ДИРЕКТИВА ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ 2012/25/ЕС НА КОМИСИЯТА
от 9 октомври 2012 година
за установяване на информационните процедури за обмен между държавите членки на човешки органи, предназначени за трансплантация
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2010/53/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 7 юли 2010 г. относно стандартите за качество и безопасност на човешките органи, предназначени за трансплантация (1), и по-специално член 29 от нея.
като има предвид, че:
(1)
За да се гарантира високо ниво на общественото здраве при обмена на човешки органи между държавите членки, е необходим подробен набор от единни процедурни правила за предаване на информация относно характеризирането на органите и донорите, за да се осигури проследяемост на органите и да се докладват сериозните инциденти или сериозните нежелани реакции.
(2)
В предаването на информация за обмена на човешки органи могат да участват като изпращачи или получатели различни заинтересовани страни от държавите членки, като например компетентните органи, оправомощените структури, в това число европейските организации за обмен на органи, организациите за осигуряване на органи и центровете за трансплантация. Когато тези органи изпращат или получават информация за обмен на човешки органи, те следва да действат в съответствие с общите процедури, установени в настоящата директива. Тези процедури не изключват допълнителни устни контакти, особено в спешни случаи.
(3)
При прилагането на настоящата директива държавите членки гарантират, че обработката на личните данни на донори и реципиенти отговаря на разпоредбите на Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (2). За да се повиши осведомеността на лицата, които обработват информация, предавана съгласно настоящата директива, е целесъобразно да се включи напомняне в писмената комуникация, предвидена в настоящата директива.
(4)
За бърза реакция в случай на сигнал и за да се улесни изпълнението на задължението по член 10, параграф 3, буква б) от Директива 2010/53/ЕС да се съхраняват данните, необходими за пълна проследяемост, в продължение на най-малко 30 години след донорството и без да се засягат задълженията на други органи в това отношение, е целесъобразно компетентните органи или оправомощените структури да разполагат с тази информация и да я архивират. Поради това организациите за осигуряване на органи и центровете за трансплантация гарантират, че съответните им компетентни органи или оправомощени структури получават екземпляр от информацията за характеризиране на органа или донора, обменена съгласно настоящата директива, когато е приложимо.
(5)
Предвид текущото разнообразие от практики в държавите членки, на този етап не е целесъобразно в настоящата директива да се предвижда стандартен формуляр за предаване на информация за характеризирането на органи и донори. При все това, за да се улесни взаимното разбиране на предадената информация, такъв стандартен формуляр трябва да се изготви в бъдеще в сътрудничество с държавите членки.
(6)
В държава членка по произход или по местоназначение могат да бъдат установени сериозен инцидент или сериозна нежелана реакция, които да породят безпокойство за качеството и безопасността на донорските органи и като следствие за здравето на реципиентите, а в случай на донорство на органи от жив донор - и за здравето на донора. При обмена на органи между държави членки такова безпокойство може да възникне в различни държави членки. Освен това органи от един донор могат да бъдат трансплантирани на реципиенти в различни държави членки, така че ако сериозен инцидент или сериозна нежелана реакция бъдат открити първо в една държава членка по местоназначение, трябва да се уведомят компетентните органи или оправомощените структури в държавата членка по произход и в другите държави членки по местоназначение. От съществено значение е да се гарантира информирането на всички компетентни органи или оправомощени структури във всички заинтересовани държави членки без излишно забавяне. За постигането на тази цел държавите членки трябва да гарантират, че цялата необходима информация се разпространява сред всички заинтересовани държави членки посредством набор от писмени доклади. Първоначалните доклади трябва да се актуализират, ако бъде получена допълнителна относима информация.
