РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 282/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 11 март 2014 година
за създаване на Трета програма за действие на Съюза в областта на здравето (2014-2020 г.) и за отмяна на Решение № 1350/2007/ЕО
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 168, параграф 5 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
В съответствие с член 168 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) при определянето и изпълнението на всички политики и дейности на Съюза трябва да се осигурява високо равнище на закрила на човешкото здраве. Съюзът трябва да допълва и подкрепя националните здравни политики, да насърчава сътрудничеството между държавите членки и координирането на техните програми, като се съобразява изцяло с отговорностите на държавите членки за определянето на техните здравни политики и организирането и предоставянето на здравни услуги и медицински грижи.
(2)
Необходими са непрестанни усилия, за да се изпълнят изискванията, определени в член 168 ДФЕС. Подкрепата за постигане на добро здраве на равнището на Съюза е също така неразделна част от „Европа 2020: стратегия за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж“ („стратегията „Европа 2020“). Запазването на здравето и активността на хората за по-дълго време и предоставянето на възможност да участват активно в полагането на грижи за собственото си здраве ще имат цялостен положителен ефект върху здравето, включително намаляване на неравенството по отношение на здравето, и ще се отразят благоприятно на качеството на живот, производителността и конкурентоспособността, като едновременно с това ще намалят натиска върху националните бюджети. Подкрепата и отчитането на иновациите, които оказват въздействие върху здравния сектор, спомагат за посрещане на предизвикателството за постигане на устойчивост в този сектор в контекста на демографските промени, като за да се постигнат целите за „приобщаващ растеж“, е важно да се работи за намаляване на неравенството по отношение на здравето. В този контекст е целесъобразно да се създаде Третата програма за действие на Съюза в областта на здравето (2014-2020 г.) („Програмата“).
(3)
Съгласно определението на Световната здравна организация (СЗО) „здравето е състояние на пълно физическо, психическо и социално благополучие, а не само отсъствие на заболяване или недъг“. С цел да се подобри здравето на населението в Съюза и да се намали неравенството по отношение на здравето, е особено важно да се обръща внимание не само на физическото здраве. Според СЗО проблемите, свързани с психичното здраве, съставляват почти 40 % от годините на живот, прекарани с увреждане. Проблемите, свързани с психичното здраве, са също така разнообразни, дълготрайни и водещи до дискриминация, като допринасят значително за неравенството по отношение на здравето. Освен това икономическата криза засяга факторите, определящи психичното здраве, тъй като защитните фактори са отслабени, а рисковите фактори се засилват.
(4)
Предходните програми за действие на Общността в областта на общественото здраве (2003-2008 г.) и в областта на здравето (2008-2013 г.), приети съответно с решения № 1786/2002/ЕО (4) и № 1350/2007/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5) („предходните програми за здравето“), получиха положителна оценка като довели до редица значими резултати и подобрения. Новата програма следва да се основава на постиженията на предходните програми за здравето. В нея следва също да се вземат предвид препоръките от извършените външни одити и оценки, по-специално препоръките на Сметната палата в специалния ѝ доклад № 2/2009, съгласно които за периода след 2013 г. Европейският парламент, Съветът и Комисията следва да преразгледат обхвата на дейностите на Съюза в областта на общественото здраве, както и подхода към предоставянето на финансиране от Съюза в тази област. Това следва да бъде направено, като се вземат предвид наличните бюджетни средства и съществуването на други механизми за сътрудничество като начин за улесняване на сътрудничеството и обмена на информация между заинтересованите страни в цяла Европа.
(5)
В съответствие с целите на стратегията „Европа 2020“ Програмата следва да се насочи към набор от добре определени цели и действия с явна и доказана добавена стойност на Съюза, а подкрепата да се съсредоточи върху по-малък брой дейности в приоритетни области. В съответствие с принципа на субсидиарност особено внимание следва да бъде отделено на области, в които явно има въпроси от трансгранично естество или въпроси, свързани с вътрешния пазар, или в които сътрудничеството на равнището на Съюза води до значителни предимства и до повишаване на ефективността.
(6)
Програмата следва да е средство за насърчаване на дейности в областите, в които има добавена стойност за Съюза, която е видна от: обмен на добри практики между държавите членки; оказване на подкрепа на мрежи за обмен на знания или взаимно обучаване; търсене на решения на трансграничните заплахи с цел намаляване на рисковете и ограничаване на последиците от тях; разрешаване на определени въпроси във връзка с вътрешния пазар, по отношение на които Съюзът разполага с необходимата легитимност, за да осигури висококачествени решения във всички държави членки; отключване на потенциала за иновации в здравния сектор; действия, които могат да доведат до създаване на система от целеви показатели, която да позволи информирано вземане на решения на равнището на Съюза; повишаване на ефикасността, като се избегне пилеене на ресурси поради дублиране и се оптимизира използването на финансовите ресурси.
(7)
Изпълнението на Програмата следва да бъде изцяло съобразено с отговорностите на държавите членки по определянето на тяхната здравна политика, както и по организирането и предоставянето на здравни услуги и медицински грижи.
(8)
В Европейския здравен доклад за 2009 г. на СЗО се констатира наличието на възможности за увеличаване на инвестициите в общественото здравеопазване и системите за здравеопазване. В това отношение държавите членки се насърчават да отредят приоритетно място в националните си програми на подобряването на здравето и да се ползват от по-добра осведоменост за възможностите за финансиране от Съюза в областта на здравето. Затова с Програмата следва да се улеснява възприемането на резултатите от нея в националните здравни политики.
(9)
Иновациите в здравния сектор следва да се разглеждат като стратегия в областта на общественото здравеопазване, която не се ограничава до технологичен напредък по отношение на продукти и услуги. Насърчаването на иновациите във връзка с мерките в сферата на общественото здравеопазване, стратегиите за профилактика, управлението на системите за здравеопазване и организацията и предоставянето на здравни услуги и медицински грижи, включително мерките за промоция на здравето и профилактика на болестите, може да подобри резултатите в общественото здравеопазване, да повиши качеството на грижите за пациентите и да отговори на незадоволени потребности, като същевременно насърчи конкурентоспособността на заинтересованите страни, както и да подобри икономическата ефективност и устойчивостта на здравните услуги и медицинските грижи. Поради това Програмата следва да улеснява възприемането на доброволна основа на иновации в здравния сектор, като се вземат предвид общите ценности и принципи на системите за здравеопазване в Европейския съюз, както е изложено в заключенията на Съвета от 2 юни 2006 г. (6).
(10)
Особено в условията на икономическа криза Програмата следва да допринася за преодоляване на неравенството по отношение на здравето и утвърждаването на справедливост и солидарност чрез действия по различните цели и чрез насърчаване и улесняване на обмена на добри практики.
(11)
Съгласно членове 8 и 10 ДФЕС Съюзът трябва да насърчава равенството между мъжете и жените и да се стреми към борба с дискриминацията. Съответно Програмата следва да насърчава отразяване на целите за равенство между половете и за недопускане на дискриминация във всички действия по нея.
(12)
Необходимо е пациентите да получат възможност, наред с другото и чрез повишаване на здравната грамотност, за по-активно отношение към своето здраве и грижите за него, за предотвратяване на лошото здравословно състояние и за информиран избор. Следва да се подобри прозрачността на здравните дейности и системите за здравеопазване, както и наличието на надеждна, независима и лесна за ползване информация, предназначена за пациентите. Здравните специалисти следва да бъдат информирани чрез обратна връзка от пациентите и комуникация с тях. От първостепенно значение е да се оказва подкрепа за държавите членки, организациите на пациенти и заинтересованите страни, която да се координира на равнището на Съюза, за да се помогне по ефективен начин на пациентите, по-специално на страдащите от редки заболявания, да се възползват от възможностите за трансгранично здравно обслужване.
(13)
От основно значение за ефикасността на системите за здравеопазване и за безопасността на пациентите е да се намали тежестта, породена от устойчиви на лекарства инфекции и инфекции, свързани със здравното обслужване, и да се осигурят ефективни антимикробни средства. Програмата следва да подпомага постоянните усилия за подобряване на методите на анализ за откриване и предотвратяване на антимикробната резистентност и за усъвършенстване на съвместната работа между всички участници в здравното обслужване, включително ветеринарния сектор, във връзка с действията по отношение на антимикробната резистентност.
(14)
В контекста на застаряването на населението правилно насочените инвестиции за промоция на здравето и профилактика на болестите могат да увеличат продължителността на живота в добро здраве и по този начин да дадат възможност на по-възрастните хора да се радват на здраве и активен живот с напредване на възрастта. Над 80 % от случаите на преждевременна смърт в Съюза се дължат на хронични заболявания. Програмата следва да открива, разпространява и насърчава възприемането на основани на доказателства и добри практики за прилагане на икономически ефективни мерки за промоция на здравето и профилактика на болестите, съсредоточени по-специално върху основни рискови фактори, като тютюнопушенето, приемането на наркотици, вредната употреба на алкохол и нездравословните хранителни навици, затлъстяването и липсата на физическа активност, както и върху ХИВ/СПИН, туберкулозата и хепатита. Ефективната профилактика би допринесла за повишаването на финансовата устойчивост на системите за здравеопазване. Като действа в отчитаща особеностите на половете рамка, Програмата следва да допринася за профилактиката на болестите във всичките ѝ аспекти (първична, вторична и третична профилактика) и през целия живот на гражданите на Съюза, за промоцията на здравето и за създаването на среда, благоприятстваща здравословен начин на живот, като се отчитат действащите социални и свързаните със заобикалящата среда фактори, както и въздействието на някои увреждания върху здравето.
(15)
С цел да се сведат до минимум последиците за общественото здравеопазване от трансгранични заплахи за здравето, посочени в Решение № 1082/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (7), които могат да варират от масовo замърсяване, причинено от инциденти с химични вещества, до пандемии, като например причинените неотдавна от E. Coli, грипния щам H1N1 или ТОРС (тежък остър респираторен синдром), или ефектите върху здравето от нарастващото движение на населението, Програмата следва да подпомага създаването и поддържането на стабилни механизми и инструменти за откриване, оценка и овладяване на сериозни трансгранични заплахи за здравето. Поради естеството на тези заплахи Програмата следва да подкрепя координираните мерки в областта на общественото здравеопазване на равнището на Съюза за справяне с различни аспекти на трансграничните заплахи за здравето въз основа на подготвеност и планиране на ответни действия, на обстойна и достоверна оценка на риска и стабилна рамка за управление на риска и на кризи. В този контекст е важно Програмата да се ползва от предимствата на взаимното допълване с работната програма на Европейския център за профилактика и контрол върху заболяванията, създаден с Регламент (ЕО) № 851/2004 на Европейския парламент и на Съвета (8), в борбата със заразните болести и взаимното допълване с дейностите, подпомагани от програмите на Съюза в областта на научните изследвания и иновациите. Следва да бъдат положени специални усилия за осигуряване на съгласуваност и полезно взаимодействие между Програмата и работата в световен мащаб в сферата на здравеопазването, извършвана в рамките на други програми и инструменти на Съюза, насочени по-специално към борбата с грипа, ХИВ/СПИН, туберкулозата и други трансгранични заплахи за здравето в трети държави.
