 година.
KOMISIJAS DELEĢĒTĀ REGULA (ES) 2015/585
(2014. gada 18. decembris),
ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 575/2013 attiecībā uz regulatīviem tehniskajiem standartiem par maržinālo riska periodu noteikšanu
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regulu (ES) Nr. 575/2013 par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012 (1), un jo īpaši ņemot vērā tās 304. panta 5. punkta ceturto daļu,
tā kā:
(1)
Maržinālo riska periodu (MRP) aprēķināšanas regulējumam, ko izmanto, lai aprēķinātu tīrvērtes dalībnieku pašu kapitāla prasības attiecībā uz riska darījumiem ar to klientiem, vajadzētu būt piemērotam gan attiecībā uz iestādēm, kas izmanto iekšējā modeļa metodi (IMM), gan attiecībā uz iestādēm, kuras izmanto standartizētas metodes. Tam būtu arī jāatspoguļo izmaiņas tirgus apstākļos, lai veidotu prudenciāli atbilstīgu pieeju, kas tajā pašā laikā minēto iestāžu darbībai neradītu pārmērīgu slogu.
(2)
Lai gan likvidācijas periodu definīcija, ko izmanto centrālie darījumu partneri (CCP), nav identiska MRP definīcijai, kuru izmanto tīrvērtes dalībnieki, lai aprēķinātu savas pašu kapitāla prasības attiecībā uz riska darījumiem ar to klientiem, minētās definīcijas tomēr ir ļoti līdzīgas pēc būtības. Likvidācijas periodi patiešām atspoguļo izmaiņas tirgus apstākļos un ņem vērā līgumu un darījumu noslēguma periodus. Tāpēc centrālo darījumu partneru aplēses par likvidācijas periodiem būtu jāizmanto kā MRP aplēstās vērtības, lai aprēķinātu tīrvērtes dalībnieku pašu kapitāla prasības attiecībā uz riska darījumiem ar to klientiem.
(3)
Likvidācijas periodu izmantošana arī nodrošinātu visaptverošu segumu visiem Regulas (ES) Nr. 575/2013 301. panta 1. punktā noteiktajiem produktu un darījumu veidiem, kam tīrvērte veikta, izmantojot centrālos darījumu partnerus, turklāt likvidācijas periodu papildu priekšrocība būtu tāda, ka šo deleģēto regulu nebūtu nepieciešams atjaunināt katru reizi, kad centrālais darījumu partneris uzsāk jauna veida produkta vai darījuma tīrvērti.
(4)
Atšķirībā no MRP likvidācijas periodi, par ko centrālie darījumu partneri atklājuši informāciju, dažkārt ietver papildu periodus, lai tīrvērtes dalībniekam, kas nav saistību nepildītājs, ļautu veikt pozīciju pārjaunošanu. Tā kā minētie papildu periodi ir raksturīgi likvidācijas periodiem un neatspoguļo nekādu atšķirību starp riskiem, kam pakļauti tīrvērtes dalībnieki, tos nav vajadzības pievienot MRP, ko iestādes, kad tās rīkojas kā tīrvērtes dalībnieki, var izmantot, lai aprēķinātu pašu kapitāla prasības attiecībā uz saviem riska darījumiem ar klientu.
(5)
Lai nodrošinātu, ka šādām aplēsēm tiek piemērots uzraudzības iestāžu apstiprinājums, aprēķinot tīrvērtes dalībnieku pašu kapitāla prasības attiecībā uz riska darījumiem ar to klientiem, kā MRP aplēses vērtības būtu jāļauj izmantot tikai tos likvidācijas periodus, ko aplēsuši atbilstīgi centrālie darījumu partneri, kā definēts Regulas (ES) Nr. 575/2013 4. panta 1. punkta 88. apakšpunktā.
