РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 16 септември 2013 година
за компенсации съгласно наредбата за оборския тор C 45/98 (ex NN 75/98) прието от Белгия (Фландрия)
(нотифицирано под номер C(2013) 5818)
(само текстовете на нидерландски и френски език са автентични)
(2013/530/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като призова заинтересованите страни да представят своите коментари (1),
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
След получаването на жалба, че фламандското правителство е изплащало неправомерни помощи на земеделските производители по отношение на използването торове и оборски тор (наричани по-долу „мярката“), с писмо от 4 февруари 1998 г. службите на Европейската комисия поискаха от белгийските власти да представят информация относно прилагането на решението на фламандското правителство от 20 декември 1995 г. относно компенсациите, предоставени на земеделските производители за изплащане на задълженията съгласно законодателството относно торовете (наричано по-долу „Наредба за оборския тор“).
(2)
Комисията получи тази информация в писмо от фламандския министър на околната среда и заетостта от 18 март 1998 г. и в писмо от Постоянното представителство на Белгия от 31 март 1998 година.
(3)
На 15 април 1998 г. се проведе среща между представителите на компетентните белгийски органи и службите на Европейската комисия.
(4)
С телекс от 10 юли 1998 г. Комисията поиска допълнителна информация от белгийските власти, на което те отговориха в писмо от 7 август 1998 г., заведено като получено на 10 август 1998 г.
(5)
Според информация, предоставена от белгийските власти, плащанията са извършени през 1996 г. Въпреки това Комисията не е информирана за мярката в съответствие с член 93, параграф 3 от Договора за ЕО (понастоящем член 108, параграф 3 от ДФЕС). По тази причина досието е заведено в регистъра на помощите, за които не е постъпило уведомление, под номер NN 45/98. При все това, въпреки че схемата е била в сила през 1996 г. и 1997 г., Комисията отбеляза ангажимента на белгийските власти в писмото им от 7 август 1998 г. да не изплащат помощ за 1997 г., докато Комисията не вземе решение относно съвместимостта на помощта с общия пазар. Белгийските власти са информирали Комисията, че фламандското правителство възнамерява да включи тази схема за компенсация в фламандската програма за помощ съгласно Регламент (ЕИО) № 2078/92 (2).
(6)
С писмо от 21 януари 1999 г. Комисията уведоми Белгия, че е решила да започне процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС по отношение на мярката.
(7)
Решението на Комисията да започне процедурата е публикувано на 17 април 1999 г.в Официален вестник на Европейския съюз (3).
(8)
Комисията прикани заинтересованите страни да представят коментари относно мярката.
(9)
Комисията не получи коментари от заинтересованите страни.
(10)
Уведомленията относно други фламандски случаи с оборски тор (С12/1999, N105/1999, N311/99) бяха оттеглени от белгийските власти.
(11)
На 6 март 2012 г. Комисията получи жалба от земеделски производител във връзка с изплащане на компенсация за 1996 г. по силата на наредбата за оборския тор. На среща между представителите на белгийските (фламандските) власти и службите на Европейската комисия на 16 април 2012 г. Комисията поиска от белгийските власти да представят становища по жалбата.
(12)
Европейската комисия поиска допълнителна информация на 9 ноември 2012 г. Белгийските власти отговориха с писмо от 14 януари 2013 г.
II. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩТА
1. НАИМЕНОВАНИЕ
(13)
Компенсация съгласно наредбата за оборския тор.
2. БЮДЖЕТ
(14)
Общият бюджет на мярката за 1996 г. е бил 427 511 868 BEF (белгийски франка), разбити по следния начин:
а)
компенсация за намалените добиви
-
пасища 250 279 282 BEF
-
царевица 50 102 650 BEF
б)
компенсация за разходите за обезвреждане на оборски тор 65 486 397 BEF
в)
компенсация за разходите за съхранение на оборски тор 34 276 829 BEF
г)
компенсация за закупуване на допълнителни торове 27 366 710 BEF
(15)
Компенсация съгласно Наредбата за оборския тор беше изплатена за 1996 г.
(16)
В съответствие с Наредбата за оборския тор компенсацията се изплаща на земеделските производители, чието стопанство се намира изцяло или частично във водна зона или природна зона. Това се отнася до 7,502 от общо 40,673 предприятия с обработваема земя или добитък във Фландрия (18,5 %). По отношение на площта, от общо 649,223 хектара земя с обработваема земя или добитък 47,948 ha (7,5 %) попадат във водна зона, а 21,919 ha (3 %) - в природна зона.
(17)
Целта на схемата за помощ е да се даде възможност на земеделските производители със земя в екологично чувствителни области да се приспособят към по- строгите стандарти за торене и да се компенсират икономическите загуби, понесени от тези земеделски производители. Помощта е изчислена на базата на загубата на доходи, като се вземе предвид обичайната земеделска практика извън тези чувствителни зони. Според белгийските власти компенсацията бе необходима и с цел да се избегнат социални вълнения.
(18)
Помощи се отпускат с цел компенсиране на земеделските производители в тези чувствителни зони по отношение на:
а)
спада в производството в резултат на по-малкото използване на тор и оборски тор
б)
допълнителните разходи за обезвреждане на оборски тор,
в)
допълнителните разходи за съхранение на оборски тор,
г)
допълнителното закупуване на изкуствени торове.
(19)
Според информацията, представена от белгийските власти, плащанията, предоставени на земеделските производители за компенсиране на задължения по силата на законодателството относно торовете, се основават на четири законодателни текста:
а)
Решение на фламандското правителство от 20 декември 1995 г. относно компенсацията, платима на земеделските производители за задълженията съгласно законодателството относно торовете,
б)
Решение на фламандското правителство от 20 декември 1995 г. за определяне на компенсациите за 1996 и 1997 г. съгласно член 15, параграф 9 от Наредбата от 23 януари 1991 г. за защита на околната среда от замърсяване с оборски тор,
в)
Решение на фламандското правителство от 19 март 1996 година за определяне на правила за допълнителни задължения по отношение на обезвреждането, както и за помощ в случай на допълнителни излишъци от оборски тор в райони, където се прилагат по-строги стандарти за разпръскване на оборски тор,
г)
Решение на фламандското правителство от 15 юли 1997 г. за изменение на Решение на фламандското правителство от 20 декември 1995 г. за определяне на компенсациите за 1996 и 1997 г. съгласно член 15, параграф 9 от наредбата от 23 януари 1991 г. за опазване на околната среда от замърсяване с оборски тор.
(20)
Комисията не е информирана за нито един от законодателните текстове съгласно изискванията на член 93 от Договора за ЕО (понастоящем член 108, параграф 3 от ДФЕС).
(21)
Според белгийските власти политиката за оборския тор във Фландрия се основава на Наредбата от 20 декември 1995 г. за изменение на Наредбата от 23 януари 1991 г. за защита на околната среда от замърсяването с торове. Посочената наредба има за цел да намали екологичните проблеми, причинени от обогатяването на повърхностните и подпочвените води и от излужването на фосфати и нитрати в почвата, с риск за проникване в подпочвените и повърхностните води. Според доклада за околната среда и природата във Фландрия селското стопанство е източник на 56 % от нетното количество азот и фосфат в околната среда. Освобождаването на амоняк от помещенията за отглеждане на животните и разпръскването на течния тор представляват 21 % от замърсяващите емисии във Фландрия.
(22)
Наредбата за оборския тор поставя цели във връзка с постигането и/или поддържането на необходимите стандарти за качество на почвите, на водите (повърхностни и подпочвени) и на въздуха. В нея се предвижда постепенното затягане на ограниченията за използване на оборски тор. По този начин тя дава възможност за корекции по време на преходен период. Стандартите, регулиращи използването на торове, трябва да се затягат постепенно, с изключение на особено уязвимите райони, а именно водните зони и природните зони, в които по-строгите правила влизат в сила незабавно.
(23)
В наредбата се предвижда и замразяване на производството на оборски тор и на броя глави добитък във Фландрия на нивото от 1992 г. За тази цел се въвежда политика за местно разрешително. В същото време при подновяване на разрешителните за големи предприятия обхватът им ще бъде намален с до 25 %. На животновъдния сектор беше даден срок (до 2002 г.) да намери начини за намаляване на излишъците от оборски тор и тяхното въздействие.
(24)
На 1 януари 1996 г. влязоха в сила незабавно по-строги ограничения в следните области:
а)
водосборни и защитени зони;
б)
природни зони, природни резервати, гори;
в)
области по директивата за птиците;
г)
долини и ценни от екологична гледна точка участъци от обработваема земя;
д)
чувствителни към нитрати площи;
е)
замърсени с фосфати площи.
(25)
Според белгийските власти при определянето на тези чувствителни области са взети предвид изискванията на Директива 91/676/ЕИО на Съвета за опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници (4) и Директива 79/409/ЕИО на Съвета относно опазването на дивите птици (5).
(26)
В съответствие с Наредбата за оборския тор, считано от 1 януари 1996 г. до 31 декември 1998 г. се прилагаха следните общи ограничения за използването на торове и оборски тор в цяла Фландрия, с изключение на водните зони и природните зони. Тези ограничения са изразени в kg за фосфорен пентаоксид, в kg за количеството азот от изкуствени торове и в kg за общото количество разрешен азот на годишна база, както е показано в таблицата по-долу.