(16)
Следва да е възможно действията по Програмата да могат обхванат и трансгранични заплахи за здравето, причинени от биологични и химични инциденти и от изменението на околната среда и климата. Както се посочва в съобщението на Комисията „Бюджет за стратегията „Европа 2020“, Комисията поема ангажимент да отрази въпросите, свързани с изменението на климата, в общите програми за разходи на Съюза и да насочи най-малко 20 % от бюджета на Съюза за цели, свързани с климата. Изразходваните средства по специфичната цел, свързана със сериозни трансгранични заплахи за здравето, следва да допринесат като цяло за постигане на тези цели чрез мерки за преодоляване на заплахите за здравето, свързани с изменението на климата. Комисията следва да предоставя информация за изразходваните в рамките на Програмата средства във връзка с изменението на климата.
(17)
В съответствие с член 114 ДФЕС в законодателството, прието от Съюза за създаването и функционирането на вътрешния пазар, следва да се осигури високо равнище на защита на здравето. В съответствие с тази цел в рамките на Програмата следва да бъдат положени специални усилия в подкрепа на действия, изисквани от законодателството на Съюза и допринасящи за постигането на неговите цели, в областта на заразните болести и други заплахи за здравето, човешките тъкани и клетки, кръвта, човешките органи, медицинските изделия, лекарствените продукти, правата на пациентите при трансгранично здравно обслужване, както и тютюневите изделия и тяхната реклама.
(18)
Програмата следва да допринася за вземане на основани на доказателства решения чрез изграждане на система за здравна информация и знания, като се отчитат съответните дейности, извършвани от международни организации като СЗО и Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР). Тази система следва да се състои, наред с другото, от използване на съществуващите инструменти и, когато е целесъобразно, от по-нататъшно разработване на стандартизирана здравна информация и инструменти за наблюдение на здравето, събиране и анализиране на здравни данни, подкрепа за научните комитети, създадени в съответствие с Решение 2008/721/ЕО на Комисията (9) и широкото разпространение на резултатите от Програмата.
(19)
Политиката на Съюза в областта на здравето има за цел да допълва и подпомага националните здравни политики, да насърчава сътрудничеството между държавите членки и да поощрява координацията между програмите им. Обменът на добри практики е основен инструмент на тази политика. Този обмен следва да даде възможност на националните органи да използват ефикасни решения, разработени в други държави членки, да намалят дублирането на усилията и да увеличат рентабилността, като насърчават иновативни решения в областта на здравеопазването. Ето защо Програмата следва да бъде насочена основно към сътрудничеството с компетентните органи, които отговорят за здравеопазването в държавите членки, като с нея се предоставят стимули за по-широко участие на всички държави членки, както се препоръчва в оценките на предходните програми в областта на здравеопазването. По-специално държави членки с брутен национален доход (БНД) на глава от населението по-нисък от 90 % от средното ниво за Съюза следва активно да се насърчават да участват в действия, съфинансирани от компетентните органи, които отговарят за здравеопазването в държавите членки, или от структури, оправомощени от тези компетентни органи. Такива действия следва да се считат за действия от изключителна полза, като отговарят по-специално на целта за улесняване участието на държавите членки, чийто БНД на глава от населението е по-нисък от 90 % от средното ниво за Съюза, и разширяват това участие. Следва да се обмислят и допълнителни подходящи форми на нефинансова подкрепа за участието на тези държави членки в подобни действия, например по отношение на процедурата на подаване на заявления, трансфера на знания и възприемането на експертен опит.
(20)
Неправителствените структури и заинтересованите страни в сферата на здравеопазването, по-специално организациите на пациенти и асоциациите на здравни специалисти, играят важна роля, като предоставят на Комисията информация и съвети, необходими за изпълнението на Програмата. В тази си дейност е възможно те да се нуждаят от подпомагане по Програмата, което да им даде възможност да функционират. Ето защо Програмата следва да бъде достъпна за неправителствени структури и организации на пациенти, работещи в областта на общественото здравеопазване, които играят реална роля в процесите на граждански диалог на равнището на Съюза, чрез участие в консултативни групи, и по този начин допринасят за постигане на специфичните цели на Програмата.
(21)
Програмата следва да насърчава полезното взаимодействие, като при това избягва дублирането с програми и действия на Съюза в същата област, чрез насърчаване на възприемането в здравния сектор на иновативни научни открития, когато това е целесъобразно. Следва да бъдат използвани по подходящ начин и другите фондове и програми на Съюза, и по-специално Рамковата програма за научни изследвания и иновации („Хоризонт 2020“), създадена с Регламент (ЕС) № 1291/2013 на Европейския парламент и на Съвета (10), и резултатите от нея, структурните фондове, Програмата за заетост и социални иновации, създадена с Регламент (ЕС) № 1296/2013 на Европейския парламент и на Съвета (11), фонд „Солидарност“ на Европейския съюз, създаден с Регламент (ЕО) № 2012/2002 (12),
Стратегията на Съюза за здравословни и безопасни условия на труд (2007-2012 г.), Програмата за конкурентоспособност на предприятията и за малките и средните предприятия (COSME), създадена с Регламент (ЕС) № 1287/2013 на Европейския парламент и на Съвета (13), Програмата за околната среда и действията по климата (LIFE), създадена с Регламент (ЕС) № 1293/2013 на Европейския парламент и на Съвета (14), Програмата за защита на потребителите, програма „Правосъдие“, създадена с Регламент (ЕС) № 1382/2013 на Европейския парламент и на Съвета (15), съвместната програма „Интелигентна заобикаляща среда“, програмата за образование, обучение, младеж и спорт (Еразъм+), създадена с Регламент (ЕС) № 1288/2013 на Европейския парламент и на Съвета (16), Европейската статистическа програма, създадена с Регламент (ЕС) № 99/2013 на Европейския парламент и на Съвета (17) и Европейското партньорство за иновации в областта на активния живот на възрастните хора и остаряването в добро здраве, в рамките на съответните дейности по тях.
(22)
В съответствие с член 168, параграф 3 ДФЕС Съюзът и държавите членки трябва да насърчават сътрудничеството с трети държави и с компетентните международни организации в областта на общественото здраве. Затова Програмата следва да бъде отворена за участието на трети държави, по-специално на присъединяващите се страни, страните кандидатки и потенциални кандидатки, ползващи се от предприсъединителна стратегия, страните от Европейската асоциация за свободна търговия (ЕАСТ)/Европейското икономическо пространство (ЕИП), съседните на Съюза държави и държавите, по отношение на които се прилага европейската политика за съседство (ЕПС), както и други държави в съответствие с условията, установени в съответните двустранни или многостранни споразумения.
(23)
Следва да се улесняват подходящи отношения с трети държави, които не участват в Програмата, с цел да се подпомогне постигането на целите на Програмата, като се вземат предвид всички имащи отношение споразумения между тези държави и Съюза. Това може да включва организиране от Съюза на събития на здравна тема или предприемане на дейности от трети държави в допълнение към дейностите, финансирани по Програмата, в области от взаимен интерес, но следва да не включва финансов принос от Програмата.
(24)
С цел постигане на максимална ефективност и ефикасност на действията на равнището на Съюза и в международен мащаб и с цел изпълнение на Програмата следва да се развива сътрудничеството със съответните международни организации, като Организацията на обединените нации и нейните специализирани агенции, и по-специално СЗО, както и със Съвета на Европа и ОИСР.
(25)
Програмата следва да се изпълнява за период от седем години, така че нейният срок на действие да съответства на този на многогодишната финансова рамка, определен в Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013 на Съвета (18). В настоящия регламент се определя финансов пакет за целия срок на действие на Програмата, който ще представлява основната референтна сума по смисъла на точка 17 от Междуинституционалното споразумение от 2 декември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетни въпроси и доброто финансово управление (19) за Европейския парламент и за Съвета при годишната бюджетна процедура.
(26)
В съответствие с член 54 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (20) настоящият регламент осигурява правното основание за действието и изпълнението на Програмата.
(27)
С цел да се осигури непрекъснатост на финансовата подкрепа, предоставяна по Програмата за функционирането на структури, Комисията следва да може в годишната работна програма за 2014 г. да приеме разходите, пряко свързани с изпълнението на подкрепяните действия, за отговарящи на условията за финансиране, дори и да са били направени от бенефициера преди подаването на заявлението за финансиране.
(28)
С цел да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящия регламент посредством годишни работни програми на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (21).
(29)
Програмата следва да бъде изпълнявана при пълно зачитане на принципа за прозрачност. Бюджетните ресурси следва да бъдат разпределени между различните цели на Програмата по балансиран начин през целия срок на действие на Програмата, като се отчитат вероятните ползи за промоцията на здравето. По Програмата следва да се подбират и финансират подходящи действия, попадащи в обхвата на специфичните ѝ цели и носещи явна добавена стойност на Съюза. В годишните работни програми следва по-специално да бъдат посочени основните критерии за подбор, приложими по отношение на потенциалните бенефициери в съответствие с Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, за да се гарантира, че те разполагат с финансов и оперативен капацитет да извършват действия, финансирани по Програмата, като в съответните случаи те следва да предоставят необходимите доказателства за своята независимост.
(30)
Ползата от Програмата и нейното въздействие следва да бъдат подложени на редовно наблюдение и оценка. При оценката следва да се отчита фактът, че постигането на целите на Програмата би могло да изисква период, по-дълъг от нейния срок на действие. След като мине половината от срока на действие на Програмата, но не по-късно от 30 юни 2017 г., следва да се изготви междинен доклад за оценка, за да се оцени напредъкът в изпълнението на тематичните приоритети на Програмата.
(31)
С цел Програмата да извлече максимална полза от констатациите на междинния доклад за оценка на нейното изпълнение и да се осигури възможност за евентуални адаптации, необходими за постигането на целите ѝ, на Комисията следва да се делегира правомощието да приема актове в съответствие с член 290 ДФЕС, за да заличава някои от тематичните приоритети, предвидени в настоящия регламент или да включва в него нови тематични приоритети. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегирания акт Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на необходимите документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(32)
Сътрудничеството между националните органи е от първостепенно значение за предоставяне на информация на потенциалните кандидати, така че да се даде възможност за равностойно участие в Програмата, и за разпространение на знанията, създадени в рамките на Програмата, до различните заинтересовани страни от здравния сектор на национално равнище. Ето защо в подкрепа на тези дейности държавите членки следва да определят национални фокусни центрове.
(33)
При прилагането на настоящия регламент Комисията следва да се консултира със съответните експерти, включително националните фокусни центрове.
(34)
През целия цикъл на разходите финансовите интереси на Съюза следва да бъдат защитавани с пропорционални мерки, включително посредством предотвратяване, разкриване и разследване на нередности, възстановяване на изгубени, недължимо платени или неправилно използвани средства и когато е целесъобразно - със санкции.
(35)
Следва да се осигури преход между Програмата и предходната програма, която тя заменя, по-специално по отношение на продължаването на многогодишните механизми във връзка с управлението на последната, като например финансирането на техническата и административната помощ. Считано от 1 януари 2021 г. бюджетните кредити за техническа и административна помощ следва да покриват, ако е необходимо, разходите, свързани с управлението на действия, които към края на 2020 г. още не са завършени.