(7)
Предаването на информация много често е неотложно. От съществено значение е изпращачите на информацията да могат да идентифицират и уведомят незабавно съответните получатели. Компетентните органи или оправомощените структури в държавата членка, в съответствие с разпределението на правомощията в заинтересованата държава членка, когато е уместно, трябва да предадат на съответния получател получената информация съгласно настоящата директива. На равнището на Съюза трябва да бъде предоставен на разположение и да бъде постоянно актуализиран списък с национални звена за контакти, заедно с техните данни за връзка.
(8)
Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Комитета по трансплантация на органи, създаден с член 30 от Директива 2010/53/ЕС,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Приложно поле
Настоящата директива се прилага при трансграничен обмен на човешки органи, предназначени за трансплантация в рамките на Европейския съюз.
Член 2
Предмет
Съгласно член 29 от Директива 2010/53/ЕС с настоящата директива се определят:
а)
процедури за предаването на информация относно характеризирането на органа и донора;
б)
процедури за предаването на необходимата информация, гарантираща проследяемостта на органите;
в)
процедури, гарантиращи докладването на сериозни инциденти и сериозни нежелани реакции.
Член 3
Определения
За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
а)
„Държава членка по произход“ е държавата членка, където е осигурен органът, предназначен за трансплантация;
б)
„Държава членка по местоназначение“ е държавата членка, в която се изпраща органът, предназначен за трансплантация;
в)
„Национален идентификационен номер на донора/реципиента“ е идентификационният код, даден на донора или реципиента от системата за идентифициране, установена на национално равнище съгласно член 10, параграф 2 от Директива 2010/53/ЕС;
г)
„Спецификация на органа“ е анатомичното описание на органа, в това число: 1) вида му (напр. сърце, черен дроб); 2) когато е приложимо, положението му в тялото (дясно или ляво); и 3) дали е цял орган или част от орган, като се упоменава лоб или сегмент на органа;
д)
„оправомощена структура“ е структура, на която са делегирани задачи съгласно член 17, параграф 1 от Директива 2010/53/ЕС, или европейска организация за обмен на органи, на която са делегирани задачи в съответствие с член 21 от Директива 2010/53/ЕС.
Член 4
Общи процедурни правила
1. Държавите членки гарантират, че информацията, предавана съгласно настоящата директива между компетентни органи или оправомощени структури, организации за осигуряване и/или центрове за трансплантация:
а)
се предава писмено по електронен път или по факс;
б)
е написана на език, взаимно разбираем от изпращача и получателя, или, при липса на такъв език, на взаимно договорен език, или, при липса на такъв, на английски език;
в)
се предава без излишно забавяне;
г)
се архивира и при искане може да бъде предоставена на разположение;
д)
съдържа датата и часа на предаването;
е)
съдържа данните за връзка с лицето, отговарящо за предаването;
ж)
съдържа следното напомняне:
„Съдържа лични данни. Да се предпазва от неразрешено разкриване или достъп.“.
2. В спешни случаи информацията може да се обмени и устно, по-специално за обмен по членове 5 и 7. Този устен обмен трябва да бъде последван от предаване на информацията в писмен вид в съответствие с посочените членове.
3. Държавите членки по местоназначение или по произход гарантират, че получаването на информацията, предадена съгласно настоящата директива, се потвърждава на изпращача в съответствие с изискванията на параграф 1.
4. Държавите членки гарантират, че определените служители на компетентните органи или оправомощените структури:
а)
са на разположение 24 часа на ден и 7 дни седмично за спешни ситуации;
б)
са в състояние да получават и предават информация съгласно настоящата директива без излишно забавяне.
Член 5
Информация за характеризирането на органите и донорите
1. Държавите членки гарантират, че при органи, предвидени за обмен между държави членки, компетентният орган или оправомощената структура на държавата членка по произход преди обмена на органа предава на компетентните органи или оправомощените структури на потенциалните държави членки по местоназначение събраната информация за характеризиране на осигурените органи и донора, както е посочено в член 7 и в приложението към Директива 2010/53/ЕС.