Група култури
Фосфорен пентаоксид
Азот от изкуствени торове
Общо количество азот
Пасища
170
250
450
Царевица
160 (1996 г.)
155 (1997 г.)
150 (1998 г.)
200
325
Култури, изискващи малко количество азот (6)
125
125
170
Други култури
150
225
325
(27)
Белгийските власти също така публикуваха следните ограничения като ориентир за целите, които искат да постигнат от 2003 г. нататък.
Група култури
Фосфорен пентаоксид
Азот от изкуствени торове
Азот от оборски тор и други торове
Общо количество азот
Пасища
125
250
250
450
Царевица
100
130
225
275
Култури, изискващи малко количество азот (7)
100
70
125
125
Други култури
100
150
200
275
(28)
В допълнение към тези количествени ограничения е забранено разпръскването на оборски тор или други органични торове на обикновена земеделска земя през следните периоди: от 21 септември до 21 януари, всяка неделя и всеки официален празник, всички съботи, освен тези между 1 февруари и 15 май, нощем (между 10 вечерта и 7 сутринта), както и когато почвата е наводнена, замръзнала или покрита със сняг.
(29)
По-строги стандарти се прилагат във водните зони, с оглед производството на питейна вода или поради това, че те са особено чувствителни към излужването на азот. Терминът „водна зона“ означава:
а)
водосборни басейни и защитени зони от тип II и III за подпочвени води, определени съгласно Наредбата от 24 януари 1984 г. относно установяване на мерки за управлението на подпочвените води,
б)
чувствителни области, посочени от фламандското правителство като изискващи по-строги стандарти, в рамките на субхидрографски резервоари с повърхностни води, предназначени за производство на питейна вода, определени в съответствие със Закона от 26 март 1971 г. за опазването на повърхностните води от замърсяване,
в)
области, посочени от фламандското правителство като такива с почви, чувствителни към нитрати, за които се изискват по-строги стандарти, и определени съгласно Наредбата от 24 януари 1984 г. относно установяване на мерки за управлението на подпочвените води.
(30)
Следната таблица показва стандартите, регулиращи употребата на оборски тор, приложими за водните зони, считано от 1 януари 1996 г. Тези правила се основават на стандартите за добив на посочените групи култури, както и на екологично приемливите загуби за тези зони. Количествата са изразени в kg за фосфорен пентаоксид и kg за азот на хектар годишно.
Група култури
Фосфорен пентаоксид
Азот от изкуствени торове
Азот от оборски тор и други торове
Общо количество азот
Пасища
120
200
200
350
Царевица
100
150
170
275
Култури, изискващи малко количество азот
80
70
125
125
Други култури
100
150
170
275
(31)
Във водните зони разпръскването на оборски тор е забранено между 1 септември и 21 януари включително, с изключение на зони А и Б във водосборните зони на повърхностни води, при които срокът на забраната се удължава до 15 февруари включително.
(32)
Терминът „природна зона“ означава:
а)
долини и ценни от екологична гледна точка участъци от обработваема земя, посочени на картите за развитие на селските райони, съдържащи се в Закона от 29 март 1962 г. за организиране на националното и градското планиране,
б)
специални защитени зони, определени с Решение на фламандското правителство от 17 октомври 1988 г.,
в)
определени местообитания и прилежащите към тях буферни зони,
г)
горски райони, природни зони, зони за развитие на природата или природни резервати, посочени в картите за развитие на селските райони, съдържащи се в Закона от 29 март 1962 г. за организиране на националното и градското планиране, с преходна мярка, приложима до 31 декември 1997 г.
(33)
Таблицата по-долу показва стандартите за използването на оборски тор, приложими от 1 януари 1996 г. по отношение на природните зони. Тези правила се основават на стандартите за добив на посочените групи култури, както и на екологично приемливите загуби за тези зони. Количествата са изразени в kg фосфорен пентаоксид и kg азот на хектар годишно.
Група култури
Фосфорен пентаоксид
Азот от изкуствени торове
Общо количество азот
Пасища
120
200
400
Царевица
100
150
275
Култури, изискващи малко количество азот
80
70
125
Други култури
100
150
275
(34)
В природните зони разпръскването на оборски тор се забранява между 1 септември и 21 януари включително, като в пасищните райони, които са от значение за опазването на птиците, наторяването също може да бъде забранено между 1 април и 30 юни. Освен това от 1 януари 1998 г. в гори, природни зони, зони за развитие на природата или природни резервати се забранява прилагането на торове от всякакъв вид с изключение на фекалии от пасящ добитък с максимално допустима гъстота от 2 животински единици на 1 ha, измерени през годината. Семейните стопанства могат да бъдат временно освободени от тази забрана.
(35)
Съгласно Наредбата за оборския тор компенсацията се изплаща автоматично само по отношение на пасища и царевица. За другите култури се приема, че намалените нива на използване на торове няма да доведат до намаляване на продукцията. И в този втори случай обаче земеделският производител може да получи компенсация, ако може да представи доказателства за загуби.
(36)
Компенсацията за изменението на добива от пасища е изчислена въз основа на разликата между разрешения стандарт за торове в областите извън чувствителните зони и разрешените стандарти в чувствителните зони, като се прави разлика между площи, разположени във водните зони, и тези, които се намират в природните зони. Целта на помощта е да се компенсират загубите на добив и на рентабилност, свързани с намаленото използване на тор.
(37)
Отправната точка за изчисляването на помощта са средните полубрутни печалби (ПБП) в BEF/ha за последните три години, предшестващи отпускането на компенсация, съгласно Кодекса за подоходното облагане. Прави се разграничение между площ, която се използва за отглеждане на млекодайни животни, и други пасища. За целите на изчисляване на ПБП Фландрия е разделена на 13 области в зависимост от агрономическите характеристики на съответните площи.
(38)
При пасищата за млекодайни животни най-високата ПБП е в Antwerp Kempenland (55 700 BEF/ha), като най-ниската е в областта Dunes (33 167 BEF/ha), а средната стойност за Фландрия като цяло е 44 160 BEF/ha. При пасищата, различни от тези за млекодайни животни, най-високата ПБП е в пясъчно-глинестия район на Западна Фландрия (36 100 BEF/ha), най-ниската е в областта Dunes (24 633 BEF/ha), а средната стойност за Фландрия като цяло е 31 941 BEF/ha.
(39)
При водните зони компенсацията се основава на факта, че максимално допустимият размер на използване на азот е определен на 350 kg/ha в сравнение с 450 kg/ha при нормални зони. Това отговаря на намаление в размер на 22 %. По закона за намаляващата възвращаемост белгийските власти изчисляват, че това ще доведе до намаляване на добивите с 15 %. Въпреки това въздействието върху рентабилността на стопанството ще бъде по-голямо. След приспадане на постоянните разходи белгийските власти изчисляват, че средната ПБП възлиза на 40 % от общия добив. По този начин спадът на добива с 15 % ще доведе до 37,5 % намаление на ПБП (15 % × 100/40). Съответно основата на изплащането на компенсация за спадналия добив в засегнатата област е ПБП × 37,5 %. Същевременно земеделските производители във водните зони са длъжни да използват 50 kg/ha по-малко изкуствени торове. Така спестените средства възлизат на 800 BEF (50 kg азот × 16 BEF/kg). Следователно тази сума се приспада от дължимата помощ.
(40)
По отношение на природните зони компенсацията се основава на същите принципи. В природната зона максимално допустимото количество на използвания азот е 400 kg/ha в сравнение с 450 kg/ha за нормалните зони, което съответства на намаление в размер на 11 %. Белгийските власти изчисляват, че това ще доведе до спад на добива със 7 %. Спадът на добива със 7 % ще доведе до намаление на ПБП с 17,5 % (7 % × 100/40). Съответно основата на изплащането на компенсация за спад на добива в природните зони е ПБП × 17,5 %. Освен това същото намаление на помощта с 800 BEF (вж. по-горе съображение 39) се прилага и по отношение на икономиите от намаленото използване на торове.
(41)
Таблицата по-долу обобщава най-високите, най-ниските и средните стойности на помощта за изплащане.
Пасища за млекодайни животни
ПБП
Стойност на помощта, водни зони
FOR-L_2013285BG.01000801.notes.0001.xml.jpg
Стойност на помощта, природни зони
FOR-L_2013285BG.01000801.notes.0002.xml.jpg
Antwerp Kempenland
55 700
20 088
8 948
Dunes
33 167
11 638
5 004
Средна стойност
44 160
15 760
9 928
Други пасища
ПБП
Стойност на помощта, водни зони
FOR-L_2013285BG.01000801.notes.0003.xml.jpg
Стойност на помощта, природни зони
FOR-L_2013285BG.01000801.notes.0004.xml.jpg
West Flanders пясъчно-глинест район
36 100
12 738
5 518
Dunes
24 633
8 437
3 511
Средна стойност
31 941
11 177
4 789
(42)
Белгийските власти подчертаха, че това са максималните стойности на помощта на хектар. Общата площ на пасищата, допустима за компенсация, е 31 003 ha, от които 17 468 ha са във водните зони, а 13 535 ha - в природните зони. Максималната теоретична компенсация, която може да е била платена, възлиза на 202 822 411 BEF във водните зони и 65 900 155 BEF в природните зони. Въпреки това поради по-ниския размер на помощите за пасища, които не са предназначени за млекодайни животни, реалната компенсация, предоставена за пасища, е 250 275 012 BEF годишно, от които 186 505 640 във водни зони и 63 769 372 BEF в природни зони. Според белгийските власти тази разлика между максималния теоретичен размер на помощите и размера на действително изплатената помощ се дължи на редица фактори, по-специално на факта, че компенсацията е била изплатена единствено по отношение на пасища, които още през 1994 г. са използвани като пасища от едно и също стопанство.
