РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 542/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 май 2014 година
за изменение на Регламент (ЕС) № 1215/2012 по отношение на правилата, които се прилагат към Единния патентен съд и Съда на Бенелюкс
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 81, параграф 2, букви а), в) и д) от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
На 19 февруари 2013 г. Кралство Белгия, Република България, Чешката република, Кралство Дания, Федерална република Германия, Република Естония, Ирландия, Република Гърция, Френската република, Италианската република, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Великото херцогство Люксембург, Унгария, Република Малта, Кралство Нидерландия, Република Австрия, Португалската република, Румъния, Република Словения, Словашката република, Република Финландия, Кралство Швеция и Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия подписаха Споразумение относно Единен патентен съд (3) („Споразумението относно ЕПС“). В Споразумението относно ЕПС се предвижда, че то не влиза в сила преди първия ден от четвъртия месец след датата на влизане в сила на измененията на Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета (4) по отношение на връзката на посочения регламент със Споразумението относно ЕПС.
(2)
На 15 октомври 2012 г. Кралство Белгия, Великото херцогство Люксембург и Кралство Нидерландия - страни по Договора от 31 март 1965 г. относно създаването и статута на Съда на Бенелюкс („Договора за Съда на Бенелюкс“), подписаха протокол за изменение на този договор. С протокола стана възможно да се прехвърли компетентност на Съда на Бенелюкс по конкретни въпроси, попадащи в приложното поле на Регламент (ЕС) № 1215/2012.
(3)
Необходимо е да се уреди връзката между Регламент (ЕС) № 1215/2012, от една страна, и Споразумението относно ЕПС и Договора за Съда на Бенелюкс, от друга страна, посредством изменения на посочения регламент.
(4)
Единният патентен съд и Съдът на Бенелюкс следва да се считат за съдилища по смисъла на Регламент (ЕС) № 1215/2012, за да се гарантира правна сигурност и предвидимост за ответниците, които могат да бъдат изправени пред тези две съдилища на място на територията на държава членка, различна от определената съгласно правилата на Регламент (ЕС) № 1215/2012.
(5)
Измененията на Регламент (ЕС) № 1215/2012, предвидени в настоящия регламент по отношение на Единния патентен съд, целят установяването на международната компетентност на този съд и не засягат вътрешното разпределение на производствата между отделенията на този съд, нито правилата, предвидени в Споразумението относно ЕПС по отношение на упражняването на компетентност, включително изключителна компетентност, по време на преходния период, предвиден в това споразумение.
(6)
В качеството си на съдилища, които са общи за няколко държави членки, Единният патентен съд и Съдът на Бенелюкс не могат, за разлика от съдилищата в една държава членка, да упражняват своята компетентност въз основа на националното право спрямо ответници, които нямат местоживеене в държава членка. Следователно, за да се даде възможност на тези две съдилища да упражняват компетентност спрямо такива ответници, по отношение на въпросите от компетентността съответно на Единния патентен съд и на Съда на Бенелюкс правилата на Регламент (ЕС) № 1215/2012 следва да се прилагат и спрямо ответници с местоживеене в трети държави. Със съществуващите правила за компетентност на Регламент (ЕС) № 1215/2012 се осигурява тясна връзка между производствата, по отношение на които се прилага посоченият регламент, и територията на държавите членки. Следователно е целесъобразно да се разшири приложното поле на тези правила, така че те да се прилагат за производствата срещу всички ответници, независимо от тяхното местоживеене. При прилагането на правилата относно компетентността, предвидени в Регламент (ЕС) № 1215/2012, Единният патентен съд и Съдът на Бенелюкс (всеки от които е наричан по-долу „общ съд“) следва да прилагат само онези правила, които са подходящи за въпроса, по който им е предоставена компетентност.
(7)
Съответният общ съд следва да може да разглежда спорове, които включват ответници от трети държави, въз основа на правилото за субсидиарна компетентност в производства, свързани с нарушение на европейски патент, причиняващо вреди както в рамките на Съюза, така и извън него. Тази субсидиарна компетентност следва да бъде упражнявана, когато имущество, което принадлежи на ответника, се намира на територията на която и да било държава членка - страна по инструмента за създаване на съответния общ съд, и когато спорът е свързан с която и да е такава държава членка в достатъчна степен, например когато ищецът е с местоживеене в тази държава или когато доказателствата във връзка със спора се намират в нея. Когато установява компетентността си, общият съд следва да вземе предвид стойността на въпросното имущество, която не следва да бъде незначителна и която следва да направи изпълнението на съдебното решение възможно, поне отчасти, в държавите членки, които са страни по инструмента за създаване на съответния общ съд.