(6)
Tā kā MRP mērķis ir atspoguļot darījumu savstarpējo prasījumu ieskaita kopas tirgus vērtības izmaiņas laikposmā no pēdējās apmaiņas ar nodrošinājumu, kas sedz minēto savstarpējo prasījumu ieskaita kopu ar saistības nepildošu darījuma partneri, līdz darījuma noslēguma un atlikušā tirgus riska atkārtotas ierobežošanas brīdim, un tā kā tirgi noteiktās kalendāra dienās var būt slēgti, MRP būtu jāizsaka darba dienu izteiksmē. Tādējādi tiks nodrošināts, ka minēto darījumu pašu kapitāla prasības pilnībā atspoguļo riskus, kuriem iestāde ir pakļauta MRP laikā. Tāpēc ir lietderīgi noteikt, ka minimālais MRP, ko izmanto Regulas (ES) Nr. 575/2013 304. panta 3. punkta vajadzībām, ir vienāds ar piecām darba dienām, proti, ilgāks par minētajā pantā noteikto piecu dienu minimumu. Tādējādi arī minimālais MRP tiktu saskaņots ar noteikumiem, kas izklāstīti Regulas (ES) Nr. 575/2013 Trešās daļas II sadaļas 6. nodaļas 6. iedaļā un attiecas uz IMM izmantošanas prasībām.
(7)
Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 304. panta 3. un 4. punktu īsākie MRP, ko iestādes var piemērot, aprēķinot pašu kapitāla prasības attiecībā uz saviem riska darījumiem ar klientu, ir piemērojami tikai tad, ja iestādes darbojas kā tīrvērtes dalībnieki. Tādēļ noteikumus par MRP, ko iestādes var izmantot saskaņā ar minētajiem nosacījumiem, nepiemēro, ja iestādes aprēķina pašu kapitāla prasības attiecībā uz riska darījumiem ar klientu, bet nedarbojas kā minētā riska darījuma tīrvērtes dalībnieki. Iepriekšminētais nosacījums nav atkarīgs no tā, vai šīs iestādes piemēro IMM un vai attiecīgajiem riska darījumiem ar klientiem tiek veikta centralizēta tīrvērte.
(8)
Šīs regulas pamatā ir regulatīvo tehnisko standartu projekts, ko Eiropas Banku iestāde iesniegusi Komisijai.
(9)
Eiropas Banku iestāde ir veikusi atklātu sabiedrisko apspriešanu par regulatīvo tehnisko standartu projektu, kas ir šīs regulas pamatā, izvērtējusi potenciālās saistītās izmaksas un ieguvumus un pieprasījusi Banku nozares ieinteresēto personu grupas, kas izveidota saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 37. pantu (2), atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
1. Savstarpējo prasījumu ieskaita kopas, ko iestādes var izmantot Regulas (ES) Nr. 575/2013 304. panta 3. un 4. punkta vajadzībām, maržinālos riska periodus (MRP) nosaka saskaņā ar šā panta 2. un 3. punktu.
2. Ja attiecīgajā savstarpējo prasījumu ieskaita kopā ietverti darījumi, kam tīrvērte veikta, izmantojot atbilstīgu centrālo darījumu partneri, kā definēts Regulas (ES) Nr. 575/2013 4. panta 1. punkta 88. apakšpunktā, iestādes var izmantot MRP, kuri ir ilgāki par:
a)
piecām darba dienām;
b)
savstarpējo prasījumu ieskaita kopā iekļauto līgumu vai darījumu ilgāko likvidācijas periodu, par ko atbilstīgais centrālais darījumu partneris, kurš veic minēto līgumu vai darījumu tīrvērti, atklājis informāciju saskaņā ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) Nr. 153/2013 10. panta 1. punkta b) apakšpunkta vi) punktu (3).
Šā panta 2. punkta b) apakšpunkta vajadzībām gadījumā, ja likvidācijas periods, par kuru atklāta informācija, ietver papildu periodu tīrvērtes dalībnieka, kas nav saistību nepildītājs, pozīciju pārjaunošanai, iestādes kā MRP izmanto periodu, kurš neietver minēto papildu periodu.
3. Ja attiecīgajā savstarpējo prasījumu ieskaita kopā ietverti darījumi, kam tīrvērti neveic, izmantojot atbilstīgu centrālo darījumu partneri, kā definēts Regulas (ES) Nr. 575/2013 4. panta 1. punkta 88. apakšpunktā, iestādes var izmantot vismaz desmit darba dienas ilgu MRP.
2. pants
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2014. gada 18. decembrī