(43)
Предоставя се фиксирана помощ за загуба на продукция в размер на 3 600 BEF/ha за царевица, при условие че тази царевица все още се отглежда в същия парцел, а не е засята на предишни пасища, които са били разорани. Тази помощ се основава на изчисленията, че средната продукция от царевица в сух материал е 14 500 kg/ha, а средната загуба на добив в резултат на по-строгите стандарти е 900 kg/ha. Въз основа на предвижданите разходи в размер на 4 BEF/kg сух материал това води до загуба на доход в размер на 3 600 BEF.
(44)
Освен това земеделските производители биват насърчавани да засяват трева след царевицата, като по този начин се намалява оттока на нитрати от почвата и излужването на нитрати. Поради това е била предоставена допълнителна помощ в размер на BEF 3 600/ha. Според белгийските власти тази помощ обхваща само разходите за семена за трева.
(45)
Помощ се предоставя на стопанства във водни и природни зони, за да покрие допълнителните разходи за обезвреждане на излишъците от оборски тор, които са в резултат от по-ниските ограничения за разпръскването на оборски тор.
(46)
Помощ се предоставя, ако едно стопанство има допълнителни излишъци от оборски тор, които са натрупани в резултат на по-строгите стандарти по отношение на разпръскването на оборски тор. За изчисляване на помощта се прави разлика между:
а)
семейни животновъдни стопанства и други животновъдни стопанства, които не са придобили допълнителна обработваема земя между 1993 г. и 1996 г.; в изчислението на възможностите за обезвреждане на оборски тор се взема предвид площта на обработваемата земя според регистъра за 1996 г.;
б)
животновъдни стопанства, различни от семейните, които са придобили допълнителна земя между 1993 г. и 1996 г.; площта, която се взема предвид при определяне на възможностите за обезвреждане на оборски тор, се основава на обработваемата земя, регистрирана през 1994 г. (ситуация в стопанството през 1993 г.).
(47)
За целите на изчисляването на помощта се използва среднопретеглена стойност въз основа на изчисляване на броя на животните от всеки вид (говеда, свине, домашни птици, други) във Фландрия, както и типичния минерален състав на оборския тор от всеки вид по отношение на съдържанието на минерали.
(48)
На тази основа е изчислено, че всеки тон оборски тор съдържа 6,6 kg азот и 4,2 kg дифорсфорен пентаоксид.
(49)
Помощите се изплащат за единица минерал (на килограм дифосфорен пентаоксид (P2O5) и на килограм азот (N)), които отговарят на изискванията за компенсация. Местонахождението на стопанството определя размера на плащането. Размерът на помощта за изплащане е:
а)
13 BEF/единица: за стопанства в „бяла“ община с преразгледана продукция под 75 kg фосфорен пентаоксид/ha,
б)
20 BEF/единица: за стопанства в „сива“ община с преразгледана продукция между 75 и 125 kg фосфорен пентаоксид/ha,
в)
27 BEF/единица: за едно стопанство в община с преразгледана продукция над 125 kg фосфорен пентаоксид/ha,
(50)
Сумите на помощта са по-високи за общините с по-висока преразгледана продукция, тъй като оборският тор трябва да бъде транспортиран на по-дълги разстояния.
(51)
В допълнение се изплаща и помощ за компенсиране на земеделските производители, които вече не могат да се възползват от договорните споразумения със съседни стопанства за разпръскване на излишния оборски тор в тези стопанства. За да отговаря на условията, стопанството трябва да е сключило споразумение през 1995 г. за прехвърляне на излишния оборски тор с ползвател на площи в област, в която се прилагат по-строги стандарти, и трябва да е установено в община с преразгледана продукция над 100 kg фосфорен пентаоксид/ha. Компенсация се изплаща за единица минерал, т.е. за намалението на количеството фосфорен пентаоксид и азот в килограми, прехвърлено към тези ползватели. Максималното количество, допустимо за компенсация, е разликата във възможностите за обезвреждане между нормалните стандарти за разпръскване на оборски тор и тези, които се прилагат в райони, които са предмет на по-строги разпоредби. Местонахождението на стопанството определя размера на плащането, което е:
а)
27 BEF/единица: за едно стопанство в община с преразгледана продукция над 125 kg фосфорен пентаоксид/ha,
б)
20 BEF/единица за всички други стопанства.
(52)
Семейни животновъдни стопанства с излишъци от оборски тор, разположени в парцели в субхидрографския водосборен басейн в Kluizen или в чувствителни към нитрати площи по бреговете на река Maas, могат да се възползват от задължението на банката за оборски тор да приема допълнителни излишъци от оборски тор, генерирани в резултат на по-строгите стандарти за разпръскване на оборски тор. В този случай компенсацията за обезвреждане и съхранение на оборски тор е намалена пропорционално на количеството минерали, за което банката за оборски тор е предоставила помощ.
(53)
Тъй като разпръскването на оборски тор във водните зони и природните зони е забранено от 1 септември, за разлика от 21 септември в другите зони, някои земеделски производители са срещнали трудности, защото в много стопанства торът се разпръсква след събирането на реколтата, а някои реколти се събират след (годишната) начална дата на забраната. Във водните и природните зони това вече не беше възможно. Белгийските органи преценяват, че вследствие на това тези предприятия ще имат нужда от допълнителни складови съоръжения за оборски тор за период от три месеца.
(54)
Разликата в стандартите, регулиращи разпръскването на животински тор между обикновените зони и водните и природните зони, се равнява на около 50 kg фосфорен пентаоксид/ha. Тъй като един тон оборски тор съдържа средно 5,2 kg фосфорен пентаоксид, 50 kg фосфорен пентаоксид/ha съответстват приблизително на 10 тона складов капацитет на хектар.
(55)
Въз основа на приблизителната оценка, че разходите за изграждане на 500 m3 складови съоръжения възлизат на 1 263 120 BEF, белгийските власти смятат, че осигуряването на необходимия складов капацитет изисква инвестиция от около 2 500 BEF на тон складов капацитет, която ще се изплаща за период от 20 години, и следователно се равнява на 125 BEF/t тодишно. Следователно на земеделските производители на оборски тор с обработваема земя в области, в които се прилагат по-строги стандарти за разпръскването на тор, се дължи компенсация в размер на 1 250 BEF/ha.
(56)
Земеделските производители, които през 1996 г. са получили тази компенсация за съхранение на тор съгласно Наредбата за оборския тор, не могат през същата година да получат субсидии за покриване на лихви или капиталови премии за изграждане на съоръжения за съхранение на оборски тор от фламандския селскостопански инвестиционен фонд (VLF).
(57)
Тъй като земеделските производители с площи, намиращи се във водни зони, не могат изцяло да постигнат разрешеното количество азот на хектар с използване на оборски тор, белгийските власти предвиждат, че земеделските производители в тези области ще се стремят да поддържат производствените равнища чрез прилагане на допълнителни изкуствени торове, особено по отношение на „други култури“ и царевица.
(58)
Приема се, че тези стопанства ще използват допълнително 60 kg азот/ha на стойност 16 BEF/kg. Помощта за изплащане възлиза следователно на 960 BEF (60 × 16), което се закръгля на фиксирана сума в размер на 1 000 BEF/ha.
(59)
Земеделските производители с обработваеми земи през 1994 г., разположени във водни и природни зони, могат да кандидатстват за компенсация за площи в тези области в банката за оборски тор, която отговаря за администрирането на схемата. Те се задължават да посочват своята обработваема земя на картите и плановете, парцел по парцел, както и план за реколтата за 1994 г. и за годината на кандидатстване. Ако обработваемата земя се намира в няколко области или зони, компенсацията се изчислява на базата на най-строгите стандарти относно прилагането на оборски тор и разпръскването му. Банката за тор разглежда заявленията и информира засегнатите страни каква компенсация ще бъде изплатена, използвайки цялата налична информация. Компенсация не се изплаща, ако размерът ѝ възлиза на по-малко от 1 000 BEF. Кандидатите имат право на обжалване пред фламандския министър на околната среда, който е длъжен да вземе решение в срок от шест месеца, като в противен случай жалбата се счита за допустима.
(60)
Банката за оборски тор, полицейски служители и служителите от отдела за инспектиране на околната среда от органа за управление на околната среда, природата, земята и водата, както и други служители имат право да извършават проверки дали земеделските производители изпълняват задълженията си по Наредбата за оборския тор. В случай на открити нарушения от земеделските производители може да бъде изискано да върнат помощта. Не могат да се предоставят помощи по Наредбата за оборския тор за земи, оставени под угар.
III. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
(61)
Гореописаните мерки представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Компенсацията се предоставя с държавни средства и се изплаща на определени категории земеделски производители, т.е. тези, които са разположени във водни зони или природни зони. Тази помощ нарушава или заплашва да наруши конкуренцията и засяга търговията между държавите членки, тъй като по този начин се подобрява конкурентната позиция на земеделските производители, които получават компенсация, в сравнение със земеделските производители в други части на Белгия или в други държави членки, които не получават помощ. Освен това, доколкото продуктите, произведени от тези производители, са предмет на търговия в рамките на ЕС, изглежда вероятно мерките да окажат влияние върху търговията между държавите членки.
