РЕШЕНИЕ (ЕС) 2015/508 НА КОМИСИЯТА
от 1 октомври 2014 година
относно предполагаема инфраструктурна помощ от Германия в полза на Propapier PM2 GmbH - Държавна помощ SA.36147 (C 30/10) (ex NN 45/10; ex CP 327/08)
(нотифицирано под номер C(2014) 6847)
(само текстът на немски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (1),
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (2) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 29 октомври 2008 г. Smurfit Kappa Group („Smurfit Kappa“ или „жалбоподателят“) подаде в Комисията жалба, съгласно която Propapier PM2 GmbH е получило инфраструктурна помощ. Жалбата беше заведена под номер CP 327/08 и беше прехвърлена в регистъра за неправомерна помощ (под номер NN 45/10).
(2)
С писмо от 27 октомври 2010 г. Комисията уведоми Германия за решението си да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз относно предполагаемата помощ.
(3)
Решението на Комисията за откриване на процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Комисията покани всички заинтересовани страни да представят мненията си относно предполагаемата помощ.
(4)
Германия представи мнението си с писмо от 28 януари 2011 г. (неповерителната версия на това мнение постъпи на 31 януари 2011 г.). Освен това Комисията получи мнения от следните заинтересовани лица: на 11 февруари 2011 г. - съвместно мнение от Deutscher Städtetag (Германската асоциация на градовете), Deutscher Landkreistag (Асоциацията на германските окръзи) и Deutscher Städte- und Gemeindebund (Съюза на германските градове и общини), както и от Verband kommunaler Unternehmen (VKU) (Асоциацията на общинските предприятия), а на 14 февруари 2011 г. - мнение от жалбоподателя (неповерителната версия на това мнение постъпи на 1 март 2011 г.). Комисията предаде тези мнения на германските власти, за да им даде възможност да изразят становището си; съответното становище на Германия постъпи в Комисията на 13 април 2011 г. (неповерителната версия на това мнение постъпи на 26 април 2011 г.).
(5)
На 17 януари 2013 г. се състоя среща между представители на службите на Комисията и Германия. С писмо от 25 февруари 2013 г. Германия представи допълнителна информация. С писмо от 26 април 2013 г., на което Германия отговори с писмо от 14 май 2013 г., службите на Комисията изискаха нова допълнителна информация.
(6)
С електронно съобщение от 23 май 2013 г. Комисията поиска още информация, която Германия предостави с електронни съобщения от 24 май 2013 г., 27 май 2013 г. и 28 май 2013 г.
(7)
След проведена на 6 юни 2013 г. среща между представителите на службите на Комисията, на Германия и на предприятието бенефициер, както и вещи лица, Германия обяви възможни допълнителни писмени изложения. В отговор на ново искане на информация от 15 октомври 2013 г. Германия представи нови обстойни мнения с електронни съобщения от 4 ноември 2013 г., 13 декември 2013 г., 18 декември 2013 г., 6 януари 2014 г. и 24 април 2014 г.
2. ОПИСАНИЕ НА МЕРКИТЕ
(8)
Propapier PM2 GmbH („Propapier“) принадлежи на Progroup AG („Progroup“). Progroup произвежда и продава чрез дъщерните си дружества велпапе и материали за кашони от велпапе. Жалбоподателят Smurfit Kappa е един от големите производители на хартия в Европейския съюз.
(9)
На 2 април 2008 г. Комисията одобри (4) регионална помощ за изграждане от Propapier на завод за хартия за велпапе и принадлежаща му електроцентрала в новоразработен разширен участък на съществуващата промишлена зона на канала Oder-Spree в Eisenhüttenstadt в провинция Бранденбург - в този момент тази зона беше подходяща за регионална помощ съгласно член 107, параграф 3 буква а) от ДФЕС.
(10)
Жалбоподателят счита, че определени, финансирани чрез държавни ресурси инфраструктурни проекти в разширения участък на промишлената зона, в който попада новият завод за хартия, са били предназначени единствено за завода за хартия и следователно трябва да се класифицират като инфраструктура със специално предназначение и държавна помощ в полза на Propapier.
(11)
Жалбоподателят привежда като пример в тази връзка следните инфраструктурни проекти (вж. точка 2.1): изграждане на пречиствателна станция за отпадъчни води, строеж на паркинг и нова свързваща улица, както и разширяване и увеличаване дълбочината на канала Oder-Spree.
(12)
Освен това жалбоподателят твърди, че е определен прекалено нисък размер на таксите за ползване на пречиствателната станция за отпадъчни води в полза на Propapier (вж. точка 2.2).
2.1. ПОМОЩ ЗА ИЗГРАЖДАНЕ НА ПРЕЧИСТВАТЕЛНА СТАНЦИЯ ЗА ОТПАДЪЧНИ ВОДИ И ДРУГА ИНФРАСТРУКТУРА
(13)
През юли 2008 г. провинция Бранденбург, от средства по програмата за разширяване на местната бизнес инфраструктура в рамките на Съвместната програма на федералното и провинциалните правителства (Gemeinschaftsaufgabe) „Подобряване на регионалната икономическа структура“ (по-нататък „схема СП“ (5)), предостави пряка безвъзмездна помощ в размер на 33 808 200 евро (6) за строителството на нова пречиствателна станция за отпадъчни води в разширен участък на промишлената зона на канала Oder-Spree в Eisenhüttenstadt. В тази връзка следва да се отбележи, че схемата СП за финансиране на строителството, респ. разширяване на пречиствателни станции за отпадъчни води беше предмет на дело за държавна помощ N 644e/02 (7), в рамките на което Комисията, през 2003 г. за програмния период 2004 - 2006, отбеляза, че предоставената в рамките на тази схема субсидия не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС в полза на собствениците и операторите на пречиствателната станция за отпадъчни води.
(14)
В това Решение от 2003 г. Комисията счита, че субсидиите по действащата от 2004 до 2006 г. редакция на схемата СП следва да се разглеждат като вътрешен трансфер на държавни средства и не представляват държавна помощ в полза на собствениците и операторите, тъй като бенефициерите не са търговски дружества и при услугата става дума за класическа обществена отговорност на местните власти като част от предоставянето на услуги от общ интерес. Според разпоредбите на схемата СП бенефициерът трябва винаги да е местна власт или обединение на общините за осъществяване на местни проекти („Zweckverband“), на която/което да е подчинен общинският надзор. Субсидиране е възможно само ако между бенефициера на мярката, т. е. на пречиствателната станция за отпадъчни води, и потребителя на станцията не са налице правни, лични или икономически връзки.
(15)
Субсидията възлиза на 80 % от общите допустими разходи в размер на 42 260 340 евро. Бенефициерът на субсидията е Trinkwasser- und Abwasserzweckverband Oderaue Eisenhüttenstadt (TAZV), публичноправна общинска асоциация, на която е поверено снабдяването с питейна вода и пречистването на отпадъчните води. TAZV е същевременно бенефициер и оператор на пречиствателната станция. Тя поема останалите 20 % от общата сума на инвестиционните разходи.
(16)
Финансирането се осъществи при условието, че до 15 август 2008 г. ще бъдат доказано изпълнени правните и финансовите предпоставки за установяването на основен инвеститор (в този случай Propapier). Изграждането на съоръжението започна през октомври 2008 г., а пускането в експлоатация се осъществи през март 2010 г.
(17)
Жалбоподателят е на мнение, че пречиствателната станция на TAZV представлява инфраструктура със специално предназначение, тъй като практически целият капацитет на пречиствателната станция ще се ползва от Propapier. Той твърди, че още от самото начало съоръжението е било проектирано като пречиствателна станция за Propapier и е представлявало задължителна предпоставка за установяването на завод за хартия в региона (тъй като за производството на хартия е необходимо голямо количество вода).
(18)
По мнение на жалбоподателя и при останалите инфраструктурни проекти - строежа на паркинг до територията на завода на Propapier и на нова улица, която да свързва промишлената зона с национален път 112, както и разширяването/увеличаването на дълбочината на канала Oder-Spree - също става дума за инфраструктурни мерки, които са били специално предназначени за Propapier. В решението за откриване на процедурата Комисията стигна до предварителното заключение, че те не представляват избирателно предимство за Propapier и следователно не трябва да се разглеждат като инфраструктура със специално предназначение. Все пак тя покани трети страни да представят мнения относно тези мерки.
2.2. НАМАЛЕНИ ТАКСИ ЗА ПОЛЗВАНЕ НА ПРЕЧИСТВАТЕЛНАТА СТАНЦИЯ ЗА ОТПАДЪЧНИ ВОДИ
(19)
Друго възражение относно пречиствателната станция се състои в това, че таксата в размер на 0,95 евро на кубичен метър, която Propapier следва да заплаща за ползването на съоръжението, е по-ниска от тази, която частен инвеститор би събирал за подобна услуга.
(20)
Размерът на таксите за ползване на съоръжението се определя в съответствие с приложимото законодателство, Закона за местните такси на провинция Бранденбург (8) (по-нататък „KAG Brandenburg“). Съгласно член 6 от KAG Brandenburg изчисляването на таксата следва да се извършва така, че да се възстановяват, но не и да се надхвърлят всички разумни разходи на съответната пречиствателна станция за отпадъчни води (за изграждане, съхранение, поддръжка, експлоатация, персонал и за данъци и такси), както и включените в калкулацията лихви и амортизации. Финансирането, което общината получава от други държавни източници (в този случай субсидия от 33,8 милиона евро по схемата СП), все пак не следва да се взема предвид при калкулираните лихви за използвания собствен капитал (9). Жалбоподателят счита, че финансирането, което TAZV получава по схемата СП, ще бъде прехвърлено от бенефициера TAZV на потребителите на пречиствателната станция под формата на намалени такси за отпадъчни води.
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА (10)
(21)
Въпросните мерки могат да се класифицират като държавна помощ, ако са изпълнени следните предпоставки: i) мярката трябва да е финансирана от държавата или чрез използване на държавни ресурси, ii) в резултат от това трябва да е налице икономическо предимство за предприятието, iii) това предимство трябва да е избирателно, и iv) мярката трябва да нарушава или да заплашва да наруши конкуренцията и да може да засегне търговията между държавите членки. Държавна помощ е налице, ако са изпълнени всички условия на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(22)
В решението за откриване на процедурата не се поставя под съмнение, че всички мерки включват използването на държавни ресурси и че евентуално могат да нарушат конкуренцията на вътрешния пазар.
(23)
С оглед на възраженията Комисията отбелязва, че следва да се прави разлика между 1) предполагаема помощ в полза на TAZV за изграждането на пречиствателна станция за отпадъчни води и 2) предполагаема държавна помощ за Propapier под формата на намалени такси за пречистване на отпадъчни води.
(24)
Освен това в решението за откриване на процедурата се разследва дали за Propapier чрез:
i)
изграждането на пречиствателна станция за отпадъчни води,
както и чрез други инфраструктурни проекти в разширения участък на промишлената зона, в който се намира новият завод на Propapier, а именно:
ii)
новия паркинг;
iii)
новата улица; и
iv)
разширяването/увеличаването на дълбочината на канала Oder-Spree,
възниква избирателно предимство, или тук става дума за инфраструктура със специално предназначение за Propapier (11). Тъй като мярка съгласно член 107, параграф 1 може да се класифицира като държавна помощ само ако е избирателна (т. е. ако третира по различен начин предприятия, които се намират в съпоставимо правно и фактическо състояние с оглед на преследваната с мярката цел), Комисията трябваше да провери дали вследствие на мерките е възникнало избирателно предимство за Propapier.
(25)
Комисията вече одобри регионална инвестиционна помощ за Propapier. Тъй като мерките за останалите инфраструктурни проекти се провеждат в подпомаган регион, който е подходящ за регионална помощ съгласно член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС, и тези мерки очевидно са тясно свързани със, респ. са специално предназначени за инвестиционен проект, който получава регионална помощ, Комисията стигна до предварителното заключение, че мерките, ако се окажеха избирателни в полза на Propapier, щяха да съставляват част от инвестиционния проект на Propapier, така че трябваше да отговарят на изискванията на Насоките за национална регионална помощ за 2007-2013 г. (12) („Насоки за регионална помощ“). Комисията изрази съмнение относно съвместимостта на инвестиционната помощ под формата на инфраструктура със специално предназначение, в частност по отношение на съблюдаването на максималния интензитет на помощта и стимулиращия ефект.
(26)
Съгласно Насоките за регионална помощ предприятията, на които е предоставена инвестиционна помощ, могат да получат допълнително и оперативна помощ. Съвместимостта на оперативната помощ с вътрешния пазар трябва обаче да се провери независимо от съвместимостта на инвестиционната помощ, а именно съгласно критериите на точка 5 от Насоките за регионална помощ. В решението си за откриване на процедурата Комисията стигна до заключението, че ако е налице оперативна помощ за Propapier под формата на намалени такси за пречистване на отпадъчни води, която не би била съвместима с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика, тази оперативна помощ би следвало да се класифицира като несъвместима с Насоките за регионална помощ и съответните практики на Комисията за одобрение на оперативни помощи. Това е така, защото местоположението на бенефициера на помощта би попаднало в регион, подходящ за оперативни помощи (подпомаган регион съгласно член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС), но не биха били изпълнени други съществени предпоставки за съвместимостта на оперативната помощ с вътрешния пазар. Така не би имало основания за това оперативната помощ да бъде оправдана нито заради вида ѝ, нито с оглед на стимулирането на регионалното развитие или за това, размерът ѝ да бъде пропорционален на затрудненията за преодоляване. Освен това оперативните помощи нямаше нито да са ограничени във времето, нито щяха да намаляват с времето. По тази причина Комисията изрази съмнения с оглед на принципната съвместимост с вътрешния пазар на оперативни помощи под формата на намалени такси.
3.1. СУБСИДИИ ЗА ПУБЛИЧНО ФИНАНСИРАНИ ИНФРАСТРУКТУРНИ ПРОЕКТИ, ВКЛЮЧИТЕЛНО ПРЕЧИСТВАТЕЛНАТА СТАНЦИЯ ЗА ОТПАДЪЧНИ ВОДИ
3.1.1. Паркинг, разширяване/удълбочаване на канала Oder-Spree, нова улица
(27)
В рамките на предварителното разследване беше отбелязано, че капацитетът на паркинга не съвпада с представената от жалбоподателя информация и че паркингът не се намира в непосредствена близост до завода на Propapier. Също така беше отбелязано, че паркоместата са общодостъпни и не обслужват само промишлената зона на канала Oder-Spree, а и останалите градски индустриални зони, както и че броят на паркоместата би дал на общината възможност да закрие градски паркоместа за товарни автомобили. Освен това Propapier строи собствени паркоместа, които са достъпни и за товарни автомобили. По тази причина Комисията стигна до заключението, че строителството на паркинга вероятно няма да предостави избирателно предимство на Propapier.
(28)
С оглед на новата улица, свързваща промишлената зона с национален път 112, Комисията отбеляза, че изграждането на улицата ще намали трафика и замърсяването на въздуха в центъра на Eisenhüttenstadt, тъй като по този начин товарните автомобили ще могат да заобикалят централната част на града по пътя си към промишлената зона, а и времето за пътуване до следващия регионален център ще се съкрати. По тази причина Комисията стигна до заключението, че изграждането на новата улица вероятно няма да предостави избирателно предимство за Propapier.
(29)
По отношение на разширяването и увеличаването на дълбочината на канала Комисията отбеляза, че те не са били предприети, за да се предостави избирателно предимство за Propapier, а че са част от необходимата редовна поддръжка на водните пътища. По тази причина Комисията стигна до заключението, че с разширяването и увеличаването на дълбочината на канала Oder-Spree вероятно няма да се предостави избирателно предимство за Propapier.
(30)
По това време Комисията все пак не беше в състояние да изключи напълно, че тези инфраструктурни мерки са облагодетелствали Propapier в по-голяма степен, отколкото други предприятия.
(31)
Затова Комисията покани заинтересовани трети страни да представят мнението си, преди да вземе окончателно решение относно наличието на държавна помощ с оглед на тези мерки. Същевременно тя покани Германия, докато тече процедурата по разследването, да предостави още допълнителна информация за строителството на паркинга и новата улица, както и за разширяването/увеличаването на дълбочината на канала Oder-Spree.
3.1.2. Субсидия за изграждането на пречиствателната станция за отпадъчни води
(32)
В решението си за откриване на процедурата Комисията стигна до заключението, че ако междувременно схемата за помощ N 644e/02 следва да се разглежда като помощ въз основа на развитието на вътрешния пазар, то тя би била помощ за TAZV.
(33)
Все пак Комисията изрази съмнение, че пречиствателната станция за отпадъчни води представлява инфраструктура със специално предназначение. В тази връзка беше отбелязано, че освен Propapier има само други двама потребители на съоръжението: канадският доставчик на фотоволтаична енергия 5N PV и доставчикът на електроенергия EnBW. Освен това не беше известно какъв дял от капацитета на пречиствателната станция се пада фактически на тези двама клиенти. Въз основа на наличната по това време на разследването информация за Комисията не беше възможно да оцени дали строителството на нова пречиствателна станция е необходимо само с оглед на тези две предприятия. Освен това един от тези двама други потребители, а именно експлоатираната от EnBW електроцентрала, имаше пряко участие в проекта на Propapier, тъй като тази електроцентрала доставя електричеството, необходимо за производствения процес на завода за хартия (13).
(34)
Ако Propapier използва фактически 90 % от капацитета на пречиствателната станция, както твърди жалбоподателят, то по мнение на Комисията възниква въпросът, дали този факт сам по себе си вече не е доказателство за това, че съоръжението е предназначено само или най-малкото предимно за ползване от Propapier (а с това и със специално предназначение за Propapier). Следователно аргументът на Германия, че в бъдеще пречиствателната станция ще се използва и от други потребители, трябваше да бъде проучен по-обстойно.
(35)
Освен това беше отбелязано, че трябва да се вземе под внимание колко инвеститори най-много могат да се установят в промишлената зона на канала Oder-Spree и какви капацитети на съоръжението средно биха използвали те. В тази връзка Германия беше поканена да предостави подробна информация относно общата концепция за развитието на промишлената зона и за оставащите капацитети на пречиствателната станция, които биха могли да се причислят към потенциалните потребители. Също така Германия трябваше да представи и допълнителна информация относно техническата осъществимост на модулния подход при строителството на пречиствателната станция за отпадъчни води (14).
(36)
Както вече беше посочено, Комисията стигна до предварителното заключение, че мерките за инфраструктурните проекти, в случай че се окажат избирателни, биха съставлявали част от инвестиционния проект на Propapier, така че би трябвало да отговарят на изискванията на Насоките за национална регионална помощ, и по-специално на разпоредбите относно интензитета на помощта и стимулиращия ефект.
3.2. НАМАЛЕНИ ТАКСИ ЗА ПОЛЗВАНЕТО НА ПРЕЧИСТВАТЕЛНАТА СТАНЦИЯ ЗА ОТПАДЪЧНИ ВОДИ
(37)
Също както и при мярката за изграждането на пречиствателната станция Германия беше на мнение, че ако таксата, която следва да заплаща Propapier, съдържа елементи на помощ, то тук става дума за вече съществуваща помощ. Според Германия решението на Комисията по дело N 644e/02, с което беше одобрена схемата СП, се простира и върху косвените ефекти от схемата.
(38)
В решението си за откриване на процедурата Комисията стигна до заключението, че възможната помощ под формата на намалени такси за ползване не се обхваща от решение N 644e/02 и че тук, доколкото таксата би могла да се класифицира като помощ, би ставало дума за нова помощ.
(39)
При преценката на въпроса, дали таксите предоставят икономическо предимство на Propapier, в решението си за откриване на процедурата Комисията изрази съмнение дали събираните от TAZV такси отразяват пълния размер на разходите и дали частен инвеститор би определил същия размер на таксите.
(40)
Комисията е на мнение, че заплащаната от Propapier такса не възстановява в пълен размер разходите за пречистване на отпадъчните води, тъй като Германия сама призна, че тези такси възстановяват само 20 % от включените в калкулацията лихви за вложения собствен капитал, тъй като субсидията в размер на 80 %, която общината е получила от други държавни източници за изграждането на съоръжението, не би трябвало да се взема предвид при определянето на включените в калкулацията лихви. В тази връзка в решението си за откриване на процедурата Комисията отбеляза най-напред, че както Директива 2000/60/ЕО („Рамкова директива на ЕС за водите“) (15), така и KAG Brandenburg предписват, че таксите за ползването на пречиствателна станция за отпадъчни води трябва да възстановяват всички разходи (16). При това в решението за откриване на процедурата се препраща към делата InfraLeuna (17) и Kimberly-Clark/Scott (18), в които Комисията е на мнение, че таксите в размер на пълните разходи отговарят на разходите, които стандартно понася дадено предприятие.
(41)
Жалбоподателят изрази мнение, че за определяне на предимството трябва да се сравнят размерът на фактически заплащаните от Propapier такси и размерът на таксите, които би събирал частен инвеститор на мястото на TAZV.
(42)
Германия предложи заплащаните от Propapier такси да се сравнят с установените за сектора средни тарифи и посочи изследване, съгласно което средната тарифа се движи между 0,24 евро и 1 евро на кубичен метър (19).
(43)
Комисията отбеляза в решението за откриване на процедурата, че принципът на частния инвеститор изглежда приложим в конкретния случай. Все пак тя изрази съмнения дали с прилагането на подобна референтна стойност може да се изключи наличието на държавна помощ, още повече ако данните са очевидно изопачени. Дори ако в други общини посочените такси отразяват пълните разходи, поради различните местни условия са налице различни тарифи, които биха оправдали различен размер на тарифата на частен инвеститор. По тази причина в решението за откриване на процедурата Комисията изрази съмнение, че наличието на предимство за Propapier може да бъде изключено въз основа на тези данни.
(44)
Както е посочено в съображение 26, Комисията, доколкото мярката представлява фактически нова помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, се съмнява в нейната съвместимост с вътрешния пазар съгласно член 107, параграф 3 от ДФЕС. Ако се окаже, че таксата представлява регионална оперативна помощ, то биха възникнали съмнения относно нейната съвместимост с вътрешния пазар, тъй като тази помощ нито е ограничена във времето, нито намалява във времето, нито е насочена към компенсиране на определени (недоказани) недостатъци на региона.
4. МНЕНИЯ НА ГЕРМАНИЯ И НА ТРЕТИ ЛИЦА ОТНОСНО РЕШЕНИЕТО ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
4.1. ПРИ ФИНАНСИРАНИТЕ ОТ ДЪРЖАВНИ РЕСУРСИ ИНФРАСТРУКТУРНИ ПРОЕКТИ СТАВА ЛИ ДУМА ЗА ИНФРАСТРУКТУРА СЪС СПЕЦИАЛНО ПРЕДНАЗНАЧЕНИЕ ЗА PROPAPIER?
4.1.1. Паркинг
Мнение на жалбоподателя
(45)
В решението си за откриване на процедурата Комисията не призна посочения от жалбоподателя брой на паркоместата. Според жалбоподателя предоставената информация (паркоместа за 186 леки и 71 товарни автомобила) произхожда от възложения от град Eisenhüttenstadt предварителен градоустройствен план.
(46)
Според жалбоподателя първоначалните строителни планове на Propapier не предвиждат строителството на частен паркинг, а дори и Propapier да построи свой собствен паркинг, така нареченият обществен паркинг все пак ще бъде от полза предимно за Propapier: табела указва паркоместа за товарни автомобили за електроцентралата и за завода за хартия. Освен това паркингът е в непосредствена близост до завода на Propapier (достига до границите на завода за хартия и граничи с електроцентралата, която първоначално е била част от проекта на Propapier). Паркингът не предлага зони за почивка, които по правило би трябвало да се очакват от подобен обществен паркинг.
(47)
Жалбоподателят твърди, че разположението на паркинга е неблагоприятно и прекалено отдалечено, за да се използва за целите на друга градска промишленост и да доведе до това градът да може да закрие паркоместа за товарни автомобили в своя център.
Мнение на Германия
(48)
Според Германия паркингът не предоставя избирателно предимство на Propapier. Той е общодостъпен и обслужва не само промишлената зона на канала Oder-Spree. Също така Propapier разполага със собствени паркоместа (213 за леки и 27 за товарни автомобили) и вече е било издадено разрешение за строеж на допълнителни паркоместа за 120 леки автомобила.
(49)
Германия възразява срещу изразеното от жалбоподателя мнение, че паркингът облагодетелства предимно Propapier и че разположението на паркинга е неблагоприятно и прекалено отдалечено, за да може да обслужва други индустриални обекти на град Eisenhüttenstadt.
(50)
Според Германия споменатата от жалбоподателя табела, която указва паркоместа за товарни автомобили за електроцентралата, е от временен тип и се дължи на строителни работи в електроцентралата. Тези работи са приключили в края на март 2011 г. Табела към подстъпа за паркинга е била поставена на новата улица, като табелата не се отнася за определено предприятие или съоръжение.
4.1.2. Улица
Мнение на жалбоподателя
(51)
Жалбоподателят възразява срещу изложението на Германия, че новата улица ще свързва промишлената зона с национален път B 112; според жалбоподателя улицата свършва няколко метра зад завода за хартия, без да е видно намерение тя да бъде продължена; ако все пак бъде продължена, тя няма да обслужва други предприятия, тъй като в частта на удължението няма установено предприятие.
(52)
По тази причина жалбоподателят е на мнение, че паркингът и улицата предоставят на Propapier избирателно предимство и са със специално предназначение за ползване от Propapier.