2. Държавите членки гарантират, че когато част от информацията за предаване съгласно параграф 1 не е налична към момента на първоначалното предаване, а стане налична по-късно, с цел вземане на медицински решения, тя се предава своевременно:
а)
от компетентния орган или оправомощената структура в държавата членка по произход на компетентния орган или оправомощената структура в държавата членка по местоназначение; или
б)
директно от организацията за осигуряване на центъра за трансплантация.
3. Държавите членки вземат съответните мерки, за да гарантират, че организациите за осигуряване и центровете за трансплантация предават на съответните си компетентни органи или оправомощени структури екземпляр от информацията по настоящия член.
Член 6
Информация за гарантиране на проследяемостта на органите
1. Държавите членки гарантират, че компетентните органи или оправомощените структури в държавите членки по произход информират компетентните органи или оправомощените структури в държавите членки по местоназначение за:
а)
спецификацията на органа;
б)
националния идентификационен номер на донора;
в)
датата на осигуряването;
г)
наименованието и данните за връзка на центъра за осигуряване.
2. Държавите членки гарантират, че компетентните органи или оправомощените структури в държавите членки по местоназначение информират компетентните органи или оправомощените структури в държавите членки по произход за:
а)
националния идентификационен номер на реципиента, или, ако органът не е бил трансплантиран, за крайната му употреба;
б)
датата на трансплантацията, ако е приложимо;
в)
наименованието и данните за връзка на центъра за трансплантация.
Член 7
Докладване на сериозни инциденти и сериозни нежелани реакции
Държавите членки гарантират, че следната процедура се прилага от техните компетентни органи и оправомощени структури:
а)
Когато компетентните органи или оправомощените структури на държавата членка по местоназначение бъдат уведомени за сериозен инцидент или сериозна нежелана реакция, те незабавно информират компетентните органи или оправомощените структури на държавата членка по произход и предават без излишно забавяне на същите компетентни органи или оправомощени структури първоначален доклад, съдържащ информацията, посочена в приложение I, доколкото тази информация е налична.
б)
Компетентните органи или оправомощените структури в държавата членка по произход незабавно информират компетентните органи или оправомощените структури във всяка заинтересована държава членка по местоназначение и предават на всеки (всяка) от тях първоначален доклад, съдържащ информацията, посочена в приложение I, когато са уведомени за сериозен инцидент или сериозна нежелана реакция, за които подозират, че са свързани с донор, чиито органи са изпратени и в други държави членки.
в)
Когато след първоначалния доклад стане налична допълнителна информация, тя се предава без излишно забавяне.
г)
По правило до 3 месеца след предаването на първоначалния доклад, предвиден в букви а) и б), компетентните органи или оправомощените структури в държавата членка по произход предават на компетентните органи или оправомощените структури във всички държави членки по местоназначение общ окончателен доклад, съдържащ информацията, посочена в приложение II. Компетентните органи или оправомощените структури в държавите членки по местоназначение своевременно предоставят относимата информация на компетентните органи или оправомощените структури в държавата членка по произход. Окончателният доклад се изготвя след събиране на относимата информация от всички заинтересовани държави членки.
Член 8
Взаимовръзка между държавите членки
1. Държавите членки съобщават на Комисията данните за връзка на компетентните органи или оправомощените структури, на които се предава относимата информация във връзка с разпоредбите на член 5, от една страна, и на членове 6 и 7, от друга. Данните за връзка съдържат най-малко следното: наименование на организацията, телефонен номер, електронен адрес, факс и пощенски адрес.
2. Когато в дадена държава членка има няколко компетентни органа или оправомощени структури, тя гарантира, че информацията по членове 5, 6 и 7, получена в един(на) от тях, се предава до съответния компетентен орган или оправомощена структура на национално равнище, в съответствие с разпределението на правомощията в същата държава членка.
3. Комисията изпраща на държавите членки списък на всички компетентни органи и оправомощени структури, определени от държавите членки съгласно параграф 1. Държавите членки актуализират редовно информацията в този списък. Комисията може да възложи създаването и поддръжката на списъка на трето лице.