(36)
Доколкото общите цели на настоящия регламент, а именно да допълва, подкрепя и внася добавена стойност към политиките на държавите членки, подобряване на здравето на населението в Съюза и намаляване неравенството по отношение на здравето чрез промоция на здравето, насърчаване на иновациите в здравния сектор, повишаване на устойчивостта на системите за здравеопазване и защита на гражданите на Съюза от сериозни трансгранични заплахи за здравето, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, а поради обхвата и последиците на настоящия регламент могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тези цели.
(37)
Настоящият регламент заменя Решение № 1350/2007/ЕО. Поради това посоченото решение следва да бъде отменено.
(38)
Целесъобразно е да се осигури плавен преход без прекъсване между предходната програма в областта на здравето (2008-2013 г.) и Програмата, а срокът на действие на Програмата да се съобрази с Регламент на Съвета (ЕС, Евратом) № 1311/2013. Поради това Програмата следва да се прилага, считано от 1 януари 2014 г.,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Създаване на Програмата
С настоящия регламент се създава третата многогодишна програма за действие на Съюза в областта на здравето за периода 1 януари 2014 г.-31 декември 2020 г. („Програмата“).
Член 2
Общи цели
Общите цели на Програмата са да допълва, подкрепя и внася добавена стойност към политиките на държавите членки с цел подобряване на здравето на гражданите на Съюза и намаляване на неравенството по отношение на здравето чрез промоция на здравето, насърчаване на иновациите в здравния сектор, повишаване на устойчивостта на системите за здравеопазване и защита на гражданите на Съюза от сериозни трансгранични заплахи за здравето.
ГЛАВА II
ЦЕЛИ И ДЕЙСТВИЯ
Член 3
Специфични цели и показатели
Общите цели, посочени в член 2, се осъществяват посредством следните специфични цели:
1)
С цел промоция на здравето, профилактика на болестите и създаване на среда, благоприятстваща здравословен начин на живот: да се откриват и разпространяват и да се насърчава възприемането на основани на доказателства практики и на добри практики за прилагане на икономически ефективни мерки за промоция на здравето и профилактика на болестите чрез справяне по-специално с основните рискови фактори, свързани с начина на живот, като се обръща особено внимание на добавената стойност на Съюза.
Постигането на тази цел се измерва по-конкретно чрез увеличението на броя на държавите членки, участващи в промоция на здравето и профилактика на болестите, които прилагат основани на доказателства и добри практики чрез мерки и действия, предприети на подходящото равнище в държавите членки.
2)
С цел защита на гражданите на Съюза от сериозни трансгранични заплахи за здравето: да се определят и разработят последователни подходи и да се насърчава прилагането им с оглед по-добра подготвеност и координация при извънредни ситуации, свързани със здравето.
Постигането на тази цел се измерва по-конкретно чрез увеличението на броя на държавите членки, прилагащи последователни подходи при разработване на плановете си за готовност.
3)
С цел подкрепа за изграждането на капацитет в общественото здравеопазване и принос за новаторски, ефикасни и устойчиви системи за здравеопазване: да се определят и разработят инструменти и механизми на равнището на Съюза за справяне с недостига на ресурси - както човешки, така и финансови - и за улесняване възприемането на доброволна основа на иновации по отношение на мерките в сферата на общественото здравеопазване и стратегиите за профилактика.
Постигането на тази цел се измерва по-конкретно чрез увеличението при предоставените консултации и на броя на държавите членки, които използват определените инструменти и механизми за повишаване на ефективността на своите системи за здравеопазване.
4)
С цел улесняване на достъпа на гражданите на Съюза до по-добро и по-безопасно здравно обслужване: да се подобри достъпът до медицински експертни познания и информация за конкретните условия извън националните граници, да се улесни прилагането на резултати от научни изследвания и да се разработят инструменти за повишаване на качеството на здравното обслужване и безопасността на пациентите, наред с другото - чрез действия, които допринасят за повишаването на здравната грамотност.
Постигането на тази цел се измерва по-конкретно чрез увеличението на броя на европейските референтни мрежи, създадени съгласно Директива 2011/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (22) („европейските референтни мрежи“); увеличението на броя на доставчиците на здравно обслужване и експертните центрове, присъединяващи се към европейските референтни мрежи; както и увеличението на броя на държавите членки, които използват разработените инструменти.
Член 4
Допустими действия
Специфичните цели на Програмата се осъществяват посредством действия, съобразени с тематичните приоритети, изброени в приложение I, и изпълнявани чрез годишните работни програми, посочени в член 11.
ГЛАВА III
ФИНАНСОВИ РАЗПОРЕДБИ
Член 5
Финансиране
Финансовият пакет за изпълнението на Програмата за периода 1 януари 2014 г.-31 декември 2020 г. е 449 394 000 EUR по текущи цени.
Годишните бюджетни кредити се отпускат от Европейския парламент и от Съвета в рамките на многогодишната финансова рамка.
Член 6
Участие на трети държави
Програмата е отворена, на разходна основа, за участие на трети държави, по-специално:
a)
присъединяващи се държави, страни кандидатки и потенциални кандидатки, ползващи се от предприсъединителна стратегия, в съответствие с общите принципи и общите правила и условия за участието им в програми на Съюза, определени в съответните рамкови споразумения, решенията на Съвета за асоцииране или подобни споразумения;
б)
държави от ЕАСТ/ЕИП в съответствие с условията, определени в Споразумението за ЕИП;
в)
съседни на Съюза държави и държави, по отношение на които се прилага ЕПС в съответствие с условията, определени в съответното двустранно или многостранно споразумение;
г)
други държави в съответствие с условията, определени в съответното двустранно или многостранно споразумение.
Член 7
Форми на финансово участие
1. В съответствие с Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 финансовото участие на Съюза е под формата на безвъзмездни средства, обществени поръчки, или всякаква друга форма на намеса, необходима за постигане на целите на Програмата.
2. Безвъзмездни средства могат да се отпускат за финансиране на:
a)
действия, носещи явна добавена стойност на Съюза и съфинансирани от компетентните органи, които отговарят за здравеопазването в държавите членки или в трети държави, участващи в Програмата съгласно член 6, или от структури в публичния и неправителствения сектор по член 8, параграф 1, действащи самостоятелно или като мрежа, оправомощени от тези компетентни органи;
б)
действия, носещи явна добавена стойност на Съюза, изрично предвидени и надлежно обосновани в годишните работни програми, съфинансирани от други публични, неправителствени или частни структури по член 8, параграф 1, включително международни организации, извършващи дейност в областта на здравеопазването, като в последния случай, когато е целесъобразно, не се изисква предварителна покана за представяне на предложения;
в)
функционирането на неправителствени структури по член 8, параграф 2, ако финансовата подкрепа е необходима за постигане на една или няколко от специфичните цели на Програмата.
3. Безвъзмездните средства, изплащани от Съюза, не може да надхвърлят 60 % от допустимите разходи за действия, свързани с дадена цел на Програмата или за функционирането на дадена неправителствена структура. В случай на действия от особена полза финансовото участие на Съюза може да достигне 80 % от допустимите разходи.
Счита, че е постигната особена полза при действията, посочени в параграф 2, буква а), наред с другото, когато:
а)
най-малко 30 % от бюджета на предложеното действие се разпределят на държави членки, чийто БНД на глава от населението е под 90 % от средното ниво за Съюза; и
б)
в действието участват структури от най-малко 14 участващи държави, от които най-малко четири са държави, чийто БНД на глава от населението е под 90 % от средното ниво за Съюза.
4. Чрез дерогация от член 130, параграф 2 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 и в надлежно обосновани случаи Комисията може в годишната работна програма за 2014 г. да приеме разходите, пряко свързани с изпълнението на подкрепяните действия, за отговарящи на условията за финансиране от 1 януари 2014 г., дори и да са били направени от бенефициера преди подаването на заявлението за получаване на безвъзмездни средства.
Член 8
Бенефициери, отговарящи на условията за получаване на безвъзмездни средства
1. Безвъзмездни средства за действията по член 7, параграф 2, букви a) и б) могат да бъдат отпускани на организации, учредени в съответствие с приложимото право, публични органи, структури от публичния сектор, по-специално научноизследователски и здравни институции, университети и висши училища.
2. Безвъзмездни средства за функционирането на структурите по член 7, параграф 2, буква в), могат да бъдат отпускани на структури, които отговарят на всички посочени по-долу критерии:
a)
да са неправителствени организации, с нестопанска цел и независими от промишлени, търговски, стопански или други конфликтни интереси;
б)
да извършват дейност в областта на общественото здравеопазване, да играят реална роля в процесите на граждански диалог на равнището на Съюза и да се стремят към постигане на най-малко една от специфичните цели на Програмата;
в)
да действат на равнището на Съюза и в най-малко половината от държавите членки, както и да имат балансирано географско представяне в Съюза.
Член 9
Административна и техническа помощ
С финансовия пакет за Програмата може също така да се покриват разходи, свързани с дейностите за подготовка, наблюдение, контрол, одит и оценяване, които са непосредствено необходими за управлението на Програмата и осъществяването на нейните цели, по-специално проучвания, срещи, информационни и комуникационни дейности, включително институционална комуникация по политическите приоритети на Съюза, доколкото те са свързани с общите цели на Програмата, разходи, свързани с мрежи в областта на информационните технологии, насочени към обмен на информация, както и всякакви други разходи за техническа и административна помощ, направени от Комисията във връзка с управлението на Програмата.
ГЛАВА IV
ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 10
Методи на изпълнение
Комисията отговаря за изпълнението на Програмата в съответствие с режимите на управление, предвидени в Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
Член 11
Годишни работни програми
1. Комисията изпълнява Програмата чрез съставяне на годишни работни програми в съответствие с Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 и критериите, определени в приложение II към настоящия регламент.
2. Комисията приема чрез актове за изпълнение годишни работни програми, в които по-специално се определят действията, които да бъдат предприети, включително индикативното разпределение на финансовите ресурси. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 17, параграф 2.
3. При изпълнението на Програмата Комисията, заедно с държавите членки, гарантира спазването на всички приложими правни разпоредби за защита на личните данни и когато е необходимо - въвеждането на механизми за осигуряване на поверителността и сигурността на тези данни.
Член 12
Съгласуваност и взаимно допълване с други политики
Комисията, в сътрудничество с държавите членки, осигурява общата съгласуваност и взаимно допълване между Програмата и другите политики, инструменти и действия на Съюза, включително политиките, инструментите и действията на съответните агенции на Съюза.
Член 13
Наблюдение, оценка и разпространение на резултатите
1. Комисията, в тясно сътрудничество с държавите членки, наблюдава изпълнението на действията по Програмата в контекста на нейните цели и показатели, включително наличната информация за размера на разходите във връзка с климата. Тя докладва по въпроса на комитета, посочен в член 17, параграф 1, и информира Европейския парламент и Съвета.