Мнение на Германия
(53)
Според Германия новата улица ще свърже съществуващата промишлена зона на канала Oder-Spree и нейните разширения на север с национален път B 112. Тя ще облекчи трафика и ще намали замърсяването на въздуха в центъра на Eisenhüttenstadt, като предостави възможност на товарните автомобили да избягват центъра на града, и ще съкрати времето за придвижване на промишления и търговския транспорт до Франкфурт на Одер с минимум 1/3. Тя е част от общото развитие на планираната още през 1993 г. промишлена зона и предлага на предприятията във Франкфурт по-добър достъп до вътрешното пристанище на Eisenhüttenstadt. Германия твърди, че улицата вече е била планирана в програмата за Одер на правителството на провинцията.
(54)
Тя ще предложи допълнителни възможности за развитие на промишлената зона ArcelorMittal и други промишлени зони. Предвидено е било строителството на улицата да протече на два етапа; след известно забавяне по технически причини последната част е била завършена в края на 2013 г.
4.1.3. Разширяване/удълбочаване на канала Oder-Spree
(55)
През 2008 г. Eisenhüttenstadt разшири промишлената зона на канала Oder-Spree, за да привлече предприятия. Според Германия работите по разширяването и увеличаването на дълбочината на канала Oder-Spree са в рамките на необходимата редовна поддръжка на водния път, който е част от трансевропейските мрежи (ТЕМ). От 2003 г. насам се извършва преустройство на шлюзовете по цялата дължина на канала (понастоящем шлюзът Kersdorf, новото изграждане на шлюза Fürstenwalde е било отложено). Германия пояснява, че това няма връзка с установяването на Propapier и че не би предоставило избирателно предимство за Propapier.
4.1.4. При пречиствателната станция за отпадъчни води става ли дума за инфраструктура със специално предназначение за Propapier?
Мнение на жалбоподателя
(56)
Жалбоподателят пояснява, че помощта не би могла да попадне в схемата, която според решението по дело N 644e/02 не представлява помощ, защото срокът на действие на споменатата схема е изтекъл в края на 2006 г. и следователно схемата не е била в сила към момента на предоставянето на инвестиционната помощ за строителството на пречиствателната станция на TAZV.
(57)
Жалбоподателят твърди също, че схемата не би била приложима и поради факта, че пречиствателната станция за отпадъчни води не предоставя обществена услуга, а е била изградена единствено за приоритетно ползване от Propapier.
(58)
Според жалбоподателя хартиената индустрия - също и в Германия - по правило разполага със собствени пречиствателни станции за отпадъчни води за заводи за рециклирана хартия, така че аргументът на Германия, че предприятията са задължени да се свързват към обществената канализация, не е основателен.
(59)
Според жалбоподателя пречиствателната станция за отпадъчни води не е част от обща концепция за икономическо планиране за промишлената зона, която да се простира върху всички потенциални инвеститори, а е била разработена и представена още през 2007 г., едновременно със завода за хартия на Propapier и електроцентралата. Предложението на Eisenhüttenstadt за решение относно развитието на промишлената зона от 7 ноември 2007 г. се отнася само до двама или трима инвеститори. Жалбоподателят твърди, че Eisenhüttenstadt рекламира промишлената зона едва от 2010 г. и посочва, че градът е започнал да търси други инвеститори едва във връзка с жалбата на Smurfit Kappa.
(60)
По мнение на жалбоподателя, от строителните особености на пречиствателната станция на TAZV произтича еднозначно, че е била точно съобразена с потребностите на Propapier. Техническите характеристики на пречиствателните станции за отпадъчни води са специфично определени за сектора. Съоръженията за пречистване на вода за заводи за рециклирана хартия включват по правило една стъпало за анаеробно пречистване и едно стъпало за аеробно пречистване, докато стандартните градски канализационни системи често разполагат само със стъпало за аеробно пречистване. Обстоятелството, че пречиствателната станция на TAZV разполага и с двете стъпала, е допълнителен аргумент за това, че тя не обслужва обществени интереси, а представлява инфраструктура със специално предназначение за Propapier.
(61)
По мнение на жалбоподателя е много малко вероятно при планирането на съоръжението да са били взети предвид потребности от капацитет, различни от тези на завода за хартия на Propapier (и допълващата го електроцентрала, която сега е собственост на EnBW). Жалбоподателят твърди, че EnBW не е независим потребител, защото инвестицията в електроцентралата е тясно свързана с проекта на завода за хартия и не би била осъществена без завода на Propapier.
(62)
Жалбоподателят отбелязва, че другият установен в промишлената зона инвеститор, 5N PV, използва съвсем малък процент от наличния капацитет на пречиствателната станция на TAZV и че неговите потребности от пречистване на отпадъчни води биха могли да бъдат покрити от вече наличната пречиствателна станция за отпадъчни води. Тъй като 5N PV е започнало дейността си още през май 2008 г., т. е. две години преди пускането в експлоатация на новата пречиствателна станция на TAZV, първоначално то е използвало съществуващата пречиствателна станция за отпадъчни води.
(63)
Жалбоподателят посочва, че не са налични прогнози за очакваните потребности от пречистване на отпадъчни води на потенциални други инвеститори и че няма информация за това дали и кога ще бъдат на разположение тези допълнителни капацитети. Понастоящем във всички случаи няма свободни капацитети. По-нататък жалбоподателят се позовава на статия в пресата (Märkische Oderzeitung от 3 февруари 2011 г.), в която се съобщава за техническа неизправност в биобасейн и се отбелязва, че всички налични басейни ще са необходими за настоящите индустриални потребители.
(64)
По мнение на жалбоподателя Германия е потвърдила непряко, че друго предприятие няма да използва съоръжението за пречистване на отпадъчни води, когато заяви, че таксите за новата пречиствателна станция на TAZV ще бъдат по-ниски от тези за съществуващата пречиствателна станция, защото при новото съоръжение няма да има необходимост от скъпа канализационна система между отделните потребители (и по този начин потвърди, че няма да се добавят нови потребители).
(65)
Според жалбоподателя от данните на TAZV е видно, че Propapier ползва минимум 90 % от дневния капацитет на станцията.
(66)
Жалбоподателят разяснява, че декларираната от Германия модулна конструкция на пречиствателната станция има чисто теоретичен характер и не води до икономии от мащаба, тъй като вторият модул струва 80 % до 90 % процента от първия. Относително високите разходи за добавянето на модули говорят за това, че първоначалната инвестиция от 42 милиона евро е от полза на първо място за Propapier като избирателна мярка.
(67)
Според жалбоподателя, въз основа на обстоятелството, че новата пречиствателна станция на TAZV се намира в непосредствена близост до съоръжението на Propapier, до електроцентралата и до завода за хартия, Propapier може да използва повторно биогаза, който се образува при анаеробната обработка на отпадъчните води на предприятието.
(68)
Въз основа на горепосоченото жалбоподателят стига до заключението, че пречиствателната станция на TAZV представлява инфраструктура със специално предназначение за Propapier и че публичното финансиране на изграждането на пречиствателната станция за отпадъчни води е инвестиционна помощ за Propapier. По мнение на жалбоподателя Комисията следва да провери дали тези мерки във връзка с предоставената за завода за хартия на Propapier регионална инвестиционна помощ (дело за държавна помощ SA.23827) отговарят на всички условия на Насоките за регионална помощ.
Мнение на Германия
(69)
Мерките, предоставени в рамките на схемата без елементи на помощ N 644e/02, не представляват помощ.
Обществената инфраструктура е на разположение на всички при еднакви условия
(70)
Германия твърди, че пречиствателната станция за отпадъчни води не е била със специално предназначение за Propapier: тук се касае за обществена структура, която попада в областта на безопасността и служи на защитата на околната среда и на населението от заболявания. Всички предприятия, които понастоящем се намират в промишлената зона на канала Oder-Spree или ще се установят там в бъдеще, имат правото да се свържат към обществената пречиствателна станция за отпадъчни води и да я използват при равни условия. Таксите биха се калкулирали въз основа на същите предписани от закона принципи. В Германия пречистването на отпадъчните води е в рамките на компетентността на общините, като е налице задължение за свързване и ползване на услугата. Потребителите нямат възможността да избират доставчик на услугата, различен от този за общината.
(71)
Германия отхвърля твърдението на жалбоподателя, че по правило заводите за хартия разполагат със собствени системи за пречистване на отпадъчните води и не са задължени да се свързват към градските канализационни системи, като отбелязва също, че предприятието Propapier е задължено от закона (20) да се свърже към и да използва пречиствателната станция на TAZV. Изключенията от това задължение за свързване са силно ограничени (само ако свързването е невъзможно или нереалистично). Налице е много малко общодостъпна информация относно пречистването на отпадъчните води на производителите на хартия, но тя показва, че много заводи за хартия са свързани към пречиствателни станции за градски отпадъчни води.
Инфраструктурата не е била изградена единствено за Propapier
(72)
Германия не е съгласна с твърдението на жалбоподателя, че пречиствателната станция на TAZV е съобразена с техническите потребности на Papapier: двустепенното пречистване на отпадъчни води не е типично за хартиената индустрия, а се среща в множество различни браншове и много от пречиствателните станции за градски отпадъчни води прилагат двустепенно пречистване. Техническите характеристики на пречиствателната станция на TAZV (двустепенен биологичен процес) са базирани на актуалните технически стандарти, при което е взето предвид, че съществена част от отпадъчните води ще е силно замърсена. Германия признава, че пречиствателните станции за градски отпадъчни води, които обработват само отпадъчни води от санитарни съоръжения или леко замърсени води, по правило нямат обособено стъпало за предварителна обработка, но акцентира, че двустепенното пречистване е характерно при съоръженията, обработващи индустриални отпадъчни води. Германия представи списък с 18 завода за хартия в страната, които произвеждат рециклирана хартия и са свързани към пречиствателни станции за градски отпадъчни води, и отбелязва, че в хартиения сектор се срещат и двата вида пречиствателни станции за градски отпадъчни води (едностепенна и двустепенна).
(73)
Според Германия пречиствателната станция за отпадъчни води е част от пакет от общи инфраструктурни мерки, проведени с цел развитие на промишлената зона на канала Oder-Spree. Никоя от тези мерки не е със специално предназначение за конкретно предприятие. Решения относно изграждане на съоръжението, свързване към съоръжението и използване на съоръжението не се вземат по преценка на Propapier или потенциални потребители.
(74)
Германия отхвърля представената информация, че пречиствателната станция на TAZV е била построена специално за Propapier. Властите посочват, че строителството е било планирано в рамките на други потенциални инвестиции през периода 2004-2006 г., много преди установяването на Propapier в промишлената зона.
(75)
Германия твърди, че наличният капацитет на инфраструктурата за пречистване на отпадъчни води е ограничен извън рамките на промишлената зона и че остатъчният капацитет би бил достатъчен за задоволяване потребностите само на един допълнителен (по-малък) инвеститор; Германия потвърждава, че първоначално предприятието 5N PV фактически е било свързано към наличната пречиствателна станция.
(76)
Обстоятелството, че установяването на Propapier в промишлената зона е дало стимул за започване изграждането на отдавна планираната пречиствателна станция за отпадъчни води, според Германия не може да се разглежда като избирателно предимство за Propapier. Германия се позовава на заключенията на генералния адвокат Van Gerven, който в рамките на делото C-255/91 (Matra/Комисия) (21) потвърди, че е неизбежно първоначално инфраструктурата да се използва преди всичко от първото предприятие, което се е установило в новосъздадената промишлена зона. Това обаче ще се промени, когато развитието на региона поеме в очакваната посока.
(77)
Германия посочва, че и трите предприятия, които понастоящем са се установили в промишлената зона на канала Oder-Spree, т. е. Propapier, 5N PV и електроцентралата EnBW, са свързани към пречиствателната станция за отпадъчни води и я използват. По-нататък Германия пояснява, че в различни моменти е вземано предвид установяването и на други предприятия (една или две инсталации за алтернативно гориво, фотоволтаичен завод за стъкло, инвестиционни предложения от няколко инвеститори в различни сектори и оглед на мястото от няколко потенциални инвеститори), но че по-нататъшното развитие на промишлената зона, в частност с оглед на кризата, която засегна особено силно районите в по-неблагоприятно положение, ще отнеме време.
Капацитет към момента
(78)
Германия отхвърля твърденията на жалбоподателя, според които тя не е посочила капацитета отпадъчни води за потребителите на пречиствателната станция на TAZV, Propapier използва минимум 90 % от наличния капацитет и не е налице свободен капацитет.
(79)
Според Германия пречиствателната станция на TAZV, в състоянието си към настоящия момент, разполага с капацитет за потенциални нови инвеститори. Тримата настоящи потребители използват общо капацитет от [ 500] (22) м3/ч, а максималният капацитет на пречиствателната станция на TAZV е 638 м3/ч. Следователно общият използван капацитет е около [60-80] % и е налице свободен капацитет от близо [150-250] m3/h. Използваният от Propapier среден капацитет възлиза на [300-500] м3/ч, а максималният е [400-500] m3/h. Така Propapier използва средно [ 70] % и максимум [ 70] % от общия капацитет на пречиствателната станция на TAZV.
Модулна конструкция на пречиствателната станция на TAZV
(80)
Германия твърди, че пречиствателната станция на TAZV е проектирана още отначало за модулно разширяване в хода на поетапното развитие на промишлената зона на канала Oder-Spree. Модулното проектиране на съоръжението е видно от Кратко описание на TAZV 2007, в което се говори за потенциално силно замърсени води от хартиената индустрия, производството на биоетанол и други промишлени отрасли.
(81)
Германия твърди, че още на сегашния етап на разработване централни компоненти на пречиствателната станция са проектирани за максимален капацитет при евентуално разширяване. Така например номиналният вътрешен диаметър на дългия 5 km тръбопровод за изхвърляне от тръбопровода за пречистени отпадъчни води към река Одер е над три пъти по-голям от необходимото на сегашния етап на разработване (може да поеме обем от 1 945 m3/h, докато пиковият отток понастоящем е само 638 m3/h), а TAZV разполага с опцията да увеличи площта на пречиствателната станция за отпадъчни води с прилежащ парцел с площ 3,3 ha. След подобно модулно разширяване потенциалните потребители също ще имат равен достъп до пречиствателната станция за отпадъчни води.
(82)
По тази причина Германия твърди, че високият понастоящем дял на Propapier в общия капацитет на пречиствателната станция за отпадъчни води не обосновава избирателно предимство, а е само моментна оценка на ситуацията, тъй като инфраструктурата е проектирана така, че - чрез модулно разширяване - да може да поеме и други потребители при същите условия. Това ще отнеме време, защото пречиствателната станция за отпадъчни води е част от обща икономическа концепция за местността, която обхваща няколко зони за разширяване на различни етапи. Ситуацията към момента със само трима установени инвеститори е преходен период на осъществяващото се от 1994 г. развитие на индустриалните зони в тази местност. Близо половината от промишлената зона на канала Oder-Spree (35 ha) все още е на разположение за други инвеститори. През 2011 г. Германия оцени, че тази площ ще се заеме в рамките на 5 години, и добавя, че допълнително разширяване тогава ще бъде възможно и в останалите зони „Североизток“ (40 ha) и „Север“ (160 ha).
(83)
Германия отхвърля мнението на жалбоподателя, че модулната конструкция на пречиствателната станция на TAZV няма да доведе до икономии от мащаба. Германските власти посочват, че модулното разширяване на пречиствателната станция на TAZV може да се осъществи на три етапа, а именно при съществено по-малки разходи за добавен m3 капацитет, отколкото при първоначалната инвестиция:
-
Етап 1 (повишаване на капацитета с 33 %, допълнително количество отпадъчни води от 213 m3) би могъл да се реализира в рамките на няколко месеца и би струвал от 1,2 до 1,5 милиона евро при допълнителна промишлена зона от около 19 ha,
-
Етап 2 (повишаване на капацитета с 69 %, допълнително количество отпадъчни води от 426 m3) би могъл да се реализира в рамките на няколко месеца и би струвал от 5,3 до 5,6 милиона евро при допълнителна промишлена зона от около 38 ha,
-
Етап 3 (разширяване върху прилежаща земя; повишаване на капацитета със 100 %, допълнително количество отпадъчни води от 638 m3) би струвало от 17 до 18 милиона евро при допълнителна промишлена зона от около 57 ha. Повишаването на капацитета със 100 % би наложило упражняване на опция върху прилежащия парцел и би струвало до 18 милиона евро.
(84)
Германия твърди, че модулната конструкция на пречиствателната станция за отпадъчни води съответства на предписанието за ефикасно и икономично използване на ресурсите и може да се види в рамките на предходното прекомерно оразмеряване на пречиствателните станции за отпадъчни води в новите федерални провинции. Санкционирането на подобно модулно оразмеряване като избирателно предимство би подтикнало към икономически неизгодно прекомерно оразмеряване на инфраструктури още от самото начало. Освен това таксите не биха възстановили разходите за подобно прекомерно оразмеряване.
(85)
Оценяването на настоящото ограничение на пречиствателната станция като избирателно предимство би било стимул за икономически неизгодно прекомерно оразмеряване на инфраструктурата.
(86)
По мнение на Германия цитираната от жалбоподателя статия в пресата (сравни съображение 63) е неуместна. Според властите създаването на допълнителен неизползван басейн само за случаите на технически инциденти би попречило на изпълнението на наложените в рамките на Gemeinschaftsaufgabe правила за икономично и ефикасно планиране.
(87)
Според жалбоподателя потребителите на новата пречиствателна станция на TAZV заплащат по-ниски такси в сравнение с тези на съществуващата пречиствателна станция за градски отпадъчни води, защото при новото съоръжение не е необходима обширна тръбопроводна система, която да свързва всички потребители помежду им. Германия отхвърля заключението на жалбоподателя, че по тази причина други потребители не могат да бъдат присъединявани към пречиствателната станция. Според Германия други търговски потребители могат да бъдат свързани безпроблемно, като ограничението е обусловено на първо място от размера на тръбата, която отвежда пречистените води в река Одер.
(88)
Германия отхвърля представената от жалбоподателя информация, че Propapier може да използва произвеждания от пречиствателната станция на TAZV биогаз. Потребителите на пречиствателната станция за отпадъчни води нямат възможност да използват биогаза. TAZV използва биогаза в собствената си 3-мегаватова електроцентрала.
(89)
Германия отхвърля твърдението, че рекламирането на промишлената зона пред други инвеститори е започнало едва след жалбата на Smurfit Kappa: още през 1998 г. Eisenhüttenstadt възложи на инвеститора Center Ostbrandenburg маркетинга на промишлени и търговски площи, наред с другото и в промишлената зона на канала Oder-Spree. Проектна документация за промишлената зона на канала Oder-Spree е налице от 1995 г.
(90)
Германия заключава, че пречиствателната станция на TAZV не представлява инфраструктура със специално предназначение за Propapier.
(91)
Освен това Германия заключава, че инфраструктурните мерки в разширената промишлена зона на канала Oder-Spree (строителство и привеждане в готовност на пречиствателната станция за отпадъчни води и останалите строителни мерки - паркинг, улица, удълбочаване/разширяване на канала) са общи мерки за развитие, които не предоставят избирателно предимство на Propapier и не са запазени за ползване от Propapier. Според Германия обстоятелството, че понастоящем инфраструктурата се използва само от няколко първоначално установили се в района потребители, е присъщо на перспективата за развитие като преходен период.
4.2. НАЛИЦЕ ЛИ Е ПРЕДИМСТВО ЗА PROPAPIER ВСЛЕДСТВИЕ НА НАМАЛЕНИТЕ ТАКСИ ЗА ПОЛЗВАНЕ НА ПРЕЧИСТВАТЕЛНАТА СТАНЦИЯ ЗА ОТПАДЪЧНИ ВОДИ?
Мнение на жалбоподателя
(92)
Жалбоподателят е съгласен с изразената от Комисията в решението за откриване на процедурата позиция (сравни съображение 63 от решението за откриване на процедурата и съображение 38 от настоящото решение), че решението по делото N 644e/02 не покрива таксите за ползването на пречиствателната станция за отпадъчни води. Следователно таксите би трябвало да отразяват общите разходи за ползването. Обстоятелството, че изчисляването на таксите се базира на Закона за местните такси (KAG), не оправдава по-ниски такси и произтичащото предимство за Propapier.
(93)
Жалбоподателят твърди, че пречиствателната станция за отпадъчни води не предоставя обществена услуга, а е била изградена единствено за първостепенното ползване от Propapier.
(94)
Според жалбоподателя и трите предложени от Комисията в нейното решение за откриване на процедурата метода (метод на пълните разходи, цена на частен инвеститор, референтна цена) показват, че със събираните такси се предоставя предимство на Propapier.
Метод на пълните разходи
(95)
Жалбоподателят твърди, че не само член 9 от Рамковата директива на ЕС за водите, а също и фактът, че повечето заводи за рециклирана хартия разполагат със собствена пречиствателна станция за отпадъчни води, говорят в полза на изчисляването на пълните разходи. Заплащаната от Propapier такса възстановява само 20 % от включените в калкулацията лихви за вложения собствен капитал и не отчита дела на собствения капитал, който се пада на 80-процентното публично участие в разходите по изграждането на пречиствателна станция за отпадъчни води.
Цена на частен доставчик (тест на частния инвеститор)
(96)
Според жалбоподателя частен оператор или собственик на завод за хартия желае да покрие минимум всички разходи, така че този метод съвпада с горепосочения метод на пълните разходи.
Референтна цена
(97)
Жалбоподателят е съгласен с изразеното от Комисията в решението за откриване на процедурата мнение, че наличието на държавни помощи вероятно не може да се изключи чрез използването на референтни цени. Единствено сравняването на заводи за хартия, които използват градски канализационни системи, не е представително, защото повечето заводи за хартия разполагат със собствена пречиствателна станция за отпадъчни води.
(98)
Жалбоподателят твърди, че Германия е представила само много избирателна информация за заплащаните от останалите заводи за хартия канализационни такси (научно изследване, сравнение между тарифите в промишлена зона Spreetal/Schwarze Pumpe и остаряло решение от 1990 г.) и че тези примери не могат да бъдат основание за изчисляване на референтна цена и затова, защото таксите зависят от субсидии и инвестиционни разходи и законодателството може да се различава в различните местности. Жалбоподателят прави сравнение със собствената си пречиствателна станция, която ползва градската канализационна система в (поверителна информация), и изчислява, че Propapier, при отчитане на инвестиция в строителство в размер на 42 милиона евро (като в Eisenhüttenstadt), би трябвало да заплаща 4 EUR/m3, което е далеч над понастоящем заплащаната от Propapier такса.
(99)
Жалбоподателят твърди, че цитираната от Германия статия е публикувана през 2004 г. и се позовава на публикувано през 2002 г. научно изследване, което се базира на данни от 2000/2001 г. В тази връзка той препраща към приложение 6 към писменото изложение на Германия от 30 януари 2009 г., което включва статия на онлайн източника „Das Papier 2004-T174“ (23). Според жалбоподателя научното изследване касае само седем анонимни завода за хартия и не става ясно дали те използват собствена пречиствателна станция за отпадъчни води, или са свързани към градската канализация и дали взетите предвид разходи включват само оперативните разходи (без капиталови, респ. други неоперативни разходи). Ако изследването сравнява само заводи за хартия със собствена пречиствателна станция за отпадъчни води, капиталовите разходи би трябвало да се вземат предвид.
Мнение на Германия
(100)
Германия поддържа становището си, че евентуално предимство, произтичащо от таксите за ползването на пречиствателната станция на TAZV, не би представлявало държавна помощ, защото според Германия решението на Комисията по делото N 644e/02 покрива и косвените последици от схемата СП, т.е. таксите. Германия твърди още, че мярката, която в дело N 644e/02 е обявена като невключваща елементи на помощ, не би могла да представлява държавна помощ на ниво потребител. Германия твърди още, че по въпроса, дали помощта за оператор на инфраструктура може да бъде предадена на потребителя на дадена инфраструктура, Комисията е променила позицията си едва след решението на съда по делото Flughafen Leipzig-Halle GmbH (24).
(101)
Германия признава, че към момента на предоставянето на инвестиционната помощ за TAZV срокът на решението по делото N 644e/02 е бил изтекъл. Германските власти обаче изтъкват, че съответното законодателство, залегнало в основата на решението по делото N 644e/02, е съответствало на това, въз основа на което е била предоставена мярката за TAZV. Правното основание е било само актуализирано, но при това съдържанието му е останало непроменено. Ето защо Германия твърди, че само актуализирането на дадено правно основание не поражда автоматично класифициране като държавна помощ.
(102)
Германия акцентира, че изчисляването на разходите е прозрачно и заложено в закона.
Без икономическо предимство за Propapier
(103)
Германия взема отношение относно трите възможности за определяне на таксата за дадено предприятие, което ползва услуги по пречистването на отпадъчни води (съображение 68 от решението за откриване на процедурата): метод на пълните разходи, цена на частен инвеститор, референтна цена.
При прилагане на метода на пълните разходи не произтича предимство
(104)
Германия възразява на твърдението, че заплащаната от Propapier такса не възстановява пълните разходи. Изчисляването на разходите е продиктувано от закона (и по принцип трябва да възстановява разходите, с изключение на факта, че субсидии от трети лица не се вземат под внимание при изчисляването на включените в калкулацията лихви (25)). Според законовите разпоредби разходите трябва да бъдат покрити, но не и надвишени. Всички възникнали за TAZV разходи са покрити, включително лихвите върху дела на TAZV в инвестирания капитал. Изчисляването на фиктивни лихви върху субсидии от държавата не е оправдано, тъй като тези разходи не са възникнали за TAZV.