Член 9
Транспониране
1. Държавите членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с настоящата директива, не по-късно от 10 април 2014 г.
Когато държавите членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
2. Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 10
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 9 октомври 2012 година.
KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS DIREKTĪVA 2012/25/ES
(2012. gada 9. oktobris),
ar ko nosaka informēšanas procedūras transplantācijai paredzētu cilvēku orgānu apmaiņai starp dalībvalstīm
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 7. jūlija Direktīva 2010/53/ES par transplantācijai paredzētu cilvēku orgānu kvalitātes un drošības standartiem (1) un jo īpaši tās 29. pantu,
tā kā:
(1)
Lai augstā līmenī tiktu nodrošināta sabiedrības veselība, attiecībā uz cilvēku orgānu apmaiņu starp dalībvalstīm nepieciešami sīki izstrādāti, vienoti procedūras noteikumi par to, kā tiek nodota orgānu un donora apraksta informācija, par orgānu izsekojamību un ziņošanu par nopietniem nevēlamiem notikumiem un blaknēm.
(2)
Informācijas nodošanā cilvēku orgānu apmaiņai kā informācijas nosūtītāji vai saņēmēji var tikt iesaistītas dažādas ieinteresētās personas dalībvalstīs, piemēram, kompetentās iestādes, deleģētās struktūras, tostarp Eiropas orgānu apmaiņas organizācijas, iepirkuma organizācijas un transplantācijas centri. Ja cilvēku orgānu apmaiņai šādas struktūras nodod vai saņem informāciju, tām būtu jārīkojas saskaņā ar šai direktīvā izklāstītajām vienotajām procedūrām. No minētajām procedūrām nebūtu jāizslēdz papildu mutiska saziņa, it īpaši steidzamos gadījumos.
(3)
Šīs direktīvas īstenošanā dalībvalstīm būtu jānodrošina, lai donoru un saņēmēju personas dati tiktu apstrādāti saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvu 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (2). Lai personas, kuras apstrādā nodoto informāciju atbilstoši šai direktīvai, būtu labāk informētas, ir lietderīgi rakstiskos dokumentos atbilstoši šai direktīvai iekļaut atgādinājumu.
(4)
Lai steidzamos gadījumos būtu iespējams reaģēt ātri un atvieglotu Direktīvas 2010/53/ES 10. panta 3. punkta b) apakšpunktā izvirzītā pienākuma - pilnīgai izsekojamībai vajadzīgos datus glabāt vismaz 30 gadus pēc ziedošanas - izpildi, un, neskarot pārējo struktūru pienākumus šai sakarā, ir lietderīgi noteikt, ka minēto informāciju apstrādā un iekļauj sarakstā kompetentās iestādes vai deleģētās struktūras. Iepirkuma organizācijām un transplantācijas centriem tādējādi būtu jānodrošina, lai to attiecīgās kompetentās iestādes vai deleģētās struktūras vajadzības gadījumā saņemtu eksemplāru ar šādu informāciju par orgāna un donora aprakstu, ar kuru notikusi apmaiņa atbilstoši šai direktīvai.
(5)
Dalībvalstu prakse atšķiras, tādēļ šai direktīvā šobrīd nav lietderīgi noteikt standartu, kā nododama orgānu un donoru apraksta informācija. Tomēr nolūkā veicināt savstarpējo sapratni par nodoto informāciju, šāds standarts būtu izstrādājams nākotnē sadarbībā ar dalībvalstīm.
