РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2015/253 НА КОМИСИЯТА
от 16 февруари 2015 година
за определяне на правилата относно вземането на проби и докладването съгласно Директива 1999/32/ЕО на Съвета по отношение на съдържанието на сяра в корабните горива
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 1999/32/ЕО на Съвета от 26 април 1999 г. относно намаляването на съдържанието на сяра в определени течни горива и за изменение на Директива 93/12/ЕИО (1), и по-специално член 6, параграф 1б и член 7, параграф 1а от нея,
като има предвид, че:
(1)
Икономически ефективното и съгласувано прилагане и привеждане в изпълнение на Директива 1999/32/ЕО има високо приоритетно значение за постигане на планираните в нея здравни и екологични ползи, произтичащи от намаление на емисиите на серен диоксид от корабоплаването, което би допринесло за равноправна конкуренция и за по-голяма устойчивост на морския транспорт.
(2)
С оглед реално да се прилагат членове 3а, 4а и 4б от Директива 1999/32/ЕО е необходимо държавите членки да осигурят извършването на достатъчно често и прецизно вземане на проби от корабните горива, които са в процес на доставяне до корабите или се използват на борда на корабите, включително и с инспекции на корабните дневници (log books) и разписките за доставено гориво (bunker delivery notes).
(3)
В член 6, параграф 1 от Директива 1999/32/ЕО се изисква от държавите членки да предприемат всички необходими мерки за проверка чрез вземане на проби на съдържанието на сяра в корабните горива, използвани за горене на борда на корабите в съответни морски зони и пристанища. В този контекст вземането на проби следва да се разбира в широкия смисъл на думата, като обхващащо всички методи за проверка на съответствието, посочени в член 6, параграф 1а, букви а), б) и в) от цитираната директива.
(4)
Вземането на веществени проби от корабни горива, използвани за удостоверяване на съответствието, следва да се извършва или чрез вземане и анализ на локална проба от горивоподаващата система на кораба, или чрез анализ на съответни съхранявани на борда пломбирани проби от бункерованото гориво.
(5)
Честотата на вземането на проби се определя въз основа на броя на отделните кораби, пристигащи в дадена държава членка, проверяването на корабната документация, използването на алтернативни техники за таргетиране с цел осигуряване на справедливо разпределяне на натоварването между държавите членки и на икономическа ефективност, както и въз основа на конкретни тревожни признаци (specific alerts) за отделни кораби.
(6)
Вземането на проби от корабни горива, които са в процес на доставяне до корабите, следва да е специално насочено към тези доставчици, за чиито корабни горива няколкократно е установено, че не са в съответствие със спецификацията, декларирана в разписката за доставено гориво, като се взема предвид и количеството корабни горива, търгувани от съответния доставчик.
(7)
С оглед Директива 1999/32/ЕО да се прилага по икономически ефективен начин, държавите членки следва да бъдат насърчени да спазват честотата на вземане на проби чрез избиране на кораби за проверка на съответствието въз основа на базиращи се на оценка на риска национални механизми за таргетиране или чрез използване на иновативни технологии за проверка на съответствието, както и да споделят събраната информация с други държави членки.
(8)
Като платформа за записване и обмен на информация за резултатите от отделните проверки на съответствието съгласно Директива 1999/32/ЕО ще служи специално предназначена за целта Информационна система на ЕС, която е разработена и се поддържа от Европейската агенция за морска безопасност, и която ще бъде на разположение на държавите членки от 1 януари 2015 г. Държавите членки следва да бъдат насърчени да използват системата, която може значително да допринесе за рационализиране и оптимизиране на оценката на съответствието с изискванията на горепосочената директива.
(9)
С оглед да не бъдат натоварвани с непропорционална административна тежест държавите членки, които нямат излаз на море, плаващите под техен флаг кораби или техните доставчици на корабни горива, някои разпоредби следва да не се прилагат за тези държави членки.
(10)
Във връзка с докладването следва да се има предвид най-доброто използване на всички разполагаеми и съответстващи на съвременното техническо равнище технологии, така че административната тежест да бъде сведена до възможния минимум, като в същото време се даде възможност за гъвкавост на тези държави членки, които биха предпочели да докладват по по-традиционен начин. Поради това държавите членки следва да имат възможност да използват Информационната система на ЕС при изпълнението на своите задължения за ежегодно докладване съгласно Директива 1999/32/ЕО.