(105)
На Propapier не се предоставя избирателно предимство, защото таксите са еднакви за всички потребители на новата пречиствателна станция.
(106)
Дали таксите биха били по-високи без предоставените в рамките на схемата СП субсидии за изграждането на пречиствателна станция за отпадъчни води, зависи от множество фактори, като например наличието на други финансови ресурси.
(107)
Властите не са задължени нито въз основа на принципа „замърсителят плаща“, нито въз основа на Рамковата директива на ЕС за водите да вземат предвид субсидии при изчисляването на лихвите върху вложения капитал. Рамковата директива на ЕС за водите предписва, че разходите за водни услуги трябва да бъдат покрити, но предоставя на държавите членки свобода на действие при прилагането ѝ В конкретния случай всички разходи на TAZV (за водната услуга) са покрити. Принципът „замърсителят плаща“ не важи абсолютно, но трябва да бъде „взет предвид“. В този случай той е отчетен чрез включването на всички разходи на TAZV в калкулацията.
(108)
В Рамковата директива на ЕС за водите се говори за „адекватен“ принос. Германия посочва, че платените от Propapier такси са сравнително високи, съпоставено с други области на Германия или с Европейския съюз. Освен това германските власти отбелязват, че според Рамковата директива на ЕС за водите държавите членки могат да вземат предвид социалните, екологичните и икономическите последствия от възвръщаемостта, както и географските и климатичните условия на засегнатите области или област.
(109)
Германия твърди, че сравняване с делата Kimberly-Clark или InfraLeuna (вж. и съображение 70 от решението за откриване на процедурата) не е убедително. Предмет на делото Kimberly-Clark е преференциална тарифа за предприятие, въз основа на която е налице съмнение, че е възможно да не се възстановяват всички разходи. В конкретния случай се възстановяват всички разходи и тарифните условия са еднакви за всички потребители. Делото Kimberly-Clark касае промишлена зона, разработена в съответствие със специфичните потребности на едно-единствено предприятие, докато в този случай промишлената зона е разработена за няколко установили се там предприятия.
(110)
Предмет на решението по делото InfraLeuna е ценообразуването на частни предприятия във връзка с ползването на частни инфраструктури, докато настоящото дело се отнася до използването на градска инфраструктура и предписани от закона, а не пазарни такси. В конкретния случай потребителите са поели всички разходи, които се поемат стандартно от дадено дружество в областта на услугите по пречистване на отпадъчни води. На нелиберализиран пазар за пречистване на отпадъчни води разходните фактори, които следва да се отчитат, са определени в закона и са еднакви за всички предприятия (KAG Brandenburg).
(111)
Посочените в решението за откриване на процедурата решения по делата Wagner и Weida Leder (съображение 71 и бележка под линия 19) се отнасят до субсидии за изграждането на частни пречиствателни станции за отпадъчни води. В конкретния случай Propapier обаче не получава субсидии за доброволни частни инвестиции, а заплаща определените му от закона такси за ползване.
Тестът на пазарния инвеститор е неприложим
(112)
Германия е на мнение, че водата не е стандартна търговска стока. В Германия секторът по пречистване на отпадъчни води е разпределен между регионални монополи на местни обществени предприятия за пречистване на отпадъчни води. Ето защо в Германия пречистването на отпадъчните води не е икономическа дейност, а задължение на общините. TAZV действа като държавен орган, а не като предприятие, чието поведение може да бъде проверено с теста на пазарния инвеститор. В Германия е налице задължение за свързване и ползване на услугата. Потребителите нямат възможността да избират доставчик на услугата, различен от този за общината. Таксите са предписани от закона, определят се от властите и не могат да превишават разходите.
(113)
В Германия секторът по пречистване на отпадъчни води е достъпен за частни предприятия само в ограничена степен. Те могат да сътрудничат при техническото изпълнение на законовите задължения за пречистване на отпадъчните води само въз основа на договори за управление или договори за предоставяне на услуги. Отговорността за изпълнение на задачата обаче остава за общината, която не е задължена от закона да обяви търг за договора. Освен това частни предприятия биха могли да изпълняват технически задачи (или по изключение да събират такси), но и в този случай таксите не могат да превишават разходите им. От страна на TAZV не имало възлагане на технически задачи на трети лица.
(114)
Тъй като таксите са предписани от закона и не могат да надвишават разходите за инфраструктурата, няма пазар, на който частни предприятия да могат да определят такси за пречистване на отпадъчни води с цел реализиране на печалба. Няма конкуренция между частни предприятия или между частни и публичноправни предприятия по отношение на крайни потребители.
(115)
Според Германия в подобен случай не е възможно поведението на оператора на услугите да се сравнява с това на частен инвеститор. Ето защо тестът на частния инвеститор е неприложим.
Референтни цени
(116)
С оглед на задължението за свързване към пречиствателната станция за отпадъчни води няма конкуренция, а следователно и пазарна цена, която да служи като бенчмарк за оценката на предимството.
(117)
Германия отхвърля представената от жалбоподателя информация, че само няколко завода за хартия използват градски канализационни системи и че по тази причина залагането само на данни от тези заводи за хартия като бенчмарк няма да е представително.
(118)
В становището си Германия уточнява, че Propapier не заплаща такса от 0,95 EUR/m3 (както е посочено в съображения 72 и 80 от решението за откриване на процедурата), а от 2010 г. внася такса от 1,18 EUR/m3. В сравнение с други места в Европейския съюз тази такса е сравнително висока и във всички случаи различна от обичайната. Съгласно проведена от Verband Deutscher Papierfabriken анкета сред 77 предприятия в областта на германската хартиена индустрия, които представят 68 % от сектора, през 2007 г. таксите са били средно 1,12 EUR/m3 (диапазон от 0,31 до 2,20 EUR/m3). Заплащаната от Propapier такса е в рамките на този диапазон и е над средното ниво съгласно тази извадка.
(119)
В следващи становища Германия информира Комисията, че през 2012 г. таксата е увеличена на 1,41 EUR/m3, за да покрие загубите в пусковия период на пречиствателната станция за отпадъчни води. През 2013 г., въз основа на икономии от енергийни разходи, таксата е определена на 1,39 EUR/m3 в съответствие с правното задължение таксите да възстановяват разходите, но да не ги надвишават. Също така Propapier трябва да обработва предварително отпадъчните води, преди да ги подаде към пречиствателната станция на TAZV. Разходите за предварителната обработка са близо […] EUR/m3, което прави общите разходи на Propapier за пречистване на отпадъчни води […] EUR/m3; в сравнение с това средните разходи в сектора (2010 г.) са 1,27 EUR/m3.
(120)
Германия твърди, че сравнението с плащаните от други производители на хартия в Европейския съюз такси е правилният бенчмарк за оценката, че не е налице икономическо предимство и че опасенията на Комисията относно подобно сравнение са неоснователни.
(121)
Според Германия при представените на Комисията примери става дума за средни цени на база пълни разходи. Германия твърди, че няма доказателства за това, че тези такси включват държавни помощи.
(122)
Германия твърди, че примерът Lenzing Lyocell (26) е основателен, дори и ако фактическият състав е отпреди десет години (Propapier заплаща повече от двойния размер на таксата, но таксите за пречистване на отпадъчни води не са се увеличили с повече от 100 % през последните 10 години).
Съществуваща помощ
(123)
Германия представя два аргумента за това, защо таксите, доколкото те представляват помощи, трябва да се разглеждат като съществуващи помощи по смисъла на член 1, буква б), подточка v) от Регламент (ЕО) № 659/1999.
(124)
Германия пояснява, че през 2003 г. в решението си по дело N 644e/02 Комисията е стигнала до заключението, че схемата СП не представлява държавна помощ за операторите на пречиствателни станции за отпадъчни води, доколкото операторът - като при TAZV - е Zweckverband. Комисията базира тази констатация на факта, че Zweckverband подлежи на общински надзор и предоставя услуга от общ икономически интерес. Както обаче Комисията сама отбеляза в съображение 57 от решението за откриване на процедурата, схемата, дори ако междувременно въз основа на развитието на вътрешния пазар представлява помощ, би трябвало съгласно член 1, буква б), подточка v) от Регламент (ЕО) № 659/1999 да се класифицира като съществуваща помощ.
(125)
Както е посочено в съображение 100 от настоящото решение, според Германия решението по делото N 644e/02 включва и косвените ефекти от схемата Gemeinschaftsaufgabe, т. е. таксите. Таксите не изискват отделно уведомление, защото методът за изчисляването им е част от изпълнението на схемата.
(126)
С оглед на аргументацията, че при таксите става дума за съществуваща помощ, Германия изразява мнение, че тази съдържаща се в таксите помощ вече е била в сила преди влизането в сила на Договора за създаване на Европейската икономическа общност на 1 януари 1958 г. Съществуваща преди влизането в сила на договора за ЕИО помощ остава съществуваща помощ, дори и в случай на модификации на по-късен етап, доколкото се запазва „същността“ на оригиналната схема (27). Прецизирането на общо правило, действащо още преди 1 януари 1958 г., не представлява нова помощ, подлежаща на уведомяване (28).
(127)
Германия пояснява, че KAG са били налице преди влизането в сила на договора за ЕИО през 1958 г. и след това са продължили да се прилагат. Член 6, параграф 2 от действащия KAG Brandenburg, въз основа на факта, че Бранденбург попада в част от областта на някогашното Кралство Прусия, води началото си от KAG за Кралство Прусия от 14 юли 1893 г. (PrKAG) и Gemeindeabgabengesetz Bayern (BayGAG). Германия базира този аргумент на следните подаргументи:
а)
Тези закони са останали в сила и в периода от 1919 до 1933 г., както и от 1933 до 1945 г.
б)
Днешните KAG на старите федерални провинции водят началото си от PrKAG.
в)
KAG Brandenburg - без оглед на специалното положение на новите федерални провинции въз основа на разделението на Германия - е в историческа приемственост с PrKAG.
Подаргумент а):
(128)
В PrKAG вече е предвидена възможността за събиране на такси от общините за ползването на обществени инфраструктури. Gebührenabgabengesetz, който е в сила в Бавария от 1938 г. (и представлява основа за редица подобни закони в останалите южногермански федерални провинции), също предвижда тази възможност (29). Съгласно PrKAG по правило таксовите единици се определят така, че да бъдат възстановени разходите за управление и поддръжка на мероприятието, включително тези за олихвяване и изплащане на вложения капитал. Въпреки че таксите съгласно PrKAG трябва да възстановяват само разходите за олихвяване на вложения (за инфраструктурата) капитал, решения от следвоенния период относно PrKAG предполагат, че при действието на PrKAG не е предвидено олихвяване на субсидии от трети лица.
(129)
PrKAG, респ. съпоставими съществуващи закони на провинциите не са били отменени нито във Ваймарската република, нито след завземането на властта от нацистите. По този начин те са останали в сила и след 1918 г.
Подаргумент б):
(130)
След Втората световна война PrKAG продължава да е в сила като национално законодателство под Основния закон от 1949 г. (по-нататък „GG“), в съответствие със законите, които не му противоречат (член 123 GG), и чрез разпоредби, които позволяват на федералните провинции да приемат закони в определени области. Това показва ясно, че PrKAG е бил в сила в германските федерални провинции още преди влизането в сила на Договора за създаване на Европейската икономическа общност.
(131)
След създаването на Федерална република Германия през 1949 г. в някои западногермански провинции PrKAG се заменя постепенно от съответните закони за местните такси. Със замяната на PrKAG от тези закони на провинциите през 60-те и 70-те години на ХХ век схемата се прецизира и адаптира терминологично, при което същината на закона все пак се запазва. По-специално се запазва това, че върху субсидии от трети лица не могат да се калкулират лихви (30). Съгласно PrKAG олихвяването се извършва само за външния капитал. Съгласно законите на провинциите олихвяването се извършва върху собствения капитал; нито PrKAG, нито тези закони на провинциите обаче предвиждат включени в калкулацията лихви върху субсидии.
(132)
Ето защо Германия е на мнение, че днешните закони за местните такси на старите федерални провинции водят началото си от PrKAG. Според Германия в конкретния случай е особено важно да се разгледа KAG Nordrhein-Westfalen от 1969 г. (31), който е послужил като модел за KAG Brandenburg и е заменил PrKAG от 1906 г.; въпреки изискваната концептуална актуализация KAG Nordrhein-Westfalen съответства по съдържание на PrKAG (вж. съображение 128 от настоящото решение). Законите за местните такси на други федерални провинции (напр. Райнланд-Пфалц, Шлезвиг-Холщайн и Хесен) се основават на PrKAG и го заменят.
Подаргумент в):
(133)
Германия твърди, че с разделянето на Германия след Втората световна война KAG Brandenburg заема специално място. В годините след създаването на ГДР местното самоуправление със сферата му на влияние в Бранденбург и останалите източногермански провинции е отменено. Установяват се правила по смисъла на централизираното държавно управление. С местната конституция от 17 май 1990 г. (32) (приета от парламента на ГДР преди повторното обединение на 3 октомври 1990 г.) е възстановено местното самоуправление и е определено, че общините регламентират финансовото си управление на своя отговорност. За целта им е предоставено правото да събират възнаграждения и такси за комунални услуги.
(134)
KAG Brandenburg от 27 юни 1991 г. се основава на KAG Nordrhein-Westfalen и почти съвпада с него.
(135)
Въпреки междувременно различното развитие на правото в ГДР няма данни за различно третиране на законите за местните такси на източногерманските и западногерманските провинции. KAG Brandenburg продължава правната традиция на PrKAG и не попада в правната традиция на бившата ГДР. Няма и институционална приемственост между системата за пречистване на (отпадъчни) води на ГДР и настоящата система за пречистване на отпадъчни води на провинция Бранденбург. Местната конституция от 17 май 1990 г. постави основата за приемането на законите за местните такси в новите федерални провинции. Законите за местните такси на новите федерални провинции са свързани съдържателно със законите за местните такси на старите федерални провинции, които от своя страна водят началото си от PrKAG. Това е неизбежна последица от факта, че новите провинции на Федерална република Германия са се присъединили съгласно Основния закон (33). По-специално това става ясно от историческия произход на KAG Brandenburg. KAG Brandenburg попада в правната традиция на KAG Nordrhein-Westfalen и на PrKAG. Разделянето на Германия и прекъснатата вследствие на това правна традиция в източногерманските провинции не би могло да бъде недостатък с оглед на тълкуването на KAG Brandenburg.
(136)
KAG Brandenburg е в историческа приемственост с PrKAG.
(137)
Германия твърди също, че принципът на еквивалентност и принципът за възвръщаемост са важали още преди влизането в сила на Договора за ЕИО през 1958 г. Принципът на еквивалентност изисква дадена такса да не е в грубо несъответствие със стойността на заплащаната с нея обществена услуга. Това е компонент на заложения в Основния закон принцип на правовата държава. Принципът за възвръщаемостта следва непосредствено от PrKAG. Дори и ако този принцип не се спазва стриктно при всяко изчисляване на размера на таксите, то постъпленията от такси на дадена община не могат да надвишават значително нейните разходи.
Спазване на принципа на защита на оправданите правни очаквания и на общия принцип за равно третиране
(138)
Германия твърди също така, че възстановяване на елементите на помощ, в случай че Комисията разглежда изчислените от Propapier такси като оперативна помощ, би нарушило принципа на защита на оправданите правни очаквания и общия принцип за равно третиране.
(139)
Принципът на защита на оправданите правни очаквания гласи, че 1) институция на Съюза трябва да е породила у получателя основателни очаквания и 2) предпазлив и съобразителен икономически оператор не може да е в състояние да предвиди приемането на мярка, която може да засегне неговите интереси.
(140)
Тъй като схемата СП (одобрена с решението по дело N 644e/02) не се разглежда като държавна помощ, е възможно Propapier да е имало основателно очакване, че не е налице държавна помощ в полза на предприятието. По-рано не е имало съмнения относно съвместимостта на тази схема с правото на Съюза, защото досега подобни схеми не са били разследвани от Европейската комисия.
(141)
Възстановяване на несъдържащия се в таксите елемент на помощ в случай на класифициране като оперативна помощ от страна на Комисията би нарушило и принципа за равно третиране, съгласно който сходните положения трябва да се третират по еднакъв начин. Подобно възстановяване би дало предимство на конкурентите на Propapier.
4.3. МНЕНИЕ НА ГЕРМАНСКИТЕ СДРУЖЕНИЯ НА ОБЩИНИТЕ И НА СЪЮЗА НА ОБЩИНСКИТЕ ДРУЖЕСТВА (VKU)
(142)
Германските сдружения на общините и VKU приветстват мнението на Германия от 28 януари 2011 г., за което са сътрудничили. Те обръщат особено внимание на аргумента, че в Германия пречистването на отпадъчните води е неикономическа задача на общините. Общините поемат организацията и финансирането на тази дейност в рамките на задължението им за местно самоуправление в интерес на гражданите.
(143)
Германските сдружения на общините и VKU посочват, че член 6, параграф 2, изречение 5 от KAG Brandenburg, съгласно който таксите за ползването на пречиствателна станция за отпадъчни води трябва да възстановяват разходите, включените в калкулацията лихви и амортизациите, докато субсидиите не трябва да се вземат предвид при определянето на включените в калкулацията лихви за използвания собствен капитал, е в интерес на потребителите. Тъй като субсидиите от трети лица не представляват инвестиран от общините собствен капитал, потребителите не следва да заплащат на общините лихви върху тези субсидии.
5. ОЦЕНКА НА МЯРКАТА
(144)
Въпросните мерки могат да се класифицират като държавна помощ, ако са изпълнени следните предпоставки: i) мярката трябва да е финансирана от държавата или чрез използване на държавни ресурси, ii) в резултат от това трябва да е налице икономическо предимство за предприятието, iii) това предимство трябва да е избирателно, и iv) мярката трябва да нарушава или да заплашва да наруши конкуренцията и да може да засегне търговията между държавите членки. Държавна помощ е налице, ако са изпълнени всички условия на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(145)
Още в решението за откриване на процедурата е безспорно, че всички въпросни мерки включват използването на държавни ресурси и че могат да нарушат конкуренцията и търговията на вътрешния пазар.
(146)
С оглед на възраженията Комисията отбелязва, че следва да се прави разлика между 1) предполагаема държавна помощ в полза на Propapier чрез инфраструктури със специално предназначение (изграждането на пречиствателна станция за отпадъчни води и определени други инфраструктури в разширения участък на промишлената зона, в който се намира новият завод на Propapier) и 2) предполагаема помощ за Propapier под формата на намалени такси за пречистване на отпадъчни води.
5.1. ПРИ ФИНАНСИРАНИТЕ ОТ ПУБЛИЧНИ СРЕДСТВА ИНФРАСТРУКТУРНИ ПРОЕКТИ СТАВА ДУМА ЗА ОБЩА ИНФРАСТРУКТУРА ИЛИ ЗА ИНФРАСТРУКТУРА СЪС СПЕЦИАЛНО ПРЕДНАЗНАЧЕНИЕ ЗА PROPAPIER?
(147)
В миналото Комисията считаше, че публичната администрация може да извършва на нейна територия дейности по териториалното устройство. В този смисъл тя може да финансира инфраструктури, които са от полза за цялото население. Освен това Комисията е на мнение, че не е от значение по каква причина се създават тези инфраструктури, доколкото това е от полза за обществеността. Ако обаче подобни инфраструктури са от полза само за дадено частно предприятие, то следва да поеме финансирането им. Това произтича от факта, че при държавни помощи Комисията разследва конкретното въздействие на мярката, а не преследваните цели. Ето защо в случая Комисията е на мнение, че трябва да се разследва кои инфраструктури служат на обществеността (включително на Propapier) и кои са от полза единствено за Propapier. Защото само последните би трябвало да се финансират от Propapier (34).
(148)
Комисията отбелязва, че паркингът, улицата и каналът Oder-Spree се експлоатират от предприятия по смисъла на законодателството на Европейския съюз в областта на конкуренцията, защото ползването им е безплатно. Ето защо в случая не става въпрос за държавни помощи в полза на собственика и оператора на тези структури.
5.1.1. Паркинг
(149)
Жалбоподателят твърди, че разположението на паркинга е неблагоприятно и прекалено отдалечено, за да се използва за целите на друга градска промишленост и да доведе до това, градът да може да закрие паркоместа за товарни автомобили в своя център. В действителност Германия не е доказала обратното; самият факт обаче, че даден паркинг е в непосредствена близост до предприятие, не означава автоматично, че е предназначен за това предприятие или че е от полза предимно за него. Споменатата от жалбоподателя табела (вж. съображение 46), която указва паркоместа за товарни автомобили за електроцентралата, е от временен тип и се дължи на строителни работи в електроцентралата, които са приключили в края на март 2011 г. Комисията отбелязва, че паркингът е със свободен достъп и за него е налице табела на обществената улица, която не насочва към определено предприятие. Дали паркингът предлага зони за почивка, не е от значение за класифицирането му като обща инфраструктура.
(150)
Германия представи достатъчни доказателства за това, че паркингът не е бил построен специално за Propapier, а е бил част от планираната обща икономическа концепция за промишлената зона. Също така Propapier разполага със собствени паркоместа за 27 товарни и 213 леки автомобила. Планират се и допълнителни паркоместа за 120 леки автомобила (разрешението за строеж вече е издадено). Още към момента на приемане на решението за откриване на процедурата Германия потвърди, че фирмените паркоместа на Propapier са достатъчни за паркиране на автомобилите на неговите служители, доставчици и посетители.
(151)
Въз основа на горните съображения Комисията потвърждава предварителното си становище от решението за откриване на процедурата, че паркингът не е със специално предназначение за Propapier и не включва държавна помощ.
5.1.2. Улица
(152)
При улицата става дума за обществена улица. Тя е част от общата концепция за развитие на промишлената зона, която е била планирана още през 1993 г., много преди Propapier да реши да се установи там. Противно на информацията на жалбоподателя улицата не свършва няколко метра зад завода за хартия на Propapier, а свързва актуалната промишлена зона на канала Oder-Spree и нейните разширения на север с национален път B 112. Последният участък е бил завършен през 2013 г. Новата улица може да е от полза и за други предприятия, защото предлага нови възможности за разширяване на промишлената зона ArcelorMittal и други индустриални зони. Улицата може да съкрати времето на промишлеността и търговията за пътуване до Франкфурт (Одер) и предлага на предприятията във Франкфурт по-добър достъп до вътрешното пристанище на Eisenhüttenstadt.
(153)
Ето защо Комисията потвърждава предварителното си становище от решението за откриване на процедурата, че улицата не е със специално предназначение за Propapier и не включва държавна помощ.
5.1.3. Разширяване/удълбочаване на канала Oder-Spree
(154)
В своята жалба жалбоподателят твърди, че инфраструктурните мерки в рамките на разширяването и увеличаването на дълбочината на канала Oder-Spree са били предназначени единствено за Propapier и включват държавна помощ в полза на Propapier. През 2008 г. Eisenhüttenstadt разшири промишлената зона на канала Oder-Spree, за да привлече предприятия. От 2003 г. насам по цялата дължина на канала (който е част от трансевропейските мрежи (ТЕМ) се строят шлюзове. Няма данни обаче за причинно-следствена връзка между тези инфраструктурни мерки и установяването на Propapier или за предоставянето на избирателно предимство в полза на Propapier в рамките на тези мерки; също така Комисията е съгласна с Германия, че разширяването/увеличаването на дълбочината на канала Oder-Spree е част от необходимите редовни мерки по поддръжката на канала.
(155)
Ето защо Комисията потвърждава предварителното си становище от решението за откриване на процедурата, че разширяването/увеличаването на дълбочината на канала Oder-Spree не представлява избирателно предимство в полза на Propapier и не включва държавна помощ.
5.1.4. Пречиствателна станция за отпадъчни води
(156)
Комисията отбелязва, че капацитетът на съществуващата инфраструктура за пречистване на отпадъчни води извън разширената промишлена зона на канала Oder-Spree е ограничен. Остатъчният капацитет на съществуващата пречиствателна станция за отпадъчни води в Eisenhüttenstadt би могъл да покрие потребностите само на още един малък инвеститор, но не би бил достатъчен в случай на установяване на един по-голям или няколко по-малки нови инвеститори в промишлената зона.
(157)
Също така Комисията отбелязва, че пречиствателната станция на TAZV не е изградена единствено за Propapier. Строителството е било планирано за други потенциални инвеститори още през периода 2004-2006 г., много преди установяването на Propapier. Германия представи доказателства за това, че пречиствателната станция за отпадъчни води вече е била планирана в рамките на икономическото развитие на промишлената зона на канала Oder-Spree. Също така Германия представи доказателства за няколко рекламни кампании за привличане на инвеститори в разширения участък на промишлената зона на канала Oder-Spree, които обаче са протичали безуспешно досега, защото регионалните власти все още не са успели да привлекат допълнителни инвеститори (освен Propapier, EnBW и 5N PV).