(8)
Правилата на Регламент (ЕС) № 1215/2012 относно висящ процес (lis pendens) и свързани искове, които имат за цел предотвратяването на успоредни производства и постановяването на противоречиви съдебни решения, следва да се прилагат, когато са предявени искове пред общ съд и пред съд на държава членка, в която Споразумението относно ЕПС или, в зависимост от случая, Договора за Съда на Бенелюкс не се прилага.
(9)
Правилата на Регламент (ЕС) № 1215/2012 относно висящ процес (lis pendens) и свързани искове следва да се прилагат също така в случаите, в които по време на преходния период, предвиден в Споразумението относно ЕПС, искове по някои видове спорове са предявени в Единния патентен съд, от една страна, и в национален съд на държава членка, която е страна по Споразумението относно ЕПС, от друга страна.
(10)
Съдебните решения на Единния патентен съд или на Съда на Бенелюкс следва да се признават и изпълняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 1215/2012 и в държава членка, която не е страна по Споразумението относно ЕПС или по Договора за Съда на Бенелюкс, в зависимост от случая.
(11)
Съдебните решения, постановени от съдилищата на държава членка, която не е страна по Споразумението относно ЕПС или по Договора за Съда на Бенелюкс, в зависимост от случая, следва да се признават и изпълняват в друга държава членка в съответствие с Регламент (ЕС) № 1215/2012.
(12)
Поради това Регламент (ЕС) № 1215/2012 следва да бъде съответно изменен.
(13)
Доколкото целта на настоящия регламент не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а поради обхвата и последиците му може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз (ДЕС). В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.
(14)
В съответствие с член 3 и член 4а, параграф 1 от Протокол (№ 21) относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие, приложен към ДЕС и към Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), тези държави членки са нотифицирали желанието си да участват в приемането и прилагането на настоящия регламент.
(15)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол (№ 22) относно позицията на Дания, приложен към ДЕС и към ДФЕС, Дания не участва в приемането на настоящия регламент и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане, без да се засяга възможността Дания да прилага измененията на Регламент (ЕС) № 1215/2012, предвидени в настоящия регламент, съгласно член 3 от Споразумението от 19 октомври 2005 г. между Европейската общност и Кралство Дания относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (5),
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
В глава VII на Регламент (ЕС) № 1215/ 2012 се вмъкват следните членове:
„Член 71а
1. За целите на настоящия регламент съд, който е общ за няколко държави членки съгласно параграф 2 („общ съд“), е съд на държава членка, когато съгласно инструмента за неговото създаване същият общ съд упражнява компетентност по въпроси, попадащи в приложното поле на настоящия регламент.
2. За целите на настоящия регламент всяко от следните съдилища представлява общ съд:
а)
Единният патентен съд, създаден със Споразумението относно Единен патентен съд, подписано на 19 февруари 2013 г. („Споразумението относно ЕПС“); и
б)
Съдът на Бенелюкс, създаден с Договора от 31 март 1965 г. относно създаването и статута на Съда на Бенелюкс („Договорът за Съда на Бенелюкс“).
Член 71б
Компетентността на всеки общ съд се определя, както следва:
1)
общият съд е компетентен, когато съгласно настоящия регламент съдилищата на държава членка, която е страна по инструмента за създаване на общия съд, биха били компетентни по въпрос, уреден от този инструмент;
2)
когато ответникът няма местоживеене в държава членка и настоящият регламент не предоставя компетентност спрямо него по друг начин, глава II се прилага, доколкото е уместно, независимо от местоживеенето на ответника.
Може да се подаде молба пред общия съд за временни, включително обезпечителни, мерки, дори ако съдилищата на трета държава са компетентни по съществото на делото;
3)
когато общият съд е компетентен спрямо ответник съгласно точка 2 относно спор, свързан с нарушение на европейски патент, причиняващо вреди в рамките на Съюза, този съд може да упражни компетентност и по отношение на вреди извън Съюза, причинени от това нарушение.
Тази компетентност се предоставя само ако имуществото, което принадлежи на ответника се намира на територията на държава членка, която е страна по инструмента за създаване на общия съд и спорът е свързан в достатъчна степен с тази държава членка.
Член 71в
1. Членове 29-32 се прилагат, когато е предявен иск в общ съд и в съд на държава членка, която не е страна по инструмента за създаване на този общ съд.