2. По искане на Комисията държавите членки ѝ предоставят наличната информация за изпълнението и въздействието на Програмата. Тези искания за информация трябва да са пропорционални, като трябва да се избягва излишното увеличаване на административната тежест за държавите членки.
3. След изтичане на половината от срока на действие на Програмата, но не по-късно от 30 юни 2017 г., Комисията изготвя и представя на Европейския парламент и на Съвета междинен доклад за оценка относно изпълнението на целите на Програмата, актуалното състояние от гледна точка на изпълнението на тематичните приоритети, изложени в приложение I, и ефикасността при използването на ресурсите и съответната добавена стойност на Съюза за Програмата, с цел да се вземе решение за подновяване, изменение или спиране на прилагането на нейните тематични приоритети. В междинния доклад за оценка се разглеждат също така възможностите за опростяване, вътрешната и външната съгласуваност на Програмата, доколко всички цели запазват своята значимост, както и приносът на действията за постигането на целите, посочени в член 168 ДФЕС. Вземат се под внимание и резултатите от оценката на дългосрочното въздействие на предходната програма.
В междинния доклад за оценка Комисията посочва по-конкретно следното:
a)
случаите, при които един или няколко от тематичните приоритета, изброени в приложение I, не могат да бъдат изпълнени и постигнати в съответствие с целите на Програмата и в рамките на оставащия срок на действие на Програмата;
б)
дали при оценката са набелязани един или няколко конкретни, значими тематични приоритети, които не са изброени в приложение I, но които са станали необходими за постигането на общите и специфични цели на Програмата;
в)
основанията за заключенията, посочени в букви а) и б).
Оценката на въздействието в дългосрочен план и на устойчивостта на въздействието на Програмата се прави по такъв начин, че да послужи за основа на решение за евентуалното подновяване, изменение или спиране на евентуална последваща програма.
4. Комисията прави обществено достояние резултатите от действията, предприети в съответствие с настоящия регламент, и гарантира, че те са широко разпространявани, за да се допринесе за подобряването на здравето в Съюза.
Член 14
Последващи действия в резултат на междинния доклад за оценка
1. Ако в междинния доклад за оценка се констатира, че един или няколко тематични приоритети не могат да бъдат изпълнени и постигнати в съответствие с целите на Програмата и в рамките на срока на действие на Програмата, на Комисията се предоставя правомощието да приеме до 31 август 2017 г. делегирани актове в съответствие с член 18, за да заличи съответния тематичен приоритет или приоритети от приложение I. За целия срок на действие на Програмата само един делегиран акт за заличаване на такъв тематичен приоритет или приоритети може да влезе в сила съгласно член 18.
2. Ако в междинния доклад за оценка са набелязани един или няколко конкретни, значими тематични приоритети, които не са изброени в приложение I, но са станали необходими за постигането на общите и специфичните цели на Програмата, на Комисията се предоставя правомощието да приеме до 31 август 2017 г. делегирани актове в съответствие с член 18, за да добави съответния тематичен приоритет или приоритети към приложение I. Даден тематичен приоритет трябва да може да бъде постигнат в рамките на срока на действие на Програмата. За целия срок на действие на Програмата само един делегиран акт за добавяне на такъв тематичен приоритет или приоритети може да влезе в сила съгласно член 18.
3. Всяко заличаване или добавяне на тематични приоритети трябва да е съобразено с общите цели и със съответните специфични цели на Програмата.
Член 15
Национални фокусни центрове
Държавите членки определят национални фокусни центрове, които да съдействат на Комисията за популяризиране на Програмата и, когато е целесъобразно - за разпространение на резултатите от нея и на наличната информация за нейното въздействие, както е посочено в член 13, параграф 2.
Член 16
Защита на финансовите интереси на Съюза
1. Комисията предприема необходимите мерки, за да гарантира, че при изпълнението на действията, финансирани съгласно настоящия регламент, финансовите интереси на Съюза се защитават чрез прилагане на превантивни мерки срещу измама, корупция и всякакви други незаконни дейности, чрез ефективни проверки и - при установяване на нередности - чрез възпиращи административни и финансови санкции.
2. Комисията или нейни представители и Сметната палата имат правомощия за извършване на одити по документи и на място на всички бенефициери на безвъзмездни средства, изпълнители и подизпълнители, които са получили средства от Съюза съгласно настоящия регламент.
3. Европейската служба за борба с измамите (OLAF) може да провежда разследвания, включително. контрол и проверки на място в съответствие с разпоредбите и процедурите, установени в Регламент (ЕС, Евратом) № 883/2013 на Европейския парламент и на Съвета (23) и Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 на Съвета (24), за да установи дали са налице измама, корупция или всякакви други незаконни действия, засягащи финансовите интереси на Съюза, във връзка със споразумение или решение за предоставяне на безвъзмездни средства или договор, финансиран съгласно настоящия регламент.
4. Без да се засягат параграфи 1, 2 и 3, споразуменията за сътрудничество с трети държави и с международни организации, договорите, споразуменията и решенията за предоставяне на безвъзмездни средства, произтичащи от изпълнението на настоящия регламент, трябва да съдържат разпоредби, с които Комисията, Сметната палата и OLAF се оправомощават изрично да провеждат такива одити и разследвания в съответствие със своята компетентност.
ГЛАВА V
ПРОЦЕДУРНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 17
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитет. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
3. Когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта на акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 18
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 14, параграфи 1 и 2, се предоставя на Комисията за срока на действие на Програмата.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 14, параграфи 1 и 2, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 14, параграфи 1 и 2, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
ГЛАВА VI
ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 19
Преходни разпоредби
1. С финансовия пакет за Програмата могат да се покриват и разходите за техническа и административна помощ, необходими за осигуряване на прехода между Програмата и мерките, приети съгласно Решение № 1350/2007/ЕО.
2. При необходимост в бюджета за периода след 2020 г. могат да се впишат бюджетни кредити за покриване на предвидените в член 9 разходи, така че да бъде възможно управлението на действията, които не са приключили към 31 декември 2020 г.
Член 20
Отмяна
Решение № 1350/2007/ЕО се отменя, считано от 1 януари 2014 г.
Член 21
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 11 март 2014 година.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 282/2014
(2014. gada 11. marts),
ar ko izveido trešo Savienības rīcības programmu veselības jomā (2014.-2020. gads) un atceļ Lēmumu Nr. 1350/2007/EK
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 168. panta 5. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu (2),
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (3),
tā kā:
(1)
Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 168. pantu, nosakot un īstenojot visu Savienības politiku un darbības, ir jānodrošina augsts cilvēku veselības aizsardzības līmenis. Savienībai jāpapildina un jāatbalsta valstu veselības politika, jāstimulē sadarbība starp dalībvalstīm un jāveicina to programmu koordinācija, pilnībā ievērojot dalībvalstu atbildību par to veselības politikas noteikšanu un veselības aprūpes pakalpojumu un medicīniskās aprūpes organizēšanu un sniegšanu.
(2)
Lai izpildītu LESD 168. pantā noteiktās prasības, ir vajadzīgi pastāvīgi centieni. Labas veselības veicināšana Savienības līmenī ir arī neatņemama daļa no stratēģijas "Eiropa 2020 - stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei" (stratēģija "Eiropa 2020"). Ilgāk saglabājot cilvēku veselību un aktivitāti un dodot viņiem iespējas pašiem aktīvi rūpēties par savu veselību, tiks panākta labvēlīga vispārējā ietekme uz veselību, tostarp nevienlīdzības mazināšanās veselības jomā, kā arī pozitīva ietekme uz cilvēku dzīves kvalitāti, produktivitāti un konkurētspēju, vienlaikus samazinot valstu budžetiem radīto spiedienu. Atbalsts inovācijai, kas ietekmē veselību, un tās atzīšana palīdz risināt ilgtspējas problēmu veselības nozarē demogrāfisko izmaiņu kontekstā, un, lai panāktu "integrējošu izaugsmi", ir svarīgi samazināt nevienlīdzību veselības jomā. Šajos apstākļos ir lietderīgi izveidot trešo Savienības rīcības programmu veselības jomā (2014.-2020. gads) ("Programma").
(3)
Saskaņā ar Pasaules Veselības organizācijas (PVO) definīciju "veselība ir pilnīgas fiziskas, garīgas un sociālas labklājības stāvoklis, nevis vienkārši stāvoklis, kad cilvēks nejūtas slims vai novārdzis". Lai uzlabotu Savienības iedzīvotāju veselību un mazinātu nevienlīdzību veselības jomā, ir būtiski, ka galvenā uzmanība netiek vērsta tikai uz fizisko veselību. Saskaņā ar PVO datiem 40 % no gadiem, kas nodzīvoti ar invaliditāti, ir raksturīgas garīgās veselības problēmas. Garīgās veselības problēmas ir arī plaši izplatītas, ilgstošas, un tās ir iemesls diskriminācijai un ievērojami veicina nevienlīdzību veselības jomā. Turklāt ekonomikas krīze ietekmē tos faktorus, kas nosaka garīgo veselību, jo krīzes apstākļos mazinās aizsargfaktori un pastiprinās riska faktori.
(4)
Iepriekšējās Kopienas rīcības programmas sabiedrības veselības aizsardzības jomā (2003.-2008. gads) un veselības aizsardzības jomā (2008.-2013. gads), kas pieņemtas attiecīgi ar Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 1786/2002/EK (4) un Lēmumu Nr. 1350/2007/EK (5) ("iepriekšējās veselības programmas"), ir novērtētas pozitīvi, atzīstot, ka to rezultātā panākti vairāki svarīgi sasniegumi un uzlabojumi. Programma būtu jāveido, pamatojoties uz iepriekšējās veselības programmās panāktajiem rezultātiem. Tajā būtu arī jāņem vērā ieteikumi, kas sniegti ārējās revīzijās un veiktajos novērtējumos, jo īpaši Revīzijas palātas tās Īpašajā ziņojumā Nr. 2/2009 ietvertie ieteikumi, saskaņā ar kuriem "laikposmā pēc 2013. gada Eiropas Parlamentam, Padomei un Komisijai būtu jāpārskata Savienības sabiedrības veselības pasākumu tvērums un pieeja Savienības finansējumam minētajā jomā, paturot prātā pieejamos budžeta līdzekļus un to, ka pastāv arī citi sadarbības mehānismi, kas atvieglo sadarbību un informācijas apmaiņu starp ieinteresētajām personām visā Eiropā."
(5)
Saskaņā ar stratēģijas "Eiropa 2020" mērķiem Programmas uzmanības centrā vajadzētu būt precīzi definētu mērķu un darbību kopumam, kuri nodrošina skaidru un pierādītu Savienības rīcības pievienoto vērtību, un uzsvaram uz atbalstu mazākam darbību skaitam prioritārajās jomās. Saskaņā ar subsidiaritātes principu galvenā uzmanība būtu jāpievērš jomām, kurās jārisina nepārprotami pārrobežu vai iekšējā tirgus jautājumi vai kurās sadarbība Savienības līmenī nodrošina ievērojamas priekšrocības un efektivitātes uzlabojumus.