(11)
Не по-рано от 1 януари 2016 г. и при условие че са налице общи споделени данни относно проверки на съответствието и проби във връзка с ограниченията за съдържанието на сяра, държавите членки могат да използват базиращия се на оценка на рисковете механизъм за таргетиране, включен в Информационната система на ЕС, с цел определяне на приоритетни обекти при проверяването на корабните горива по икономически ефективен начин.
(12)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Комитета, учреден съгласно член 9, параграф 1 от Директива 1999/32/ЕО,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Предмет
В настоящото решение са определени правилата относно вземането на проби и докладването съгласно Директива 1999/32/ЕО по отношение на съдържанието на сяра в корабните горива.
Член 2
Определения
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
1)
„работен резервоар“ („service tank“) означава резервоар, от който горивото се подава към машините и съоръженията с горивни процеси;
2)
„горивоподаваща система“ („fuel service system“) означава системата, която извършва разпределянето, филтрирането, пречистването и подаването на гориво от работните резервоари до машините и съоръженията с горивни процеси;
3)
„представител на кораба“ („ship's representative“) означава капитана на кораба или дежурния офицер, отговарящ за използваните корабни горива, за съответната документация и за съгласуване на алтернативно място на вземане на проба;
4)
„инспектор за сярата“ („sulphur inspector“) означава лице, надлежно оправомощено от компетентния орган на държава членка да проверява съответствието с изискванията съгласно Директива 1999/32/ЕО;
5)
„Информационна система на ЕС“ („Union information system“) означава система, използваща данните за влизанията в пристанища на отделни кораби, които се съдържат в мрежата SafeSeaNet - системата за управление на информация, създадена съгласно член 22а от Директива 2002/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (2) („SafeSeaNet“), с цел записване и обмен информация относно резултатите от отделни проверки на съответствието съгласно Директива 1999/32/ЕО, и която се поддържа от Европейската агенция за морска безопасност. Разработен е базиращ се на оценка на рисковете механизъм на ЕС за таргетиране въз основа на резултатите от отделни проверки на съответствието и съответните констатации съгласно Директива 1999/32/ЕО.
Член 3
Честота на вземането на проби от корабни горива, използвани на борда на корабите
1. Годишно държавите членки трябва да провеждат инспекции на корабните дневници и разписки за доставено гориво поне на 10 % от общия брой на отделните кораби, влизащи в пристанищата на съответните държави членки.
Общият брой на отделните кораби, влизащи в пристанищата на дадена държава членка, се определя като средна стойност на съответните бройки кораби през трите предходни години, отчетени в SafeSeaNet.
2. Считано от 1 януари 2016 г., трябва да се проверява също и чрез вземане на проби, анализ, или и чрез двете, съдържанието на сяра в използваните на борда корабни горива в следния процент от инспектираните кораби по параграф 1:
а)
40 % в държавите членки, които изцяло граничат със зони за контрол на емисиите на серни оксиди (SECAs);
б)
30 % в държавите членки, които частично граничат със зони за контрол на емисиите на серни оксиди;
в)
20 % в държавите членки, които не граничат със зони за контрол на емисиите на серни оксиди.
Считано от 1 януари 2020 г., в държавите членки, които не граничат със зони за контрол на серни оксиди, трябва да се проверява също и чрез вземане на проби, анализ, или и чрез двете, съдържанието на сяра в използваните на борда корабни горива в 30 % от инспектираните кораби по параграф 1.
Държавите членки могат да спазват определената в настоящия параграф честота на проверките като избират проверяваните кораби въз основа на национален базиращ се на оценка на риска механизъм за таргетиране, както и на конкретни тревожни признаци за отделни кораби, докладвани в Информационната система на ЕС.
3. Изчисленият съгласно параграф 2 брой на отделните кораби, които трябва да се проверяват също и чрез вземане на проби, анализ, или и чрез двете, може да бъде коригиран, но без да се намалява с повече от 50 %, било чрез:
а)
изваждане на броя на отделните кораби, за които се прави проверка за възможно несъответствие посредством използване на технологии за дистанционно мерене или на методи за анализ чрез бърза избирателна проверка (quick scan analysing methods);
б)
задаване на подходящ брой в случаите, при които проверките на документацията по параграф 1 се провеждат годишно на борда на поне 40 % от отделните кораби, влизащи в пристанищата на съответната държава членка.
Корекцията на броя на проверяваните кораби съгласно посоченото в букви а) и б) трябва да се докладва в Информационната система на ЕС.
4. Считано от 1 януари 2016 г., държавата членка може вместо да спазва посочената в параграфи 1, 2 и 3 честота, да прилага годишна честота на вземането на проби въз основа на базиращия се на оценка на риска механизъм на ЕС за таргетиране.