(158)
Въпреки че пречиствателната станция за отпадъчни води - с нейното първо стъпало за анаеробно пречистване - е така оформена технически, че да може да обработва силно замърсени индустриални отпадъчни води, като тези при производителите на хартия за велпапе от отпадъчна хартия, такова първо стъпало за анаеробно пречистване би било от интерес и за други потребители, които произвеждат силно замърсени с органични вещества индустриални отпадъчни води, като предприятията от хранително-вкусовата промишленост. Освен това пречиствателните станции с първо стъпало за анаеробно пречистване на силно замърсени с органични вещества индустриални води предлагат и многобройни икономически и екологични предимства.
(159)
Дори и ако пречиствателната станция на TAZV с нейния сегашен капацитет покрива основно потребностите на Propapier, тя се използва - при същите условия - и от двете други предприятия, установили се в зоната. Модулната ѝ конструкция позволява разширяване с цел третиране на отпадъчни води и от други потребители. Дори и без модулно разширяване понастоящем е налице резервен капацитет от около [20-40] %, който може да се използва за отпадъчни води от други предприятия, при което актуалният общ капацитет би могъл да бъде увеличен двойно (вж. съображения от 80 до 84). Пречиствателната станция за отпадъчни води е отворена за всички потребители недискриминационно (новите инвеститори, които се установяват в промишлената зона, подлежат на задължение за свързване и ползване на услугата) и съоръжението може да третира отпадъчни води и от предприятия, които не са част от хартиената индустрия.
(160)
Според Комисията фактът, че понастоящем пречиствателната станция на TAZV се използва предимно (средно на [ 70] % и максимум до [ 70] %) от Propapier, не означава непременно, че тук става дума за инфраструктура със специално предназначение, тъй като във време на ограничени публични бюджетни средства модулната конструкция на съоръжението е целесъобразна от икономическа гледна точка. Противно на твърдението на жалбоподателя разходите, необходими за удвояването на капацитета на пречиствателната станция на TAZV, които са оценени от Германия на по-малко от 50 % от разходите за първоначалната инвестиция, показват, че модулната конструкция на съоръжението позволява икономии от мащаба.
(161)
Фактът, че регионалната помощ за изграждане на пречиствателната станция е била предоставена, при условие че в разширения участък на промишлената зона се установи основен инвеститор (в случая Propapier), се разглежда от Комисията като добро публично управление на ограничените ресурси, защото нито е целесъобразно да се започне изграждане на голяма обществена инфраструктура, преди да се осигури ползването ѝ, нито тя да се оразмери прекомерно.
(162)
Аргументът, че заводите за хартия по правило разполагат със собствени пречиствателни станции за отпадъчни води, може да бъде опроверган с представените от Германия данни. Дори и ако някои предприятия в хартиената индустрия, както и в други индустриални отрасли, разполагат със собствени съоръжения за (предварително) пречистване на отпадъчни води, това обстоятелство само по себе си все още не показва, че в случаите, в които индустриални потребители използват публична пречиствателна станция за отпадъчни води, държавата предоставя на потребителите предимство, защото с времето потребителите възстановяват разходите чрез заплащаните от тях такси.
(163)
Следователно Комисията стига до заключението, че при пречиствателната станция за отпадъчни води става дума за обща инфраструктура и че с това субсидията за пречиствателната станция на TAZV не представлява инвестиционна помощ за Propapier. За разлика от паркинга, улицата и канала Oder-Spree експлоатацията на пречиствателната станция за отпадъчни води представлява икономическа дейност, защото нейният оператор предлага услугата (пречистване на отпадъчни води) на пазара срещу заплащане. Комисията обаче отбеляза, че евентуално предоставена на TAZV помощ във всички случаи би представлявала съществуваща помощ (съображения от 51 до 57 от решението за откриване на процедурата). Следователно разследването на евентуалните помощи в полза на TAZV не трябва да продължава в настоящото решение.
(164)
В заключение становището на Комисията е, че финансираните с държавни ресурси инфраструктурни проекти в разширения участък на промишлената зона, в който попада заводът на Propapier, не са предназначени единствено за завода за хартия и следователно не се класифицират като инфраструктура със специално предназначение и като държавна помощ в полза на Propapier. Това означава, че тези подпомогнати инвестиции не формират единичен инвестиционен проект по смисъла на точка 60 от Насоките за регионална помощ с регионалната инвестиционна помощ за завода за хартия на Propapier, одобрена от Комисията в окончателното ѝ решение по делото SA.23827 (2013/C) (вж. бележка под линия 4). Следователно оценката на инвестиционната помощ за Propapier, която е предмет на посоченото решение, остава незасегната от настоящото решение.
5.2. СЛЕДВА ЛИ НАМАЛЕНИТЕ ТАКСИ ЗА ПОЛЗВАНЕ НА ПРЕЧИСТВАТЕЛНАТА СТАНЦИЯ ЗА ОТПАДЪЧНИ ВОДИ ДА СЕ РАЗГЛЕЖДАТ КАТО ДЪРЖАВНА ПОМОЩ?
(165)
По отношение на аргумента на Германия, че при дадена мярка, която е била предоставена на оператора в рамките на схема, некласифицирана от Комисията като помощ, не може да бъде предоставена „помощ“ на потребителя на конкретната инфраструктура, Комисията желае отново да обърне внимание, че в решението относно схемата за помощ N 644e/02 няма твърдения за това дали събираните за ползването на инфраструктурата такси при определени обстоятелства представляват помощ в полза на потребителя на инфраструктурата. Комисията поддържа заключението си от решението за откриване на процедурата, че не е била информирана за схема на таксуване, която ще бъде в сила за предоставените в рамките на нотифицираната схема субсидии; следователно решението за одобряване на схемата не може да се разглежда като одобрение за имплицитно допустими помощи, чието правно основание би бил законът за местните такси.
(166)
Съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държави членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(167)
Наличието на държавна помощ трябва да се установи независимо от това 1) дали Рамковата директива на ЕС за водите и разпоредбите на германското законодателство за прилагането ѝ изискват пълна възвръщаемост на разходите за предоставянето на услугите по пречистване на отпадъчните води и 2) дали таксите са в съответствие с разпоредбите на това законодателство. С други думи мерки, които са в съответствие както с Рамковата директива на ЕС за водите, така и с действащите разпоредби на германското законодателство, могат все пак да представляват държавни помощи, ако са изпълнени всички условия на член 107, параграф 1 от ДФЕС (вж. съображение 144).
Държавни ресурси и възможност за приписване на държавата
(168)
Таксите, които следва да се заплащат за ползването на пречиствателната станция за отпадъчни води, се определят и събират от общината в съответствие с член 6 от Закона за местните такси на провинция Бранденбург. Ако таксите се определят така, че да са по-ниски от тези, които би събирал частен инвеститор, за общината това означава загуба на приходи.
(169)
Следователно мярката по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС се предоставя от държавата или от държавни ресурси, защото приходите на общината биха намалели при предоставеното на Propapier предимство.
(170)
Ако таксите се определят така, че от това да произтича предимство за дадено предприятие, това би се приписало и на държавата, защото това определяне на таксите се дължи на публичен орган - град Eisenhüttenstadt.
Икономическо предимство
(171)
Както се посочва в решението за откриване на процедурата (35), Комисията трябваше да разследва дали заплащаните от Propapier такси за пречистване на отпадъчни води са били определени така, че да предоставят на Propapier (избирателно) икономическо предимство.
(172)
Съгласно установената съдебна практика на Съда концепцията за „предимство“ включва не само положителни предимства като самите субсидии, а и държавни мерки, които под различни форми облекчават разходите, които обикновено се включват в бюджета на предприятието и които поради това, без да са субсидии в прекия смисъл на думата, са подобни по характер и имат същото въздействие (36).
(173)
Ако това се приложи за конкретния случай, възниква въпросът, дали заплащаните от Propapier такси за пречистване на отпадъчни води са по-ниски от разходите, които биха натоварили бюджета на сравнимо предприятие при нормални пазарни условия, т. е. дали размерът на таксите е в съответствие с принципа на оператор в условията на пазарна икономика. Според Комисията са налице две възможности да се провери това:
-
Сравняване на заплащаната от Propapier цена с референтна цена, която е обичайна за пречистването на отпадъчните води в конкретната държава членка.
-
Предварителен анализ на рентабилността, който показва, че частен доставчик би събирал такси в същия размер.
Референтни цени
(174)
С оглед на описаната от Германия организация на пазара (вж. съображения 112-113) и като се има предвид фактът, че (дори частни) оператори не могат да определят свободно цените за предоставяните от тях услуги, защото тези цени са законово предписани (от KAG Brandenburg), Комисията е на мнение, че не е възможно да бъдат определени референтни цени, които би изисквал частен оператор при нормални пазарни условия.
(175)
Комисията отбелязва също така, че Германия е представила информация за цените, които заплащат други предприятия от бранша, в който работи и Propapier. Въпреки че Германия твърди, че представените референтни цени са средни цени, които отразяват пълните разходи, няма данни за това дали тези такси включват държавни помощи. Съмнението на Комисията в полезността на тези данни като основа за сравнение не можаха да бъдат разсеяни. Това се дължи преди всичко на факта, че по мнение на Комисията тези цени при определени обстоятелства отразяват различни реални разходи и не е сигурно дали включват държавни помощи.
Предварителен анализ на рентабилността
(176)
С оглед на липсата на надеждни пазарни референтни стойности Комисията е на мнение, че въз основа на друг общоприет стандартен метод за оценка може да се определи дали дадена сделка е осъществена при пазарни условия. Комисията е на мнение, че при инфраструктури, които са отворени за всички потребители и не са със специално предназначение за определен потребител, принципът на инвеститор/оператор в условията на пазарна икономика може да се разглежда като спазен, когато потребителите на инфраструктурата постепенно допринасят от ex ante гледна точка за рентабилността на нейния оператор (37).
(177)
Такъв е случаят, когато споразумението на оператора с отделните потребители позволява на оператора да покрива всички разходи, произтичащи от споразумението, с разумен марж на печалба въз основа на стабилни средносрочни перспективи (38).
(178)
В допълнение при този анализ трябва да бъдат отчетени всички приходи и всички очаквани допълнителни разходи, които ще възникнат за оператора във връзка с дейностите на съответния потребител (39).
(179)
Тези допълнителни разходи обхващат всички категории разходи и инвестиции, като например допълнителни разходи за персонал, оборудване и инвестиции, които възникват поради присъствието на потребителя (40). От друга страна, разходите, които операторът следва да понесе във всички случаи, независимо от споразумението с потребителя, не трябва да бъдат вземани предвид.
(180)
С оглед на тези фактори Комисията е на мнение, че принципът на инвеститор/оператор в условията на пазарна икономика е изпълнен, т.е. че намалената такса не предоставя предимство на Propapier по следните причини:
а)
Пречиствателната станция е отворена за всички потребители и не е със специално предназначение за Propapier.
б)
Заплащаната от Propapier такса включва разходите за експлоатация, възстановяване, поддръжка, персонал и финансово управление, включените в калкулацията амортизации, както и включените в калкулацията лихви върху 20 % от инвестирания в пречиствателната станция за отпадъчни води собствен капитал. Следователно таксата възстановява всички допълнителни разходи, възникнали за оператора на пречиствателната станция за отпадъчни води във връзка с дейността на Propapier.
(181)
С оглед на разумния марж на печалба, който, наред с допълнителните разходи, трябва да бъде покриван от таксите, следва да се отбележи, че в този случай таксите покриват не само допълнителния капитал, но и включените в калкулацията лихви върху 20 % от инвестирания собствен капитал. Дори и ако това не е определено изрично като разумна печалба съгласно дефинирания по-горе подход за изчисление на допълнителните разходи, то все пак представлява допълнителен приход за оператора, какъвто би бил и случаят при разумна печалба.
(182)
Тъй като таксите не предоставят предимство на Propapier и следователно не представляват държавна помощ, не се наложи Комисията да разследва дали те представляват съществуваща помощ (вж. съображения от 123 до 137) или оперативна помощ (вж. съображение 26), или дали подобна оперативна помощ би била съвместима с вътрешния пазар. С оглед на тази констатация Комисията може да остави отворен и въпроса, дали възстановяването на таксите (в случай на класифициране като оперативна помощ) би нарушило принципа на защита на оправданите правни очаквания и общия принцип за равно третиране.
6. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(183)
Следователно Комисията стига до заключението, че нито изграждането на пречиствателната станция на TAZV, строителството на паркинга, новата улица, нито разширяването/увеличаването на дълбочината на канала Oder-Spree представлява инфраструктурна мярка със специално предназначение.
(184)
Комисията заключава също така, че събираните за пречистването на отпадъчните води такси не представляват държавна помощ. Принципът на инвеститор/оператор в условията на пазарна икономика е спазен и следователно на Propapier PM2 GmbH не се предоставя икономическо предимство,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
При реализираните от Германия инфраструктурни мерки не става дума за инфраструктура със специално предназначение за Propapier PM2 GmbH. Таксите, които TAZV събира от Propapier за ползването на пречиствателната станция за отпадъчни води, не включват държавна помощ. Следователно инфраструктурните мерки и правилата за определяне на таксите не представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Федерална република Германия.
Съставено в Брюксел на 1 октомври 2014 година.
KOMISIJAS LĒMUMS (ES) 2015/508
(2014. gada 1. oktobris)
par iespējamu infrastruktūras atbalstu, ko sniegusi Vācija uzņēmumam Propapier PM2 GmbH - Valsts atbalsts SA.36147 (C 30/10) (ex NN 45/10; ex CP 327/08)
(izziņots ar dokumenta numuru C(2014) 6847)
(Autentisks ir tikai teksts vācu valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,
ņemot vērā Padomes 1999. gada 22. marta Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (1),
pēc tam, kad tā uzaicinājusi ieinteresētās personas sniegt piezīmes saskaņā ar iepriekš minētajiem noteikumiem (2) un ņēmusi vērā iesniegtās piezīmes,
tā kā:
1. PROCEDŪRA
(1)
Komisija 2008. gada 29. oktobra vēstulē saņēma sūdzību no uzņēmuma Smurfit Kappa Group (turpmāk - “Smurfit Kappa” vai “sūdzības iesniedzējs”), kurā tas apgalvoja, ka uzņēmumam Propapier PM2 GmbH ir piešķirts infrastruktūras atbalsts. Sūdzība tika reģistrēta ar atsauci CP 327/08 un nodota nelikumīga atbalsta reģistrā (ar atsauci NN 45/10).
(2)
Komisija 2010. gada 27. oktobra vēstulē informēja Vācijas iestādes, ka saistībā ar iespējamo atbalstu ir nolēmusi sākt Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 108. panta 2. punktā noteikto procedūru.
(3)
Komisijas lēmums sākt procedūru tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (3). Komisija aicināja ieinteresētās personas sniegt piezīmes par iespējamo atbalstu.
(4)
Vācijas iestādes 2011. gada 28. janvāra vēstulē sniedza piezīmes (nekonfidenciālā versija tika saņemta 2011. gada 31. janvārī). Komisija 2011. gada 11. februārī arī saņēma piezīmes no šādām ieinteresētajām personām: kopīgu piezīmi no Vācijas pašvaldību apvienībām Deutscher Städtetag, Deutscher Landkreistag un Deutscher Städte- und Gemeindebund, kā arī no pašvaldības uzņēmumu apvienības (Verband kommunaler Unternehmen - VKU) un no sūdzības iesniedzēja 2011. gada 14. februārī (nekonfidenciālā versija tika saņemta 2011. gada 1. martā). Komisija šīs piezīmes pārsūtīja Vācijas iestādēm, dodot tām iespēju izteikties; Vācijas iestāžu piezīmes tika saņemtas 2011. gada 13. aprīlī (nekonfidenciālā versija tika saņemta 2011. gada 26. aprīlī).
(5)
2013. gada 17. janvārī norisinājās tikšanās, kurā piedalījās Komisijas nodaļu un Vācijas iestāžu pārstāvji. Vācijas iestādes 2013. gada 25. februāra vēstulē sniedza papildu informāciju. Komisijas nodaļu pārstāvji 2013. gada 26. aprīļa vēstulē pieprasīja papildu informāciju, kuru Vācijas iestādes sniedza 2013. gada 14. maija vēstulē.
(6)
Komisija 2013. gada 23. maija e-pasta vēstulē pieprasīja papildu informāciju, ko Vācijas iestādes sniedza 2013. gada 24., 27. un 28. maija e-pasta vēstulēs.
(7)
Pēc tikšanās, kura norisinājās 2013. gada 6. jūnijā un kurā piedalījās Komisijas nodaļu un Vācijas iestāžu pārstāvji, kā arī atbalsta saņēmēja uzņēmuma pārstāvji un tehniskie eksperti, Vācijas iestādes paziņoja par iespējamām papildu piezīmēm. Kad Komisija 2013. gada 15. oktobrī pieprasīja papildu informāciju, Vācijas iestādes sniedza plašas papildu piezīmes 2013. gada 4. novembra, 13. decembra un 18. decembra, kā arī 2014. gada 6. janvāra un 24. aprīļa e-pasta vēstulēs.
2. PASĀKUMU APRAKSTS
(8)
Propapier PM2 GmbH (turpmāk - “Propapier”) pieder uzņēmumam Progroup AG (turpmāk - “Progroup”). Uzņēmums Progroup ar tā filiāļu starpniecību ražo un tirgo gofrētā kartona materiālus (CCM) un gofrēto kartonu. Sūdzības iesniedzējs uzņēmums Smurfit Kappa ir viens no lielākajiem papīra ražotājiem Eiropas Savienībā.
(9)
Komisija 2008. gada 2. aprīlī apstiprināja (4) reģionālo atbalstu tādas uzņēmuma Propapier papīrfabrikas būvniecībai, kas ražo CCM, un saistītas spēkstacijas būvniecībai esošā rūpniecības parka Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal nesen atklātajā paplašinājumā, kas atrodas Eizenhitenštatē/Brandenburgā - apgabalā, kuram tobrīd bija tiesības saņemt reģionālo atbalstu saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunktu.
(10)
Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka noteikti infrastruktūras projekti, kas finansēti no valsts līdzekļiem nesen paplašinātajā rūpniecības parkā, kurā atrodas uzņēmuma Propapier jaunā papīrfabrika, ir paredzēti tikai papīrfabrikai un tāpēc uzskatāmi par īpašam nolūkam paredzētu infrastruktūru un valsts atbalstu uzņēmumam Propapier.
(11)
Sūdzības iesniedzējs norādīja uz šādiem infrastruktūras projektiem (skatīt turpmāk 2.1. iedaļu): notekūdeņu attīrīšanas iekārtas, autostāvvietas un jauna savienojošā ceļa būvniecība un Oderas-Šprē kanāla paplašināšana un padziļināšana.
(12)
Turklāt sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka tarifi, ko piemēro par notekūdeņu attīrīšanas iekārtas lietošanu, sniedz priekšrocības uzņēmumam Propapier (skatīt turpmāk 2.2. iedaļu).
2.1. ATBALSTS NOTEKŪDEŅU ATTĪRĪŠANAS IEKĀRTAS UN CITAS INFRASTRUKTŪRAS BŪVNIECĪBAI
(13)
Brandenburgas federālā zeme 2008. gada jūlijā piešķīra tiešu dotāciju EUR 33 808 200 (5) apmērā no kopējās federālās/federālo zemju programmas “Reģionālo ekonomisko struktūru uzlabošana” (Ausbau der kommunalen wirtschaftsnahen Infrastruktur im Rahmen der Gemeinschaftsausgabe - GA) (turpmāk - “Gemeinschaftsausgabe shēma” (6)) resursiem, lai būvētu jaunu notekūdeņu attīrīšanas iekārtu rūpniecības zonas paplašinājumā pie Oderas-Šprē kanāla Eizenhitenštatē. Šajā saistībā jāņem vērā, ka par Gemeinschaftsaufgabe shēmu, kas paredzēta notekūdeņu attīrīšanas iekārtu būvniecības vai paplašināšanas finansēšanai, bija ierosināta valsts atbalsta lieta N 644e/02 (7), kurā Komisija 2003. gadā par 2004.-2006. gada plānošanas periodu konstatēja, ka publiskā sektora atbalsts no shēmas neveidoja valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē par labu notekūdeņu attīrīšanas iekārtas īpašniekam un operatoram.
(14)
Šajā 2003. gada lēmumā Komisija secināja, ka dotācijas no tās shēmas versijas, kas piemērojama no 2004. līdz 2006. gadam, ir valsts līdzekļu iekšēja nodošana, nevis valsts atbalsts īpašniekiem un operatoriem, jo īpaši tāpēc, ka saņēmēji nebija uzņēmēji un pakalpojums bija tipisks vispārējas nozīmes publisks pakalpojums, ko sniedz pašvaldības. Saskaņā ar shēmas nosacījumiem saņēmējam jābūt vai nu vietējai iestādei (Gebietskörperschaft), vai saskaņā ar valsts tiesību aktiem īpašiem nolūkiem izveidotai pašvaldības apvienībai (Zweckverband), ko uzrauga pašvaldība. Atbilstības nolūkos starp pasākuma atbalsta saņēmēju, t. i., notekūdeņu attīrīšanas iekārtas īpašnieku, un iekārtas lietotāju nedrīkst būt tiesiskas, personiskas vai uzņēmējdarbības attiecības.
(15)
Dotācija sedza 80 % no kopējām attaisnotajām izmaksām, kas bija EUR 42 260 340 apmērā. Dotācijas saņēmējs ir Trinkwasser- und Abwasserzweckverband Oderaue Eisenhüttenstadt (turpmāk - “TAZV”) - vairāku pašvaldību apvienība, kuras darbību regulē valsts tiesību akti un kura atbild par dzeramā ūdens apgādi un notekūdeņu attīrīšanu. Apvienība TAZV ir gan notekūdeņu attīrīšanas iekārtas īpašniece, gan operatore, un tā sedza atlikušos 20 % no ieguldījuma kopējā publiskā sektora finansējuma.
(16)
Attiecībā uz dotāciju bija paredzēts nosacījums: līdz 2008. gada 15. augustam jāapstiprina juridiskās un finansiālās prasības, lai noteiktu galveno ieguldītāju (šajā gadījumā tas ir uzņēmums Propapier). Iekārtas būvniecība tika uzsākta 2008. gada oktobrī, savukārt tās ekspluatācija - 2010. gada martā.
(17)
Sūdzībā apgalvots, ka TAZV iekārta ir īpašam nolūkam paredzēta infrastruktūra, jo uzņēmums Propapier izmantos gandrīz visu notekūdeņu attīrīšanas iekārtas jaudu. Saskaņā ar sūdzībā minēto iekārta sākotnēji bija paredzēta uzņēmumam Propapier kā notekūdeņu attīrīšanas iekārta un tās būvniecība bija priekšnosacījums, lai reģionā izveidotu papīrfabriku (papīra ražošanai nepieciešams liels ūdens daudzums).
(18)
Attiecībā uz citiem infrastruktūras projektiem sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka autostāvvietas izveide blakus uzņēmuma Propapier teritorijai, tāda jauna ceļa būvniecība, kas savieno rūpniecības zonu ar B-112 automaģistrāli, un Oderas-Šprē kanāla paplašināšana/padziļināšana bija infrastruktūras pasākumi, kas īpaši paredzēti uzņēmumam Propapier. Lēmumā sākt procedūru Komisija nonāca pie sākotnējā secinājuma, ka šie pasākumi nesniedza selektīvas priekšrocības uzņēmumam Propapier un tādējādi neietvēra īpašam nolūkam paredzētu infrastruktūru, taču aicināja arī trešās personas sniegt piezīmes par šiem pasākumiem.
2.2. SAMAZINĀTA MAKSA PAR NOTEKŪDEŅU ATTĪRĪŠANAS IEKĀRTAS LIETOŠANU
(19)
Nākamais sūdzības elements saistībā ar notekūdeņu attīrīšanas iekārtu ir fakts, ka tarifs EUR 0,95 par kubikmetru, ko maksā uzņēmums Propapier par iekārtas lietošanu, ir zemāks par tarifu, kādu privāts ieguldītājs prasītu par šādiem pakalpojumiem.
(20)
Lietošanas maksas aprēķinu regulē attiecīgs likums - Brandenburgas pašvaldības nodevu likums (Kommunalabgabengesetz für das Land Brandenburg (8)) (turpmāk - “Brandenburgas KAG”). Brandenburgas KAG 6. pantā noteikts, ka, aprēķinot nodevas par iekārtas lietošanu, jāietver (taču tās nedrīkst pārsniegt) attiecīgās notekūdeņu attīrīšanas iekārtas visas attaisnotās izmaksas (būvniecība, tehniskā apkope un remonts, ekspluatācija, darbinieku un nodevu pārvaldības izmaksas), aprēķinātie procentu maksājumi un amortizācija. Tomēr subsīdijas, ko pašvaldība saņem no citiem publiskā sektora avotiem (šajā gadījumā EUR 33,8 miljonu dotācija no Gemeinschaftsaufgabe shēmas), nav (9) jāņem vērā, aprēķinot procentu maksājumus ieguldītajam kapitālam. Sūdzības iesniedzējs uzskata, ka TAZV saņemtā subsīdija no Gemeinschaftsaufgabe shēmas resursiem no atbalsta saņēmēja TAZV ir nodota notekūdeņu attīrīšanas iekārtas lietotājiem notekūdeņu attīrīšanas iekārtas lietošanas samazinātas maksas veidā.