(6)
Programmai vajadzētu būt līdzeklim, ar ko veicināt rīcību jomās, kurās ir Savienības rīcības pievienotā vērtība, ko var apliecināt, pamatojoties uz šādām darbībām: dalībvalstu labas prakses apmaiņa; atbalsta sniegšana zināšanu apmaiņas vai savstarpējas mācīšanās tīkliem; pārrobežu apdraudējumu novēršana, lai mazinātu to riskus un to radītās sekas; konkrētu ar iekšējo tirgu saistītu jautājumu risināšana jomās, kurās Savienībai ir pamatotas pilnvaras garantēt kvalitatīvus risinājumus dalībvalstīs; inovācijas potenciāla atklāšana veselības jomā; darbības, kuru rezultātā varētu izstrādāt salīdzinošās vērtēšanas sistēmu, lai varētu pieņemt apzinātus lēmumus Savienības līmenī; efektivitātes uzlabošana, novēršot līdzekļu izšķērdēšanu pasākumu pārklāšanās dēļ, kā arī finanšu resursu izmantojuma optimizācija.
(7)
Programmas īstenošanai būtu jānorit tā, lai tiktu ievēroti dalībvalstu pienākumi attiecībā uz veselības politikas noteikšanu un veselības aprūpes pakalpojumu un medicīniskās aprūpes organizēšanu un sniegšanu.
(8)
PVO 2009. gada Eiropas veselības ziņojumā ir noteikts, cik lielā mērā ir jāpalielina ieguldījumi sabiedrības veselībā un veselības aprūpes sistēmās. Saistībā ar to dalībvalstis tiek aicinātas savās valsts programmās kā prioritāti izvirzīt uzlabojumus veselības jomā, kā arī izmantot labāku informētību par Savienības finansēšanas iespējām veselības jomai. Tāpēc Programmai vajadzētu veicināt to, ka tās rezultāti tiek ieviesti valstu veselības politikā.
(9)
Inovācija veselības aprūpē būtu jāsaprot kā sabiedrības veselības stratēģija, kas neattiecas tikai uz tehnoloģiju sasniegumiem saistībā ar precēm un pakalpojumiem. Veicinot inovāciju ar sabiedrības veselību saistītos intervences pasākumos, profilakses stratēģijās, veselības aprūpes sistēmas pārvaldībā un veselības aprūpes pakalpojumu un medicīniskās aprūpes organizēšanā un sniegšanā, tostarp veselības veicināšanas un slimību profilakses pasākumos, var uzlabot sabiedrības veselības rādītājus un pacientu aprūpes kvalitāti, reaģēt uz neatrisinātām vajadzībām, kā arī stiprināt ieinteresēto personu konkurētspēju un uzlabot veselības aprūpes pakalpojumu un medicīniskās aprūpes rentabilitāti un ilgtspēju. Tāpēc Programmai vajadzētu veicināt brīvprātīgu inovācijas ieviešanu veselības jomā, ņemot vērā Eiropas Savienības veselības aprūpes sistēmu kopējās vērtības un principus, kā izklāstīts Padomes 2006. gada 2. jūnija secinājumos (6).
(10)
Programmai - jo īpaši ekonomikas krīzes apstākļos - būtu jāpalīdz novērst nevienlīdzību veselības jomā un veicināt taisnīgumu un solidaritāti, īstenojot dažādiem mērķiem paredzētās darbības, kā arī veicinot un atvieglojot labas prakses apmaiņu.
(11)
Atbilstīgi LESD 8. un 10. pantam Savienībai jāsekmē vienlīdzība starp vīriešiem un sievietēm un jātiecas novērst diskrimināciju. Tāpēc visās Programmas darbībās būtu jāintegrē dzimumu līdztiesības un diskriminācijas novēršanas mērķi.
(12)
Pacientiem, cita starpā uzlabojot zināšanas par veselību, ir jābūt iespējai proaktīvāk uzraudzīt savu veselību un pārvaldīt savas veselības aprūpi, novērst sliktu veselības stāvokli un izdarīt apzinātu izvēli. Vajadzētu optimizēt veselības aprūpes darbību un sistēmu pārredzamību, kā arī uzticamas, objektīvas un lietotājam viegli izmantojamas informācijas pieejamību pacientiem. Veselības aprūpes iestādēm būtu jāsaņem informācija, izmantojot atgriezenisko saiti un saziņu ar pacientiem. Ir svarīgi atbalstīt dalībvalstis, pacientu organizācijas un ieinteresētās personas, un šāds atbalsts būtu jāsaskaņo Savienības līmenī, lai efektīvi palīdzētu pacientiem, jo īpaši tiem, kuri slimo ar reti sastopamām slimībām, izmantot pārrobežu veselības aprūpi.
(13)
Lai nodrošinātu veselības aprūpes sistēmu efektivitāti un pacientu drošību, ir būtiski mazināt rezistentu infekciju un veselības aprūpē iegūtu infekciju radīto slogu un garantēt iedarbīgu antimikrobiālo vielu pieejamību. Programma būtu jāizmanto, lai atbalstītu pastāvīgus centienus tādu analīzes metožu uzlabošanā, ar kurām atklāj un novērš rezistenci pret antimikrobiālajiem līdzekļiem, un lai uzlabotu sadarbību starp visiem veselības aprūpē, tostarp veterinārās medicīnas nozarē, iesaistītajiem dalībniekiem saistībā ar pasākumiem mikrobu rezistences novēršanai.
(14)
Ņemot vērā sabiedrības novecošanos, mērķtiecīgi ieguldījumi veselības veicināšanā un slimību profilaksē var palielināt "veselīgas dzīves gadu" skaitu un tādējādi veicināt to, ka vecāka gadagājuma cilvēki, arī novecojot, var būt veselīgi un aktīvi. Vairāk nekā 80 % priekšlaicīgas nāves gadījumu Savienībā izraisa hroniskas slimības. Izmantojot Programmu, būtu jāapzina un jāizplata uz pierādījumiem balstīti un labi paņēmieni un jāveicina to apgūšana saistībā ar rentabliem veselības veicināšanas un slimību profilakses pasākumiem, kas it īpaši ir vērsti pret galvenajiem riska faktoriem, proti, pret tabakas lietošanu, narkotiku lietošanu, pārmērīgu alkohola lietošanu un neveselīgiem uztura paradumiem, lieko svaru un mazkustīgu dzīvesveidu, kā arī pret HIV/AIDS, tuberkulozi un hepatītu. Efektīvi profilakses pasākumi palīdzētu uzlabot veselības aprūpes sistēmu finansiālo ilgtspēju. Darbībā ievērojot dzimumu līdztiesības aspektus, ar Programmu būtu jāpalīdz nodrošināt slimību profilaksi visos tās aspektos (primārā, sekundārā un terciārā profilakse) un visā Savienības iedzīvotāju dzīves laikā, jāpalīdz veicināt veselību un veidot veselīgam dzīvesveidam labvēlīgu vidi, ņemot vērā veselību ietekmējošus sociālus un ar vidi saistītus faktorus, kā arī konkrētu invaliditātes veidu ietekmi uz veselību.
(15)
Lai līdz minimumam samazinātu pārrobežu veselības apdraudējumu radīto ietekmi uz sabiedrības veselību, kā noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumā Nr. 1082/2013/ES (7), kura var izpausties gan kā ķīmisku incidentu izraisīts masveida piesārņojums, gan kā pandēmija, līdzīgi sekām, ko nesen radīja E. coli, gripas paveids H1N1 vai SARS (smags akūts respirators sindroms), vai sekas, kas rodas arvien pieaugošās iedzīvotāju pārvietošanās ietekmē, ar Programmu būtu jāveicina stingru mehānismu un instrumentu izveide un uzturēšana nopietnu pārrobežu veselības apdraudējumu atklāšanai, novērtēšanai un novēršanai. Ņemot vērā minēto apdraudējumu būtību, ar Programmu vajadzētu atbalstīt saskaņotus Savienības līmeņa sabiedrības veselības jomas pasākumus, ar kuriem risina dažādus pārrobežu veselības apdraudējumu aspektus, pamatojoties uz sagatavotības un reaģēšanas plānošanu, rūpīgiem un uzticamiem riska novērtējumiem, kā arī spēcīgu sistēmu risku un krīžu pārvarēšanai. Saistībā ar to ir svarīgi Programmā izmantot to labumu, ko sniedz tās papildināmība ar Eiropas Slimību profilakses un kontroles centra, kas izveidots ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 851/2004 (8), darba programmu infekcijas slimību apkarošanai un ar darbībām, kuras tiek atbalstītas ar Savienības pētniecības un inovācijas programmām. Īpaši centieni būtu jāvelta tam, lai nodrošinātu saskaņotību un sinerģiju starp Programmu un darbu starptautiskās veselības jomā, kuru veic saskaņā ar citām Savienības programmām un instrumentiem, kas jo īpaši paredzēti cīņai pret gripu, HIV/AIDS, tuberkulozi un citiem pārrobežu veselības apdraudējumiem trešās valstīs.
(16)
Saskaņā ar programmā veiktām darbībām vajadzētu būt iespējai attiekties arī uz tādiem pārrobežu veselības apdraudējumiem, kurus izraisa bioloģiski un ķīmiski incidenti un vides un klimata pārmaiņas. Kā noteikts Komisijas paziņojumā ar nosaukumu "Budžets stratēģijai "Eiropa 2020"", Komisija ir apņēmusies klimata pārmaiņu jautājumus iestrādāt Savienības izdevumu programmās un vismaz 20 % no Savienības budžeta novirzīt ar klimatu saistītiem mērķiem. Ar izdevumiem atbilstīgi Programmas konkrētajam mērķim, kas attiecas uz nopietniem pārrobežu veselības apdraudējumiem, būtu vispārīgi jāveicina minēto mērķu sasniegšana, pievēršoties ar klimata pārmaiņām saistītiem veselības apdraudējumiem. Komisijai būtu jāsniedz informācija par izdevumiem Programmā, kuri ir saistīti ar klimata pārmaiņām.
(17)
Saskaņā ar LESD 114. pantu - ar tiesību aktiem, ko Savienība pieņem iekšējā tirgus izveidei un darbībai, būtu jānodrošina augsts veselības aizsardzības līmenis. Minētajā nolūkā Programmā īpašas pūles būtu jāvelta tam, lai atbalstītu darbības, kuras jāveic saskaņā ar Savienības tiesību aktiem tādās jomās kā infekcijas slimības un citi veselības apdraudējumi, cilvēku audi un šūnas, asinis, cilvēku orgāni, medicīnas ierīces, zāles, pacientu tiesības pārrobežu veselības aprūpē un tabakas izstrādājumi un tabakas izstrādājumu reklāma, un ar kurām veicina minētajos tiesību aktos paredzēto mērķu īstenošanu.
(18)
Ar Programmu būtu jāveicina uz pierādījumiem balstītu lēmumu pieņemšana, uzlabojot ar veselību saistītās informācijas un zināšanu sistēmu, ņemot vērā attiecīgas darbības, ko veic starptautiskas organizācijas, piemēram, PVO un Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācija (ESAO). Minētajā sistēmā cita starpā būtu jāietver arī esošo instrumentu izmantošana un attiecīgā gadījumā standartizētas ar veselību saistītas informācijas un veselības uzraudzības rīku turpmāka pilnveidošana, ar veselību saistītu datu vākšana un analīze, atbalsts zinātniskajām komitejām, kas izveidotas ar Komisijas Lēmumu 2008/721/EK (9) un Programmas rezultātu izplatīšana plašā mērogā.