(6)
Izcelsmes vai mērķa dalībvalstī var tikt konstatēts nopietns nevēlams notikums un blakne, un var rasties šaubas par ziedoto orgānu kvalitāti un drošumu un tādējādi par saņēmēju veselību, savukārt gadījumā, kad orgānu ziedojis dzīvs donors, - arī par donora veselību. Ja orgānu apmaiņa notiek starp dalībvalstīm, šādas šaubas var rasties dažādās dalībvalstīs. Turklāt viena donora orgānus var pārstādīt saņēmējiem dažādās dalībvalstīs, tāpēc gadījumā, kad nopietns nevēlams notikums vai blakne vispirms tiek konstatēts vienā mērķa dalībvalstī, par to jāpaziņo izcelsmes dalībvalsts un pārējo mērķa dalībvalstu kompetentajām iestādēm vai deleģētajām struktūrām. Ir būtiski nodrošināt, ka visas kompetentās iestādes vai deleģētās struktūras visās attiecīgajās dalībvalstīs tiek informētas bez liekas kavēšanās. Lai šo mērķi sasniegtu, dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka attiecīgajās dalībvalstīs tiek izplatīta visa būtiskā informācija rakstisku ziņojumu veidā. Sākotnējā ziņojumu redakcija būtu jāatjaunina, ja kļūst pieejama papildu svarīga informācija.
(7)
Ļoti bieži informācija nododama steidzami. Ir svarīgi, ka informācijas nosūtītāji spēj ātri apzināt un informēt attiecīgos adresātus. Atbilstoši šai direktīvai saņemtā informācija dalībvalsts kompetentajām iestādēm vai deleģētajām struktūrām (vajadzības gadījumā saskaņā ar kompetences sadalījumu attiecīgajā dalībvalstī) būtu jānodod attiecīgajam saņēmējam. Savienības līmenī būtu jāizveido un regulāri jāatjaunina nacionālo kontaktpunktu saraksts ar to kontaktinformāciju.
(8)
Šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi Orgānu transplantācijas komiteja, kura izveidota saskaņā ar Direktīvas 2010/53/ES 30. pantu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU.
1. pants
Darbības joma
Šo direktīvu piemēro transplantācijai paredzētu cilvēku orgānu pārrobežu apmaiņai Eiropas Savienībā.
2. pants
Priekšmets
Saskaņā ar Direktīvas 2010/53/ES 29. pantu šī direktīva nosaka:
a)
procedūras informācijas nodošanai par orgāna un donora aprakstu;
b)
procedūras, kā nodot nepieciešamo informāciju, lai nodrošinātu orgānu izsekojamību;
c)
procedūras, kas nodrošina ziņošanu par nopietniem nevēlamiem notikumiem un blaknēm.
3. pants
Definīcijas
Šai direktīvā piemēro šādas definīcijas:
a)
“izcelsmes dalībvalsts” ir dalībvalsts, kurā iegūts transplantācijai paredzēts orgāns;
b)
“mērķa dalībvalsts” ir dalībvalsts, uz kuru tiek nogādāts transplantācijai paredzēts orgāns;
c)
“donora/saņēmēja valsts identifikācijas numurs” ir identifikācijas kods, kas pēc identifikācijas sistēmas, kura izveidota valsts līmenī atbilstoši Direktīvas 2010/53/ES 10. panta 2. punktam, piešķirts donoram vai saņēmējam;
d)
“orgāna apraksts” ir orgāna anatomiskās uzbūves apraksts, ieskaitot, 1) tā veidu (piemēram, sirds, aknas), 2) vajadzības gadījumā tā novietojumu ķermenī (kreisā vai labā puse) un 3) to, vai tas ir vesels orgāns vai orgāna daļa, norādot orgāna puslodi vai segmentu;
e)
“deleģētā struktūra” ir struktūra, kurai uzdevumi deleģēti saskaņā ar Direktīvu 2010/53/ES 17. panta 1. punktu, vai Eiropas orgānu apmaiņas organizācija, kurai uzdevumi deleģēti saskaņā ar Direktīvas 2010/53/ES 21. pantu.