5. Настоящият член не се прилага за Чешката република, Люксембург, Унгария, Австрия и Словакия.
Член 4
Честота на вземането на проби от корабни горива, които са в процес на доставка към корабите
1. В съответствие с член 6, параграф 1а, буква б) от Директива 1999/32/ЕО и като се взема предвид количеството на доставяните корабни горива, държавите членки трябва да извършват вземане на проби и анализ на корабните горива, намиращи се в процес на доставка до корабите от тези регистрирани в съответната държава членка доставчици на корабни горива, за които е установено, че поне три пъти в дадена година са доставили гориво, несъответстващо на декларираната спецификация в разписката за доставено гориво, по данни съгласно Информационната система на ЕС или съгласно годишния доклад по член 7.
2. Настоящият член не се прилага за Чешката република, Люксембург, Унгария, Австрия и Словакия.
Член 5
Методи за вземане на проби за проверка на съдържанието на сяра в корабните горива, използвани на борда на корабите
1. В съответствие с член 3, в случаите при които се проверява съдържанието на сяра в използваните на борда корабни горива, държавите членки трябва да прилагат следния поетапен подход за вземане на проби и проверка на съответствието със стандартите за съдържанието на сяра:
а)
проверка на корабните дневници и на разписките за доставено гориво;
б)
както е уместно, един от следните начини за вземане на проба и анализ:
i)
анализ на съхраняваните на борда пломбирани проби от бункерованото гориво, придружаващи разписката за доставено гориво, които са взети в съответствие с Правило 18, алинеи 8.1 и 8.2 от Анекс VI към Международната конвенция за предотвратяване на замърсяването от кораби (MARPOL);
ii)
вземане на борда на локална проба от корабните горива, предназначени за горене на борда, в съответствие с член 6, последвано от анализ.
2. При завършване на проверката за съдържанието на сяра и съответния анализ, инспекторът за сярата трябва да запише данните за конкретната инспекция на горивото и констатациите в съответствие с изисквания вид информация, съгласно посоченото в член 7, буква а).
Член 6
Вземане на локални проби на борда на корабите
1. Държавите членки трябва да вземат бордовата локална проба от корабно гориво посредством вземане на една или няколко локални проби от мястото, където е инсталиран кран за вземане на проби от горивото в горивоподаващата система, както е указано в схемата на тръбните инсталации или в устройствения план на кораба, и както е одобрено от флаговата администрация или от признатата организация, действаща от нейно име.
2. При отсъствие на място, описано в параграф 1, точката за вземане на проба трябва е от място, където е инсталиран кран за вземане на проби, и което трябва да отговаря на следните условия:
а)
да е достъпно по лесен и безопасен начин;
б)
да е съобразено с различните марки горива, използвани в машината/съоръжението с горивен процес;
в)
да е разположено по пътя на подаване на горивото от работния резервоар;
г)
да е толкова близо до машината/съоръжението с горивен процес, колкото това е възможно и безопасно, като се вземат предвид видовете горива, дебитът, температурата и налягането при избраната точка за вземане на проба;
д)
да е предложено от представителя на кораба и да е прието от инспектора за сярата.
3. Държавите членки могат да вземат локална проба от повече от едно място в горивоподаващата система с цел да определят дали няма взаимно замърсяване между отделните горива при отсъствие на напълно разделени горивоподващи системи, или в случай на схеми с няколко работни резервоара.
4. Държавите членки трябва да осигуряват събиране на локалната проба в такъв контейнер, от който да могат да се напълнят поне три бутилки за вземане на проби, които да са представителни за използваното корабно гориво.
5. Държавите членки трябва да предприемат мерки за осигуряване на следните действия:
а)
бутилките за вземане на проби да се пломбират от инспектора за сярата с уникален идентификационен знак, в присъствието на представителя на кораба;
б)
две бутилки за вземане на проби да се отнасят на брега за анализ;
в)
една бутилка за вземане на проби да остава при представителя на кораба за период от най-малко 12 месеца след датата на вземане на пробата.