(62)
В писмените си коментари белгийските власти подчертават значението на екологичните цели на схемата за помощ, като в този контекст се позовават на разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 2078/92 на Съвета от 30 юни 1992 г. относно методите на земеделско производство, съвместими с изискванията за опазване на околната среда и поддържане на природата (наричан по-нататък Регламент (ЕИО) № 2078/92) (8) и на Насоките на Общността относно държавната помощ за защита на околната среда (9). Точка 2.1 от Насоките относно държавната помощ за защита на околната среда гласи, че в селскостопанския сектор тези насоки не се прилагат в областта, обхваната от приложното поле на Регламент (ЕИО) № 2078/92. Поради това е целесъобразно да се започне от разглеждане на прилагането на Регламент (ЕИО) № 2078/92 по отношение на въпросните мерки.
(63)
Белгийските власти обясняват, че компенсацията на земеделските производители, предоставена като част от мярката за природни зони и водни зони, следва да бъде считана за изпълнение на разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 2078/92.
(64)
В Регламент (ЕИО) № 2078/92 се установява общностната схема за помощ, която има за цел да се насърчи, въз основа на поети от земеделските производители задължения, inter alia, доброволното използване на земеделски практики, които намаляват замърсяването, причинено от селското стопанство (член 2, параграф 1). Държавите членки определят условията за отпускане на помощ и размера на помощта, която следва да се изплаща, въз основа на поетото бенефициера задължение и на загубата на доходи, както и необходимостта от осигуряване на стимул съгласно член 5, параграф 1, букви а) и б). Освен това, в съответствие с определените от Комисията условия Общността може да участва в някои премии, предоставени от държавите членки с цел компенсиране на загубите на доходи в резултат на задължителното прилагане на ограниченията, посочени в член 2, в контекста на мерките, прилагани в тези държави членки в съответствие с дадени разпоредби на Общността (член 4, параграф 5 от Регламент (ЕИО) № 2078/92).
(65)
Освен това, в съответствие с член 10, параграф 1 държавите членки имат възможност да въведат национално финансирани схеми за допълнителни мерки, при които условията за отпускане на помощ се различават от изискванията на регламента или количествата надвишават определените в него граници. Тези схеми трябва да са в съответствие с целите на регламента и с правилата за държавна помощ.
(66)
Разглежданата схема не е предназначена за предоставяне на компенсация за загуби, свързани с изпълнението на доброволно поети от земеделските производители задължения. Също така помощите не включват съфинансиране от Общността на компенсации в рамките на мерки, предприети от Белгия, при определени от Комисията условия. Вместо това схемата се състои от (изключително) национално финансиране на компенсации за загуби, произтичащи от спазването на задължения съгласно националното законодателство относно торовете.
(67)
Поради тази причина помощта не попада в обхвата на приложение на регламента и трябва да бъде разгледана в съответствие с приложимите правила за държавна помощ.
IV. ПРИЛАГАНЕ НА НАСОКИТЕ НА ОБЩНОСТТА ОТНОСНО ДЪРЖАВНАТА ПОМОЩ ЗА ЗАЩИТА НА ОКОЛНАТА СРЕДА
(68)
Необходимо е да се проучи дали мярката може да бъде счетена за съвместима с Насоките от 1994 г., установени от Комисията по отношение на държавната помощ за защита на околната среда (10) (наричани по-долу „Насоките“), които са били приложими към момента на мярката (11).
(69)
В този контекст е необходимо да се отбележи, че мерките за помощ за компенсиране на намаления добив от пасища или от царевица, помощите за обезвреждане на излишъците от оборски тор, както и компенсацията за допълнителните разходи за използване на изкуствени торове представляват оперативна помощ. В отговор на запитване от страна на службите на Комисията белгийските власти обясниха, че макар разходите за съхранение на оборски тор да са сравними с разходите за инвестиции в допълнителни складови съоръжения за оборски тор, всъщност те не са пряко свързани с действителни инвестиции. В светлината на тези пояснения Комисията смята, че и тази мярка следва да се счита за оперативна помощ.
(70)
Като цяло Комисията счита, че е малко вероятно изплащането на оперативни помощи за селскостопанския сектор да осигури траен принос за развитието на сектора, а може да доведе до нарушаване на условията на конкуренция, което ощетява земеделските производители, които не получават такива помощи. Поради това Комисията възприема строг подход към оценяването на тези помощи.
(71)
Плащането на оперативна помощ за мерки за защита на околната среда е разгледано в точка 3.4 от Насоките. Тя гласи:
„В съответствие с дългогодишната си политика Комисията обикновено не одобрява оперативна помощ, която покрива разходи на предприятията, произтичащи от замърсяване или вредно въздействие, които те причиняват. Въпреки това Комисията може да направи изключение от този принцип в някои точно определени случаи. Досега тя е правила такива изключения в областта на управлението на отпадъците и освобождаването от екологични данъци. Комисията ще продължи да оценява такива случаи поотделно и в светлината на строгите критерии, които е изготвила за горепосочените области. А именно, че помощта трябва да компенсира само допълнителни производствени разходи в сравнение с традиционните разходи и по принцип следва да бъде временна и постепенно намаляваща, така че да се създаде стимул за намаляване на замърсяването или за по-бързо въвеждане на по-ефективно използване на ресурсите. Освен това помощта не трябва да противоречи на други разпоредби на Договора за ЕО, и по-специално тези, които се отнасят до свободното движение на стоки и услуги.
В областта на управлението на отпадъците публичното финансиране на допълнителните разходи за разделно събиране, оползотворяване и третиране на битови отпадъци в полза на предприятията, както и на потребителите, могат да включват държавни помощи, но в този случай може да бъде разрешено, при условие че предприятията се таксуват пропорционално на ползването на системата от тях, или на количеството отпадъци, генерирани от тях. Помощта за събиране, оползотворяване и третиране на промишлени и селскостопански отпадъци ще се разглежда поотделно за всеки случай.
Временно освобождаване от нови екологични данъци може да бъде разрешено, ако е необходимо за компенсиране на загуба на конкурентоспособност, особено на международно равнище. Допълнителен фактор, който следва да се вземе предвид, са необходимите съответни действия на предприятията за намаляване на замърсяването. Тази разпоредба се прилага и по отношение на данъчните облекчения, въведени съгласно законодателството на ЕО, за които държавите членки имат свобода на действие по отношение на облекчението или неговия размер.“
(72)
По отношение на помощите за съхранение и обезвреждане на излишъците от оборски тор Комисията счита, че излишъкът от тор може да се разглежда като форма на селскостопански отпадъци. В съответствие с цитираните по-горе Насоки помощта за обезвреждане на такива отпадъци се разглежда поотделно за всеки конкретен случай, съобразно критериите, посочени в точка 3.4 от Насоките.
(73)
Комисията отбелязва, че настоящата мярка е била временна, тъй като тя се е прилагала само за 1996 г. и 1997 г. Освен това Комисията отбелязва, че белгийските власти не са уведомили за продължаването на преките плащания на помощи за съхранение или обезвреждане на оборски тор, въпреки че договореностите за събиране на тор от някои земеделски производители от банката за оборски тор остават непроменени.
(74)
Комисията също така трябва да отчете факта, че мерките за помощ не са постепенно намаляващи, тъй като през двете въпросни години е предоставен един и същ размер на помощта (вж. съображения 38-40, 49-51)
(75)
Освен това въз основа на информацията, предоставена от белгийските власти, изглежда, че мярката има за цел да компенсира изцяло разходите за съхранение и обезвреждане на излишъците от оборски тор в резултат на ограниченията, наложени в чувствителните зони. Така земеделските производители ще бъдат освободени от таксите за обезвреждане на отпадъци. Също така изглежда, че няма изискване земеделските производители в чувствителните зони да предприемат мерки за намаляване на продукцията на оборски тор. Следователно не е налице насрещно участие от страна на земеделските производители за получаването на помощта, което означава, че те са компенсирани за изпълняването на по-строгите стандарти за използване на оборски тор, приложими за чувствителните зони. Следователно мярката не създава стимул за намаляване на производството на оборски тор.
(76)
Поради тези причини Комисията счита, че мерките не са в съответствие с Насоките, нито с целите на Регламент (ЕИО) № 2078/92. Поради това Комисията счита, че те не са съвместими с вътрешния пазар.
(77)
По отношение на помощите за компенсиране на земеделските производители за загубите на продукция, произтичащи от ограниченията върху използването на оборски тор, включително помощта за компенсиране на допълнителните разходи за изкуствени торове, Комисията отбелязва, че помощите за загуба на продукция не са изрично посочени в Насоките. Независимо от това, доколкото ограниченията относно използването на оборски тор водят до спад на добива, те вероятно ще увеличат производствените разходи на земеделските производители за останалите култури. В съответствие с принципите, изложени в горепосочените Насоки, изглежда, че тези помощи могат да бъдат обосновани, само ако са изпълнени следните условия (12):
а)
Помощта следва да бъде временна и по принцип постепенно намаляваща, така че да се даде стимул за намаляване на замърсяването или за по-бързо въвеждане на по-ефективно използване на ресурсите;
б)
Помощта трябва да компенсира само допълнителни производствени разходи в сравнение с традиционните методи;
в)
Помощта не трябва да е в противоречие с други разпоредби на Договора за ЕО.