3. PAMATOJUMS PROCEDŪRAS UZSĀKŠANAI (10)
(21)
Iespējamie pasākumi uzskatāmi par valsts atbalstu, ja ir ievēroti šādi nosacījumi: i) atbalsts ir piešķirts ar dalībvalsts izdotu likumu vai no valsts līdzekļiem; ii) tas uzņēmumam sniedz ekonomiskas priekšrocības; iii) priekšrocības ir selektīvas; un iv) pasākums kropļo vai draud kropļot konkurenci un negatīvi ietekmē tirdzniecību starp valstīm. Valsts atbalsta klātbūtni konstatē, ja kumulatīvi ir ievēroti LESD 107. panta 1. punktā izklāstītie nosacījumi.
(22)
Lēmumā sākt procedūru nebija šaubu, ka visi attiecīgie pasākumi ietvēra valsts līdzekļu izmantošanu un ka tie, iespējams, varēja kropļot konkurenci iekšējā tirgū.
(23)
Komisija norādīja, ka attiecībā uz apgalvojuma elementiem ir jānošķir 1) iespējams valsts atbalsts TVAZ notekūdeņu attīrīšanas iekārtas būvniecībai un 2) iespējams atbalsts uzņēmumam Propapier notekūdeņu attīrīšanas iekārtas lietošanas samazinātas maksas veidā.
(24)
Lēmumā sākt procedūru tika arī pārbaudīts, vai:
i)
notekūdeņu attīrīšanas iekārtas būvniecība un
citi infrastruktūras projekti nesen paplašinātajā rūpniecības parkā, kurā atrodas uzņēmuma Propapier papīrfabrika, proti:
ii)
jaunas autostāvvietas būvniecība;
iii)
jauna ceļa būvniecība; un
iv)
Oderas-Šprē kanāla paplašināšana un padziļināšana,
radīja selektīvas priekšrocības vai veidoja infrastruktūru, kas īpaši paredzēta uzņēmumam Propapier (11). Ņemot vērā LESD 107. panta 1. punkta nosacījumu, ka pasākums ir uzskatāms par valsts atbalstu tikai tad, ja tas ir selektīvs (t. i., ar pasākumu atšķirīgi pievēršas uzņēmumiem, kas ir vienādā tiesiskā un faktiskā situācijā attiecībā pret pasākuma mērķi), Komisijai jānovērtē, vai uzņēmumam Propapier pasākumi ir snieguši selektīvas priekšrocības.
(25)
Komisija jau ir apstiprinājusi reģionālo ieguldījumu atbalstu uzņēmumam Propapier. Ņemot vērā to, ka atbalstāmajā reģionā, kuram saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunktu ir tiesības saņemt reģionālo atbalstu, tiks veikti citu infrastruktūras projektu pasākumi un, iespējams, šie pasākumi būs cieši saistīti/īpaši paredzēti ieguldījumu projektam, kas saņem reģionālo atbalstu, Komisija nonāca pie sākotnējā secinājuma: ja tiek pierādīts, ka šie pasākumi veido selektīvas priekšrocības uzņēmumam Propapier, tie veido daļu no uzņēmuma Propapier ieguldījumu projekta un tādējādi tiem jāatbilst prasībām, kas noteiktas Pamatnostādnēs par reģionālo atbalstu 2007.-2013. gadam (12) (turpmāk - “RAG”). Komisija pauda bažas par jebkura ieguldījumu atbalsta piemērotību īpašam nolūkam paredzētas infrastruktūras veidā, jo īpaši attiecībā uz atbilstību noteikumiem par maksimālo valsts atbalsta intensitāti un stimulējošo ietekmi.
(26)
Saskaņā ar RAG piemērojamajiem noteikumiem atbalsta saņēmēji, kas ir saņēmuši ieguldījumu atbalstu, var saņemt papildu darbības atbalstu. Tomēr darbības atbalsta piemērotība iekšējam tirgum jānovērtē neatkarīgi no ieguldījumu atbalsta piemērotības, pamatojoties uz RAG 5. iedaļā izklāstītajiem kritērijiem. Lēmumā sākt procedūru Komisija secināja: ja uzņēmums Propapier saņemtu darbības atbalstu notekūdeņu attīrīšanas iekārtas lietošanas samazinātas maksas veidā, kas neatbilstu tirgus ekonomikas ieguldītāja principam, šis darbības atbalsts nebūtu uzskatāms par atbilstošu RAG noteikumiem un Komisijas darbības atbalsta apstiprināšanas praksei. Lai gan atbalsta saņēmējs atradās reģionā, kurš bija tiesīgs saņemt darbības atbalstu (reģions saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunktu), citi galvenie kritēriji attiecībā uz darbības atbalsta piemērotību iekšējam tirgum nebija ievēroti. Nekas nenorādīja uz to, ka darbības atbalsts būtu pamatots, ņemot vērā tā ieguldījumu reģionālajā attīstībā vai tā veidu, vai arī to, ka tā līmenis bija samērīgs ar trūkumiem, ko tas centās mazināt. Turklāt darbības atbalsts nebūtu īslaicīgs un laika gaitā nesamazinātos. Tāpēc Komisija pauda bažas par to, vai jebkāds darbības atbalsts samazinātu nodevu veidā pamatā atbilstu iekšējam tirgum.
3.1. DOTĀCIJAS VALSTS FINANSĒTIEM INFRASTRUKTŪRAS PROJEKTIEM, TOSTARP NOTEKŪDEŅU ATTĪRĪŠANAS IEKĀRTAI
3.1.1. Autostāvvieta, Oderas-Šprē kanāla paplašināšana/padziļināšana, jauns ceļš
(27)
Iepriekšēja novērtējuma laikā tika konstatēts, ka autostāvvietas ietilpība neatbilst sūdzības iesniedzēja apgalvojumam un ka tā neatrodas tieši blakus uzņēmuma Propapier teritorijai. Tika arī konstatēts, ka tā ir pieejama visiem un paredzēta ne tikai rūpniecības parkam Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal, bet arī citām iekšpilsētas komercplatībām un ka, pateicoties tās ietilpībai, pašvaldība var slēgt kravas automobiļiem paredzētas autostāvvietas pilsētas centrā. Turklāt uzņēmums Propapier būvēja savu autostāvvietu, kas būtu pieejama arī kravas automobiļiem. Šo iemeslu dēļ šķita, ka autostāvvietas būvniecība, visticamāk, nesniedza uzņēmumam Propapier selektīvas priekšrocības.
(28)
Attiecībā uz tāda jauna ceļa būvniecību, kas savieno rūpniecības zonu ar B-112 automaģistrāli, Komisija norādīja, ka ceļa būvniecība samazināja satiksmi un gaisa piesārņojumu Eizenhitenštates centrā, jo kravas automobiļi, kas devās uz rūpniecības zonu, varēja apbraukt pilsētas centru, turklāt šis ceļš samazināja laiku, kas nepieciešams, lai nokļūtu līdz tuvākajam reģionālajam centram. Tāpēc šķita, ka jauna ceļa būvniecība, visticamāk, nesniedza selektīvas priekšrocības uzņēmumam Propapier.
(29)
Attiecībā uz Oderas-Šprē kanāla paplašināšanas un padziļināšanas darbiem Komisija norādīja, ka tas netika veikts, lai sniegtu selektīvas priekšrocības uzņēmumam Propapier, - tā bija daļa no nepieciešamās regulārās ūdensceļu sistēmas uzturēšanas. Tāpēc šķiet, ka Oderas-Šprē kanāla paplašināšana un padziļināšana, visticamāk, nesniedza selektīvas priekšrocības uzņēmumam Propapier.
(30)
Tomēr tobrīd Komisija uzskatīja: nevar pilnībā izslēgt, ka uzņēmums Propapier guva lielāku labumu no šiem infrastruktūras pasākumiem nekā citi uzņēmumi.
(31)
Pirms galīgā viedokļa pieņemšanas par atbalsta klātbūtni šajos pasākumos Komisija aicināja ieinteresētās trešās personas izteikt savu viedokli. Vienlaikus tā aicināja Vācijas iestādes oficiālās izmeklēšanas procedūras laikā sniegt vairāk informācijas par autostāvvietas izveidi, jauna ceļa būvniecību un Oderas-Šprē kanāla paplašināšanu/padziļināšanu.
3.1.2. Dotācija notekūdeņu attīrīšanas iekārtas būvniecībai
(32)
Komisija lēmumā sākt procedūru secināja: ja atbalsta shēma lietā N 644e/02 būtu uzskatāma par atbalstu iekšējā tirgus attīstības dēļ, tā būtu aplūkojama kā pastāvošs atbalsts apvienībai TAZV.
(33)
Tomēr Komisija pauda bažas par to, vai notekūdeņu attīrīšanas iekārta ir īpašam nolūkam paredzēta infrastruktūra. Saistībā ar to Komisija norādīja, ka bez uzņēmuma Propapier iekārtu izmantoja tikai vēl divi citi uzņēmumi, proti, Kanādas fotoelementu komponentu piegādātājs 5N PV un energoapgādātājs EnBW. Turklāt nebija zināms, cik liela notekūdeņu attīrīšanas iekārtas jauda faktiski tika nodrošināta šiem diviem klientiem. Pamatojoties uz tobrīd pieejamo informāciju, Komisija nevarēja novērtēt, vai jaunas notekūdeņu attīrīšanas iekārtas būvniecība bija nepieciešama tikai attiecībā uz šiem diviem uzņēmumiem. Turklāt viens no šiem diviem papildu lietotājiem, spēkstacija, ko darbina EnBW, bija tiešā veidā iesaistīts uzņēmuma Propapier projektā, jo šī spēkstacija nodrošināja energoapgādi papīrfabrikas ražošanas procesiem (13).
(34)
Komisija norādīja arī: ja uzņēmums Propapier faktiski izmantotu 90 % no notekūdeņu attīrīšanas iekārtas jaudas, kā apgalvo sūdzības iesniedzējs, būtu jājautā, vai šis fakts pats par sevi nesniedz pietiekamu pierādījumu tam, ka iekārta faktiski bija paredzēta (un tādējādi tika pielāgota) tikai vai vismaz galvenokārt uzņēmuma Propapier vajadzībām. Tāpēc saistībā ar to būtu sīkāk jāpārbauda Vācijas iestāžu apgalvojums, ka notekūdeņu attīrīšanas iekārtu nākotnē izmantos vairāk lietotāju.
(35)
Tika arī norādīts: jāņem vērā, cik daudz ieguldītāju var izvietot rūpniecības parkā Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal un cik daudz jaudas tie vidēji izmantotu. Saistībā ar to Komisija Vācijas iestādēm pieprasīja sniegt sīkāku informāciju par rūpniecības zonas attīstības vispārējo plānu un notekūdeņu attīrīšanas iekārtas pārējo jaudu, ko var nodrošināt potenciālajiem lietotājiem. Komisija Vācijas iestādēm arī pieprasīja sniegt vairāk informācijas par modulārās pieejas tehnisko iespējamību attīrīšanas iekārtas būvniecībā (14).
(36)
Kā skaidrots iepriekš, Komisija nonāca pie sākotnējā secinājuma: ja tiktu pierādīts, ka šie infrastruktūras projektu pasākumi sniedz selektīvas priekšrocības, tie veidotu daļu no uzņēmuma Propapier ieguldījumu projekta un tiem būtu jāatbilst RAG prasībām, jo īpaši tā noteikumiem par valsts atbalsta intensitāti un stimulējošo ietekmi.
3.2. SAMAZINĀTA MAKSA PAR NOTEKŪDEŅU ATTĪRĪŠANAS IEKĀRTAS LIETOŠANU
(37)
Vācijas iestādes uzskatīja: tāpat kā gadījumā ar pasākumu notekūdeņu attīrīšanas iekārtas būvniecībai, ja maksa, ko iekasē no uzņēmuma Propapier, ietver atbalstu, tas būtu pastāvošs atbalsts. Vācijas iestādes pauda viedokli, ka Komisijas lēmums lietā N 644e/02, ar ko tika apstiprināta Gemeinschaftsaufgabe shēma, aptvēra arī shēmas netiešo ietekmi.
(38)
Tomēr Komisija lēmumā sākt procedūru secināja, ka lēmums lietā N 644e/02 neietvēra iespējamu atbalstu samazinātas maksas veidā, un, ja maksa ietvēra valsts atbalstu, tad tam jābūt jaunam atbalstam.
(39)
Cenšoties novērtēt, vai noteiktā nodeva uzņēmumam Propapier sniedza ekonomiskas priekšrocības, Komisija lēmumā sākt procedūru pauda bažas, vai TAZV iekasētā maksa atspoguļo pilnas izmaksas un vai privāts ieguldītājs būtu noteicis nodevas tādā pašā apmērā.
(40)
Komisija pauda viedokli, ka no uzņēmuma Propapier iekasētā maksa nesedza notekūdeņu attīrīšanas pilnas izmaksas, jo Vācijas iestādes atzina, ka šī maksa sedz tikai 20 % no aprēķinātajiem procentu maksājumiem ieguldītajam kapitālam, turklāt procentu maksājumu aprēķinā nedrīkst ņemt vērā 80 % subsīdiju, ko pašvaldība saņēma no citiem publiskā sektora avotiem iekārtas būvniecībai. Saistībā ar to Komisija lēmumā sākt procedūru vispirms konstatēja, ka ne Direktīvā 2000/60/EK (turpmāk - “ES Ūdens pamatdirektīva”) (15), ne Brandenburgas KAG nav prasības, kas noteiktu, ka maksai par notekūdeņu attīrīšanas iekārtas lietošanu jāsedz pilnās izmaksas (16). Tomēr lēmumā sākt procedūru ir minētas InfraLeuna (17) un Kimberly-Clark/Scott (18) lietas, kurās nodeva, kas noteikta pilno izmaksu līmenī, tika uzskatīta par atbilstošu izmaksām, kādas parasti iekļauj uzņēmuma budžetā.
(41)
Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka, lai radītu priekšrocības, uzņēmuma Propapier faktiskās nodevas līmenis jāsalīdzina ar tādas nodevas līmeni, kādu būtu iekasējis privāts ieguldītājs, ja tas būtu TAZV situācijā.
(42)
Vācijas iestādes ierosināja salīdzināt uzņēmuma Propapier veikto maksu ar vidējo nozarē novēroto cenu un citēja pētījumu, kurā vidējā konstatētā cena nozarē bija robežās no EUR 0,24 līdz EUR 1 (19).
(43)
Komisija lēmumā sākt procedūru secināja, ka šajā lietā, šķiet, var piemērot privātā ieguldītāja principu. Tomēr tā pauda bažas par to, vai, izmantojot etaloncenu, tiktu izslēgta atbalsta klātbūtne, jo iesniegtie dati, šķiet, nav objektīvi. Pat ja minētā maksa citās pašvaldībās atspoguļotu pilnās izmaksas, dažādas cenas, šķiet, atspoguļotu dažādu vietu faktisko situāciju, kas privātam ieguldītājam kalpotu kā pamatojums dažādiem cenu līmeņiem. Rezultātā Komisija tobrīd šaubījās, vai uzņēmuma Propapier priekšrocību klātbūtni var izslēgt, balstoties uz šiem datiem.
(44)
Kā skaidrots 26. apsvērumā, ja pasākums patiešām ietver jaunu valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, Komisija šaubās par tā atbilstību iekšējam tirgum saskaņā ar LESD 107. panta 3. punktu. Ja izrādīsies, ka maksa ietver reģionālo darbības atbalstu, jāšaubās par tās atbilstību, jo tā nav īslaicīga un laika gaitā nesamazinās, turklāt tās mērķis arī nav kompensēt konkrētus (nepierādītus) reģiona trūkumus.
4. VĀCIJAS UN TREŠO PERSONU PIEZĪMES PAR LĒMUMU SĀKT PROCEDŪRU
4.1. VAI VALSTS FINANSĒTI INFRASTRUKTŪRAS PROJEKTI VEIDO ĪPAŠI UZŅĒMUMAM PROPAPIER PAREDZĒTU INFRASTRUKTŪRU?
4.1.1. Autostāvvieta
Sūdzības iesniedzēja piezīmes
(45)
Komisija lēmumā sākt procedūru neapstiprināja sūdzības iesniedzēja norādīto automobiļu stāvvietu skaitu. Saskaņā ar sūdzības iesniedzēja apgalvojumu šie skaitļi (stāvvietas 186 vieglajiem automobiļiem un 71 kravas automobilim) ir ņemti no sākotnējā attīstības plāna, ko pasūtījusi Eizenhitenštates pilsēta.
(46)
Sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka uzņēmuma Propapier sākotnējos būvniecības plānos nav minēta privātas autostāvvietas būvniecība un ka, pat ja uzņēmums Propapier būvē savu autostāvvietu, arī no tā sauktās publiskās autostāvvietas labumu gūst galvenokārt uzņēmums Propapier - tajā ir zīme, kas norāda uz stāvvietām kravas automobiļiem, kuri dodas uz spēkstaciju un papīrfabriku. Turklāt autostāvvieta ir tieši blakus uzņēmuma Propapier teritorijai (tā stiepjas līdz pat papīrfabrikas robežām un ir blakus spēkstacijai, kas sākotnēji bija daļa no uzņēmuma Propapier projekta). Autostāvvieta nepiedāvā nekādus vadītāju atpūtas un ēdināšanas pakalpojumus, kas parasti pieejami šāda veida publiskās autostāvvietās.
(47)
Sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka autostāvvietas atrašanās vieta ir neparocīga un pārāk tālu, lai noderētu citām iekšpilsētas komercplatībām un ļautu pašvaldībai slēgt kravas automobiļiem paredzētas autostāvvietas pilsētas centrā.
Vācijas iestāžu piezīmes
(48)
Saskaņā ar Vācijas iestāžu sniegto informāciju autostāvvieta nesniedz selektīvas priekšrocības uzņēmumam Propapier. Tā ir pieejama visiem un nav paredzēta tikai Oderas-Šprē kanāla rūpniecības zonai. Vācijas iestādes piebilst, ka uzņēmumam Propapier ir sava autostāvvieta (213 vietas vieglajiem automobiļiem un 27 vietas kravas automobiļiem) un ka jau ir izsniegta būvatļauja par papildu platību vēl 120 vieglajiem automobiļiem.
(49)
Vācijas iestādes noraida sūdzības iesniedzēja apgalvojumus par to, ka autostāvvieta sniedz labumu galvenokārt uzņēmumam Propapier un ka autostāvvietas atrašanās vieta ir neparocīga un pārāk tālu, lai noderētu citām iekšpilsētas komercplatībām Eizenhitenštates pilsētā.
(50)
Vācijas iestādes skaidro, ka zīme, kura norādīja uz stāvvietām spēkstacijas kravas automobiļiem un uz kuru atsaucas sūdzības iesniedzējs, bija uzstādīta īslaicīgi, un tās uzstādīšanas iemesls bija spēkstacijā notiekošie būvdarbi. Šie būvdarbi tika pabeigti 2011. gada marta beigās. Norādes par piekļuvi autostāvvietai ir izvietotas gar jauno ceļu, un tās nenorāda uz kādu konkrētu uzņēmumu vai iekārtu.
4.1.2. Ceļš
Sūdzības iesniedzēja piezīmes
(51)
Sūdzības iesniedzējs nepiekrīt Vācijas iestāžu apgalvojumiem, ka jaunā ceļa mērķis bija savienot rūpniecības zonu ar B-112 automaģistrāli; kā apgalvo sūdzības iesniedzējs, ceļš beidzas pāris metrus aiz papīrfabrikas, un nekas neliecina, ka tas tiks pagarināts, turklāt, ja tas kādreiz tiktu pagarināts, tas citiem uzņēmumiem nebūtu noderīgs, jo šajā zonā nav neviena uzņēmuma, līdz kuram ceļu varētu pagarināt.
(52)
Līdz ar to sūdzības iesniedzējs uzskata, ka autostāvvieta un ceļš uzņēmumam Propapier sniedz selektīvas priekšrocības un to lietošana ir īpaši paredzēta šim uzņēmumam.
Vācijas iestāžu piezīmes
(53)
Vācijas iestādes apgalvo, ka jaunais ceļš savienos pašreizējo rūpniecības parku Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal un tā paplašinātās teritorijas ziemeļos ar B-112 automaģistrāli. Šis ceļš samazinās satiksmi un gaisa piesārņojumu Eizenhitenštates centrā, ļaus kravas automobiļiem apbraukt pilsētas centru un vismaz par trešdaļu samazinās brauciena laiku rūpniecības un komercpārvadājumu satiksmē uz Frankfurti (pie Oderas). Ceļš veido daļu no rūpniecības zonas, kas tika plānota jau 1993. gadā, vispārējās attīstības un arī nodrošina uzņēmumiem Frankfurtē labāku piekļuvi Eizenhitenštates iekšzemes ostai. Vācijas iestādes apgalvo, ka ceļš bija plānots jau federālās zemes valdības Oderas programmā.
(54)
Tajā piedāvātas turpmākas attīstības iespējas ArcelorMittal un citām rūpniecības zonām. Ceļš tika būvēts divos posmos; pēc darbu aizkavēšanās tehnisku sarežģījumu dēļ 2013. gadā tika pabeigts pēdējais posms.
4.1.3. Oderas-Šprē kanāla paplašināšana/padziļināšana
(55)
Eizenhitenštates pilsēta 2008. gadā paplašināja rūpniecības parku Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal, lai piesaistītu uzņēmumus. Vācijas iestādes apgalvo, ka Oderas-Šprē kanāla paplašināšanas un padziļināšanas darbi bija daļa no nepieciešamās regulārās ūdensceļa (kas veido daļu no Eiropas transporta tīkla - TEN) uzturēšanas. Sākot no 2003. gada, gar visu kanālu notiek slūžu izbūve (pašreiz ir izbūvētas Kersdorfas slūžas, Firstenvaldes slūžu būvniecība ir atlikta). Vācijas iestādes apgalvo, ka tam nav saistības ar uzņēmuma Propapier izveidi, turklāt tas šim uzņēmumam nesniedz selektīvas priekšrocības.
4.1.4. Vai notekūdeņu attīrīšanas iekārta veido īpaši uzņēmumam Propapier paredzētu infrastruktūru?
Sūdzības iesniedzēja piezīmes
(56)
Sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka atbalstu nevar ietvert shēmā, kas saskaņā ar lēmumu lietā N 644e/02 nav atbalsts, jo šī shēma zaudēja savu spēku 2006. gada beigās un tādēļ nebija piemērojama laikā, kad tika sniegts ieguldījumu atbalsts TAZV notekūdeņu attīrīšanas iekārtas būvniecībai.
(57)
Sūdzības iesniedzējs arī norāda, ka shēmu nevar piemērot arī tāpēc, ka notekūdeņu attīrīšanas iekārta nesniedz publisku pakalpojumu - tā ir būvēta galvenokārt tikai uzņēmuma Propapier lietošanas vajadzībām.
(58)
Sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka papīra ražošanas nozarē pārstrādātā papīra fabrikām parasti ir savas notekūdeņu attīrīšanas iekārtas - arī Vācijā - un tāpēc aplams ir Vācijas iestāžu apgalvojums, ka uzņēmumiem obligāti jāpievienojas publiskajai kanalizācijas sistēmai.
(59)
Sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka notekūdeņu attīrīšanas iekārta neveido daļu no vispārējā ekonomiskās attīstības plāna rūpniecības zonai, kas ietvertu visus potenciālos parka ieguldītājus, bet gan tika izstrādāta un radīta tajā pašā laikā, kad uzņēmuma Propapier papīrfabrika un spēkstacija, proti, 2007. gadā. Eizenhitenštates pašvaldības 2007. gada 7. novembra lēmuma projektā par rūpniecības parka izstrādi minēti tikai divi vai trīs ieguldītāji. Sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Eizenhitenštates pašvaldība sāka īstenot reklāmas pasākumus rūpniecības zonai tikai 2010. gadā, un uzskata, ka pašvaldība sāka meklēt jaunus ieguldītājus tikai pēc tam, kad uzņēmums Smurfit Kappa bija iesniedzis savu sūdzību.
(60)
Sūdzības iesniedzējs uzskata, ka TAZV iekārtas konkrētas konstrukcijas iezīmes skaidri norāda uz to, ka tā bija īpaši pielāgota uzņēmuma Propapier vajadzībām. Notekūdeņu attīrīšanas iekārtu tehniskās īpašības ir īpaši pielāgotas konkrētajai nozarei. Pārstrādāta papīra fabriku notekūdeņu attīrīšanas iekārtas parasti ietver anaerobās un aerobās attīrīšanas posmu, savukārt standarta komunālās kanalizācijas sistēmas bieži vien ietver tikai aerobās attīrīšanas posmu. Fakts, ka TAZV notekūdeņu attīrīšanas iekārta ietver abus posmus, sūdzības iesniedzējam ir papildu arguments tam, ka šī iekārta nav paredzēta publiskai lietošanai, bet gan ir īpaši uzņēmumam Propapier paredzēta infrastruktūra.
(61)
Sūdzības iesniedzējs uzskata: maz ticams, ka iekārtas izstrādes laikā tika ņemtas vērā ne tikai uzņēmuma Propapier papīrfabrikas (un tā papildu spēkstacijas, kas šobrīd pieder uzņēmumam EnBW), bet arī citu uzņēmumu jaudas vajadzības. Sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka uzņēmums EnBW nav neatkarīgs lietotājs, jo ieguldījums spēkstacijā ir cieši saistīts ar papīrfabrikas projektu un bez uzņēmuma Propapier papīrfabrikas šī ieguldījuma nebūtu.