Член 7
Информация, която трябва да се съдържа в годишния доклад
Годишният доклад, който се представя от държавите членки на Комисията относно съответствието със стандартите за съдържанието на сяра в корабните горива, трябва да съдържа поне следната информация:
а)
общия годишен брой и вида на несъответствията на измереното съдържание на сяра в проверените горива, включително размера на отделните несъответствия и средното съдържание на сяра, определено при вземането на проби и анализа;
б)
годишния общ брой на проверките на документи, включително на разписки за доставено гориво, мястото на бункероване на горивото, горивните дневници, корабните дневници, процедурите за преминаване към използване на друг вид гориво (fuel change-over procedures) и протоколите;
в)
твърдения за неразполагаемост на определени видове корабни горива съгласно посоченото в член 4а, параграф 5б от Директива 1999/32/ЕО, включително с данни за корабите, пристанището на бункероване и държавите членки, където е имало такава неразполагаемост, броят на такива твърдения, направени от същия кораб, и вида на неразполагаемото бункероване;
г)
информация за известията и протестните писма по отношение на съдържанието на сяра в горивата, подадени срещу доставчиците на корабни горива на тяхната територия;
д)
списък, съдържащ имената и адресите на всички доставчици на корабни горива в съответната държава членка;
е)
описание на използването на алтернативни методи за намаляване на емисиите, включително изпитания и непрекъснат мониторинг на емисиите, или използване на алтернативни горива и проверки на съответствието за непрекъснато постигане на намаление на емисиите на SOx, в съответствие с приложения I и II към Директива 1999/32/ЕО в корабите, плаващи под флага на съответната държава членка;
ж)
за съответните случаи, описание на националните базиращи се на оценка на риска механизми за таргетиране, включително на конкретни тревожни признаци, и използването и резултатите от дистанционно мерене и други налични технологии за определяне на отделни кораби за приоритетно проверяване на съответствието;
з)
общия брой и вид на инициираните процедури за нарушение, санкции, или и двете, и сумата на наложените от компетентния орган глоби както на операторите на кораби, така и на доставчици на корабни горива;
и)
следните данни за всеки отделен кораб, след като му е направена инспекция на корабните дневници и разписките за доставено гориво, или след вземането на проби, или след като са извършени и двете:
i)
данни за кораба, включително номер в Международната морска организация (IMO number), тип, възраст и тонаж на кораба;
ii)
отчети за вземането и анализа на проби, включително с данни за броя и вида на пробите, използваните методи за вземане на проби, и местата на вземане на проби за проверка на съответствието за типа кораб;
iii)
съответна информация за разписките за доставено гориво, мястото на бункероване на гориво, горивните дневници, корабните дневници, процедурите за преминаване към използване на друг вид гориво (fuel change-over procedures) и протоколите;
iv)
инициирани на национално ниво действия за правоприлагане и правни процедури, или санкции, или и двете, по отношение на този отделен кораб.
Член 8
Формат на доклада
1. Държавите членки могат да използват Информационната система на ЕС, в която да записват директно след съответната проверка всички конкретни данни и констатации от инспекцията, включително информация във връзка с вземането на проби.
2. Ако дадена държава членка използва Информационната система на ЕС за записване, обмен и споделяне на данни относно проверките на съответствието, тя може да използва годишната агрегирана компилация на данните за действията по правоприлагане, предоставяна от Информационната система на ЕС, за целите по изпълнение на своите задължения за докладване, посочени в член 7 от Директива 1999/32/ЕО.
3. Държавите членки, които не използват Информационната система на ЕС, трябва или да осигурят връзка между Информационната система на ЕС и своята национална система, която най-малкото да може да служи за попълване, в съответните случаи, на същите полета като тези в Информационната система на ЕС, или да докладват по електронен път по всички въпроси, посочени в член 7.
Член 9
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 16 февруари 2015 година.
KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS LĒMUMS (ES) 2015/253
(2015. gada 16. februāris),
ar ko attiecībā uz sēra saturu flotes degvielās paredz noteikumus par paraugu ņemšanu un ziņošanu saskaņā ar Padomes Direktīvu 1999/32/EK
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvu 1999/32/EK, ar ko paredz sēra satura samazināšanu konkrētiem šķidrā kurināmā veidiem un ar ko groza Direktīvu 93/12/EEK (1), un jo īpaši tās 6. panta 1.b punktu un 7. panta 1.a punktu,
tā kā:
(1)
Lai gūtu prognozēto labumu, ko veselības un vides jomā sniegtu jūras transporta sēra dioksīda emisiju samazinājums, tādējādi sekmējot taisnīgu konkurenci un lielāku jūras transporta ilgtspēju, prioritāra ir Direktīvas 1999/32/EK izmaksefektīva un saskaņota īstenošana.
(2)
Lai Direktīvas 1999/32/EK 3.a, 4.a un 4.b pantu īstenotu efektīvi, dalībvalstīm jānodrošina pietiekami bieža un precīza paraugu ņemšana no flotes degvielām, ko piegādā kuģiem vai izmanto uz kuģiem, tostarp kuģa žurnālu un degvielas piegādes pavaddokumentu inspicēšana.