В допълнение от член 10 от Регламент (ЕИО) № 2078/92 следва, че помощта, предоставяна извън приложното поле на регламента, но с цел да се постигне едно от ограниченията, посочени в член 2, трябва да е в съответствие с целите на регламента.
(78)
Тъй като помощта се приложи само за период от две години, изглежда, че е временна. В подадената информация от 14 януари 2013 г. белгийските власти потвърдиха, че мерките са били прекратени през 1998 г.
(79)
Въпреки това за времето на прилагането на мярката помощта не е била постепенно намаляваща (вж. съображения 38-40, 49-51), което съответно не е създало стимул за по-бързо въвеждане на по-ефективно използване на ресурсите.
(80)
Както е отбелязано по-горе, компенсацията за загуба на продукция от пасища се изчислява на базата на общото използване на торове, разрешено в нечувствителните зони, а именно 450 kg азот/ha за пасища и 325 kg азот/ha царевица. Според белгийските власти тези изчисления базират на научни данни, за да се гарантира, че концентрацията на нитрати в подпочвените и повърхностните води не надвишава 50 mg NO3-N/l или 11,3 mg NO3-N/l, като се отчита средна допустима загуба в размер на 70 kg NO3-N/l на хектар годишно. Тяхната цел е да съчетаят оптимално производство с минимално излужване. Стойностите за природните и водните зони са изчислени по същия начин, като се взе предвид фактът, че те са по-чувствителни към нитрати от другите зони.
(81)
В писмото си от 7 август 1998 г. белгийските власти обясниха, че е взето решение изчислението на компенсацията за разликата в стандарта да се основава на общото количество азот, което може да се прилага по закон, включително азота от изкуствени торове и азота от животински тор. Според белгийските власти беше използван именно този подход, защото беше счетено за необходимо да се осигури равно третиране на земеделските производители от един регион, така че земеделските производители, чиито площи се намират в области, обхванати от по-строги местни стандарти, да не са ощетени в сравнение със земеделските производители, чиито площи не са засегнати от такива стандарти. Ако стандартите бяха еднакви за всички земеделски производители във всички области, това конкурентно предимство ще бъде премахнато и няма да има нужда от плащане на компенсация. При това положение, ако земеделските производители се постараят да надхвърлят основния стандарт за качество на околната креда, възможно е компенсацията да се изчисли въз основа на разликата между постигнатото и стандарта за качество.
(82)
Въз основа на този принцип на равенство в рамките на един и същи регион, белгийските власти са счели, че приложимите правила не представляват свръхкомпенсация на земеделските производители и/или компенсация за преустановяване на селскостопански практики, които са в противоречие с правилата на ЕС. Според техния аргумент конкурентните недостатъци или предимства в рамките на един и същи селскостопански регион ще бъдат по-силно изразени в рамките на този регион, отколкото в ЕС като цяло. Ето защо в рамките на Фландрия всички загуби, понесени от земеделските производители, чиито стопанства се намират в области с по-строги местни стандарти, са били компенсирани (действително понесената загуба на добива).
(83)
Освен това белгийските власти посочиха, че през 1996 г. и 1997 г. фламандският регион вече е налагал по-строги местни стандарти, докато с директивата за нитратите това стана задължително едва от 20 декември 1998 г. В чувствителните водни зони е наложено ограничение за пасищата в размер на 200 kg азот/ha, а за царевица и други култури ограничението е било 170 kg азот/ha. Според белгийските власти разрешеното количество животински тор от 1996 г. насам вече е било по-ниско от предвиденото в първата програма за действие съгласно Директива 91/676/ЕИО, като за определени култури е било ограничено до нивото, посочено във втората програма за действие.
(84)
На 14 януари 2013 г. белгийските власти предоставиха подробна информация относно метода на изчисление, за да покажат, че той е бил в съответствие със селскостопанската практика и с правните разпоредби на ЕС, които са били в сила по време на мерките.
(85)
Въпреки това, въз основа на наличната информация разпоредбите за водните и природните зони не изглежда да надхвърлят значително задълженията, посочени в Директива 91/676/ЕИО. В този контекст Комисията отбелязва, че белгийските органи сами са посочили в своите писмени забележки, че са определили водните и природните зони като особено чувствителни към замърсяване с нитрати, и че следователно са необходими по-ниски стойности, за да се гарантира постигане на целта от 50 mg/l нитрати в повърхностните сладки води, в частност тези, които се използват за извличане на питейна вода, и в подпочвените води. Това е стойността, която е била задължителна към края на 1995 г. съгласно Директива 91/676/ЕИО.
(86)
Освен това, що се отнася до метода за изчисляване на компенсацията, Комисията поиска от белгийските власти да предоставят валидирани проучвания за доказване на точността на допусканията, използвани при изчислението. По-специално от белгийските власти беше поискано да представят резултатите от изследвания, доказващи, че намалението на общото използване на торове от 450 kg азот/ha на 350 kg азот/ha действително води до спад на добивите с 15 %, а намалението от 450 kg азот/ha на 400 kg азот/ha води до спад на добивите с 7 %. В отговора си от 14 януари 2013 г. белгийските власти демонстрираха точността на допусканията, използвани за изчисляване.
(87)
Освен това от белгийските власти бе поискано да предоставят допълнителна информация относно допусканията, използвани за изчисляване на въздействието от тази загуба на продукция върху цялостната рентабилност на стопанството, като се използват редица хипотези, включително чиста земеделска продукция и смесена земеделска и животновъдна продукция. По-специално Комисията прикани белгийските власти да предоставят подробно обяснение защо се счита, че загуба в размер на 15 % от производството на трева в смесено земеделско/животновъдно стопанство представлява 40 % загуба на рентабилност на стопанството, като се вземат предвид различните видове животновъдно производство. Белгийските власти предоставиха тази информация в своя отговор от 14 януари 2013 г.
(88)
Освен това белгийските власти бяха приканени да предоставят изчисления на основата на алтернативни методи за предоставяне на компенсация, като например цената на закупуване на фураж заместител като еквивалент на загубата на продукция. В отговора си от 14 януари 2013 г. белгийските власти твърдят, че тъй като такива изчисления не са извършени към момента на мярката, вече не е възможно те да бъдат извършени.
(89)
Поради това становището на Комисията е, че белгийските власти не са доказали, че помощта е била ограничена единствено до допълнителните производствени разходи. Освен това, както е показано по-горе (съображение 79), помощта не е била постепенно намаляваща.
(90)
Следователно предоставянето на помощ за загуба на продукция не отговаря на условията на Насоките. По тези причини Комисията счита, че тези мерки за помощ не са съвместими с Договора.
V. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(91)
Комисията констатира, че Белгия неправомерно е прилагала компенсацията съгласно Наредбата за оборския тор в нарушение на член 93, параграф 3 от Договора за ЕО (понастоящем член 108, параграф 3 от ДФЕС).
(92)
Мерките попадат извън приложното поле на Регламент (ЕИО) № 2078/92.
(93)
Мерките за компенсация за съхранение и обезвреждане на излишния оборски тор и загубата на продукция представляват оперативна помощ, която само по изключение може да бъде обявена за съвместима. Поради това строгият подход от Насоките предвижда, че помощта за съхранение и обезвреждане може да бъде обявена за съвместима, ако тя е временна и постепенно намаляваща и ако това изисква наличието на насрещно участие от страна на земеделския производител. При помощи за загубите на продукция помощта следва да бъде временна и постепенно намаляваща и да компенсира единствено допълнителните производствени разходи. Като е видно от анализа по-горе, тези условия не бяха изпълнени.
(94)
При липсата на насрещно участие от страна на бенефициерите за получаване на помощта и доколкото мерките за помощ изглежда не съдържат никакви стимули за бенефициерите да предприемат допълнителни стъпки за подобряване на опазването на околната среда, според Комисията тази мярка за помощ не допринася за развитието на някои икономически дейности по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
(95)
Наредбата за оборския тор беше отменена през 1998 г. и всички мерки са преустановени.
(96)
Поради гореспоменатите причини Комисията констатира, че по време на периода на прилагането ѝ през 1996 г. и 1997 г. мярката представлява неправомерна и несъвместима помощ, която по принцип трябва да бъде възстановена.
(97)
Поради факта, че правомощията на Комисията за възстановяване на несъвместима помощ са предмет на давностен срок от десет години (13), тази несъвместима помощ не може да бъде възстановена.
(98)
Всички индивидуални помощи, които към момента на предоставянето са отговаряли на условията за групово освобождаване или одобрена схема, са съвместими с вътрешния пазар, в рамките на максималния интензитет на помощта, приложим за този вид помощ,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, предоставена като компенсация съгласно Наредбата за оборския тор, неправомерно приведена в действие от Белгия в нарушение на член 93, параграф 3 от Договора за ЕО , е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 2
Индивидуалните помощи, отпуснати по схемата, посочена в член 1, които към момента на предоставянето са отговаряли на условията за групово освобождаване или одобрена схема, са съвместими с вътрешния пазар, в рамките на максималния интензитет на помощта, приложим за този вид помощ.
Член 3
Адресат на настоящото решение е Кралство Белгия.