2. Членове 29-32 се прилагат, когато по време на преходния период, предвиден в член 83 от Споразумението относно ЕПС, е предявен иск в Единния патентен съд и в съд на държава членка, която е страна по Споразумението относно ЕПС.
Член 71г
Настоящият регламент се прилага по отношение на признаването и изпълнението на:
а)
съдебните решения на общ съд, които трябва да бъдат признати и изпълнени в държава членка, която не е страна по инструмента за създаване на общия съд; и
б)
съдебните решения, постановени от съдилищата на държава членка, която не е страна по инструмента за създаване на общия съд, които трябва да бъдат признати и изпълнени в държава членка - страна по този инструмент.
Когато обаче признаването и изпълнението на съдебно решение, постановено от съответния общ съд, се иска в държава членка - страна по инструмента за създаване на този съд, вместо правилата на настоящия регламент се прилагат правилата на съответния инструмент за признаване и прилагане.“
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 10 януари 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Брюксел на 15 май 2014 година.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 542/2014
(2014. gada 15. maijs),
ar ko Regulu (ES) Nr. 1215/2012 groza attiecībā uz Vienotajai patentu tiesai un Beniluksa valstu tiesai piemērojamiem noteikumiem
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 81. panta 2. punkta a), c) un e) apakšpunktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),
tā kā:
(1)
2013. gada 19. februārī Beļģijas Karaliste, Bulgārijas Republika, Čehijas Republika, Dānijas Karaliste, Vācijas Federatīvā Republika, Igaunijas Republika, Īrija, Grieķijas Republika, Francijas Republika, Itālijas Republika, Kipras Republika, Latvijas Republika, Lietuvas Republika, Luksemburgas Lielhercogiste, Ungārija, Maltas Republika, Nīderlandes Karaliste, Austrijas Republika, Portugāles Republika, Rumānija, Slovēnijas Republika, Slovākijas Republika, Somijas Republika, Zviedrijas Karaliste un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karaliste parakstīja Vienotās patentu tiesas izveides nolīgumu (3) (“VPT nolīgums”). VPT nolīgumā paredzēts, ka tas nestājas spēkā pirms ceturtā mēneša pirmās dienas, kurš seko dienai, kad stājušies spēkā grozījumi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1215/2012 (4), kuri attiecas uz minētās regulas saistību ar VPT nolīgumu.
(2)
2012. gada 15. oktobrī Beļģijas Karaliste, Luksemburgas Lielhercogiste un Nīderlandes Karaliste, kas ir līgumslēdzējas puses 1965. gada 31. marta Nolīgumam par Beniluksa valstu tiesas izveidi un tās statūtiem (“Nolīgums par Beniluksa valstu tiesu”), parakstīja protokolu, ar kuru groza minēto nolīgumu. Minētais protokols deva iespēju nodot Beniluksa valstu tiesai jurisdikciju konkrētos jautājumos, uz kuriem attiecas Regula (ES) Nr. 1215/2012.
(3)
Ir jāregulē Regulas (ES) Nr. 1215/2012 attiecības ar VPT nolīgumu un Nolīgumu par Beniluksa valstu tiesu, izdarot grozījumus minētajā regulā.
(4)
Vienotā patentu tiesa un Beniluksa valstu tiesa būtu jāuzskata par tiesām Regulas (ES) Nr. 1215/2012 nozīmē, lai nodrošinātu juridisko noteiktību un paredzamību atbildētājiem, pret kuriem varētu celt prasību minētajās divās tiesās vietā, kas atrodas dalībvalstī, kura nav piekritības valsts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1215/2012 noteikumiem.
(5)
Regulas (ES) Nr. 1215/2012 grozījumi, kas šajā regulā noteikti attiecībā uz Vienoto patentu tiesu, ir paredzēti, lai piešķirtu minētajai tiesai starptautisku jurisdikciju, un neietekmē ne iekšējo tiesvedības sadalījumu starp minētās tiesas nodaļām, ne VPT nolīgumā noteikto kārtību attiecībā uz jurisdikcijas, tostarp izņēmuma jurisdikcijas, īstenošanu minētajā nolīgumā paredzētajā pārejas laikā.