(62)
Sūdzības iesniedzējs piebilst, ka cits rūpniecības zonas ieguldītājs, uzņēmums 5N PV, izmanto tikai niecīgu procentuālo daļu no TAZV notekūdeņu attīrīšanas iekārtas pieejamās jaudas un ka tā notekūdeņu attīrīšanas vajadzības būtu apmierinājusi jau esošā notekūdeņu attīrīšanas iekārta. Turklāt, tā kā uzņēmums 5N PV darbojas jau kopš 2008. gada maija, divus gadus pirms jaunās TAZV iekārtas ekspluatācijas uzsākšanas, tas sākotnēji izmantoja esošo notekūdeņu attīrīšanas iekārtu.
(63)
Sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka nav prognožu par to, cik liela iekārtas jauda, iespējams, būs nepieciešama potenciālajiem jaunajiem ieguldītājiem, un nav informācijas par to, vai un kad šāda papildu jauda tiks nodrošināta. Sūdzības iesniedzējs norāda, ka pašreiz rezerves jaudas tikpat kā nav. Sūdzības iesniedzējs arī atsaucas uz avīzes rakstu (Märkische Oderzeitung, 2011. gada 3. februāris), kurā ziņots par tehnisku kļūdu aerācijas tvertnē un norādīts, ka visas pieejamās tvertnes ir nepieciešamas pašreizējiem rūpnieciskajiem lietotājiem.
(64)
Saskaņā ar sūdzības iesniedzēja apgalvoto Vācijas iestādes, nosakot, ka jaunās TAZV iekārtas lietošanas maksa ir zemāka nekā esošās iekārtas maksa, jo jaunajai iekārtai nav nepieciešama dārga notekcauruļu sistēma starp atsevišķiem lietotājiem (tādējādi apstiprinot, ka jauni lietotāji netiks pievienoti), netieši apstiprinājušas, ka notekūdeņu attīrīšanas iekārtu neizmanos citi uzņēmumi.
(65)
Saskaņā ar sūdzības iesniedzēja apgalvojumu TAZV rādītāji liecina, ka uzņēmums Propapier izmanto vismaz 90 % no iekārtas dienas jaudas.
(66)
Sūdzības iesniedzējs uzskata, ka Vācijas iestāžu apgalvojums par notekūdeņu attīrīšanas iekārtas modularitāti ir tikai teorētisks un neveido apjomradītus ietaupījumus, jo otrā moduļa izmaksas būtu 80-90 % apmērā no pirmā moduļa. Moduļu pievienošanas salīdzinoši augstās izmaksas runā par labu secinājumam, ka sākotnējais ieguldījums EUR 42 miljonu apmērā sniedz labumu galvenokārt uzņēmumam Propapier kā selektīvs pasākums.
(67)
Sūdzības iesniedzējs uzskata: fakts, ka jaunā TAZV iekārta ir uzbūvēta pavisam netālu no uzņēmuma Propapier iekārtas, blakus spēkstacijai un papīrfabrikai, ļauj uzņēmumam Propapier atkārtoti izmantot biogāzi, kas rodas tā notekūdeņu anaerobās attīrīšanas laikā.
(68)
Pamatojoties uz iepriekš minēto, sūdzības iesniedzējs secina, ka TAZV iekārta ir īpaši uzņēmumam Propapier paredzēta infrastruktūra un ka notekūdeņu attīrīšanas iekārtas būvniecībai paredzētais valsts finansējums veido ieguldījumu atbalstu uzņēmumam Propapier. Sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Komisijai tāpēc jānovērtē, vai šis pasākums kopā ar uzņēmuma Propapier papīrfabrikai piešķirto reģionālo ieguldījumu atbalstu (valsts atbalsta lieta SA.23827) atbilst visām RAG prasībām.
Vācijas iestāžu piezīmes
(69)
Saskaņā ar shēmu N 644e/02 īstenotie pasākumi nav atbalsts.
Publiska infrastruktūra, kas pieejama visiem ar vienādiem nosacījumiem
(70)
Vācijas iestādes noliedz, ka notekūdeņu attīrīšanas iekārta būtu īpaši paredzēta uzņēmumam Propapier - tā ir publiska infrastruktūra, kas nodrošina aizsardzību pret kaitējumu un vides aizsardzību, kā arī aizsargā iedzīvotājus no slimībām. Visiem pašreizējiem un turpmākiem uzņēmumiem, kas atrodas Oderas-Šprē kanāla zonā, ir tiesības pievienoties komunālajai notekūdeņu attīrīšanas iekārtai un izmantot to, ievērojot vienādus nosacījumus. Maksa tiek aprēķināta atbilstoši tiem pašiem tiesību aktos noteiktajiem principiem. Par notekūdeņu attīrīšanu Vācijā atbildīgas ir pašvaldības, un pievienošanās notekūdeņu attīrīšanas iekārtai un tās izmantošana ir obligāta. Lietotāji nevar izvēlēties citu pakalpojuma sniedzēju, kas nav pašvaldības struktūra.
(71)
Vācijas iestādes noraida sūdzības iesniedzēja apgalvojumu, ka papīrfabrikām parasti ir pašām savas kanalizācijas sistēmas un ka tām nav obligāti jāpievienojas komunālajai kanalizācijas sistēmai, un norāda, ka saskaņā ar tiesību aktiem (20) uzņēmumam Propapier ir jāpievienojas TAZV iekārtai un jāizmanto tā. Izņēmumi attiecībā uz pienākumu pievienoties ir ļoti ierobežoti (tikai tad, ja pievienošanās nav iespējama vai ir nepamatota). Ir ļoti maz publiski pieejamu datu par papīra ražotāju veiktu notekūdeņu apstrādi, taču šie dati liecina, ka liels skaits papīrfabriku ir pievienotas komunālajām notekūdeņu attīrīšanas iekārtām.
Infrastruktūra, kas nav īpaši izveidota uzņēmuma Propapier vajadzībām
(72)
Vācijas iestādes noraida sūdzības iesniedzēja apgalvojumu, ka TAZV iekārta tika pielāgota uzņēmuma Propapier tehniskajām vajadzībām - notekūdeņu attīrīšana divos posmos nav īpaši paredzēta papīra ražošanas nozarei, jo tā tiek plaši izmantota daudzās citās rūpniecības nozarēs, un daudzas komunālās kanalizācijas iekārtas ietver notekūdeņu attīrīšanu divos posmos. TAZV iekārtas tehniskās īpašības (divu posmu bioloģiskās attīrīšanas process) tika balstītas uz pašreizējiem tehniskajiem standartiem, ņemot vērā to, ka būtiska notekūdeņu daļa būs ļoti piesārņota. Vācijas iestādes piekrīt, ka komunālajām kanalizācijas iekārtām, kas attīra tikai sanitāro labierīcību notekūdeņus vai viegli piesārņotu ūdeni, parasti nav papildu posma pirms attīrīšanas, taču uzsver, ka divu posmu attīrīšanu parasti izmanto uzņēmumi, kuriem jāattīra rūpnieciskie notekūdeņi. Vācijas iestādes iesniedza sarakstu ar Vācijā esošām 18 papīrfabrikām, kas ražo pārstrādātu papīru un ir pievienotas komunālajām kanalizācijas iekārtām, un apgalvoja, ka papīra ražošanas nozarē tiek izmantotas abu veidu komunālās kanalizācijas iekārtas (ar vienu vai diviem posmiem).
(73)
Vācijas iestādes apgalvo, ka notekūdeņu attīrīšanas iekārta veido daļu no tādu vispārīgu infrastruktūras pasākumu kopuma, ko īsteno Oderas-Šprē kanāla zonas attīstīšanas nolūkos. Neviens no šiem pasākumiem nav īpaši paredzēts konkrētam uzņēmumam. Uzņēmumam Propapier vai potenciālajiem lietotājiem nav tiesību pieņemt lēmumus par iekārtas būvniecību, pievienošanos tai un tās lietošanu.
(74)
Vācijas iestādes noliedz apgalvojumu, ka TAZV notekūdeņu attīrīšanas iekārta tika īpaši būvēta uzņēmuma Propapier vajadzībām. Vācijas iestādes skaidro, ka iekārtas būvniecība bija plānota jau saistībā ar citiem potenciāliem ieguldījumiem 2004.-2006. gadā, proti, ilgu laiku pirms uzņēmuma Propapier ienākšanas.
(75)
Vācijas iestādes skaidro, ka notekūdeņu attīrīšanas infrastruktūras esošā jauda ārpus rūpniecības zonas bija ierobežota un tās pieejamās atlikušās jaudas pietiktu tikai viena (neliela) papildu ieguldītāja vajadzībām; Vācijas iestādes apstiprina, ka uzņēmums 5N PV sākotnēji bija pievienots esošajai iekārtai.
(76)
Vācijas iestādes apgalvo: fakts, ka uzņēmuma Propapier izveide paātrināja sen plānotās notekūdeņu attīrīšanas iekārtas būvniecības sākšanu, nav uzskatāms par selektīvām priekšrocībām uzņēmumam Propapier. Vācijas iestādes atsaucas uz ģenerāladvokāta Van Gerven secinājumiem, kurš lietā C-255/91 (Matra pret Komisiju) (21) apstiprināja, ka sākumposmā neizbēgama ir situācija, kad infrastruktūru galvenokārt izmanto pirmais uzņēmums, kas ir apmeties nesen izveidotā rūpniecības zonā. Tomēr tas mainīsies, ja reģions attīstīsies, kā cerēts.
(77)
Vācijas iestādes ziņo, ka visi trīs pašreiz rūpniecības parkā Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal izveidotie uzņēmumi, proti, Propapier, 5N PV un EnBW spēkstacija, ir pievienoti notekūdeņu attīrīšanas iekārtai un lieto to. Vācijas iestādes skaidro, ka dažādos laikposmos ir apsvērta iespēja izveidot vairākus citus uzņēmumus (viena vai divas alternatīvās degvielas ražošanas iekārtas, fotoelementu stikla ražošanas iekārta, ieguldījumu priekšlikumi, kas izteikti vairākiem ieguldītājiem dažādās nozarēs; un vairāki potenciālie ieguldītāji ir apmeklējuši teritoriju), taču, jo īpaši ņemot vērā krīzi, kas īpaši smagi ir skārusi nelabvēlīgā situācijā esošus apgabalus, rūpniecības zonas turpmākai attīstībai būs nepieciešams laiks.
Pašreizējā jauda
(78)
Vācijas iestādes noraida sūdzības iesniedzēja apgalvojumus, ka Vācijas iestādes TAZV iekārtas lietotājiem nav norādījušas notekūdeņu attīrīšanas iekārtas jaudu, ka uzņēmums Propapier izmanto vismaz 90 % no pieejamās jaudas un ka rezerves jauda nav pieejama.
(79)
Vācijas iestādes apgalvo, ka TAZV notekūdeņu attīrīšanas iekārtai tās pašreizējā konfigurācijā ir rezerves jauda potenciāliem jaunajiem ieguldītājiem. Trīs pašreizējo lietotāju kopējā izmantotā jauda ir [ 500] (22) m3/h, savukārt TAZV iekārtas maksimālā jauda ir 638 m3/h. Tādējādi kopējais jaudas izmantojums ir aptuveni [60-80] %, un pieejamā rezerves jauda ir aptuveni [150-250] m3/h. Uzņēmuma Propapier izmantotā jauda ir vidēji [300-500] m3/h, bet maksimālā izmantotā jauda ir [400-500] m3/h. Tādējādi uzņēmums Propapier vidēji izmanto [ 70] % un maksimāli [ 70] % no TAZV iekārtas kopējās jaudas.
TAZV iekārtas modulārā konstrukcija
(80)
Vācijas iestādes apgalvo, ka TAZV iekārtu jau no paša sākuma bija plānots paplašināt modulāros posmos vienlaikus ar Oderas-Šprē kanāla rūpniecības zonas pakāpenisku attīstību. Iekārtas modulārais plānojums ir atspoguļots 2007. gada TAZV kopsavilkumā, kurā norādīts uz potenciāli būtiski piesārņotu ūdeni, ko rada papīra ražošanas nozare, bioetanola ražošana un citas rūpniecības nozares.
(81)
Vācijas iestādes skaidro, ka iekārtas būtiskākās detaļas pašreizējā posmā jau ir pēc izmēra pielāgotas maksimālajai jaudai, kāda būs pēc paplašināšanas, piemēram, nominālais diametrs 5 km caurulei, kas pēc attīrīšanas novada ūdeni Oderā, ir vairāk nekā trīs reizes lielāks nekā nepieciešams pašreizējā būvniecības posmā (tās jauda ir 1 945 m3/h, turpretī iekārtas pašreizējā maksimālā jauda ir tikai 638 m3/h), un TAZV ir iespēja paplašināt notekūdeņu attīrīšanas iekārtu blakusesošā 3,3 ha lielā zemes gabalā. Pēc šādas modulāras paplašināšanas potenciālajiem lietotājiem arī būs vienlīdzīga piekļuve notekūdeņu attīrīšanas iekārtai.
(82)
Tāpēc Vācijas iestādes uzskata: fakts, ka uzņēmums Propapier pašreiz izmanto lielu daļu notekūdeņu attīrīšanas iekārtas jaudas, ir nevis pierādījums par selektīvām priekšrocībām, bet gan tikai atspoguļo pašreizējo situāciju, jo ar modulārās paplašināšanas palīdzību infrastruktūru plānots nodrošināt vairāk lietotājiem ar vienādiem nosacījumiem. Tā īstenošanai būs nepieciešams laiks, jo notekūdeņu attīrīšanas iekārta ir daļa no reģiona vispārējā ekonomiskās attīstības plāna, kas ietver vairākas paplašināšanas zonas dažādos posmos. Pašreizējā situācija, kad ir tikai trīs ieguldītāji, ir šā reģiona rūpniecības zonu attīstības pārejas posms kopš 1994. gada. Aptuveni puse no Oderas-Šprē kanāla rūpniecības zonas (35 ha) joprojām ir pieejama jauniem ieguldītājiem. Vācijas iestādes 2011. gadā aplēsa, ka šī teritorija tiks aizņemta piecu gadu laikā, un piebilst, ka tad joprojām būs iespējams veikt turpmāku paplašināšanu jaunajās zonās Nordost (40 ha) un Nord (160 ha).
(83)
Vācijas iestādes noraida sūdzības iesniedzēja apgalvojumu, ka TAZV iekārtas modulārā konstrukcija neveidos apjomradītus ietaupījumus. Vācijas iestādes skaidro, ka TAZV iekārtas modulārā paplašināšana ir iespējama trīs posmos un par ievērojami zemākām izmaksām par katru pievienoto m3 jaudu salīdzinājumā ar sākotnējo ieguldījumu:
-
1. posmu (jaudas palielināšana par 33 %, pievienojot 213 m3) iespējams īstenot dažos mēnešos, un tas izmaksātu EUR 1,2-1,5 miljonus papildu rūpniecības zonā, kuras platība ir aptuveni 19 ha,
-
2. posmu (jaudas palielināšana par 69 %, pievienojot 426 m3) iespējams īstenot dažos mēnešos, un tas izmaksātu EUR 5,3-5,6 miljonus papildu rūpniecības zonā, kuras platība ir aptuveni 38 ha,
-
3. posms (paplašināšana uz blakusesošā zemes gabala; jaudas palielināšana par 100 %, pievienojot 638 m3) izmaksātu EUR 17-18 miljonus papildu rūpniecības zonā, kuras platība ir aptuveni 57 ha. Lai palielinātu jaudu par 100 %, būtu nepieciešams izmantot blakusesošo zemes gabalu, un tas izmaksātu līdz EUR 18 miljoniem.
(84)
Vācijas iestādes uzskata, ka notekūdeņu attīrīšanas iekārtas modulārā konstrukcija atbilst nepieciešamībai izmantot resursus efektīvi un taupīgi un tā jāaplūko, ņemot vērā notekūdeņu attīrīšanas iekārtu agrāku pārmērīgu palielināšanu jaunajās Vācijas federālajās zemēs. Apstiprinot šādu modulāru konstrukciju kā selektīvu priekšrocību, tiktu veicināta neekonomiska publiskās infrastruktūras pārmērīga palielināšana. Turklāt šādas pārmērīgas palielināšanas gadījumā lietošanas maksa nenosegtu izmaksas.
(85)
Raksturojot pašreizējos iekārtas ierobežojumus kā selektīvu priekšrocību, tiktu veicināta neekonomiska infrastruktūras pārmērīga palielināšana.
(86)
Vācijas iestādes apgalvo, ka sūdzības iesniedzēja minētais avīzes raksts (skatīt 63. apsvērumu) uz šo situāciju neattiecas. Vācijas iestādes uzskata, ka neizmantotas papildu tvertnes uzstādīšana tikai tehnisku avāriju situācijām būtu pretrunā ar taupīgas un ekonomiskas plānošanas noteikumiem, kuri ieviesti ar Gemeinschaftsaufgabe shēmu.
(87)
Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka jaunās TAZV iekārtas lietotāji maksā mazāk nekā esošās komunālās iekārtas lietotāji, jo jaunajai iekārtai nav nepieciešama plaša cauruļvadu sistēma, lai savienotu visus lietotājus. Vācijas iestādes noraida sūdzības iesniedzēja secinājumu, ka tas apliecina - jaunajai iekārtai nevar pievienot jaunus lietotājus. Vācijas iestādes norāda, ka jaunus rūpnieciskos lietotājus var viegli pievienot un ka ierobežojumus galvenokārt rada tās caurules izmērs, kas novada attīrīto ūdeni Oderā.
(88)
Vācijas iestādes noraida sūdzības iesniedzēja apgalvojumu, ka uzņēmums Propapier var izmantot TAZV iekārtas saražoto biogāzi. Notekūdeņu attīrīšanas iekārtas lietotājiem nav iespējams izmantot biogāzi. TAZV biogāzi izmanto savā 3 MW spēkstacijā.
(89)
Vācijas iestādes noraida apgalvojumu, ka tās sāka popularizēt rūpniecības parku citu potenciālo ieguldītāju vidū tikai tad, kad uzņēmums Smurfit Kappa iesniedza sūdzību, jo jau 1998. gadā Eizenhitenštates iestādes Austrumbrandenburgas Ieguldītāju centram uzticēja veikt rūpniecības zonu un komercplatību, tostarp Oderas-Šprē kanāla, popularizēšanu. Plānošanas dokumenti rūpniecības parkam Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal pastāv jau kopš 1995. gada.
(90)
Vācijas iestādes secina, ka TAZV iekārta neveido īpaši uzņēmumam Propapier paredzētu infrastruktūru.
(91)
Vācijas iestādes arī secina, ka infrastruktūras pasākumi paplašinātajā rūpniecības parkā Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal (notekūdeņu attīrīšanas iekārtas būvniecība un apgādāšana, kā arī citi pasākumi - autostāvvieta, ceļš, kanāla padziļināšana/paplašināšana) ir vispārīgi attīstības pasākumi, kas neveido selektīvas priekšrocības uzņēmumam Propapier un nav īpaši paredzēti uzņēmuma Propapier lietošanas vajadzībām. Vācijas iestādes uzskata: fakts, ka infrastruktūru pašreiz lieto tikai ierobežots skaits teritorijā sākotnēji izveidoto uzņēmumu, šādā attīstības procesā ir normāls pārejas posms.
4.2. VAI UZŅĒMUMAM PROPAPIER IR SNIEGTAS PRIEKŠROCĪBAS, SAMAZINOT MAKSU PAR NOTEKŪDEŅU ATTĪRĪŠANAS IEKĀRTAS LIETOŠANU?
Sūdzības iesniedzēja piezīmes
(92)
Sūdzības iesniedzējs ir vienisprātis ar Komisijas nostāju, kas pausta lēmumā sākt procedūru (skatīt lēmuma sākt procedūru 63. apsvērumu un šā lēmuma 38. apsvērumu), proti, ka atbalsta shēma N 644e/02 neietver maksu par notekūdeņu attīrīšanas iekārtas lietošanu. Tāpēc maksai jāatspoguļo kopējās lietošanas izmaksas. Fakts, ka maksas aprēķins balstās uz tiesību aktu (Kommunalabgabengesetz), nepamato zemāku maksu un no tā izrietošās priekšrocības uzņēmumam Propapier.
(93)
Sūdzības iesniedzējs arī norāda, ka notekūdeņu attīrīšanas iekārta nesniedz publisku pakalpojumu - tā ir būvēta galvenokārt tikai uzņēmuma Propapier lietošanas vajadzībām.
(94)
Sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka visas trīs pārbaudes (pilnu izmaksu pārbaude, privātu ieguldītāju pārbaude, etaloncenas), ko Komisija ierosinājusi lēmumā sākt procedūru, liecina, ka pieprasītā maksa sniedz ekonomiskas priekšrocības uzņēmumam Propapier.
Pilnu izmaksu pārbaude
(95)
Sūdzības iesniedzējs arī apgalvo, ka pilnu izmaksu aprēķinu atbalsta ne tikai ES Ūdens pamatdirektīvas 9. pants, bet arī fakts, ka lielākajai daļai pārstrādātā papīra fabriku ir sava notekūdeņu attīrīšanas iekārta. Uzņēmuma Propapier veiktā maksa sedz tikai 20 % no aprēķinātajiem procentu maksājumiem ieguldītajam kapitālam, un tajā nav ņemta vērā kapitāla daļa, kas iegūta no 80 % subsīdiju notekūdeņu attīrīšanas iekārtas būvniecības izmaksām.
Privātu ieguldītāju pārbaude
(96)
Sūdzības iesniedzējs uzskata, ka parastos apstākļos privāts uzņēmējs vai papīrfabrikas īpašnieks vēlas vismaz segt pilnās izmaksas, un tāpēc šī pārbaude atbilst iepriekš minētajai pilnu izmaksu pārbaudei.
Etaloncenas
(97)
Sūdzības iesniedzējs piekrīt lēmumā sākt procedūru paustajai Komisijas nostājai, ka nav iespējams, ka, izmantojot etaloncenas, tiks izslēgta atbalsta klātbūtne. Tikai tādu papīrfabriku salīdzinājums, kas izmanto komunālās kanalizācijas sistēmas, nebūtu reprezentatīvs, jo lielākajai daļai papīrfabriku ir sava notekūdeņu attīrīšanas iekārta.
(98)
Sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Vācijas iestādes ir iesniegušas tikai ļoti selektīvu informāciju par kanalizācijas maksu, ko veic citas papīrfabrikas (pētījums, salīdzinājums ar Šprētāles / Schwarze Pumpe tarifiem un vecs 1990. gada lēmums), un ka, pamatojoties uz šiem piemēriem, nevar noteikt etaloncenu, jo šī maksa cita starpā ir atkarīga no subsīdijām un ieguldījumu izmaksām, turklāt atsevišķos reģionos tiesību akti var atšķirties. Sūdzības iesniedzējs veic salīdzinājumu ar savu iekārtu, kas izmanto komunālo kanalizācijas sistēmu [konfidenciāla informācija], un aprēķina, ka, ņemot vērā būvniecības ieguldījumu EUR 42 miljonu apmērā (kā Eizenhitenštatē), uzņēmumam Propapier būtu jāmaksā EUR 4/m3, kas ir daudz vairāk par summu, ko šis uzņēmums maksā pašreiz.
(99)
Sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Vācijas iestāžu minētais avīzes raksts tika publicēts 2004. gadā un ir balstīts uz 2002. gadā publicētu pētījumu, izmantojot datus no 2000./2001. gada. Sūdzības iesniedzējs atsaucas uz Vācijas iestāžu 2009. gada 30. janvārī iesniegtā dokumenta 6. pielikumu, kas ietver rakstu no tiešsaistes ziņu avota Das Papier 2004-T174 (23). Sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka pētījums aptver tikai septiņas anonīmas papīrfabrikas, turklāt nav skaidrs, vai tām ir sava notekūdeņu attīrīšanas iekārta vai tās ir pievienotas komunālajai sistēmai un vai vērā ņemtās izmaksas ietver tikai darbības izmaksas (neietverot kapitāla vai citas ar darbību nesaistītas izmaksas). Ja pētījumā salīdzinātas tikai tās papīrfabrikas, kas izmanto savas notekūdeņu attīrīšanas iekārtas, ir jāietver kapitāla izmaksas.
Vācijas iestāžu piezīmes
(100)
Vācijas iestādes uzskata, ka neviena valsts atbalsta priekšrocība, ko rada par TAZV iekārtas lietošanu iekasētā maksa, neveido valsts atbalstu, jo, pēc Vācijas iestāžu domām, Komisijas lēmums lietā N 644e/02 aptver arī Gemeinschaftsaufgabe shēmas netiešo ietekmi, t. i., lietošanas maksu. Vācijas iestādes arī apgalvo, ka pasākums, kas saskaņā ar lietā N 644e/02 apgalvoto neveido valsts atbalstu, nevar kļūt par valsts atbalstu lietotāja līmenī. Vācijas iestādes uzskata, ka Komisija mainīja savu pieeju attiecībā uz jautājumu par to, vai atbalstu infrastruktūras operatoram var nodot infrastruktūras lietotājam tikai pēc tam, kad Vispārējā tiesa bija pieņēmusi spriedumu Flughafen Leipzig-Halle GmbH lietā (24).
(101)
Vācijas iestādes atzīst, ka brīdī, kad TAZV tika piešķirts atbalsts, lēmums lietā N 644e/02 bija zaudējis spēku. Tomēr tās norāda, ka attiecīgais tiesību akts, uz kura bija balstīts lēmums lietā N 644e/02, bija identisks ar tiesību aktu, pamatojoties uz kuru tika īstenots pasākums attiecībā uz TAZV. Juridiskais pamats ir tikai aktualizēts, taču tā saturs nav mainījies. Tāpēc Vācijas iestādes apgalvo, ka tikai juridiskā pamata aktualizēšana automātiski nenozīmē pasākuma kvalificēšanu par valsts atbalstu.