4. pants
Vienoti procedūras noteikumi
1. Dalībvalsts nodrošina, ka informācija, kas atbilstoši šai direktīvai tiek nodota starp kompetentajām iestādēm vai deleģētajam struktūrām, iepirkuma organizācijām un/vai transplantācijas centriem:
a)
tiek nodota rakstveidā vai nu elektroniski, vai arī pa faksu;
b)
ir uzrakstīta valodā, ko saprot gan nosūtītājs, gan adresāts, vai valodā, par ko vienojušās abas puses, vai arī angļu valodā;
c)
tiek nodota bez liekas kavēšanās;
d)
tiek iekļauta sarakstā un ir pieejama pēc pieprasījuma;
e)
ietver nodošanas datumu un laiku;
f)
ietver par nodošanu atbildīgās personas kontaktinformāciju;
g)
ietver šādu atgādinājumu:
“Satur personas datus. Aizsargāt pret neatļautu datu izpaušanu vai piekļūšanu datiem.”
2. Steidzamos gadījumos, sevišķi tādas apmaiņas gadījumos, kura notiek atbilstoši 5. un 7. pantam, ar informāciju var apmainīties mutiski. Pēc šādas mutiskās saziņas informācija jānodod rakstiski saskaņā ar minētajiem pantiem.
3. Mērķa vai izcelsmes dalībvalstis nodrošina, ka sūtītājs saskaņā ar 1. punkta prasībām saņem apstiprinājumu par to, ka saskaņā ar šo direktīvu nodotā informācija ir saņemta.
4. Dalībvalstis nodrošina, ka kompetento iestāžu vai deleģēto struktūru norīkotais personāls:
a)
steidzamos gadījumos ir pieejams 24 stundas diennaktī un 7 dienas nedēļā;
b)
spēj bez liekas kavēšanās saņemt un nodot informāciju atbilstoši šai direktīvai.
5. pants
Orgāna un donora apraksta informācija
1. Ja orgāni ir paredzēti apmaiņai starp dalībvalstīm, dalībvalstis pirms orgāna apmaiņas nodrošina, ka izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde vai deleģētā struktūra informāciju, kas savākta, lai aprakstītu iegūtos orgānus un donoru, kā precizēts 7. pantā un Direktīvas 2010/53/ES pielikumā, nodota potenciālajām mērķa dalībvalstu kompetentajām iestādēm vai deleģētajām struktūrām.
2. Ja kāda informācijas daļa, kas nododama saskaņā ar 1. punktu, nav pieejama sākotnējās nodošanas brīdī un kļūst pieejama vēlāk, lai būtu iespējama medicīnisku lēmumu pieņemšana, dalībvalstis nodrošina, ka to savlaikus nodod:
a)
izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde vai deleģētā struktūra mērķa dalībvalsts kompetentajai iestādei vai deleģētajai struktūrai vai
b)
pati iepirkuma organizācija - transplantācijas centram.
3. Dalībvalstis atbilstoši rīkosies, lai nodrošinātu, ka informācijas eksemplāru iepirkuma organizācijas un transplantācijas centri atbilstoši šim pantam nodod savām attiecīgajām kompetentajām iestādēm vai deleģētajām struktūrām.
6. pants
Informācija, kas vajadzīga, lai nodrošinātu orgānu izsekojamību
1. Dalībvalstis nodrošina, ka izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde vai deleģētā struktūra sniedz mērķa dalībvalsts kompetentajai iestādei vai deleģētajai struktūrai:
a)
orgāna aprakstu;
b)
donora valsts identifikācijas numuru;
c)
iepirkuma datumu;
d)
iepirkuma centra nosaukumu un kontaktinformāciju.
2. Dalībvalstis nodrošina, ka mērķa dalībvalsts kompetentā iestāde vai deleģētā struktūra sniedz izcelsmes dalībvalsts kompetentajai iestādei vai deleģētajai struktūrai:
a)
saņēmēja valsts identifikācijas numuru vai, ja orgāns transplantācijai netika izmantots, tā gala izlietojumu;
b)
vajadzības gadījumā transplantācijas datumu;
c)
transplantācijas centra nosaukumu un kontaktinformāciju.