Съставено в Брюксел на 16 септември 2013 година.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2013. gada 16. septembris)
par kompensācijām saskaņā ar dekrētu par kūtsmēsliem C 75/98 (ex NN 45/98), ko īstenojusi Beļģija (Flandrija)
(izziņots ar dokumenta numuru C(2013) 5818)
(Autentisks ir tikai teksts nīderlandiešu un franču valodā)
(2013/530/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību (LESD) un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,
pēc tam, kad ieinteresētās personas tika aicinātas iesniegt piezīmes (1),
tā kā:
I. PROCEDŪRA
(1)
Pēc sūdzības saņemšanas par to, ka Flandrijas valdība lauksaimniekiem veica nelikumīgus atbalsta maksājumus par mēslošanas līdzekļu un kūtsmēslu lietošanu (turpmāk “pasākums”), Eiropas Komisijas dienesti 1998. gada 4. februāra vēstulē lūdza Beļģijas iestādēm sniegt informāciju par to, kā tiek īstenots Flandrijas valdības 1995. gada 20. decembra lēmums par kompensāciju, kas maksājama lauksaimniekiem par tiesību aktā par mēslošanas līdzekļiem (turpmāk “dekrēts par kūtsmēsliem”) paredzēto pienākumu pildīšanu.
(2)
Komisija šo informāciju saņēma Flandrijas Vides un nodarbinātības ministra 1998. gada 18. marta vēstulē un Beļģijas Pastāvīgās pārstāvniecības 1998. gada 31. marta vēstulē.
(3)
Pēc tam 1998. gada 15. aprīlī notika Beļģijas kompetento iestāžu pārstāvju un Eiropas Komisijas dienestu tikšanās.
(4)
Komisija 1998. gada 10. jūlija teleksā lūdza Beļģijas iestādēm sniegt papildinformāciju, uz ko 1998. gada 7. augusta vēstulē, kas reģistrēta 1998. gada 10. augustā, tika saņemta Beļģijas iestāžu atbilde.
(5)
Saskaņā ar Beļģijas iestāžu sniegto informāciju maksājumi tika veikti 1996. gadā. Tomēr par pasākumu nebija paziņots Komisijai saskaņā ar EK līguma 93. panta 3. punktu (tagad LESD 108. panta 3. punkts). Šī iemesla dēļ nepaziņoto atbalstu reģistrā tika sākta lieta ar numuru NN 45/98. Tomēr, kaut gan shēma bija spēkā 1996. un 1997. gadā, Komisija ņēma vērā Beļģijas iestāžu 1998. gada 7. augusta vēstulē pausto apņemšanos nemaksāt atbalstu par 1997. gadu, kamēr Komisija nav pieņēmusi lēmumu par atbalsta saderību ar kopējo tirgu. Beļģijas iestādes informēja Komisiju, ka Flandrijas valdības nolūks ir iekļaut šo kompensāciju shēmu Flandrijas atbalsta programmā, kas atbilda Padomes Regulai (EEK) Nr. 2078/92 (2).
(6)
Komisija 1999. gada 21. janvāra vēstulē informēja Beļģiju, ka ir nolēmusi attiecībā uz pasākumu uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru.
(7)
Komisijas lēmums par procedūras uzsākšanu 1999. gada 17. aprīlī tika publicēts Oficiālajā Vēstnesī (3).
(8)
Komisija aicināja ieinteresētās personas iesniegt piezīmes par pasākumu.
(9)
Komisija nesaņēma ieinteresēto personu piezīmes.
(10)
Beļģijas iestādes atsauca paziņojumus par citām ar kūtsmēslu lietošanu Flandrijā saistītām lietām (C12/1999, N105/1999, N311/99).
(11)
Komisija 2012. gada 6. martā saņēma kāda lauksaimnieka sūdzību par kompensācijas samaksu saskaņā ar dekrētu par kūtsmēsliem 1996. gadā. Beļģijas (Flandrijas) iestāžu pārstāvju un Eiropas Komisijas dienestu tikšanās laikā 2012. gada 16. aprīlī Komisija lūdza Beļģijas iestādēm iesniegt savu viedokli par sūdzību.
(12)
Eiropas Komisija 2012. gada 9. novembrī lūdza sniegt papildinformāciju. Beļģijas iestādes atbildēja 2013. gada 14. janvāra vēstulē.
II. ATBALSTA DETALIZĒTS APRAKSTS
1. NOSAUKUMS
(13)
Kompensācija saskaņā ar dekrētu par kūtsmēsliem.
2. BUDŽETS
(14)
Pasākuma kopējais budžets 1996. gadā bija BEF (Beļģijas franki) 427 511 868, kas iedalīti šādi:
a)
kompensācija par ražas samazinājumu
-
zālāji BEF 250 279 282
-
kukurūza BEF 50 102 650,
b)
kūtsmēslu utilizācijas izmaksu kompensācija BEF 65 486 397,
c)
kūtsmēslu glabāšanas izmaksu kompensācija BEF 34 276 829,
d)
papildu mēslošanas līdzekļu iegādes izmaksu kompensācija BEF 27 366 710.
(15)
Kompensācija saskaņā ar dekrētu par kūtsmēsliem tika maksāta par 1996. gadu.
(16)
Saskaņā ar dekrētu par kūtsmēsliem kompensācijas pienākas lauksaimniekiem, kuru uzņēmums pilnībā vai daļēji atrodas ūdens zonā vai dabas zonā. Šādi Flandrijā ir 7,502 no pavisam 40,673 uzņēmumiem ar aramzemi vai lopiem (18,5 %). Platības izteiksmē no zemkopības vai lopkopības saimniecību kopējās platības 649,223 ha apmērā 47,948 ha (7,5 %) atrodas ūdens zonā un 21,919 ha (3 %) - dabas zonā.
(17)
Atbalsta shēmas mērķis ir nodrošināt lauksaimniekiem, kam ir zeme vides ziņā jutīgās teritorijās, iespēju pielāgoties stingrākajām kūtsmēslu lietošanas prasībām un kompensēt šo lauksaimnieku ekonomiskos zaudējumus. Atbalstu aprēķina, pamatojoties uz zaudētajiem ienākumiem salīdzinājumā ar parasto lauksaimniecības praksi ārpus šīm jutīgajām teritorijām. Pēc Beļģijas iestāžu sniegtās informācijas kompensācija bija vajadzīga arī, lai izvairītos no sociālām nekārtībām.
(18)
Atbalstu piešķir, lai atlīdzinātu lauksaimniekiem šajās jutīgajās zonās:
a)
ražīguma samazināšanos minerālmēslu un kūtsmēslu lietošanas daudzuma samazināšanās dēļ,
b)
kūtsmēslu utilizācijas papildu izmaksas,
c)
kūtsmēslu glabāšanas papildu izmaksas,
d)
ķīmisko mēslošanas līdzekļu papildu iegādes izmaksas.
(19)
Pēc Beļģijas iestāžu sniegtās informācijas kompensācijas maksājumi lauksaimniekiem par to pienākumu pildīšanu, kas paredzēti tiesību aktos par mēslošanas līdzekļiem, bija pamatoti uz četriem tiesību aktiem:
a)
Flandrijas valdības 1995. gada 20. decembra lēmums par kompensācijām, kas maksājamas lauksaimniekiem par tiesību aktos par mēslošanas līdzekļiem paredzēto pienākumu pildīšanu,
b)
Flandrijas valdības 1995. gada 20. decembra lēmums, ar ko nosaka kompensāciju par 1996. un 1997. gadu saskaņā ar 1991. gada 23. janvāra dekrēta par vides aizsardzību pret piesārņojumu no kūtsmēslu lietošanas 15. panta 9. punktu,
c)
Flandrijas valdības 1996. gada 19. marta lēmums, ar ko nosaka noteikumus par papildu pienākumiem attiecībā uz papildu kūtsmēslu pārpalikumu utilizāciju un ar to saistīto atbalstu teritorijās, kur piemēro stingrākas kūtsmēslu izkliedēšanas prasības,
d)
Flandrijas valdības 1997. gada 15. jūlija lēmums, ar kuru groza Flandrijas valdības 1995. gada 20. decembra lēmumu, ar ko nosaka kompensāciju par 1996. un 1997. gadu saskaņā ar 1991. gada 23. janvāra dekrēta par vides aizsardzību pret piesārņojumu no kūtsmēslu lietošanas 15. panta 9. punktu.
(20)
Neviens no šiem tiesību aktiem nav paziņots Komisijai saskaņā ar EK līguma 93. pantu (tagad LESD 108. panta 3. punkts).
(21)
Pēc Beļģijas iestāžu sniegtās informācijas Flandrijas kūtsmēslu lietošanas politika ir pamatota uz 1995. gada 20. decembra lēmumu, ar ko groza 1991. gada 23. janvāra dekrētu par vides aizsardzību pret piesārņojumu no mēslošanas līdzekļu lietošanas. Šī dekrēta mērķis ir samazināt problēmas videi, ko izraisa virszemes ūdeņu un gruntsūdeņu bagātināšana ar barības vielām un fosfātu un nitrātu izskalošanās augsnē, kas rada iesūkšanās risku gruntsūdeņos un virszemes ūdeņos. Saskaņā ar ziņojumu par Flandrijas vidi un dabu 56 % neto slāpekļa un fosfātu slodzes apkārtējai videi ir lauksaimnieciska izcelsme. Amonjaka izdalīšanās no mājlopu novietnēm un lauku mēslošana ar vircu rada 21 % Flandrijas vidi piesārņojošo emisiju.