(3)
Direktīvas 1999/32/EK 6. panta 1. punkts paredz, ka dalībvalstīm ir jāveic visi vajadzīgie pasākumi, lai, izmantojot paraugu ņemšanu, pārbaudītu, kāds ir kuģos izmantotās flotes degvielas sēra saturs, kad tie atrodas attiecīgajās jūras teritorijās un ostās. Šajā kontekstā “paraugu ņemšana” būtu jāinterpretē plaši, uzskatot, ka tā aptver visas minētas direktīvas 6. panta 1.a punkta a), b) un c) apakšpunktā norādītās atbilstības verifikācijas metodes.
(4)
Kad fiziski ņem flotes degvielas paraugus, lai verificētu atbilstību, būtu vai nu jāiegūst un jāanalizē punktparaugs no kuģa degvielas padeves sistēmas, vai jāanalizē attiecīgie uz kuģa esošie noplombētie flotes degvielas paraugi.
(5)
Paraugu ņemšanas biežums būtu jānosaka, pamatojoties uz to, cik kuģu ienāk kādas dalībvalsts ostās, kuģa dokumentācijas verifikāciju, alternatīvu atlases tehnoloģiju izmantojumu, lai nodrošinātu sloga taisnīgu sadalījumu dalībvalstu starpā, un izmaksefektivitāti, kā arī īpašiem brīdinājumiem par atsevišķiem kuģiem.
(6)
Paraugu ņemšanai laikā, kad flotes degvielu piegādā kuģim, būtu galvenokārt jāizraugās flotes degvielas piegādātāji, kuru piegādātā flotes degviela atkārtoti atzīta par neatbilstīgu piegādes pavaddokumentā sniegtajai specifikācijai, ņemot vērā piegādātāja tirgotās flotes degvielas apjomu.
(7)
Lai Direktīvu 1999/32/EK īstenotu izmaksefektīvi, dalībvalstis būtu jāmudina ievērot paraugu ņemšanas biežumu, kuģus atbilstības verifikācijai izvēloties ar nacionālo riskorientētas atlases mehānismu vai izmantojot novatoriskas atbilstības verifikācijas tehnoloģijas, kā arī iegūto informāciju kopīgot ar citām dalībvalstīm.
(8)
Eiropas Jūras drošības aģentūra ir izstrādājusi un pārvalda īpašu Savienības informācijas sistēmu, kas dalībvalstīm pieejama no 2015. gada 1. janvāra un kas darbojas kā platforma, kurā reģistrēt un kopīgot informāciju par atsevišķu atbilstības verifikāciju rezultātiem saskaņā ar Direktīvu 1999/32/EK. Dalībvalstis būtu jāmudina izmantot šo sistēmu, kas var ievērojami palīdzēt racionalizēt un optimizēt direktīvas prasību ievērošanas novērtēšanu.
(9)
Lai neradītu nesamērīgi lielu administratīvo slogu dalībvalstīm, kurām nav krasta līnijas, šo valstu kuģiem vai to flotes degvielas piegādātājiem, dažus noteikumus minētajām dalībvalstīm nepiemēro.
(10)
Ziņojot būtu jāņem vērā visu pieejamo un moderno tehnoloģiju optimāls izmantojums, lai administratīvais slogs būtu minimāls, līdztekus atstājot elastību tām dalībvalstīm, kas varētu vēlēties ziņot kādā tradicionālākā veidā. Tāpēc dalībvalstīm ir iespēja izmantot Savienības informācijas sistēmu, lai izpildītu attiecīgos gada ziņošanas pienākumus saskaņā ar Direktīvu 1999/32/EK.
(11)
Ne agrāk kā no 2016. gada 1. janvāra, ja būs pieejami vienoti kopīgoti dati par sēra atbilstības verifikāciju un paraugu ņemšanu, dalībvalstis var izmantot Savienības informācijas sistēmā integrēto riskorientētās atlases mehānismu, lai izmaksefektīvi pēc prioritātes sakārtotu kuģus, kam veicama degvielas verifikācija.
(12)
Šajā lēmumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi ar Direktīvas 1999/32/EK 9. panta 1. punktu izveidotā komiteja,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Priekšmets
Šis lēmums attiecībā uz sēra saturu flotes degvielās paredz noteikumus par paraugu ņemšanu un ziņošanu saskaņā ar Direktīvu 1999/32/EK.