(102)
Vācijas iestādes uzsver, ka izmaksu aprēķins ir pārredzams un tā izpildi nosaka tiesību akti.
Uzņēmumam Propapier ekonomisku priekšrocību nav
(103)
Vācijas iestādes skaidro savu viedokli par trim iespējām, kā aprēķināt maksu uzņēmumam, kas izmanto notekūdeņu attīrīšanas pakalpojumus (lēmuma sākt procedūru 68. apsvērums): pilno izmaksu metode, privāta ieguldītāja cena, etaloncena.
Piemērojot pilno izmaksu metodi, priekšrocību nav
(104)
Vācijas iestādes nepiekrīt apgalvojumam, ka uzņēmuma Propapier veiktā maksa nesedz pilnās izmaksas. Izmaksu aprēķinu nosaka tiesību akti (saskaņā ar kuriem izmaksām principā jābūt nosegtām, izņemot procentu maksājumu aprēķinu, kurā neņem vērā trešo personu subsīdijas (25)). Tiesību aktos noteikts, ka izmaksas ir jānosedz, taču tās nedrīkst tikt pārsniegtas. Visas TAZV radītās izmaksas ir nosegtas, tostarp procenti par ieguldītā kapitāla TAZV daļu. Fiktīvu procentu aprēķins subsīdijām no federālās zemes nebūtu pamatots, jo TAZV šādas izmaksas nav radījusi.
(105)
Uzņēmumam Propapier nav selektīvu priekšrocību, jo maksa ir vienāda visiem nesen uzbūvētās iekārtas lietotājiem.
(106)
Tas, vai maksa būtu augstāka bez Gemeinschaftsausgabe shēmas subsīdijām, kas paredzētas notekūdeņu attīrīšanas iekārtas būvniecībai, ir atkarīgs no vairākiem faktoriem, piemēram, cita starpā no cita finansējuma pieejamības.
(107)
Ne princips “piesārņotājs maksā”, ne ES Ūdens pamatdirektīva nepieprasa iestādēm ieguldītā kapitāla procentu aprēķinā ietvert subsīdijas. ES Ūdens pamatdirektīvā noteikts, ka ūdens pakalpojumu izmaksas ir jāatgūst, taču dalībvalstīm ir dota brīva izvēle attiecībā uz īstenošanas veidu. Šajā gadījumā visas TAZV (ūdens pakalpojumu) izmaksas ir nosegtas. Princips “piesārņotājs maksā” nav absolūts, taču tas ir jāņem vērā. Šajā gadījumā to ņem vērā, veicot visu TAZV izmaksu aprēķinu.
(108)
ES Ūdens pamatdirektīvā minēts “pienācīgs” ieguldījums. Vācijas iestādes norāda, ka salīdzinājumā ar citiem Vācijas vai Eiropas Savienības reģioniem uzņēmuma Propapier maksa ir salīdzinoši liela. Vācijas iestādes arī norāda: ES Ūdens pamatdirektīvā arī noteikts, ka dalībvalstis var ņemt vērā izmaksu segšanas sociālās, vides aizsardzības un ekonomiskās sekas, kā arī skarto reģionu ģeogrāfiskos un klimatiskos apstākļus.
(109)
Vācijas iestādes apgalvo, ka salīdzinājums ar Kimberly-Clark vai InfraLeuna lietām (skatīt arī lēmuma sākt procedūru 70. apsvērumu) nav atbilstošs. Kimberly-Clark lieta bija par izdevīgāku tarifu vienam uzņēmumam, kas radīja aizdomas, ka netika segtas visas izmaksas. Šajā gadījumā visas izmaksas ir nosegtas un tarifa nosacījumi ir vienādi visiem lietotājiem. Kimberly-Clark rūpniecības zona tika attīstīta viena uzņēmuma īpašajām vajadzībām, savukārt šajā gadījumā rūpniecības zona tiek attīstīta vairāku uzņēmumu vajadzībām.
(110)
InfraLeuna lēmums ir par privātu uzņēmumu veiktu cenu noteikšanu privātas infrastruktūras lietošanai, savukārt šis gadījums attiecas uz komunālās infrastruktūras izmantošanu un ar tirgu nesaistītu maksu, kas noteikta tiesību aktos. Šajā gadījumā lietotāji sedz visas izmaksas, kas parasti būtu jāuzņemas notekūdeņu pakalpojumu sniegšanas uzņēmumam. Neliberalizētā notekūdeņu attīrīšanas tirgū vērā ņemamās izmaksas visiem uzņēmumiem ir vienādas, turklāt tās nosaka tiesību akti (Brandenburgas KAG).
(111)
Wagner un Weida Leder lēmumi, kas citēti lēmumā sākt procedūru (71. apsvērums un 19. zemsvītras piezīme), ir par subsīdijām, kas paredzētas privātu notekūdeņu attīrīšanas iekārtu būvniecībai. Tomēr šajā gadījumā uzņēmums Propapier nevis saņem subsīdijas brīvprātīgiem privātiem ieguldījumiem, bet gan maksā lietotāja maksu, kas tam noteikta saskaņā ar tiesību aktiem.
Privātu ieguldītāju pārbaude nav piemērojama
(112)
Vācijas iestādes uzskata, ka ūdens nav parasts komerciāls produkts. Notekūdeņu attīrīšanas nozari Vācijā organizē kā valsts pašvaldības struktūru reģionālu monopolu. Tāpēc notekūdeņu attīrīšana Vācijā ir nevis saimnieciska darbība, bet gan pilsētām noteikts obligāts valsts iestādes uzdevums. TAZV rīkojas kā valsts iestāde, nevis kā uzņēmums, kura darbību var analizēt, piemērojot tirgus ieguldītāja pārbaudi. Vācijā pastāv obligāts pievienošanās un lietošanas pienākums. Lietotāji nevar izvēlēties citu pakalpojuma sniedzēju, kas nav pašvaldības struktūra. Maksa ir noteikta tiesību aktos, un par to lemj iestādes. Maksa nevar pārsniegt izmaksas.
(113)
Notekūdeņu attīrīšanas nozarei Vācijā privāti uzņēmumi var piekļūt tikai ierobežotā apmērā. Tie var rīkoties tikai kā notekūdeņu attīrīšanas iekārtas pārvaldītāji, operatori vai koncesionāri, tehniski izpildot tiesību aktu nosacījumus. Tomēr atbildība par uzdevumu ir pašvaldībai, un tai nav juridiska pienākuma piešķirt līgumu konkursa kārtībā. Turklāt privāti uzņēmumi var īstenot tehniskus uzdevumus (vai izņēmuma gadījumos iekasēt maksu), taču arī šajā gadījumā maksa nedrīkst pārsniegt to izmaksas. TAZV nav nodevusi tehniskus uzdevumus trešām personām.
(114)
Tā kā maksa ir noteikta tiesību aktos un nevar pārsniegt infrastruktūras izmaksas, nepastāv tirgus, kurā privāti uzņēmumi var noteikt maksu par notekūdeņu attīrīšanas iekārtas lietošanu ar mērķi gūt peļņu. Starp privātiem uzņēmumiem vai privātiem un valsts uzņēmumiem nav konkurences par plašāka lietotāju loka piesaisti.
(115)
Vācijas iestādes uzskata, ka šādā gadījumā nav iespējams salīdzināt operatora rīcību un privāta ieguldītāja rīcību. Tāpēc privātā ieguldītāja pārbaude nav piemērojama
Etaloncenas
(116)
Tā kā pievienošanās notekūdeņu attīrīšanas iekārtai ir obligāta, nav konkurences un tādējādi nav arī tirgus cenas, ko varētu izmantot kā etaloncenu priekšrocību novērtēšanai saskaņā ar noteikumiem par valsts atbalstu.
(117)
Vācijas iestādes noraida sūdzības iesniedzēja apgalvojumu, ka tikai dažas papīrfabrikas izmanto komunālās kanalizācijas sistēmas un ka tādējādi nozares mērogā kā etaloncenu izmantot datus tikai par šīm papīrfabrikām nebūtu reprezentatīvi.
(118)
Vācijas iestādes savās piezīmēs veica labojumu par to, ka uzņēmums Propapier nemaksā EUR 0,95/m3 (kā minēts lēmuma sākt procedūru 72. un 80. apsvērumā), bet kopš 2010. gada maksa ir EUR 1,18/m3. Salīdzinājumā ar citām vietām Eiropas Savienībā šī maksa ir augsta vai vismaz nav neparasta. Saskaņā ar Vācijas papīra ražotāju apvienības aptauju, kas veikta 77 Vācijas papīra ražošanas uzņēmumos, pārstāvot 68 % šīs nozares, vidējā maksa 2007. gadā bija EUR 1,12/m3 (variējot robežās no EUR 0,31/m3 līdz 2,20/m3). Uzņēmuma Propapier maksa iekļaujas šā piemēra cenu diapazonā un pārsniedz tā vidējo vērtību.
(119)
Turpmāk iesniegtajos dokumentos Vācijas iestādes informēja Komisiju, ka 2012. gadā maksa tika paaugstināta līdz EUR 1,41/m3, lai segtu notekūdeņu attīrīšanas iekārtas darbības uzsākšanas gados radušos zaudējumus. Tā kā saistībā ar enerģijas izmaksām bija radušies ietaupījumi un ievērojot juridisko pienākumu, ka maksai jāsedz izmaksas, taču tā nedrīkst tās pārsniegt, kopš 2013. gada sākuma maksa ir EUR 1,39/m3. Turklāt uzņēmumam Propapier notekūdeņi pirms to ievadīšanas TAZV iekārtā ir iepriekš jāattīra. Iepriekšējas attīrīšanas izmaksas ir aptuveni EUR [..]/m3, tādējādi uzņēmuma Propapier kopējās izmaksas par notekūdeņu attīrīšanu ir EUR [..]/m3 salīdzinājumā ar vidējām izmaksām šajā nozarē (2010. gadā), kas ir EUR 1,27/m3.
(120)
Vācijas iestādes apgalvo, ka cena, ko iegūst, veicot salīdzinājumu ar maksām, ko veic citi papīra ražotāji Eiropas Savienībā, ir pareizā etaloncena, lai pārbaudītu, vai ir radītas ekonomiskas priekšrocības, un ka Komisijas šaubas par to, vai šāds salīdzinājums ir pareizs, nav pamatotas.
(121)
Vācijas iestādes norāda, ka piemēri, ko tās sniegušas Komisijai, ir vidējās cenas, pamatojoties uz pilno izmaksu vērtībām. Tās apgalvo: nav pamata uzskatīt, ka šī maksa ietver valsts atbalstu.
(122)
Vācijas iestādes uzskata, ka Lenzing Lyocell (26) piemērs ir derīgs, pat ja lieta tika izskatīta pirms 10 gadiem (uzņēmums Propapier maksā vairāk nekā divkāršu maksu, taču pēdējos 10 gados maksa nav pieaugusi par vairāk nekā 100 %).
Pastāvošs atbalsts
(123)
Vācijas iestādes izvirza divus argumentus, kas atbalsta tās uzskatu, ka, ja maksa veidotu atbalstu, tas būtu pastāvošs atbalsts saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 1. panta b) punkta v) apakšpunktu.
(124)
Vācijas iestādes skaidro, ka lietas N 644e/02 lēmumā Komisija 2003. gadā konstatēja, ka Gemeinschaftsausgabe shēma nesniedz valsts atbalstu notekūdeņu attīrīšanas iekārtu operatoriem, ja tie - kā TAZV gadījumā - ir veidoti kā Zweckverband (saskaņā ar valsts tiesību aktiem īpašiem nolūkiem izveidota pašvaldības apvienība). Komisija šo novērtējumu pamatoja ar faktu, ka Zweckverband apvienību uzrauga pašvaldība un ka tā sniedz publisku pakalpojumu. Tomēr, kā Komisija norādīja lēmuma sākt procedūru 57. apsvērumā, pat ja shēma iekšējā tirgus attīstības dēļ pa to laiku veidotu atbalstu, tas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 1. panta b) punkta v) apakšpunktu būtu pastāvošs atbalsts.
(125)
Kā skaidrots šā lēmuma 100. apsvērumā, Vācijas iestādes uzskata, ka lēmums lietā N 644e/02 aptver arī Gemeinschaftsaufgabe shēmas netiešo ietekmi, t. i., lietošanas maksu. Par maksu nekad nav atsevišķi jāpaziņo, jo noteikumi, kas saistīti ar maksas aprēķinu, ietver shēmas īstenošanu.
(126)
Atsaucoties uz argumentu, ka maksa veido pastāvošu atbalstu, Vācijas iestādes norāda, ka maksa veido atbalstu, kas pastāvēja, pirms 1958. gada 1. janvārī stājās spēkā Līgums par Eiropas Savienības darbību. Atbalsts, kas pastāvēja pirms šā līguma stāšanās spēkā, ir pastāvošs atbalsts arī turpmāku modifikāciju gadījumā, ja vien netiek mainīta sākotnējās atbalsta shēmas faktiskā būtība (27). Tādu vispārīgu specifikāciju precizējumi, kas piemērojamas pirms 1958. gada 1. janvāra, neveido jaunu atbalstu, par kuru būtu jāpaziņo Komisijai (28).
(127)
Vācijas iestādes skaidro, ka pašvaldības nodevu tiesību akti pastāvēja jau pirms LESD stāšanās spēkā 1958. gadā un saglabāja savu spēku arī pēc tam. Pašreizējā Brandenburgas KAG 6. panta 2. punkts saskaņā ar faktu, ka Brandenburga atrodas agrākās Prūsijas karalistes teritorijas daļā, izriet no Prūsijas karalistes 1893. gada 14. jūlija pašvaldības nodevu likuma (PrKAG) un Bavārijas pašvaldības nodevu likuma (BayGAG). Vācijas iestādes šo argumentu pamatoja ar šādiem apakšargumentiem:
a)
šie likumi saglabāja savu spēku laikposmā no 1919. līdz 1933. gadam un no 1933. līdz 1945. gadam;
b)
pašreizējie veco Vācijas federālo zemju pašvaldības nodevu likumi izriet no PrKAG;
c)
starp Brandenburgas KAG un PrKAG ir vēsturiska nepārtrauktība, neskatoties uz jauno federālo zemju īpašo stāvokli Vācijas sadalīšanas dēļ.
Apakšarguments a)
(128)
PrKAG jau bija paredzēta iespēja, ka pašvaldības iekasē maksu par publiskās infrastruktūras izmantošanu. Pašvaldības nodevu likums, kas Bavārijā ir spēkā kopš 1938. gada (un tas bija pamatā vairākiem līdzīgiem likumiem citās Dienvidvācijas federālajās zemēs), arī paredz šādu iespēju (29). Saskaņā ar PrKAG maksu parasti aprēķina tā, lai tiktu segtas iekārtas pārvaldības un darbības izmaksas, tostarp izdevumi par procentu maksājumiem un kapitāla atmaksu. Lai gan PrKAG tekstā tikai noteikts, ka maksai jāsedz procentu maksājumi par kapitālu (ko izmanto infrastruktūrai), turpmākas PrKAG interpretācijas pēckara periodā paredzēja, ka saskaņā ar PrKAG nav paredzēta procentu likme dotācijām, kas saņemtas no trešām personām.
(129)
PrKAG vai līdzvērtīgi pastāvošie valsts tiesību akti netika nepārprotami atcelti ne Veimāras republikā, ne arī tad, kad varu sagrāba nacionālsociālisti. Tāpēc šie likumi saglabāja savu spēku pēc 1918. gada.
Apakšarguments b)
(130)
Pēc Otrā pasaules kara PrKAG saglabāja savu spēku valsts tiesību aktu (Landesrecht) formā saskaņā ar 1949. gada Vācijas Konstitūciju, kas ļāva saglabāt spēku likumiem, kuri nebija pretrunā ar Konstitūciju (Konstitūcijas 123. pants), un ar tādu nosacījumu starpniecību, kas ļāva federālajām zemēm noteiktās jomās izdot likumus. Tādējādi top skaidrs, ka PrKAG Vācijas federālajās zemēs bija spēkā, pirms bija stājies spēkā Līgums par Eiropas Savienības darbību.
(131)
Kad 1949. gadā tika izveidota Vācijas Federatīvā Republika, PrKAG atsevišķās Rietumvācijas federālajās zemēs tika pakāpeniski aizstāts ar dažādiem pašvaldības nodevu likumiem. Aizstājot PrKAG ar šiem federālo zemju likumiem 20. gadsimta 60. un 70. gados, tika precizēta sistēma un pielāgota terminoloģija, taču likuma faktiskā būtība nemainījās. Turklāt trešo personu subsīdijas joprojām netika iekļautas aprēķināto procentu maksājumu darbības jomā (30). Saskaņā ar PrKAG procenti bija jāaprēķina tikai parādiem. Procentu aprēķinā saskaņā ar valsts likumiem tika iekļauts kapitāls, taču ne PrKAG, ne Vācijas federālo zemju likumos nebija paredzēti aprēķinātie procentu maksājumi dotācijām.
(132)
Tāpēc Vācijas iestādes uzskata, ka veco Vācijas federālo zemju pašreizējie pašvaldības nodevu likumi ir PrKAG nosacījumu turpinājums. Vācijas iestādes norāda, ka šīs lietas nolūkos jo īpaši svarīgi ir aplūkot Ziemeļreinas-Vestfālenes 1969. gada pašvaldības nodevu likumu (31), kas kalpoja par paraugu Brandenburgas KAG un kas aizstāja 1906. gada PrKAG. Brandenburgas KAG saturs ir tāds pats, kāds PrKAG, neskatoties uz nepieciešamo terminoloģijas pielāgošanu (skatīt šā lēmuma 128. apsvērumu). Būtiski norādīt, ka citu federālo zemju pašvaldības nodevu likumu pamatā arī ir PrKAG, ko tie arī aizstāja (piem., Reinzemē-Pfalcā, Šlēsvigā-Holšteinā, Hesenē).
Apakšarguments c)
(133)
Vācijas iestādes uzskata, ka Brandenburgas KAG ir īpašs statuss, ko radījis Vācijas sadalījums pēc kara. Turpmākajos gados pēc Vācijas Demokrātiskās Republikas (VDR) izveides tika likvidēta pilsētu pašpārvalde ar tās neatkarīgo darbības zonu Brandenburgā un citās Austrumvācijas federālajās zemēs. Noteikumi tika ieviesti galvenās pārvaldes līmenī. Tomēr 1990. gada 17. maija Pašvaldību konstitūcijas likumā (32) (ieviesa VDR valsts kamera pirms Vācijas apvienošanās 1990. gada 3. oktobrī) pilsētu pašpārvalde tika atjaunota un tika paredzēts, ka pašvaldībām jāsedz savas darbības izmaksas no saviem līdzekļiem. Lai to spētu, pašvaldībām tika piešķirtas tiesības iekasēt atlīdzību un nodevas par pakalpojumu sniegšanu.
(134)
1991. gada 27. jūnija Brandenburgas KAG tika veidots, pamatojoties uz Ziemeļreinas-Vestfālenes pašvaldības nodevu likumu, ar gandrīz identiskiem nosacījumiem.
(135)
Vācijas iestādes apgalvo, ka, neskatoties uz likuma atšķirīgo attīstību agrākajā VDR, nav pamatojuma atšķirīgi aplūkot Austrumvācijas un Rietumvācijas federālo zemju pašvaldības nodevu likumus. Ir skaidrs, ka Brandenburgas KAG ievēro PrKAG juridiskās tradīcijas, bet neievēro agrākās VDR juridisko mantojumu. Starp VDR (notekūdeņu) attīrīšanas sistēmu un pašreizējo Brandenburgas notekūdeņu attīrīšanas sistēmu nav arī institucionālas nepārtrauktības. 1990. gada 17. maija pašvaldību konstitūcijas likums bija pamatā pašvaldības nodevu likumu ieviešanai jaunajās federālajās zemēs. Šie likumi bija līdzīgi vecajās federālajās zemēs ieviestajiem likumiem, kuri izriet no PrKAG. Tās bija neizbēgamas sekas, ar ko saskārās jaunās federālās zemes, kas saskaņā ar Konstitūciju pievienojās Vācijas Federatīvajai Republikai (33). Tas jo īpaši top skaidrs, aplūkojot Brandenburgas KAG attīstību, kā aprakstīts iepriekš. Brandenburgas KAG atbilst Ziemeļreinas-Vestfālenes pašvaldības nodevu likuma un PrKAG juridiskajām tradīcijām. Vācijas sadalīšana un no tā izrietošā juridiskās attīstības pārtraukšana Austrumvācijas federālajās zemēs nedrīkst radīt nelabvēlīgu situāciju Brandenburgas KAG interpretācijas kontekstā.
(136)
Tāpēc starp Brandenburgas KAG un PrKAG pastāv vēsturiska nepārtrauktība.
(137)
Vācijas iestādes arī uzskata, ka līdzvērtīguma princips un izmaksu atgūšanas princips jau pastāvēja, pirms 1958. gadā spēkā stājās LESD. Līdzvērtīguma princips nosaka, ka nodevai jābūt proporcionālai ar valsts iestādes sniegto pakalpojumu. Tas veido daļu no tiesību normu koncepcijas, kas ir ietverta Vācijas Konstitūcijā. Izmaksu atgūšanas princips izriet no PrKAG. Pat ja principu stingri nepiemēro visos nodevas aprēķinos, pašvaldības ieņēmumi no nodevām nedrīkst būtiski pārsniegt tās izmaksas.
Tiesiskās paļāvības aizsardzības principa un vienlīdzīgas attieksmes vispārīgā principa ievērošana
(138)
Vācija arī apgalvo: ja Komisija uzskatītu, ka uzņēmumam Propapier noteiktā maksa ietver darbības atbalstu, šo atbalsta komponentu atgūšana būtu pretrunā gan ar tiesiskās paļāvības aizsardzības principu, gan ar vienlīdzīgas attieksmes vispārīgo principu.
(139)
Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips nozīmē, ka 1) Savienības struktūrai ir jārada pamatotas gaidas un 2) piesardzīgs uzņēmējs nedrīkst paredzēt, ka mēra pieņemšana varētu skart viņa intereses.
(140)
Ņemot vērā to, ka Gemeinschaftsaufgabe shēma (apstiprināta ar lēmumu lietā N 644e/02) netika uzskatīta par atbalstu, uzņēmuma Propapier pamatotās gaidas varētu būt tas, ka tas neguva labumu no valsts atbalsta. Iepriekš nebija šaubu par šo pasākumu atbilstību Savienības tiesību aktiem, jo Eiropas Komisija nav pārbaudījusi līdzīgus pasākumus.
(141)
Tāda atbalsta elementa atgūšana, kas nav ietverts šajā maksā, kad konstatēts, ka tā ietvēra darbības atbalstu, būtu pretrunā ar vienlīdzīgas attieksmes principu, kas paredz, ka identiski fakti jāaplūko vienādi. Atgūšana sniegtu priekšrocības uzņēmuma Propapier konkurentiem.
4.3. PIEZĪMES NO VĀCIJAS PAŠVALDĪBU APVIENĪBĀM UN VKU
(142)
Vācijas pašvaldību apvienības un VKU ļoti atzinīgi vērtē Vācijas iestāžu 2011. gada 28. janvārī sniegtās piezīmes, kuru sagatavošanā tās piedalījās. Tās jo īpaši atsaucas uz piezīmēm, kurās apgalvots, ka notekūdeņu attīrīšana Vācijā ir suverēns un neekonomisks pašvaldību uzdevums. Pašvaldības organizē un finansē šo uzdevumu savā konstitucionālajā vietējā pašpārvaldē un dara to iedzīvotāju interesēs.
(143)
Vācijas pašvaldību apvienības un VKU skaidro, ka Brandenburgas KAG 6. panta 2. punkta piektais teikums, saskaņā ar kuru notekūdeņu attīrīšanas iekārtas nodevām jāsedz izmaksas, aprēķinātie procentu maksājumi un amortizācija, taču ieguldītā kapitāla procentu aprēķinā neņem vērā subsīdijas, ir klienta interesēs. Tā kā subsīdijas no trešām personām neveido pašu kapitālu, ko ieguldījušas pašvaldības, klientiem par šīm subsīdijām nav jāmaksā procenti pašvaldībām.
5. PASĀKUMA NOVĒRTĒJUMS SASKAŅĀ AR NOTEIKUMIEM PAR VALSTS ATBALSTU
(144)
Attiecīgie pasākumi uzskatāmi par valsts atbalstu, ja ir ievēroti šādi nosacījumi: i) atbalstu ir piešķīrusi dalībvalsts vai tas piešķirts no valsts līdzekļiem; ii) tas uzņēmumiem sniedz ekonomiskas priekšrocības; iii) priekšrocības ir selektīvas; un iv) pasākums kropļo vai draud kropļot konkurenci un negatīvi ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm. Valsts atbalsta klātbūtni konstatē, ja kumulatīvi ir ievēroti LESD 107. panta 1. punktā izklāstītie nosacījumi.
(145)
Jau lēmumā sākt procedūru nebija šaubu, ka visi attiecīgie pasākumi ietvēra valsts līdzekļu izmantošanu un ka tie, iespējams, varēja kropļot konkurenci un tirdzniecību iekšējā tirgū.