(19)
Savienības politikas mērķis veselības jomā ir papildināt un atbalstīt valstu veselības politiku, sekmēt dalībvalstu sadarbību un veicināt valstu programmu saskaņošanu. Labas prakses apmaiņa ir būtisks minētās politikas instruments. Pateicoties šādai apmaiņai, valstu iestādēm vajadzētu būt iespējai izmantot citās dalībvalstīs izstrādātus iedarbīgus risinājumus, mazināt centienu dublēšanos un, veicinot inovatīvus risinājumus veselības jomā, palielināt piešķirtā finansējuma vērtību. Tādēļ Programmā vajadzētu pievērsties galvenokārt sadarbībai ar kompetentajām iestādēm, kuras atbild par veselības aizsardzību dalībvalstīs, un ar Programmu būtu jārada stimuli plašākai visu dalībvalstu līdzdalībai, kā tas ieteikts iepriekšējo veselības programmu izvērtējumos. Jo īpaši tās dalībvalstis, kuru nacionālais kopienākums (NKI) uz iedzīvotāju ir mazāks nekā 90 % no Savienības vidējā rādītāja, būtu aktīvi jāmudina piedalīties darbībās, ko līdzfinansē tās dalībvalstu kompetentās iestādes, kuras atbild par veselības jomu dalībvalstīs, vai struktūras, kam šīs kompetentās iestādes ir piešķīrušas pilnvaras. Šādas darbības būtu jāuzskata par īpaši lietderīgām un ar tām būtu jo īpaši jāīsteno mērķis atvieglotu to dalībvalstu līdzdalību, kuru NKI uz iedzīvotāju ir mazāks nekā 90 % no Savienības vidējā rādītāja, un paplašināt šādu līdzdalību. Būtu jāapsver arī iespējas, kā turpmāk un piemēroti sniegt nefinansiālu atbalstu minēto dalībvalstu līdzdalībai šādās darbībās, piemēram, saistībā ar pieteikšanās procesu, zināšanu pārnesi un īpašo zināšanu izmantošanu.
(20)
Svarīga nozīme Programmas īstenošanai vajadzīgās informācijas un padomu sniegšanā Komisijai ir nevalstiskām struktūrām un veselības jomas ieinteresētajām personām, jo īpaši pacientu organizācijām un veselības aprūpes speciālistu apvienībām. To darot, ir iespējams, ka tām var būt vajadzīgs atbalsts no Programmas, lai tās varētu darboties. Tāpēc Programmai vajadzētu būt pieejamai nevalstiskām struktūrām un pacientu organizācijām, kas darbojas sabiedrības veselības jomā un kam ir svarīga nozīme pilsoniskā dialoga procesos Savienības līmenī, piemēram, līdzdalībā konsultatīvajās grupās, un kas tādējādi veicina Programmas konkrēto mērķu sasniegšanu.
(21)
Programmai būtu jāveicina sinerģija, vienlaikus novēršot dublēšanos ar saistītām Savienības programmām un darbībām, vajadzības gadījumā veicinot pētniecības jaunatklājumu ieviešanu veselības jomā. Attiecīgajās darbībās būtu pienācīgi jāizmanto citi Savienības fondi un programmas, jo īpaši Savienības Pētniecības un inovācijas pamatprogramma 2014.-2020. gadam ("Apvārsnis 2020"), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1291/2013 (10) un to rezultāti, struktūrfondi, Nodarbinātības un sociālās inovācijas programma, kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1296/2013 (11), Eiropas Savienības Solidaritātes fonds, kas izveidots ar Padomes Regulu (EK) Nr. 2012/2002 (12),
Savienības stratēģija veselībai un darba drošībai darbā (2007. -2012. gads), Uzņēmumu un mazu un vidēju uzņēmumu konkurētspējas programma (COSME), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1287/2013 (13), Vides un klimata politikas programma (LIFE), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1293/2013 (14), Patērētāju aizsardzības programma, kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 1382/2013 (15), Tiesiskuma programma, kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1382/2013, Interaktīvas automatizētas dzīvesvides kopīgā programma, izglītības, apmācības, jauniešu un sporta programma (Erasmus+), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1288/2013 (16), Eiropas Statistikas programma, kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 99/2013 (17), un Eiropas Inovācijas partnerība aktīvām un veselīgām vecumdienām.
(22)
Saskaņā ar LESD 168. panta 3. punktu Savienība un dalībvalstis veicina sadarbību ar trešām valstīm un kompetentajām starptautiskajām organizācijām veselības jomā. Tāpēc vajadzētu būt iespējai Programmā piedalīties trešām valstīm, jo īpaši valstīm, kas pievienojas, kandidātvalstīm un potenciālajām kandidātvalstīm, kas gūst labumu no pirmspievienošanās stratēģijas, Eiropas Brīvās tirdzniecības asociācijas (EBTA)/Eiropas Ekonomiskās zonas (EEZ) valstīm, kaimiņvalstīm un valstīm, uz kurām attiecas Eiropas kaimiņattiecību politika (EKP), kā arī citām valstīm saskaņā ar nosacījumiem, ko paredz kāds divpusējs vai daudzpusējs nolīgums.
(23)
Lai palīdzētu īstenot Programmas mērķus, vajadzētu veicināt atbilstīgu attiecību veidošanu ar tām trešām valstīm, kuras Programmā nepiedalās, - ņemot vērā visus attiecīgos nolīgumus starp šīm valstīm un Savienību. Tas varētu ietvert Savienības organizētus pasākumus veselības jomā vai darbības, ko papildus pasākumiem, kurus finansē no Programmas līdzekļiem, veic trešās valstis savstarpējas ieinteresētības jomās; taču tam nevajadzētu ietvert finansiālu atbalstu, ko piešķir saskaņā ar Programmu.
(24)
Lai maksimāli palielinātu Savienības un starptautisko pasākumu efektivitāti un lietderību un lai īstenotu Programmu, būtu jāattīsta sadarbība ar attiecīgām starptautiskajām organizācijām, piemēram, Apvienoto Nāciju Organizāciju un tās specializētajām aģentūrām, jo īpaši PVO, kā arī ar Eiropas Padomi un ESAO.
(25)
Programmai vajadzētu darboties septiņus gadus, lai tās darbības laiku pieskaņotu daudzgadu finanšu shēmas laikposmam, kā izklāstīts Padomes Regulā (ES, Euratom) Nr. 1311/2013 (18). Ar šo regulu nosaka visam programmas ilgumam paredzētu finansējumu, kas Eiropas Parlamentam un Padomei ir galvenā atsauce ikgadējās budžeta procedūras laikā, kā paredzēts 17. punktā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas Iestāžu nolīgumā (2013. gada 2. decembris) par budžeta disciplīnu, sadarbību budžeta jautājumos un pareizu finanšu pārvaldību. (19)
(26)
Saskaņā ar 54. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (20) šajā regulā ir paredzēts juridiskais pamats Programmas īstenošanai un ar to saistītai rīcībai.
(27)
Lai nodrošinātu, ka finansiālais atbalsts, ko saskaņā ar Programmu sniedz struktūru darbības nodrošināšanai, netiek pārtraukts, Komisijai būtu jāvar 2014. gada darba programmā uzskatīt, ka, lai segtu izmaksas, kas ir tieši saistītas ar atbalstīto darbību īstenošanu, ir tiesības saņemt finansējumu, pat ja šīs izmaksas saņēmējam radušās pirms finansējuma pieprasījuma iesniegšanas.
(28)
Lai nodrošinātu vienotus nosacījumus šīs regulas īstenošanai, izmantojot gada darba programmas, Komisijai būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras. Šīs pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011 (21).
(29)
Programma būtu jāīsteno, pilnībā ievērojot pārredzamības principu. Budžeta līdzekļi starp dažādajiem Programmas mērķiem būtu jāsadala līdzsvaroti visā Programmas laikā, ņemot vērā iespējamās priekšrocības veselības veicināšanai. Būtu jāizraugās un ar Programmu jāfinansē atbilstīgas darbības, uz kurām attiecas Programmas konkrētie mērķi un kurām ir skaidra Savienības rīcības pievienotā vērtība. Saskaņā ar Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 gada darba programmās jo īpaši būtu jāizklāsta būtiskie atlases kritēriji, kas piemērojami potenciālajiem finansējuma saņēmējiem, lai nodrošinātu, ka finansiālā un darbības ziņā tie spēj īstenot tos pasākumus, kuri tiek finansēti no Programmas līdzekļiem, un ka - attiecīgā gadījumā - tiem ir pierādījumi savas neatkarības apliecināšanai.
(30)
Būtu regulāri jāuzrauga un jāizvērtē Programmas vērtība un ietekme. Izvērtējot Programmu, būtu jāņem vērā, ka tās mērķu īstenošanai vajadzīgais laikposms varētu pārsniegt Programmas darbības laiku, bet ne vēlāk kā līdz 2017. gada 30. jūnijam. Programmas darbības vidū būtu jāsagatavo starpposma izvērtēšanas ziņojums, lai novērtētu Programmas tematisko prioritāšu īstenošanas stāvokli.
(31)
Lai attiecībā uz Programmu pilnībā izmantotu tās īstenošanas starpposma izvērtēšanas ziņojumā secināto un lai varētu veikt iespējamus pielāgojumus, kas nepieciešami Programmas mērķu sasniegšanai, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu nolūkā svītrot jebkādas tematiskas prioritātes, kas izklāstītas šajā regulā, vai iekļaut šajā regulā jaunas tematiskas prioritātes. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ekspertu līmenī. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina vienlaicīga, savlaicīga un atbilstīga attiecīgo dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei.
(32)
Valstu iestāžu sadarbībai ir būtiska nozīme attiecībā uz informācijas apmaiņu ar potenciālajiem pretendentiem, lai būtu iespējama vienlīdzīga dalība Programmā, un attiecībā uz Programmas īstenošanas gaitā gūto zināšanu apmaiņu ar dažādajām valsts veselības jomas ieinteresētajām personām. Tāpēc, lai atbalstītu minētās darbības, dalībvalstīm būtu jāizraugās valsts koordinācijas punkti.
(33)
Piemērojot regulu, Komisijai būtu jāapspriežas ar attiecīgajiem ekspertiem, tostarp valstu koordinācijas punktiem.
(34)
Savienības finanšu intereses būtu jāaizsargā, visā izdevumu ciklā veicot samērīgus pasākumus, tostarp novēršot, atklājot un izmeklējot pārkāpumus, veicot zaudēto, kļūdaini samaksāto vai nepareizi izlietoto līdzekļu piedziņu un - attiecīgā gadījumā - piemērojot sankcijas.