2. pants
Definīcijas
Šajā lēmumā piemēro šādas definīcijas:
1)
“padeves tvertne” ir tvertne, no kuras ņem degvielu, ko izmanto lejasposma degvieleļļas sadedzināšanas iekārtas;
2)
“degvielas padeves sistēma” ir sistēma, ar kuru degviela tiek novadīta, filtrēta, attīrīta un piegādāta no padeves tvertnēm uz degvieleļļas sadedzināšanas iekārtām;
3)
“kuģa pārstāvis” ir kuģa kapteinis vai atbildīgā persona, kas atbild par izmantotajām flotes degvielām, dokumentiem un alternatīvā degvielas paraugu ņemšanas punkta apstiprināšanu;
4)
“sēra satura inspektors” ir persona, ko dalībvalsts kompetentā iestāde pienācīgi pilnvarojusi verificēt atbilstību Direktīvas 1999/32/EK noteikumiem;
5)
“Savienības informācijas sistēma” ir Eiropas Jūras drošības aģentūras pārvaldīta sistēma, kurā reģistrē un kopīgo informāciju par atsevišķo atbilstības verifikāciju rezultātiem saskaņā ar Direktīvu 1999/32/EK un kura izmanto informāciju par kuģu piestāšanu ostās, kas pieejama informācijas pārvaldības sistēmā SafeSeaNet, kura izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/59/EK (2) 22.a pantu (turpmāk “SafeSeaNet”). Uz šo saskaņā ar Direktīvu 1999/32/EK veikto atsevišķo atbilstības verifikāciju un saistīto konstatējumu bāzes ir izstrādāts Savienības riskorientētās atlases mehānisms.
3. pants
Uz kuģiem izmantoto flotes degvielu paraugu ņemšanas biežums
1. Dalībvalstis veic kuģu žurnālu un degvielas piegādes pavaddokumentu inspekcijas vismaz 10 % kuģu no to kuģu kopskaita, kas gadā piestāj attiecīgajā dalībvalstī.
To kuģu kopskaits, kas dalībvalsts ostās piestāj gada laikā, atbilst kuģu vidējam skaitam triju iepriekšējo gadu laikā saskaņā ar SafeSeaNet ziņotajiem datiem.
2. No 2016. gada 1. janvāra uz kuģa lietotās flotes degvielas sēra saturu vismaz šādai 1. punktā minēto inspicēto kuģu procentuālajai daļai pārbauda, papildus veicot paraugu ņemšanu un/vai analīzi:
a)
40 % dalībvalstīs, kurām ir pilnīga robeža ar SOx emisijas kontroles zonām (SEKZ);
b)
30 % dalībvalstīs, kurām ir daļēja robeža ar SEKZ;
c)
20 % dalībvalstīs, kurām nav robežas ar SEKZ.
No 2020. gada 1. janvāra dalībvalstīs, kurām nav robežas ar SEKZ, uz kuģa lietotās flotes degvielas sēra saturu vismaz 30 % 1. punktā minēto inspicēto kuģu pārbauda, arī veicot paraugu ņemšanu un/vai analīzi.
Dalībvalstis var ievērot šajā punktā noteiktos biežumus, kuģus atlasot ar nacionāliem riskorientētas atlases mehānismiem un pēc īpašiem brīdinājumiem par atsevišķiem kuģiem, par kuriem ziņots Savienības informācijas sistēmā.
3. To saskaņā ar 2. punktu aprēķināto kuģu skaitu, kuri jāpārbauda, veicot arī paraugu ņemšanu un/vai analīzi, var pielāgot, bet ne samazināt vairāk kā par 50 %, vai nu:
a)
atņemot to kuģu skaitu, kuru iespējamā neatbilstība verificēta, izmantojot attālās uzrādes tehnoloģijas vai ātrskenēšanas analīzes metodes; vai
b)
nosakot atbilstošu skaitli, ja dokumentu verifikāciju saskaņā ar 1. punktu veic vismaz uz 40 % kuģu, kas gadā piestāj attiecīgajā dalībvalstī.
Par a) un b) apakšpunktā paredzētās pielāgošanas rezultātiem ziņo Savienības informācijas sistēmā.
4. No 2016. gada 1. janvāra tā vietā, lai ievērotu 1., 2. un 3. punktā paredzēto ikgadējo biežumu, dalībvalsts var piemērot paraugu ņemšanas ikgadējo biežumu, kura pamatā ir Savienības riskorientētās atlases mehānisms.
5. Šo pantu nepiemēro Čehijas Republikā, Luksemburgā, Ungārijā, Austrijā un Slovākijā.