(146)
Attiecībā uz sūdzības iesniedzēja minētajiem elementiem Komisija norāda, ka ir nepieciešams nošķirt 1) iespējamu valsts atbalstu uzņēmumam Propapier ar īpašam nolūkam paredzētas infrastruktūras pasākumiem (notekūdeņu attīrīšanas iekārtas būvniecība, kā arī citi konkrēti infrastruktūras projekti nesen paplašinātajā rūpniecības parkā, kur atrodas uzņēmuma Propapier jaunā papīrfabrika) un 2) iespējamu atbalstu uzņēmumam Propapier, samazinot nodevas par notekūdeņu attīrīšanas iekārtas lietošanu.
5.1. VAI PUBLISKI FINANSĒTIE INFRASTRUKTŪRAS PROJEKTI IR VISPĀRĪGA INFRASTRUKTŪRA VAI ĪPAŠI UZŅĒMUMAM PROPAPIER PAREDZĒTA INFRASTRUKTŪRA?
(147)
Komisija iepriekš ir paudusi viedokli, ka valsts iestādes var veikt būvdarbus, lai attīstītu savu apgabalu. Piemēram, tās var finansēt ieguldījumus infrastruktūrā, kas sniegs labumu vispārējai sabiedrībai. Turklāt Komisija uzskata, ka šādas infrastruktūras izveides iemesls nav būtisks, ja vien tas ir vispārējās vietējās sabiedrības interesēs. Tomēr, ja šāda infrastruktūra kalpos tikai privāta uzņēmuma vajadzībām, šis uzņēmums ir atbildīgs par tās finansēšanu. Tas izriet no fakta, ka, ja ir iesaistīts valsts atbalsts, Komisijas pienākums ir analizēt attiecīgo pasākumu praktisko ietekmi, nevis sasniegtos mērķus. Tāpēc šajā gadījumā Komisija uzskata, ka ir jāanalizē, kura infrastruktūra sniedz labumu vispārējai sabiedrībai (tostarp uzņēmumam Propapier), bet kuru izmanto tikai uzņēmums Propapier. Ja infrastruktūru izmanto tikai uzņēmums Propapier, tam šī infrastruktūra ir jāfinansē (34).
(148)
Komisija secina, ka autostāvvietu, ceļu un Oderas-Šprē kanālu nelieto uzņēmumi ES konkurences tiesību aktu izpratnē, jo tos var izmantot bez maksas. Tāpēc šajā gadījumā nerodas jautājums par valsts atbalstu šo infrastruktūru īpašniekiem un operatoriem.
5.1.1. Autostāvvieta
(149)
Sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka autostāvvietas atrašanās vieta ir neparocīga un pārāk tālu, lai noderētu citām iekšpilsētas komercplatībām un ļautu pašvaldībai slēgt kravas automobiļiem paredzētas autostāvvietas pilsētas centrā. Vācijas iestādes patiešām nav atspēkojušas šo apgalvojumu, bet fakts, ka autostāvvieta ir pavisam netālu no uzņēmuma, automātiski nenozīmē, ka tā ir īpaši paredzēta šim uzņēmumam vai ka tā sniedz labumu galvenokārt tam. Sūdzības iesniedzēja minētā (skatīt 46. apsvērumu) zīme, kas norādīja uz stāvvietām spēkstacijas kravas automobiļiem, bija uzstādīta tikai īslaicīgi, un tās uzstādīšanas iemesls bija spēkstacijā notiekošie būvdarbi, kas tika pabeigti 2011. gada marta beigās. Komisija norāda, ka autostāvvieta ir brīvi pieejama un ka piekļuve tai ir norādīta ar zīmi uz koplietošanas ceļa, neminot nekādas atsauces uz konkrētu uzņēmumu. Tas, vai autostāvvieta piedāvā atpūtas un ēdināšanas pakalpojumus, nav būtiski, lai to varētu klasificēt kā vispārīgu infrastruktūru.
(150)
Vācijas iestādes ir iesniegušas pietiekami daudz pierādījumu par to, ka autostāvvieta netika būvēta īpaši uzņēmuma Propapier vajadzībām, bet gan bija daļa no rūpniecības parka ekonomiskās attīstības plāna. Turklāt uzņēmumam Propapier ir privāta autostāvvieta, kas paredzēta 27 kravas automobiļiem un 213 vieglajiem automobiļiem. Plānots būvēt papildu 120 stāvvietas vieglajiem automobiļiem (ir izsniegta būvatļauja). Vācijas iestādes jau lēmuma sākt procedūru pieņemšanas brīdī apstiprināja, ka uzņēmuma Propapier autostāvvietas ietilpība ir pietiekama, lai izvietotu tā darbinieku, piegādātāju un apmeklētāju transportlīdzekļus.
(151)
Pamatojoties uz iepriekš minēto, Komisija apstiprina savu sākotnējo viedokli, kas pausts lēmumā sākt procedūru, un nolemj, ka autostāvvieta nav īpaši paredzēta uzņēmumam Propapier un neietver valsts atbalstu.
5.1.2. Ceļš
(152)
Attiecīgais ceļš ir koplietošanas ceļš. Tas veido daļu no rūpniecības zonas vispārējās attīstības; šī rūpniecības zona bija plānota jau 1993. gadā - ilgi pirms uzņēmuma Propapier apmešanās plāniem. Pretēji sūdzības iesniedzēja apgalvojumiem ceļš nebeidzas pāris metrus aiz uzņēmuma Propapier papīrfabrikas, bet gan savieno pašreizējo Oderas-Šprē kanāla rūpniecības zonu un tās paplašinātās teritorijas ziemeļos ar B-112 automaģistrāli. 2013. gadā tika pabeigts pēdējais posms. Jaunais ceļš var kalpot citiem uzņēmumiem, jo tas piedāvā turpmākas attīstības iespējas ArcelorMittal un citām rūpniecības zonām. Tas var samazināt brauciena laiku rūpniecības un komercpārvadājumu satiksmē uz Frankfurti (pie Oderas) un arī nodrošina uzņēmumiem Frankfurtē labāku piekļuvi Eizenhitenštates iekšzemes ostai.
(153)
Tāpēc Komisija apstiprina savu sākotnējo viedokli, kas pausts lēmumā sākt procedūru, un nolemj, ka ceļš nav īpaši paredzēts uzņēmumam Propapier un neietver valsts atbalstu.
5.1.3. Oderas-Šprē kanāla paplašināšana/padziļināšana
(154)
Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka Oderas-Šprē kanāla paplašināšanas un padziļināšanas infrastruktūras būvdarbi ir īpaši paredzēti uzņēmumam Propapier un ietver valsts atbalstu tam. Eizenhitenštates pilsēta 2008. gadā paplašināja rūpniecības parku Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal, lai piesaistītu uzņēmumus. Kopš 2003. gada gar visu kanālu (kas veido daļu no Eiropas transporta tīkla - TEN) ir izbūvētas slūžas. Tomēr nekas neliecina par cēloņsakarību starp šiem infrastruktūras būvdarbiem un uzņēmuma Propapier ierašanos vai to, ka šie būvdarbi sniegtu selektīvas priekšrocības uzņēmumam Propapier, un Komisija ir vienisprātis ar Vācijas iestādēm, ka Oderas-Šprē kanāla paplašināšana/padziļināšana ir daļa no nepieciešamās regulārās ūdensceļa uzturēšanas.
(155)
Tāpēc Komisija apstiprina savu sākotnējo viedokli, kas pausts lēmumā sākt procedūru, un nolemj, ka Oderas-Šprē kanāla paplašināšana/padziļināšana nesniedz selektīvas priekšrocības uzņēmumam Propapier un neietver valsts atbalstu.
5.1.4. Notekūdeņu attīrīšanas iekārta
(156)
Komisija norāda, ka esošās notekūdeņu attīrīšanas infrastruktūras jauda ārpus paplašinātās Oderas-Šprē kanāla rūpniecības zonas ir ierobežota. Eizenhitenštatē esošās notekūdeņu attīrīšanas iekārtas atlikusī pieejamā jauda var apmierināt tikai vēl viena neliela ieguldītāja vajadzības, taču ar to nepietiktu, lai apmierinātu vajadzības, ja jaunajā teritorijā apmestos viens liels vai vairāki mazāki rūpnieciskie ieguldītāji.
(157)
Komisija arī norāda, ka TAZV notekūdeņu attīrīšanas iekārta netika būvēta īpaši uzņēmuma Propapier vajadzībām. Iekārtas būvniecība bija plānota jau saistībā ar citiem potenciāliem ieguldījumiem 2004.-2006. gadā, proti, ilgu laiku pirms uzņēmuma Propapier apmešanās. Vācijas iestādes iesniedza pierādījumus, kas apliecina, ka notekūdeņu attīrīšanas iekārta bija plānota kā daļa no rūpniecības parka Industriegebiet am Oder-Spree-Kanal ekonomiskās attīstības. Vācijas iestādes arī sniedza pierādījumus par vairākām publicitātes kampaņām ieguldītāju piesaistei, lai paplašinātu Oderas-Šprē kanāla rūpniecības zonu, taču līdz šim kampaņas nav bijušas sekmīgas, jo reģionālajām iestādēm vēl nav izdevies piesaistīt zonai papildu ieguldītājus (izņemot uzņēmumus Propapier, EnBW un 5N PV).
(158)
Pat ja notekūdeņu attīrīšanas iekārta, ņemot vērā tās pirmo anaerobās attīrīšanas posmu, ir tehniski konstruēta tā, lai attīrītu notekūdeņus, kas rodas no tādiem būtiskiem rūpnieciskajiem piesārņotājiem kā uzņēmumi, kas ražo CCM no pārstrādātas šķiedras, pirmais anaerobās attīrīšanas posms būtu noderīgs arī citiem lietotājiem, kas rada rūpnieciskos notekūdeņus ar augsta līmeņa organisko piesārņojumu, piemēram, dzērienu un pārtikas nozares uzņēmumiem. Turklāt rūpnieciskajiem notekūdeņiem ar augstu organisko piesārņojumu notekūdeņu attīrīšanas iekārtas ar pirmo anaerobo attīrīšanas posmu sniedz vairākas būtiskas ekonomiskas un ekoloģiskas priekšrocības.
(159)
Lai gan pašreizējā izmērā TAZV iekārta galvenokārt apmierina uzņēmuma Propapier vajadzības, to ar tādiem pašiem nosacījumiem izmanto vēl divi citi uzņēmumi, kas apmetušies rūpniecības zonā. Pateicoties tās modulārajai konstrukcijai, to var paplašināt papildu lietotāju vajadzībām. Pat ja netiek veikta modulāra paplašināšana, šobrīd papildu ieguldītājiem ir pieejami aptuveni [20-40] % rezerves jaudas, un ir iespēja divkāršot pašreizējo kopējo jaudu (skatīt 80.-84. apsvērumu). Notekūdeņu attīrīšanas iekārta ir pieejama visiem lietotājiem, nediskriminējot nevienu (jauniem ieguldītājiem, kas apmetas parkā, saskaņā ar tiesību aktiem ir jāpievienojas iekārtai un jāizmanto tā), un tā var attīrīt notekūdeņus arī no uzņēmumiem, kas nav iesaistīti papīra ražošanā.
(160)
Komisija uzskata: fakts, ka TAZV iekārtu pašreiz galvenokārt izmanto uzņēmums Propapier (vidēji [ 70] % un maksimāli [ 70] %), obligāti nenozīmē, ka iekārta ir īpašam nolūkam paredzēta infrastruktūra, jo tās modulārā konstrukcija ir lietderīga no ekonomiskā viedokļa brīžos, kad ir ierobežots valsts budžets. Pretēji sūdzības iesniedzēja apgalvojumam TAZV iekārtas jaudas divkāršošanas izmaksas, kuras pēc Vācijas iestāžu aplēsēm veidos mazāk nekā 50 % no sākotnējām ieguldījumu izmaksām, liecina, ka modulārā koncepcija ļauj veidot apjomradītus ietaupījumus.
(161)
Fakts, ka reģionālais atbalsts iekārtas būvniecībai tika piešķirts ar nosacījumu, ka paplašinātajā rūpniecības parkā apmetīsies galvenais ieguldītājs (šajā gadījumā uzņēmums Propapier), pēc Komisijas domām, ir laba valsts pārvaldība nepietiekamiem līdzekļiem, jo ir apdomīgi neuzsākt lielas publiskas infrastruktūras būvniecību, nezinot, vai tā tiks lietota, un neizbūvēt to pārāk lielu.
(162)
Apgalvojumu, ka papīrfabrikām parasti ir pašām savas notekūdeņu attīrīšanas iekārtas, var noraidīt, pamatojoties uz Vācijas iestāžu sniegtajiem rādītājiem. Pat ja papīra ražošanas nozarē, kā arī citās nozarēs tiek izmantotas individuālas notekūdeņu (iepriekšējas) attīrīšanas iekārtas, tas nenozīmē, ka gadījumos, kad rūpnieciskie lietotāji izmanto komunālo notekūdeņu attīrīšanas iekārtu, priekšrocības no valsts tiek nodotas lietotājiem, jo lietotāji laika gaitā sedz izmaksas, maksājot lietošanas maksu.
(163)
Tāpēc Komisija secina, ka notekūdeņu attīrīšanas iekārta ir vispārīga infrastruktūra un tādējādi dotācija TAZV neveido ieguldījumu atbalstu uzņēmumam Propapier. Atšķirībā no gadījuma ar autostāvvietu, ceļu un Oderas-Šprē kanālu notekūdeņu attīrīšanas iekārtas operators veic saimniecisku darbību, jo viņš tirgū piedāvā pakalpojumu (notekūdeņu attīrīšanu) par atlīdzību. Tomēr Komisija ir konstatējusi, ka jebkāds apvienībai TAZV piešķirts atbalsts jebkurā gadījumā veidotu pastāvošu atbalstu (skatīt lēmuma sākt procedūru 51.-57. apsvērumu). Tāpēc šajā lēmumā nav nepieciešams turpināt potenciālā atbalsta TAZV novērtēšanu.
(164)
Kopumā Komisija secina, ka dažādi infrastruktūras projekti, kas finansēti par valsts līdzekļiem nesen paplašinātajā rūpniecības parkā, kurā atrodas uzņēmuma Propapier papīrfabrika, nav īpaši paredzēti papīrfabrikai un tāpēc nav uzskatāmi par īpašam nolūkam paredzētu infrastruktūru un valsts atbalstu uzņēmuma Propapier labā. Tas nozīmē, ka šie atbalstītie ieguldījumi neveido vienu ieguldījumu projektu RAG 60. punkta izpratnē kopā ar reģionālo ieguldījumu atbalstu, kas apstiprināts uzņēmuma Propapier papīrfabrikai galīgajā lēmumā lietā SA.23827 (2013/C) (skatīt 4. zemsvītras piezīmi). Tādējādi šajā lēmumā netiek skarts tāda ieguldījumu atbalsta novērtējums uzņēmumam Propapier, kas bija šā lēmuma priekšmets.
5.2. VAI SAMAZINĀTĀ MAKSA PAR NOTEKŪDEŅU ATTĪRĪŠANAS IEKĀRTAS LIETOŠANU VEIDO VALSTS ATBALSTU?
(165)
Attiecībā uz Vācijas iestāžu apgalvojumu, ka, ja izrādītos, ka saskaņā ar shēmu operatoram piešķirtais pasākums nav atbalsta shēma, infrastruktūras lietotājam “atbalstu” nevarētu nodot, Komisija vēlreiz norāda, ka lēmumā par shēmu N 644e/02 nebija noteikts, vai maksa, ko iekasē par infrastruktūras lietošanu, var veidot valsts atbalstu infrastruktūras lietotājiem. Komisija saglabā savu nostāju, ko tā paudusi lēmumā sākt procedūru, ka tā nav informēta par nodevu regulējumu, kas būtu piemērojams paziņotās shēmas dotācijām un ka tāpēc nevar uzskatīt, ka lēmums, ar kuru apstiprina shēmu, netieši apstiprina iespējamu atbalstu, kura juridiskais pamats būtu pašvaldības nodevu likums.
(166)
LESD 107. panta 1. punktā noteikts, ka ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm.
(167)
Jānorāda, ka valsts atbalsta klātbūtne jākonstatē neatkarīgi no tā, vai 1) ES Ūdens pamatdirektīvā un Vācijas tiesību aktos, ar ko īsteno šo direktīvu, ir prasīts atgūt pilnās izmaksas par notekūdeņu attīrīšanas pakalpojumu sniegšanu un vai 2) maksa atbilst šo tiesību aktu nosacījumiem. Citiem vārdiem, pasākumi, kas pilnībā atbilst gan ES direktīvai, gan piemērojamajiem Vācijas tiesību aktiem, joprojām var veidot valsts atbalstu, ja ir ievēroti visi LESD 107. panta 1. punktā paredzētie nosacījumi (skatīt 144. apsvērumu).
Valsts līdzekļi un cēlonība
(168)
Nodevas, kas jāmaksā par notekūdeņu attīrīšanas iekārtas lietošanu, nosaka un iekasē pašvaldība saskaņā ar Brandenburgas pašvaldības nodevu likuma (Kommunalabgabengesetz Brandenburg) 6. pantu. Ja noteiktais maksas apmērs būtu zemāks par to, ko iekasētu privāts ieguldītājs, pašvaldība zaudētu ieņēmumus.
(169)
Tādējādi pasākumu piešķirtu dalībvalsts vai no valsts līdzekļiem, kā noteikts LESD 107. panta 1. punktā, jo pašvaldības ieņēmumi uzņēmumam Propapier piešķirto priekšrocību dēļ samazinātos.
(170)
Tādas maksas noteikšanā, kas rada priekšrocības atsevišķam uzņēmumam, iesaistīta arī valsts, jo tas ir valsts iestādes., t. i., Eizenhitenštates pašvaldības, darbības rezultāts.
Ekonomiskas priekšrocības
(171)
Kā skaidrots lēmumā sākt procedūru (35), Komisijai bija jānovērtē, vai notekūdeņu attīrīšanas iekārtas lietošanas nodevas, kādas noteiktas uzņēmumam Propapier, sniedz šim uzņēmumam (selektīvas) ekonomiskas priekšrocības.
(172)
Judikatūrā ir noteikts, ka “priekšrocību” koncepcija aptver ne tikai pozitīvus ieguvumus, piemēram, subsīdijas, bet arī pasākumus, kas dažādos veidos samazina nodevas, kuras parasti iekļauj uzņēmuma budžetā un kuras, lai gan nav subsīdijas vārda tiešajā nozīmē, pēc īpašībām un ietekmes ir līdzīgas (36).
(173)
Tādējādi attiecībā uz šo gadījumu rodas jautājums, vai nodevas par notekūdeņu attīrīšanas iekārtas lietošanu uzņēmumam Propapier ir zemākas nekā tās, kas parastos tirgus apstākļos būtu jāmaksā līdzīgam uzņēmumam; citiem vārdiem - vai nodevu līmenis atbilst tirgus ekonomikas operatora principam. Komisija uzskata, ka to var noteikt divos alternatīvos veidos:
-
salīdzināt uzņēmuma Propapier maksāto cenu ar etaloncenu, ko parasti attiecīgajā dalībvalstī var konstatēt notekūdeņu attīrīšanas jomā,
-
veikt ex ante ienesīguma analīzi, kas parāda, ka privāts operators būtu noteicis tāda paša līmeņa cenas.
Etaloncena
(174)
Ņemot vērā Vācijas iestāžu aprakstīto tirgus organizāciju (skatīt 112. un 113. apsvērumu) un faktu, ka operatori, pat ja tie ir privātie operatori, nevar brīvi noteikt cenas par saviem pakalpojumiem, jo tiem ir saistošs Brandenburgas KAG, Komisija uzskata, ka nav iespējams konstatēt etaloncenas, ko parastos tirgus apstākļos būtu noteicis privāts operators.
(175)
Komisija arī norāda, ka Vācijas iestādes sniegušas datus par cenām, ko maksā uzņēmumi nozarē, kurā darbojas uzņēmums Propapier. Lai gan Vācijas iestādes apgalvo, ka to sniegtās etaloncenas ir vidējie rādītāji, kas atspoguļo pilnas izmaksas, nekas nenorāda uz to, vai šī maksa ietver valsts atbalstu. Komisijai nav zudušas šaubas par šo datu lietderīgumu, izmantojot tos salīdzinājuma pamatā. Tas galvenokārt skaidrojams ar to, ka Komisija uzskata: šīs cenas var atspoguļot dažādu izmaksu faktisko situāciju un var ietvert vai neietvert valsts atbalstu.
Ex ante ienesīguma analīze
(176)
Tā kā trūkst uzticamu tirgus etaloncenu, Komisija uzskata: faktu, ka darījums atbilst tirgus nosacījumiem, var konstatēt, pamatojoties uz citu vispārpieņemtu standarta novērtēšanas metodiku. Pēc Komisijas domām, infrastruktūrai, kura ir pieejama visiem un nav īpaši paredzēta konkrētam lietotājam, tirgus ieguldītāja/operatora pārbaude ir sekmīga, ja infrastruktūras lietotāji - no ex ante skatpunkta - papildus sniedz ieguldījumu operatora ienesīgumā (37).
(177)
Šis ir gadījums, kad operatora komerciālā vienošanās ar atsevišķu lietotāju ļauj operatoram segt visas izmaksas, ko rada šī vienošanās, ar samērīgu peļņas daļu, pamatojoties uz stabilām vidēja termiņa prognozēm (38).
(178)
Šajā novērtējumā arī jāņem vērā visi ieņēmumi un visas paredzamās papildu izmaksas, kas rodas operatoram saistībā ar konkrēta lietotāja darbību (39).
(179)
Šādas papildu izmaksas aptver visas izdevumu vai ieguldījumu kategorijas, piemēram, papildu darbinieku, aprīkojuma un ieguldījumu izmaksas, ko rada lietotāja klātbūtne (40). Turpretī izmaksas, kas operatoram rastos neatkarīgi no vienošanās ar lietotāju, nav jāņem vērā.
(180)
Pamatojoties uz šiem faktoriem, Komisija uzskata, ka tirgus ieguldītāja/operatora pārbaude ir sekmīga, t. i., samazinātā maksa nesniedz priekšrocības uzņēmumam Propapier šādu iemeslu dēļ:
a)
iepriekš tika secināts, ka notekūdeņu attīrīšanas iekārta ir pieejama visiem un nav īpaši paredzēta uzņēmumam Propapier;
b)
uzņēmuma Propapier veiktā maksa ietver darbības izmaksas, tehniskās apkopes un remonta izmaksas, darbinieku un nodevu pārvaldības izmaksas, aprēķināto amortizāciju, kā arī aprēķinātos procentu maksājumus 20 % apmērā no ieguldījumu kapitāla, kas ieguldīts notekūdeņu attīrīšanas iekārtā; tādējādi maksa sedz visas papildu izmaksas, kas rodas notekūdeņu attīrīšanas iekārtas operatoram saistībā ar uzņēmuma Propapier darbību.
(181)
Attiecībā uz samērīgu peļņas daļu, kas, neskaitot papildu izmaksas, lietotāju maksai būtu jāsedz, šajā gadījumā nodevas sedz ne tikai papildu izmaksas, bet arī aprēķinātos procentu maksājumus 20 % apmērā no ieguldījumu kapitāla. Tā kā iepriekš minētās papildu izmaksu pieejas nolūkos tā nav nepārprotami identificēta kā samērīga peļņa, tā operatoram sniedz papildu ienākumus tāpat, kā to būtu sniegusi samērīga peļņa.
(182)
Ņemot vērā to, ka maksa nerada priekšrocības un tādējādi neveido valsts atbalstu, Komisijai nebija nepieciešams izvērtēt jautājumu par to, vai maksa veido pastāvošu atbalstu (skatīt 123.-137. apsvērumu) vai darbības atbalstu (skatīt 26. apsvērumu), vai apsvērt, vai šāds darbības atbalsts ir piemērots iekšējam tirgum. Ņemot vērā šo konstatējumu, Komisija arī var atstāt neatbildētu jautājumu par to, vai maksas atgūšana (ja izrādītos, ka tā veido darbības atbalstu) būtu pretrunā ar tiesiskās paļāvības aizsardzības un vienlīdzīgas attieksmes principu.
6. SECINĀJUMI
(183)
Komisija secina, ka ne TAZV notekūdeņu attīrīšanas iekārtas, ne autostāvvietas, ne jaunā ceļa būvniecība, ne Oderas-Šprē kanāla paplašināšana un padziļināšana neveido īpašam nolūkam paredzētu infrastruktūru.
(184)
Komisija arī secina, ka notekūdeņu attīrīšanas iekārtas lietošanas maksa neietver valsts atbalstu. Tirgus ieguldītāja/operatora princips ir izpildīts, un tāpēc uzņēmumam Propapier PM2 GmbH nav sniegtas ekonomiskas priekšrocības,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Vācijas iestāžu īstenotie infrastruktūras pasākumi neveido īpaši uzņēmumam Propapier PM2 GmbH paredzētu infrastruktūru. Maksa, ko TAZV iekasē no uzņēmuma Propapier par notekūdeņu attīrīšanas iekārtas lietošanu, neietver valsts atbalstu. Tāpēc infrastruktūras pasākumi un noteikumi par maksas noteikšanu neveido valsts atbalstu Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta izpratnē.
2. pants
Šis lēmums ir adresēts Vācijas Federatīvajai Republikai.
Briselē, 2014. gada 1. oktobrī