(35)
Būtu jānodrošina pāreja starp Programmu un iepriekšējām programmām, kuras tā aizstāj, jo īpaši attiecībā uz tādu Programmas pārvaldības daudzgadu pasākumu turpināšanu kā tehniskās un administratīvās palīdzības finansēšana. No 2021. gada 1. janvāra ar tehniskās un administratīvās palīdzības apropriācijām vajadzības gadījumā būtu jāsedz izmaksas, kas saistītas ar tām pārvaldības darbībām, kuras līdz 2020. gada beigām vēl nav pabeigtas.
(36)
Tā kā šīs regulas vispārējos mērķus - papildināt un atbalstīt dalībvalstu politiku, kuras mērķis ir uzlabot Savienības iedzīvotāju veselību, un radīt tai pievienoto vērtību, unmazināt nevienlīdzību veselības aprūpē, veicinot veselības saglabāšanu, sekmējot inovāciju veselības jomā, uzlabojot veselības aprūpes sistēmu ilgtspēju un pasargājot Savienības pilsoņus no nopietniem pārrobežu veselības apdraudējumiem, - nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, bet šīs regulas mēroga un iedarbības dēļ tos var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai.
(37)
Šī regula aizstāj Lēmumu Nr. 1350/2007/EK. Tāpēc minētais lēmums būtu jāatceļ.
(38)
Ir lietderīgi nodrošināt, lai pāreja no iepriekšējās programmas veselības jomā (2008.-2013. gads) uz Programmu notiktu netraucēti un bez pārtraukuma, un ir lietderīgi šīs Programmas darbības laiku saskaņot ar Regulu (ES, Euratom) Nr. 1311/2013. Tāpēc šī Programma būtu jāpiemēro no 2014. gada 1. janvāra,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
I NODAĻA
VISPĀRĪGI NOTEIKUMI
1. pants
Programmas izveide
Ar šo regulu tiek izveidota trešā Savienības daudzgadu rīcības programma veselības jomā laikposmam no 2014. gada 1. janvāra līdz 2020. gada 31. decembrim ("Programma").
2. pants
Vispārējie mērķi
Programmas vispārējie mērķi ir papildināt, atbalstīt un radīt pievienoto vērtību dalībvalstu rīcībpolitikām, lai uzlabotu Savienības pilsoņu veselību un mazinātu nevienlīdzību veselības aprūpē, veicinot veselības saglabāšanu, sekmējot inovāciju veselības jomā, uzlabojot veselības aprūpes sistēmu ilgtspēju un pasargājot Savienības pilsoņus no nopietniem pārrobežu veselības apdraudējumiem.
II NODAĻĀ
Mērķi un darbības
3. pants
Konkrētie mērķi un rādītāji
Šīs regulas 2. pantā minētos vispārējos mērķus cenšas sasniegt, izvirzot šādus konkrētos mērķus:
1)
lai veicinātu veselības saglabāšanu, nodrošinātu slimību profilaksi un sekmētu veselīgam dzīvesveidam labvēlīgu vidi - apzināt, izplatīt un sekmēt uz pierādījumiem balstītu un labu praksi attiecībā uz rentabliem veselības veicināšanas un slimību profilakses pasākumiem, it īpaši vēršoties pret galvenajiem ar dzīvesveidu saistītiem riska faktoriem un galveno uzmanību pievēršot Savienības rīcības pievienotajai vērtībai.
Šo mērķi vērtē, īpaši ņemot vērā to dalībvalstu skaita pieaugumu, kuras ir iesaistītas veselības veicināšanā un slimību profilaksē, izmantojot uz pierādījumiem balstītu un labu praksi, ko īsteno ar pasākumiem un darbībām, kuras dalībvalstīs veiktas atbilstīgajā līmenī;
2)
lai Savienības pilsoņus pasargātu no nopietniem pārrobežu veselības apdraudējumiem - apzināt un izstrādāt saskaņotas pieejas un sekmēt to īstenošanu, lai nodrošinātu labāku sagatavotību un koordināciju ārkārtas situācijās veselības jomā.
Šo mērķi vērtē, īpaši ņemot vērā to dalībvalstu skaita pieaugumu, kuras savu sagatavotības plānu izstrādē integrē saskaņotās pieejas;
3)
lai atbalstītu sabiedrības veselības spēju veidošanu un dotu ieguldījumu inovatīvās, efektīvās un ilgtspējīgās veselības aprūpes sistēmās - Savienības līmenī apzināt un izstrādāt instrumentus un mehānismus resursu - gan cilvēkresursu, gan finanšu resursu - nepietiekamības novēršanai un veicināt brīvprātīgu inovācijas apgūšanu tādās jomās kā ar sabiedrības veselību saistītie intervences pasākumi un profilakses stratēģijas.
Šo mērķi vērtē, īpaši ņemot vērā sniegto ieteikumu daudzuma palielināšanos un to dalībvalstu skaita pieaugumu, kuras izmanto instrumentus un mehānismus, kas apzināti, lai palīdzētu gūt efektīvus rezultātus to veselības sistēmu darbībā;
4)
lai Savienības pilsoņiem vienkāršotu piekļuvi labākai un drošākai veselības aprūpei - paplašināt piekļuvi speciālajām medicīniskajām zināšanām un informācijai par specifiskām slimībām -ārpus valsts robežām -, atvieglot pētījumu rezultātu izmantošanu un izstrādāt instrumentus, ar ko uzlabo veselības aprūpes kvalitāti un pacientu drošību, cita starpā veicot darbības, ar kurām palīdz uzlabot zināšanas par veselību.
Šo mērķi vērtē, īpaši ņemot vērā tādu Eiropas references tīklu skaita pieaugumu, kuri izveidoti saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/24/ES (22) ("Eiropas references tīkli"), un ņemot vērā tādu veselības aprūpes pakalpojumu sniedzēju un speciālo zināšanu centru skaita pieaugumu, kuri piedalās Eiropas references tīklos, kā arī ņemot vērā to dalībvalstu skaita pieaugumu, kas izmanto izstrādātos instrumentus.
4. pants
Attiecināmās darbības
Programmas konkrētos mērķus sasniedz, saskaņā ar tematiskajām prioritātēm veicot darbības, kas uzskaitītas I pielikumā un kas īstenotas ar 11. pantā minētajām gada darba programmām.
III NODAĻA
FINANŠU NOTEIKUMI
5. pants
Finansējums
Ar šo nosaka, ka finansējums Programmas īstenošanai laikposmam no 2014. gada 1. janvāra līdz 2020. gada 31. decembrim ir EUR 449 394 000 pašreizējās cenās.
Gada apropriācijas piešķir Eiropas Parlaments un Padome atbilstīgi daudzgadu finanšu shēmai.
6. pants
Trešo valstu līdzdalība
Šajā Programmā uz izmaksu pamata var piedalīties trešās valstis, jo īpaši:
a)
valstis, kas pievienojas, kandidātvalstis un potenciālās kandidātvalstis, kas gūst labumu no pirmspievienošanās stratēģijas, saskaņā ar vispārējiem principiem un vispārējiem noteikumiem un nosacījumiem, ko piemēro šādu valstu dalībai Savienības programmās un kas paredzēti attiecīgajos pamatnolīgumos, Asociācijas padomes lēmumos vai līdzīgos nolīgumos;
b)
EBTA/EEZ valstis saskaņā ar EEZ līguma nosacījumiem;
c)
kaimiņvalstis un valstis, uz kurām saskaņā ar nosacījumiem, ko paredz attiecīgais divpusējais vai daudzpusējais nolīgums, attiecas EKP;
d)
citas valstis saskaņā ar nosacījumiem, ko paredz attiecīgais divpusējais vai daudzpusējais nolīgums.
7. pants
Intervences veidi
1. Saskaņā ar Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 Savienības finansiālais ieguldījums izpaužas kā dotācijas, publiskais iepirkums vai jebkura cita veida intervence, kas vajadzīga Programmas mērķu sasniegšanai.
2. Dotācijas var piešķirt, lai finansētu:
a)
darbības ar skaidru Savienības rīcības pievienoto vērtību, kuras līdzfinansē kompetentās iestādes, kas atbild par veselības jomu dalībvalstīs, vai trešās valstis, kuras piedalās Programmā saskaņā ar 6. pantu, vai publiskā sektora un nevalstiskas struktūras, kas minētas 8. panta 1. punktā un kas darbojas atsevišķi vai kā sadarbības tīkls un ko pilnvarojušas minētās kompetentās iestādes;
b)
darbības ar skaidru Savienības rīcības pievienoto vērtību, kas ir nepārprotami paredzētas un pienācīgi pamatotas gada darba programmās, kuras līdzfinansē citas publiskas, nevalstiskas vai privātas struktūras, kā minēts 8. panta 1. punktā, tostarp starptautiskas organizācijas, kas darbojas veselības jomā, attiecībā uz pēdējām - attiecīgā gadījumā - neorganizējot iepriekšēju uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus;
c)
regulas 8. panta 2. punktā minēto nevalstisko struktūru darbību, ja finansiālais atbalsts ir vajadzīgs, lai īstenotu vienu vai vairākus Programmas konkrētos mērķus.
3. Savienības izmaksātās dotācijas nepārsniedz 60 % no attiecināmajām izmaksām darbībai, kas saistīta ar Programmā izvirzīta mērķa sasniegšanu, vai nevalstiskas struktūras darbībai. Īpaša lietderīguma gadījumos Savienības ieguldījums var būt līdz 80 % no attiecināmajām izmaksām.
Šā panta 2. punkta a) apakšpunktā minētās darbības uzskata par īpaši lietderīgām inter alia tad, ja:
a)
vismaz 30 % no ierosinātās darbības budžeta tiek piešķirti dalībvalstīm, kuru NKI uz iedzīvotāju ir mazāks nekā 90 % no Savienības vidējā rādītāja;un
b)
attiecīgajā darbībā piedalās struktūras no vismaz 14 iesaistītajām valstīm, no kurām vismaz četras ir valstis, kuru NKI uz iedzīvotāju ir mazāks nekā 90 % no Savienības vidējā rādītāja.
4. Atkāpjoties no 130. panta 2. punkta Regulā (ES, Euratom) Nr. 966/2012 un pienācīgi pamatotos gadījumos Komisija 2014. gada darba programmā var uzskatīt, ka, lai segtu izmaksas, kas ir tieši saistītas ar atbalstīto pasākumu īstenošanu, ir tiesības saņemt finansējumu no 2014. gada 1. janvāra, pat ja minētās izmaksas saņēmējam radušās pirms dotācijas pieprasījuma iesniegšanas.
8. pants
Struktūras, kas ir tiesīgas saņemt dotācijas
1. Dotācijas 7. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktā minētajām darbībām var piešķirt juridiski izveidotām organizācijām, valsts iestādēm, publiskā sektora struktūrām, jo īpaši pētniecības un veselības jomas iestādēm, universitātēm un augstākās izglītības iestādēm.