4. pants
Biežums, ar kādu ņem flotes degvielu paraugus laikā, kad tās piegādā kuģiem
1. Saskaņā ar Direktīvas 1999/32/EK 6. panta 1.a punkta b) apakšpunktu, ņemot vērā piegādāto flotes degvielu apjomu, dalībvalstis veic flotes degvielu paraugu ņemšanu un analīzi laikā, kad tās kuģiem piegādā attiecīgajā dalībvalstī reģistrēti flotes degvielas piegādātāji, kuru piegādātā flotes degviela konkrētā gadā vismaz trīs reizes atzīta par neatbilstīgu piegādes pavaddokumentā sniegtajai specifikācijai, pamatojoties uz datiem, kas ziņoti Savienības informācijas sistēmā vai 7. pantā minētajā gada pārskatā.
2. Šo pantu nepiemēro Čehijas Republikā, Luksemburgā, Ungārijā, Austrijā un Slovākijā.
5. pants
Uz kuģa lietotās flotes degvielas sēra satura verifikācijas paraugu ņemšanas metodes
1. Ja uz kuģa lietotās flotes degvielas sēra saturs ir verificēts saskaņā ar 3. pantu, dalībvalstis, ņemot paraugus un verificējot atbilstību sēra satura standartiem, izmanto šādu pakāpenisku pieeju:
a)
kuģa žurnālu un degvielas piegādes pavaddokumentu inspicēšana;
b)
attiecīgā gadījumā viens no šiem paraugu ņemšanas un analīzes līdzekļiem vai tie abi:
i)
to uz kuģa esošo noplombēto flotes degvielas paraugu analīze, kuri pievienoti degvielas piegādes pavaddokumentam un paņemti saskaņā ar MARPOL konvencijas VI pielikuma 18. noteikuma 8.1. un 8.2. punktu;
ii)
lietošanai uz kuģa paredzēto flotes degvielu punktparaugu ņemšana saskaņā ar 6. pantu un vēlāka analīze.
2. Sēra satura verifikācijas un analīzes beigās sēra satura inspektors reģistrē ziņas par degvielu inspekciju un tās rezultātus saskaņā ar 7. panta a) punktā noteikto informāciju.
6. pants
Punktparaugu ņemšana uz kuģa
1. Dalībvalstis ņem flotes degvielas punktparaugus uz kuģa vienā vai vairākos punktos vietā, kur degvielas padeves sistēmā ir uzstādīts vārsts paraugu ņemšanai, kā norādīts kuģa degvielas cauruļu sistēmu vai izkārtojuma plānā un kā apstiprinājusi karoga valsts administrācija vai atzīta organizācija, kas rīkojas tās vārdā.
2. Ja 1. punktā minētās vietas nav, degvielas paraugu ņemšanas punkts ir vieta, kurā ierīkots vārsts paraugu ņemšanai; minētais punkts atbilst visiem šiem nosacījumiem:
a)
ir viegli un droši pieejams;
b)
tā izvēlē ir ņemta vērā dažādu kategoriju degvielas izmantošana degvielas sadedzināšanas iekārtu elementos;
c)
izmantotās degvielas sistēmā ir lejpus no padeves tvertnes;
d)
ir tik tuvu degvielas sadedzināšanas iekārtas elementa degvielas ievades punktam, cik tuvu būt ir reālistiski un droši iespējams, ņemot vērā degvielu veidu, plūsmas ātrumu, temperatūru un spiedienu izraudzītajā paraugu ņemšanas punktā;
e)
punktu ierosinājis kuģa pārstāvis un pieņēmis sēra satura inspektors.
3. Dalībvalstis var paņemt punktparaugu vairāk nekā vienā degvielas padeves sistēmas vietā, lai noteiktu, vai ir iespējama degvielu sajaukšanās, ja degvielas padeves sistēmas nav pilnībā nošķirtas vai ja ir vairākas padeves tvertnes.
4. Dalībvalstis nodrošina, ka punktparaugu savāc paraugu ņemšanas traukā, no kura var piepildīt vismaz trīs paraugu pudeles, kas reprezentē izmantoto flotes degvielu.
5. Dalībvalstis veic pasākumus, ar kuriem nodrošina, ka:
a)
sēra satura inspektors paraugu pudeles aizzīmogo ar unikālu identifikācijas līdzekli, ko uzliek kuģa pārstāvja klātbūtnē;
b)
divas paraugu pudeles nogādā krastā analīzei;
c)
vienu parauga pudeli glabā kuģa pārstāvis vismaz 12 mēnešus no parauga ņemšanas dienas.