(22)
Dekrētā par kūtsmēsliem ir noteikti mērķi attiecībā uz nepieciešamo kvalitātes rādītāju sasniegšanu un/vai saglabāšanu attiecībā uz augsni, ūdeni (virszemes ūdeņiem un gruntsūdeņiem) un gaisu. Tajā paredzēts pakāpeniski noteikt stingrākus kūtsmēslu lietošanas ierobežojumus. Tādējādi tas atļauj pārejas posmā veikt pielāgojumus. Stingrākus mēslošanas līdzekļu lietošanu reglamentējošos standartus ir paredzēts ieviest pakāpeniski, izņemot īpaši jutīgās teritorijās, respektīvi, ūdens zonās un dabas zonās, kur stingrāki noteikumi stājās spēkā nekavējoties.
(23)
Dekrēts paredz arī iesaldēt kūtsmēslu ražošanas apjomu un lopu skaitu Flandrijā saglabāt 1992. gada līmenī. Šajā nolūkā tiek ieviesta vietējo atļauju politika. Vienlaikus lielākiem uzņēmumiem atļaujā paredzētais apjoms tās atjaunošanas brīdī tiks samazināts par līdz pat 25 %. Lopkopības nozarei tika dots laiks (līdz 2002. gadam), lai atrastu veidus, kā samazināt kūtsmēslu pārpalikumu un to ietekmi.
(24)
Stingrākie ierobežojumi stājās spēkā nekavējoties 1996. gada 1. janvārī šādās teritorijās:
a)
ūdens sateces baseini un aizsardzības teritorijas,
b)
dabas aizsardzības teritorijas, dabas rezervāti, meži,
c)
Putnu direktīvas teritorijas,
d)
ielejas un ekoloģiski vērtīgas lauksaimniecības zemes,
e)
nitrātu riska zonas,
f)
ar fosfātiem piesārņotas platības.
(25)
Pēc Beļģijas iestāžu sniegtās informācijas, nosakot šīs jutīgās teritorijas, tika ņemtas vērā prasības, kas paredzētas Padomes Direktīvā 91/676/EEK (4) attiecībā uz ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti, un Padomes Direktīvā 79/409/EEK (5) par savvaļas putnu aizsardzību.
(26)
Saskaņā ar dekrētu par kūtsmēsliem visā Flandrijā, izņemot ūdens zonas un dabas zonas, no 1996. gada 1. janvāra līdz 1998. gada 31. decembrim piemēroja turpmāk minētos vispārējos minerālmēslu un kūtsmēslu lietošanas ierobežojumus. Šie ierobežojumi ir izteikti kā kopējais gadā pieļaujamais fosfora pentoksīda, ķīmiskā mēslojuma slāpekļa un kopējais slāpekļa daudzums kilogramos, kā norādīts turpmāk esošajā tabulā.
Kultūraugu grupa
Fosfora pentoksīds
Slāpeklis no ķīmiskā mēslojuma
Kopējais slāpekļa daudzums
Zālāji
170
250
450
Kukurūza
160 (1996. g.)
155 (1997. g.)
150 (1998. g.)
200
325
Kultūraugi, kam vajag maz slāpekļa (6)
125
125
170
Citi kultūraugi
150
225
325
(27)
Beļģijas iestādes publicēja arī šādus ierobežojumus, kas norādot uz kritērijiem, kurus tās plānoja ieviest no 2003. gada.
Kultūraugu grupa
Fosfora pentoksīds
Slāpeklis no ķīmiskā mēslojuma
Slāpeklis no lopu kūtsmēsliem un citiem mēslošanas līdzekļiem
Kopējais slāpekļa daudzums
Zālāji
125
250
250
450
Kukurūza
100
130
225
275
Kultūraugi, kam vajag maz slāpekļa (7)
100
70
125
125
Citi kultūraugi
100
150
200
275
(28)
Papildus šiem kvantitatīvajiem ierobežojumiem parastās lauksaimniecības zemēs ir aizliegts izkliedēt kūtsmēslus vai citu organisko mēslojumu šādos periodos: no 21. septembra līdz 21. janvārim, visās svētdienās un valsts svētku dienās, visās sestdienās, izņemot no 1. februāra līdz 15. maijam, naktī (no plkst. 10 vakarā līdz 7 no rīta), ja zeme ir applūdusi, sasalusi vai pārklāta ar sniega segu.
(29)
Ūdens zonās ir noteiktas stingrākas prasības, lai ņemtu vērā to, ka tajās iegūst dzeramo ūdeni vai ka tās īpaši apdraud slāpekļa izskalošanās. Termins “ūdens zona” ir:
a)
ūdens sateces baseini un II un III tipa gruntsūdeņu aizsardzības zonas, kas ierīkotas saskaņā ar 1984. gada 24. janvāra dekrētu, ar ko nosaka gruntsūdeņu apsaimniekošanas pasākumus,
b)
jutīgas teritorijas, attiecībā uz kurām Flandrijas valdība noteikusi vajadzību paredzēt stingrākas prasības un kuras atrodas dzeramā ūdens ieguvei paredzētu virszemes ūdenstilpju pakārtotajos hidrogrāfiskajos rezervuāros, kas noteikti saskaņā ar 1971. gada 26. marta Likumu par virszemes ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu,
c)
nitrātu riska zonu teritorijās, attiecībā uz kurām Flandrijas valdība noteikusi vajadzību paredzēt stingrākas prasības un kuras ierīkotas saskaņā ar 1984. gada 24. janvāra dekrētu, ar ko nosaka gruntsūdeņu apsaimniekošanas pasākumus.
(30)
Turpmāk esošajā tabulā ir norādīti standarti, kuri reglamentē kūtsmēslu lietošanu un kurus kopš 1996. gada 1. janvāra piemēro ūdens zonās. Šie noteikumi ir pamatoti uz sarakstā iekļauto kultūraugu grupu standarta ražu un videi pieņemamajiem zudumiem šajās zonās. Daudzumi ir izteikti P2O5 un slāpekļa kilogramos uz hektāru gadā.
Kultūraugu grupa
Fosfora pentoksīds
Slāpeklis no ķīmiskā mēslojuma
Slāpeklis no lopu kūtsmēsliem un citiem mēslošanas līdzekļiem
Kopējais slāpekļa daudzums
Zālāji
120
200
200
350
Kukurūza
100
150
170
275
Kultūraugi, kam vajag maz slāpekļa
80
70
125
125
Citi kultūraugi
100
150
170
275
(31)
Ūdens zonās ir aizliegts izkliedēt kūtsmēslus no 1. septembra līdz 21. janvārim ieskaitot, izņemot A un B zonas teritorijās, ko izmanto virszemes ūdeņu ieguvei, kur aizliegums ir spēkā līdz 15. februārim ieskaitot.
(32)
Termins “dabas zona” ir:
a)
ieleju teritorijas un ekoloģiski vērtīgas lauksaimniecības zemes, kā norādīts lauku attīstības kartēs, kas paredzētas 1962. gada 29. marta Likumā par valsts plānošanas un pilsētplānošanas organizāciju,
b)
īpaši aizsargājamās zonas, kas noteiktas ar Flandrijas valdības 1988. gada 17. oktobra lēmumu,
c)
specifiski biotopi un pieguļošās buferjoslas,
d)
mežu platības, dabīgās teritorijas, dabas attīstības platības vai dabas rezervāti, kā norādīts lauku attīstības kartēs, kas paredzētas 1962. gada 29. marta Likumā par valsts plānošanas un pilsētplānošanas organizāciju, piemērojot pārejas pasākumu līdz 1997. gada 31. decembrim.
(33)
Turpmāk esošajā tabulā ir norādīti standarti, kas reglamentē kūtsmēslu lietošanu no 1996. gada 1. janvāra dabas zonās. Šie noteikumi ir pamatoti uz sarakstā iekļauto kultūraugu grupu standarta ražu un videi pieņemamajiem zudumiem šajās zonās. Daudzumi ir izteikti P2O5 un slāpekļa kilogramos uz hektāru gadā.
Kultūraugu grupa
Fosfora pentoksīds
Slāpeklis no ķīmiskā mēslojuma
Kopējais slāpekļa daudzums
Zālāji
120
200
400
Kukurūza
100
150
275
Kultūraugi, kam vajag maz slāpekļa
80
70
125
Citi kultūraugi
100
150
275
(34)
Dabas zonās ir aizliegts izkliedēt kūtsmēslus no 1. septembra līdz 21. janvārim ieskaitot, un putnu aizsardzībai svarīgos zālājos mēslošanu ar kūtsmēsliem var aizliegt arī no 1. aprīļa līdz 30. jūnijam. Turklāt mežu teritorijās, dabīgās teritorijās, dabas attīstības teritorijās vai dabas rezervātos ir aizliegts lietot jebkura veida mēslojumu no 1998. gada 1. janvāra, izņemot mēslojumu, ko atstāj lopi, kas ganās šajās platībās, ja maksimālais lopu blīvums nepārsniedz 2 lopu vienības/ha gadā. Ģimenes saimniecības var saņemt pagaidu atbrīvojumu no šī aizlieguma.