7. pants
Ziņošana par nopietniem nevēlamiem notikumiem un blaknēm
Dalībvalstis nodrošina, ka to kompetentās iestādes vai deleģētās struktūras rīkojas šādā kārtībā:
a)
kad mērķa dalībvalsts kompetentā iestāde vai deleģētā struktūra tiek informēta par nopietnu nevēlamu notikumu vai blaknēm, par ko tai ir aizdomas, ka tas ir saistīts ar orgānu, kurš saņemts no citas dalībvalsts, tā nekavējoties informē izcelsmes dalībvalsts kompetento iestādi vai deleģēto struktūru un minētajai kompetentajai iestādei vai deleģētajai struktūrai bez liekas kavēšanās nodod sākotnējo ziņojumu, kurā ietverta I pielikuma informācija, ciktāl šī informācija ir pieejama;
b)
kad izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde vai deleģētā struktūra tiek informēta par nopietnu nevēlamu notikumu vai blaknēm, par ko tai ir aizdomas, ka tas ir saistīts ar donoru, kura orgāni tikuši nosūtīti arī uz citām dalībvalstīm, tā nekavējoties informē katras attiecīgās mērķa dalībvalsts kompetentās iestādes vai deleģētās struktūras un katrai no tām nosūta sākotnējo ziņojumu, kurā ietverta I pielikuma informācija;
c)
kad pēc sākotnējā ziņojuma kļūst pieejama papildu informācija, tā tiek nodota bez liekas kavēšanās;
d)
izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde vai deleģētā struktūra parasti 3 mēnešu laikā no sākotnējā ziņojuma nosūtīšanas atbilstoši a) vai b) punktam nosūta visu mērķa dalībvalstu kompetentajām iestādēm vai deleģētajām struktūrām kopīgu galīgo ziņojumu, kurā ietverta II pielikumā noteiktā informācija. Mērķa dalībvalstu kompetentās iestādes vai deleģētās struktūras savlaikus sniedz būtisko informāciju izcelsmes dalībvalsts kompetentajai iestādei vai deleģētajai struktūrai. Galīgais ziņojums tiek sagatavots pēc tam, kad no visām iesaistītajām dalībvalstīm savākta visa būtiskā informācija.
8. pants
Saziņa starp dalībvalstīm
1. Dalībvalstis sniedz Komisijai tās kompetentās iestādes vai deleģēto struktūru kontaktinformāciju, kurām nodod būtisko informāciju 5. panta nolūkā, no vienas puses, un 6. un 7. panta nolūkā, no otras puses. Minētajā kontaktinformācijā ietver vismaz šādas ziņas: organizācijas nosaukums, telefona numurs, e-pasta adrese, faksa numurs un pasta adrese.
2. Ja dalībvalstī ir vairākas kompetentās iestādes vai deleģētās struktūras, tā nodrošina, ka informācija, ko kāda no tām saņem atbilstoši 5., 6. un 7. pantam, tiek pārsūtīta atbilstīgajai kompetentajai iestādei vai valsts līmenī deleģētajai struktūrai saskaņā ar kompetences sadalījumu minētajā dalībvalstī.
3. Komisija dalībvalstīm dara pieejamu visu kompetento iestāžu un deleģēto struktūru sarakstu, kuras dalībvalstis norādījušas saskaņā ar 1. punktu. Minēto sarakstu dalībvalstis atjaunina. Komisija drīkst uzticēt šā saraksta izveidošanu un uzturēšanu trešai personai.
9. pants
Transponēšana
1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības vēlākais līdz 2014. gada 10. aprīlim.
Kad dalībvalstis pieņem šos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.
10. pants
Stāšanās spēkā
Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Briselē, 2012. gada 9. oktobrī