7. pants
Informācija, kas iekļaujama gada ziņojumos
Gada ziņojumā, kas dalībvalstīm jāiesniedz Komisijai jautājumā par atbilstību flotes degvielas sēra satura standartiem, ietver vismaz šādu informāciju:
a)
pārbaudītās degvielas izmērītā sēra satura neatbilstību ikgadējais kopskaits un veids, tostarp atsevišķu sēra satura neatbilstību apmērs un vidējais sēra saturs, kas noteikts ar paraugu ņemšanu un analīzi;
b)
kopējais gada laikā veikto dokumentu verifikāciju skaits, ieskaitot degvielas piegādes pavaddokumentu, degvielas bunkurēšanas vietu, naftas produktu operāciju žurnālu, kuģa žurnālu, degvielas nomaiņas procedūru un protokolu verifikāciju;
c)
deklarācijas, ka flotes degviela nav bijusi pieejama, kā minēts Direktīvas 1999/32/EK 4.a panta 5.b punktā, tostarp ziņas par kuģi, bunkurēšanas ostu un dalībvalstīm, kurās degviela nebija pieejama, tā paša kuģa iesniegto deklarāciju skaits un nepieejamās degvielas veids;
d)
paziņojumi un reklamācijas par degvielu sēra saturu, kas iesniegtas pret flotes degvielas piegādātājiem dalībvalsts teritorijā;
e)
visu attiecīgās dalībvalsts flotes degvielas piegādātāju nosaukumu un adrešu saraksts;
f)
apraksts par alternatīvu emisiju mazināšanas paņēmienu izmantošanu, tostarp izmēģinājumiem un emisiju pastāvīgu monitoringu, vai alternatīvu degvielu izmantošanu un atbilstības pārbaudēm, kurās pārbauda SOx pastāvīga samazinājuma sasniegšanu uz dalībvalsts karoga kuģiem saskaņā ar Direktīvas 1999/32/EK I un II pielikumu;
g)
attiecīgā gadījumā - apraksts par nacionālajiem riskorientētas atlases mehānismiem, tostarp īpašiem brīdinājumiem, kā arī tādu attālās uzrādes un citu pieejamu tehnoloģiju izmantojumu un rezultātiem, ar kurām kuģus sarindo pēc tā, cik prioritāri ir tiem veikt atbilstības verifikāciju;
h)
sākto pārkāpuma procedūru un/vai sankciju kopējais skaits un veids, to naudas sodu apmērs, ko kompetentā iestāde noteikusi kuģu operatoriem un flotes degvielas piegādātājiem;
i)
par katru kuģi - pēc kuģa žurnālu vai degvielas piegādes pavaddokumentu inspicēšanas un/vai paraugu ņemšanas:
i)
ziņas par kuģi, tostarp SJO numurs, tips, kuģa vecums un tilpība;
ii)
ziņojumi par paraugu ņemšanu un analīzi, tostarp ziņas par paraugu skaitu un veidu, izmantotajām paraugu ņemšanas metodēm un paraugu ņemšanas vietām kuģa tipa atbilstības verifikācijai;
iii)
attiecīga informācija par degvielas piegādes pavaddokumentiem, degvielas bunkurēšanas vietu, naftas produktu operāciju žurnāliem, kuģa žurnāliem, degvielas nomaiņas procedūrām un protokoliem;
iv)
ziņas par noteikumu izpildes nodrošināšanas darbībām un juridiskajām darbībām un/vai sankcijām, kas valsts līmenī sāktas pret konkrēto kuģi.
8. pants
Ziņojuma formāts
1. Dalībvalstis var izmantot Savienības informācijas sistēmu, lai tieši pēc verifikācijas reģistrētu sistēmā visas vajadzīgās ziņas par degvielu inspekciju un tās konstatējumus, tostarp informāciju par paraugu ņemšanu.
2. Dalībvalsts, kas atbilstības verifikācijas datus reģistrē, ar tiem apmainās un tos kopīgo Savienības informācijas sistēmā, var Direktīvas 1999/32/EK 7. pantā noteikto ziņošanas pienākumu izpildei izmantot Savienības informācijas sistēmas nodrošināto agregēto gada izpildes nodrošināšanas centienu rādītāju kopsavilkumu.
3. Dalībvalstis, kuras neizmanto Savienības informācijas sistēmu, vai nu palīdz izveidot savienojumu starp Savienības informācijas sistēmu un nacionālo sistēmu, kas attiecīgos gadījumos var vismaz reģistrēt informāciju tajos pašos laukos kā Savienības informācijas sistēma, vai elektroniski ziņo par visiem 7. pantā minētajiem elementiem.
9. pants
Stāšanās spēkā
Šis lēmums stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Briselē, 2015. gada 16. februārī