(6)
Vienotā patentu tiesa un Beniluksa valstu tiesa, būdamas tiesas, kas ir kopīgas vairākām dalībvalstīm, pretēji vienas dalībvalsts tiesām, nevar īstenot jurisdikciju, pamatojoties uz valsts tiesību aktiem, attiecībā uz atbildētājiem, kuru domicils neatrodas nevienā dalībvalstī. Tādēļ, lai minētajām divām tiesām atļautu īstenot jurisdikciju attiecībā uz šādiem atbildētājiem, Regulas (ES) Nr. 1215/2012 noteikumi - lietās, kas ir attiecīgi Vienotās patentu tiesas un Beniluksa valstu tiesas jurisdikcijā, - būtu jāpiemēro arī attiecībā uz atbildētājiem, kuru domicils atrodas trešās valstīs. Regulas (ES) Nr. 1215/2012 spēkā esošie noteikumi par jurisdikciju nodrošina ciešu saikni starp tiesvedību, kam piemēro minēto regulu, un dalībvalstu teritoriju. Tāpēc ir lietderīgi attiecināt minētos noteikumus uz tiesvedību pret visiem atbildētājiem neatkarīgi no to domicila. Piemērojot Regulas (ES) Nr. 1215/2012 noteikumus par jurisdikciju, Vienotajai patentu tiesai un Beniluksa valstu tiesai (turpmāk atsevišķi - “kopīgā tiesa”) būtu jāpiemēro tikai tie noteikumi, kas ir atbilstīgi priekšmetam, par ko tām ir piešķirta jurisdikcija.
(7)
Tiesvedībās, kas saistītas ar Eiropas patentu un kas rada zaudējumus gan Savienībā, gan ārpus tās, kopīgajai tiesai, pamatojoties uz noteikumu par papildu jurisdikciju, vajadzētu būt iespējai izskatīt strīdus, kuros ir iesaistīti atbildētāji no trešām valstīm. Šāda papildu jurisdikcija būtu jāizmanto gadījumos, kad atbildētājam piederošs īpašums atrodas jebkurā no dalībvalstīm, kas ir kopīgo tiesu izveidojošā instrumenta puses, un kad izskatāmajam strīdam ir pietiekama saikne ar jebkuru no šādām dalībvalstīm, piemēram, tāpēc, ka tajā ir prasītāja domicils, vai ka tajā ir pieejami pierādījumi saistībā ar strīdu. Nosakot savu jurisdikciju, kopīgajai tiesai būtu jāņem vērā attiecīgā īpašuma vērtība, kurai nevajadzētu būt nenozīmīgai un kurai vajadzētu būt tādai, lai dalībvalstīs, kas ir kopīgo tiesu izveidojošā instrumenta puses, būtu iespējams - vismaz daļēji - izpildīt spriedumu.
(8)
Regulas (ES) Nr. 1215/2012 noteikumi par lis pendens un saistītām prasībām, kuru mērķis ir novērst paralēlas tiesvedības un pretrunīgus spriedumus, būtu jāpiemēro, kad tiesvedība notiek kopīgajā tiesā un tādas dalībvalsts tiesā, kurā nepiemēro VPT nolīgumu vai attiecīgi Nolīgumu par Beniluksa valstu tiesu.
(9)
Regulas (ES) Nr. 1215/2012 noteikumi par lis pendens un saistītām prasībām būtu piemērojami arī tad, ja VPT nolīgumā paredzētajā pārejas laikā prasība noteiktu veidu strīdos tiek celta Vienotajā patentu tiesā, no vienas puses, un tādas dalībvalsts tiesā, kas ir VPT nolīguma līgumslēdzēja puse, no otras puses.
(10)
Vienotās patentu tiesas vai Beniluksa valstu tiesas taisītie spriedumi saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1215/2012 būtu jāatzīst un jāizpilda dalībvalstīs, kuras nav VPT nolīguma vai attiecīgi Nolīguma par Beniluksa valstu tiesu līgumslēdzējas puses.
(11)
Dalībvalstu, kuras nav VPT nolīguma vai attiecīgi Nolīguma par Beniluksa valstu tiesu līgumslēdzējas puses, tiesu taisītie spriedumi būtu jāatzīst un jāizpilda citā dalībvalstī saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1215/2012.
(12)
Tādēļ būtu attiecīgi jāgroza Regula (ES) Nr. 1215/2012.
(13)
Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķi nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, bet tā mēroga un iedarbības dēļ to var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību (LES) 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai.
(14)
Saskaņā ar 3. pantu un 4.a panta 1. punktu Protokolā (Nr. 21) par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, kas pievienots LES un Līgumam par Eiropas Savienības darbību (LESD), minētās dalībvalstis ir paziņojušas, ka tās vēlas piedalīties šīs regulas pieņemšanā un piemērošanā.