2. Dotācijas 7. panta 2. punkta c) apakšpunktā minēto struktūru darbībai var piešķirt struktūrām, kas atbilst visiem šiem kritērijiem:
a)
tās ir nevalstiskas, bezpeļņas organizācijas, kas ir neatkarīgas no rūpnieciskām, komerciālām un darījumdarbības vai citām pretrunīgām interesēm;
b)
tās darbojas sabiedrības veselības jomā, aktīvi iesaistās pilsoniskā dialoga procesos Savienības līmenī un īsteno vismaz vienu no Programmas konkrētajiem mērķiem;
c)
tās aktīvi darbojas Savienības līmenī un vismaz pusē dalībvalstu, un tām ir līdzsvarots Savienības ģeogrāfiskais aptvērums.
9. pants
Administratīva un tehniska palīdzība
Ar Programmas finansējumu var segt arī izdevumus saistībā ar sagatavošanas, uzraudzības, kontroles, revīzijas un novērtēšanas darbībām, kas tieši vajadzīgas Programmas pārvaldībai un tās mērķu īstenošanai, jo īpaši pētījumiem, sanāksmēm, informēšanas un saziņas darbībām, tostarp vienotas saziņas darbībām attiecībā uz Savienības politikas prioritātēm, ciktāl tās ir saistītas ar Programmas vispārējiem mērķiem, un izdevumus saistībā ar IT tīkliem, kas paredzēti tieši informācijas apmaiņai, kā arī visus citus tehniskās un administratīvās palīdzības izdevumus, kas Komisijai rodas saistībā ar Programmas pārvaldību.
IV NODAĻA
ĪSTENOŠANA
10. pants
Īstenošanas metodes
Komisija ir atbildīga par Programmas īstenošanu saskaņā ar Regulā (ES, Euratom) Nr. 966/2012 noteiktajiem pārvaldības veidiem.
11. pants
Gada darba programmas
1. Komisija īsteno Programmu, izveidojot gada darba programmas saskaņā ar Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 un šīs regulas II pielikumā izklāstītajiem kritērijiem.
2. Komisija ar īstenošanas aktiem pieņem gada darba programmas, kurās it īpaši norāda veicamās darbības, tostarp finanšu līdzekļu indikatīvo piešķīrumu. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 17. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
3. Īstenojot Programmu, Komisija kopā ar dalībvalstīm nodrošina atbilstību visām attiecīgajām tiesību normām par personas datu aizsardzību un vajadzības gadījumā ievieš mehānismus, lai nodrošinātu šādu datu konfidencialitāti un drošību.
12. pants
Saderība un papildināmība ar citiem politikas virzieniem
Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm nodrošina vispārēju saderību un papildināmību starp Programmu un citiem Savienības, tostarp attiecīgo Savienības aģentūru, politikas virzieniem, instrumentiem un darbībām.
13. pants
Uzraudzība, novērtēšana un rezultātu izplatīšana
1. Komisija ciešā sadarbībā ar dalībvalstīm uzrauga Programmas darbību īstenošanu, ņemot vērā tās mērķus un rādītājus, tostarp pieejamo informāciju par to izdevumu summu, kuri saistīti ar klimata jautājumiem. Komisija par to ziņo 17. panta 1. punktā minētajai komitejai un informē Eiropas Parlamentu un Padomi.
2. Dalībvalstis pēc Komisijas pieprasījuma iesniedz pieejamo informāciju par Programmas īstenošanu un ietekmi. Šādi informācijas pieprasījumi ir samērīgi, un ar tiem neizraisa nekādu lieku administratīvā sloga palielināšanos dalībvalstīm.
3. Programmas darbības vidū, bet ne vēlāk kā 2017. gada 30. jūnijā, Komisija sagatavo un Eiropas Parlamentam un Padomei iesniedz starpposma izvērtēšanas ziņojumu par Programmas mērķu sasniegšanu, stāvokli attiecībā uz I pielikumā izklāstīto tematisko prioritāšu īstenošanu, resursu izmantošanas efektivitāti un Programmas Savienības rīcības pievienoto vērtību, lai pieņemtu lēmumu par tematisko prioritāšu atjaunošanu, pārveidošanu vai apturēšanu. Starpposma izvērtēšanas ziņojumā papildus novērtē vienkāršošanas iespējas, Programmas iekšējo un ārējo saskaņotību, to, vai visi mērķi joprojām ir aktuāli, kā arī pasākumu ieguldījumu LESD 168. pantā noteikto mērķu sasniegšanā. Izvērtējumā ņem vērā rezultātus, kas gūti, izvērtējot iepriekšējās programmas ilgtermiņa ietekmi.
Starpposma izvērtēšanas ziņojumā Komisija jo īpaši norāda:
a)
ja nav iespējams īstenot un sasniegt vienu vai vairākas I pielikumā uzskaitītās tematiskās prioritātes saskaņā ar Programmas mērķiem un atlikušajā Programmas darbības laikā;
b)
vai izvērtēšanas gaitā ir atklāta viena vai vairākas konkrētas nozīmīgas tematiskās prioritātes, kas nav uzskaitītas I pielikumā, bet kas kļuvušas vajadzīgas, lai sasniegtu Programmas vispārīgos un konkrētos mērķus;
c)
iemeslus a) un b) apakšpunktā minēto secinājumu izdarīšanai.
Izvērtē Programmas ietekmi ilgtermiņā un ietekmes ilgtspēju, lai, pamatojoties uz šādu izvērtējumu, varētu pieņemt lēmumu par turpmākas programmas iespējamo atjaunošanu, pārveidošanu vai apturēšanu.
4. Komisija publisko saskaņā ar šo regulu īstenoto darbību rezultātus un nodrošina to plašu izplatīšanu, lai veicinātu veselības uzlabošanos Savienībā.
14. pants
Turpmāki pasākumi pēc starpposma izvērtēšanas ziņojuma
1. Ja starpposma izvērtēšanas ziņojumā atklāj, ka vienu vai vairākas tematiskās prioritātes nevar īstenot un sasniegt atbilstīgi Programmas mērķiem un Programmas darbības laikā, Komisiju pilnvaro līdz 2017. gada 31. augustam saskaņā ar 18. pantu pieņemt deleģētus aktus, lai attiecīgo tematisko prioritāti vai prioritātes svītrotu no I pielikuma. Visā Programmas darbības laikā saskaņā ar 18. pantu var stāties spēkā tikai viens deleģētais akts, ar ko svītro vienu vai vairākas tematiskās prioritātes.
2. Ja starpposma izvērtēšanas ziņojumā atklāj vienu vai vairākas konkrētas nozīmīgas tematiskās prioritātes, kas nav uzskaitītas I pielikumā, bet kas kļuvušas vajadzīgas, lai sasniegtu Programmas vispārīgos un konkrētos mērķus Komisiju pilnvaro līdz 2017. gada 31. augustam saskaņā ar 18. pantu pieņemt deleģētu aktu, lai attiecīgo tematisko prioritāti vai prioritātes iekļautu I pielikumā. Tematiskai prioritātei jābūt sasniedzamai Programmas darbības laikā. Visā Programmas darbības laikā saskaņā ar 18. pantu var stāties spēkā tikai viens deleģētais akts, ar ko iekļauj vienu vai vairākas tematiskās prioritātes.
3. Jebkāda šāda tematisko prioritāšu svītrošana vai iekļaušana notiek saskaņā vispārējiem mērķiem un konkrētajiem mērķiem, kas izklāstīti Programmā.
15. pants
Valstu koordinācijas punkti
Dalībvalstis izraugās valstu koordinācijas punktus, kas palīdz Komisijai popularizēt Programmu un vajadzības gadījumā izplatīt Programmas rezultātus un pieejamo informāciju par Programmas ietekmi, kā minēts 13. panta 2. punktā.
16. pants
Savienības finanšu interešu aizsardzība
1. Komisija veic attiecīgus pasākumus, lai nodrošinātu, ka saskaņā ar šo regulu finansētu darbību īstenošanā tiek aizsargātas Savienības finanšu intereses, piemērojot aizsargpasākumus pret krāpšanu, korupciju un jebkādām citām nelikumīgām darbībām, veicot efektīvas pārbaudes un, ja tiek konstatēti pārkāpumi, piemērojot preventīvus administratīvus un finansiālus sodus.
2. Komisijai vai tās pārstāvjiem un Revīzijas palātai ir revīzijas pilnvaras, pamatojoties uz dokumentiem un uz vietas veiktajām pārbaudēm, attiecībā uz visiem dotāciju saņēmējiem, līgumslēdzējiem un apakšuzņēmējiem, kuri saskaņā ar šo regulu ir saņēmuši Savienības finansējumu.
3. Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) var veikt izmeklēšanu, tostarp pārbaudes uz vietas un inspekcijas saskaņā ar noteikumiem un procedūrām, kas paredzētas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 883/2013 (23), un Padomes Regulā (Euratom, EK) Nr. 2185/96 (24), lai noteiktu, vai ir notikusi krāpšana, korupcija vai jebkāda cita nelikumīga darbība, kas skar Savienības finanšu intereses saistībā ar dotācijas nolīgumu vai dotācijas lēmumu, vai līgumu, ko finansē saskaņā ar šo regulu.
4. Neskarot šā panta 1., 2. un 3. punktu, sadarbības nolīgumos ar trešām valstīm un ar starptautiskām organizācijām, līgumos, dotācijas nolīgumos un lēmumos par dotācijas piešķiršanu, kas izriet no šīs regulas īstenošanas, ir iekļauti noteikumi, kuros nepārprotami ir noteiktas Komisijas, Revīzijas palātas un OLAF pilnvaras veikt šādas revīzijas un izmeklēšanu saskaņā ar to attiecīgajām kompetencēm.
V NODAĻA
PROCEDŪRAS NOTEIKUMI
17. pants
Komiteju procedūra
1. Komisijai palīdz komiteja. Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē.
2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu.
3. Ja komiteja atzinumu nesniedz, Komisija nepieņem īstenošanas akta projektu un tiek piemērota Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. panta 4. punkta trešā daļa.
18. pants
Deleģēšanas īstenošana
1. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā izklāstītos nosacījumus.
2. Pilnvaras pieņemt 14. panta 1. un 2. punktā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz Programmas darbības laiku.
3. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt 14. panta 1. un 2. punktā minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neskar jau spēkā esošos deleģētos aktus.
4. Tiklīdz tā pieņem deleģētu aktu, Komisija par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei.
5. Saskaņā ar 14. panta 1. un 2. punktu pieņemts deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja divu mēnešu laikā no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus, vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par diviem mēnešiem.
VI NODAĻA
PĀREJAS UN NOBEIGUMA NOTEIKUMI
19. pants
Pārejas noteikumi
1. Ar Programmas finansējumu var segt arī tādas tehniskās un administratīvās palīdzības izdevumus, kas vajadzīga, lai nodrošinātu pāreju no pasākumiem, kuri pieņemti ar Lēmumu Nr. 1350/2007/EK, uz Programmu.
2. Vajadzības gadījumā apropriācijas 9. pantā paredzēto izdevumu segšanai varētu iekļaut budžetā pēc 2020. gada, lai nodrošinātu līdz 2020. gada 31. decembrim nepabeigto darbību pārvaldību.
20. pants
Atcelšana
No 2014. gada 1. janvāra atceļ Lēmumu Nr. 1350/2007/EK.
21. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2014. gada 1. janvāra.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Strasbūrā, 2014. gada 11. martā