(15)
Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā (Nr. 22) par Dānijas nostāju, kas pievienots LES un LESD, Dānija nepiedalās šīs regulas pieņemšanā, un Dānijai tā nav saistoša un nav jāpiemēro, neskarot iespēju Dānijai piemērot Regulas (ES) Nr. 1215/2012 grozījumus, kas noteikti šajā regulā, saskaņā ar 3. pantu 2005. gada 19. oktobra Nolīgumā starp Eiropas Kopienu un Dānijas Karalisti par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (5),
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
1. pants
Regulas (ES) Nr. 1215/2012 VII nodaļā iekļauj šādus pantus:
“71.a pants
1. Šajā regulā par tiesu, kas ir kopīga vairākām dalībvalstīm, kā noteikts 2. punktā (“kopīgā tiesa”), uzskata dalībvalsts tiesu, kad šāda kopīgā tiesa saskaņā ar tās izveides instrumentu īsteno jurisdikciju lietās, kas ietilpst šīs regulas darbības jomā.
2. Šajā regulā kopīgā tiesa ir katra šāda tiesa:
a)
Vienotā patentu tiesa, kas izveidota ar 2013. gada 19. februārī parakstīto Vienotās patentu tiesas izveides nolīgumu (“VPT nolīgums”); un
b)
Beniluksa valstu tiesa, kas izveidota ar 1965. gada 31. marta Nolīgumu par Beniluksa valstu tiesas izveidi un tās statūtiem (“Nolīgums par Beniluksa valstu tiesu”).
71.b pants
Kopīgās tiesas jurisdikciju nosaka šādi:
1)
kopīgajai tiesai ir jurisdikcija gadījumos, kad saskaņā ar šo regulu tādas dalībvalsts, kura ir kopīgo tiesu izveidojošā instrumenta puse, tiesām būtu jurisdikcija attiecībā uz jautājumu, ko reglamentē minētais instruments;
2)
ja atbildētāja domicils neatrodas kādā dalībvalstī un šī regula citādi nenosaka jurisdikciju attiecībā uz viņu, ciktāl atbilstīgi piemēro II nodaļu neatkarīgi no atbildētāja domicila.
Kopīgā tiesā var iesniegt pieteikumu attiecībā uz pagaidu pasākumiem, tostarp aizsardzības pasākumiem, pat tad, ja jurisdikcija izlemt lietu pēc būtības ir trešās valsts tiesām;
3)
ja kopīgajai tiesai saskaņā ar 2. punktu ir jurisdikcija attiecībā uz atbildētāju strīdā par pārkāpumu, kas saistīts ar Eiropas patentu un kas rada zaudējumus Savienībā, minētā tiesa var īstenot jurisdikciju arī saistībā ar zaudējumiem, kas no šāda pārkāpuma radušies ārpus Savienības.
Šādu jurisdikciju var noteikt tikai tad, ja atbildētājam piederošs īpašums atrodas jebkurā no dalībvalstīm, kas ir kopīgo tiesu izveidojošā instrumenta puses, un strīdam ir pietiekama saikne ar jebkuru no šādām dalībvalstīm.
71.c pants
1. Regulas 29. līdz 32. pantu piemēro, ja prasība ir celta kopīgajā tiesā un tādas dalībvalsts tiesā, kas nav kopīgo tiesu izveidojošā instrumenta puse.
2. Regulas 29. līdz 32. pantu piemēro, ja VPT nolīguma 83. pantā minētajā pārejas laikā tiek celta prasība Vienotajā patentu tiesā un tādas dalībvalsts tiesā, kas ir VPT nolīguma līgumslēdzēja puse.
71.d pants
Šo regulu piemēro attiecībā uz šādu spriedumu atzīšanu un izpildi:
a)
kopīgās tiesas taisīti spriedumi, kas ir jāatzīst un jāizpilda dalībvalstī, kura nav kopīgo tiesu izveidojošā instrumenta puse; un
b)
tādas dalībvalsts, kura nav kopīgo tiesu izveidojošā instrumenta puse, tiesu taisīti spriedumi, kas ir jāatzīst un jāizpilda dalībvalstī, kura ir minētā instrumenta puse.
Tomēr, ja kopīgās tiesas taisīta sprieduma atzīšanu un izpildi cenšas panākt dalībvalstī, kas ir kopīgo tiesu izveidojošā instrumenta puse, šīs regulas noteikumu vietā piemēro jebkādus minētā instrumenta noteikumus par atzīšanu un izpildi.”.
2. pants
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2015. gada 10. janvāra.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama dalībvalstīs saskaņā ar Līgumiem.
Briselē, 2014. gada 15. maijā