(35)
Saskaņā ar dekrētu par kūtsmēsliem kompensāciju automātiski maksā tikai par zālājiem un kukurūzu. Attiecībā uz citiem kultūraugiem pieņem, ka mēslojuma daudzuma samazinājuma dēļ ražošanas apjoms nesamazināsies. Tomēr lauksaimnieks var saņemt kompensāciju, ja var pierādīt, ka tādēļ ir ciesti zaudējumi.
(36)
Ražas apjoma samazinājuma kompensāciju zālājos aprēķina, pamatojoties uz starpību starp mēslojuma daudzuma ierobežojumu citās teritorijās ārpus jutīgajām zonām un mēslojuma daudzuma ierobežojumu jutīgajās zonās, atsevišķi apskatot teritorijas ūdens zonās un dabas zonās. Atbalsta mērķis ir kompensēt ražas un rentabilitātes zaudējumu šo samazinājumu dēļ.
(37)
Atbalsta aprēķina sākumpunkts ir vidējais pusbruto segums (PBS) BEF/ha pēdējo trīs gadu laikā pirms kompensācijas piešķiršanas atbilstīgi ienākuma nodokļa kodam. Atsevišķi apskata piensaimniecībai izmantotās zālāju platības un citus zālājus. PBS aprēķināšanas vajadzībām Flandrija ir iedalīta 13 zonās atkarībā no attiecīgās zonas agronomiskajām īpašībām.
(38)
Piensaimniecības zālājiem visaugstākais PBS ir Antverpenes Kempenlandes reģionā (55 700 BEF/ha), viszemākais ir Kāpu apgabalā (33 167 BEF/ha), bet vidējais rādītājs Flandrijai kopumā ir 44 160 BEF/ha. Zālājiem, kas nav piensaimniecības zālāji, visaugstākais PBS ir Rietumflandrijas reģionā ar smilšainu/mālainu augsni (36 100 BEF/ha), viszemākais ir Kāpu apgabalā (24 633 BEF/ha), bet vidējais rādītājs Flandrijai kopumā ir 31 941 BEF/ha.
(39)
Ūdens zonās kompensācija ir pamatota uz to, ka maksimālais slāpekļa mēslojuma daudzuma ierobežojums ir 350 kg/ha, bet parastās platībās tas ir 450 kg/ha. Tas atbilst samazinājumam par 22 %. Saskaņā ar likumu par ieņēmumu samazināšanos Beļģijas iestādes ir aprēķinājušas, ka raža tādēļ samazināsies par 15 %. Tomēr ietekme uz saimniecības rentabilitāti būs lielāka. Pēc pastāvīgo izmaksu atņemšanas saskaņā ar Beļģijas iestāžu aprēķiniem PBS vidēji atbilst 40 % no kopējās ražas. Tādējādi, ražai samazinoties par 15 %, PBS samazināsies par 37,5 % (15 % × 100/40). Tādējādi attiecīgajās platībās novāktās ražas samazinājuma kompensācijas pamats ir PBS × 37,5 %. Vienlaikus ūdens zonās lauksaimniekiem ir jālieto par 50 kg/ha mazāk ķīmiskā mēslojuma. Tas atbilst BEF 800 lielam ietaupījumam (50 kg N × 16 BEF/kg). Tāpēc šo summu atskaita no maksājamās atbalsta summas.
(40)
Dabas zonās kompensāciju nosaka, pamatojoties uz tādiem pašiem principiem. Dabas zonā maksimālais slāpekļa mēslojuma daudzuma ierobežojums ir 400 kg/ha, bet parastās platībās tas ir 450 kg/ha, kas atbilst samazinājumam par 11 %. Pēc Beļģijas iestāžu aprēķiniem raža tādēļ samazināsies par 7 %. Ražai samazinoties par 7 %, PBS samazināsies par 17,5 % (7 % × 100/40). Tādējādi dabas zonās novāktās ražas samazinājuma kompensācijas pamats ir PBS × 17,5 %. Turklāt piemēro to pašu atbalsta samazinājumu par BEF 800 (skatīt iepriekš 39. apsvērumu) par izmantotā mēslojuma daudzuma samazinājuma dēļ ietaupītajiem līdzekļiem.
(41)
Turpmāk esošajā tabulā ir apkopota maksājamā atbalsta augstākā, zemākā un vidējā likme.
Piensaimniecības zālāji
PBS
Atbalsta likme, ūdens zonas
FOR-L_2013285LV.01000801.notes.0001.xml.jpg
Atbalsta likme, dabas zonas
FOR-L_2013285LV.01000801.notes.0002.xml.jpg
Antverpene-Kempenlande
55 700
20 088
8 948
Kāpu apgabals
33 167
11 638
5 004
Vidēji
44 160
15 760
9 928
Citi zālāji
PBS
Atbalsta likme, ūdens zonas
FOR-L_2013285LV.01000801.notes.0003.xml.jpg
Atbalsta likme, dabas zonas
FOR-L_2013285LV.01000801.notes.0004.xml.jpg
Rietumflandrijas reģions ar smilšainu/mālainu augsni
36 100
12 738
5 518
Kāpu apgabals
24 633
8 437
3 511
Vidēji
31 941
11 177
4 789
(42)
Beļģijas iestādes uzsver, ka šīs ir maksimālās kompensācijas likmes par hektāru. Kopējā zālāju platība, par ko ir tiesības saņemt kompensāciju, ir 31 003 ha, no kuriem 17 468 ha atrodas ūdens zonās, bet 13 535 ha - dabas zonās. Maksimālā kompensācija, ko teorētiski būtu bijis iespējams izmaksāt, ir BEF 202 822 411 ūdens zonās un BEF 65 900 155 dabas zonās. Tomēr, ņemot vērā to, ka zālājiem, kas netiek izmantoti piensaimniecībā, atbalsta likmes ir zemākas, par zālājiem piešķirtā faktiskā kompensācija bija BEF 250 275 012 gadā, no kuriem BEF 186 505 640 tika piešķirti ūdens zonās un BEF 63 769 372 - dabas zonās. Pēc Beļģijas iestāžu sniegtās informācijas šai starpībai starp maksimālo teorētisko un faktiski samaksāto atbalsta likmi ir vairāki cēloņi, jo īpaši tas, ka kompensācija tika maksāta tikai par platībām, kurās šajā pašā saimniecībā 1994. gadā jau bija zālāji.
(43)
Kukurūzai piemēro vienotas likmes atbalstu par ražošanas apjoma samazināšanos BEF 3 600/ha apmērā ar nosacījumu, ka kukurūzu joprojām audzē tajā pašā zemes gabalā, un tā nav iesēta apartās platībās, kur pirms tam bijuši zālāji. Šo atbalstu aprēķina, pamatojoties uz aplēsēm, ka vidējais ražā novāktais kukurūzas sausnas daudzums ir 14 500 kg/ha, un ka vidējais ražas zudums stingrāko ierobežojumu ieviešanas dēļ ir 900 kg/ha. Pamatojoties uz aplēsto kukurūzas pašizmaksu, kas ir BEF 4/kg sausnas, zaudētie ienākumi ir BEF 3 600.
(44)
Turklāt lauksaimniekus mudina pēc kukurūzas audzēt zāli, lai samazinātu nitrātu noteci un izskalošanos. Šai sakarībā tika piešķirts papildu atbalsts BEF 3 600/ha apmērā. Pēc Beļģijas iestāžu sniegtās informācijas šī atbalsta summa sedz tikai zāles sēklu iegādes izmaksas.
(45)
Atbalstu piešķir uzņēmumiem ūdens un dabas zonās, lai segtu to kūtsmēslu pārpalikumu utilizācijas papildu izmaksas, kas radušies stingrāku mēslošanas ierobežojumu noteikšanas dēļ attiecībā uz kūtsmēsliem.
(46)
Atbalstu piešķir, ja uzņēmumam ir papildu kūtsmēslu pārpalikumi, kas uzkrājušies stingrāku mēslošanas ierobežojumu noteikšanas dēļ attiecībā uz kūtsmēsliem. Atbalsta aprēķinā nošķir:
a)
ģimenes lopkopības saimniecības un citas lopkopības saimniecības, kam 1993.-1996. gadā nebija vajadzīga papildu aramzeme; lai aprēķinātu kūtsmēslu utilizācijas iespējas, ņem vērā aramzemes platību saskaņā ar reģistra 1996. gada datiem;
b)
lopkopības saimniecības, kas nav ģimenes saimniecības un 1993.-1996. gadā papildus iegādājās zemi; lai aprēķinātu kūtsmēslu utilizācijas iespējas, ņem vērā aramzemes platību saskaņā ar 1994. gadā reģistrētajiem datiem (saimniecības situācija 1993. gadā).
(47)
Lai aprēķinātu atbalstu, izmanto vidējo svērto vērtību, pamatojoties uz aprēķiniem par katras sugas dzīvnieku skaitu (liellopi, cūkas, putni, citi) Flandrijā un katras sugas dzīvnieku kūtsmēslu raksturīgo minerālvielu sastāvu.
(48)
Šādi tiek aplēsts, ka katrā kūtsmēslu tonnā ir 6,6 kg slāpekļa un 4,2 kg difosfora pentoksīda.
(49)
Atbalstu maksā par katru minerālvielu vienību (kg difosfora pentoksīda (P2O5) un kg slāpekļa (N)), par ko ir tiesības saņemt kompensāciju. Maksājuma apjomu nosaka saimniecības atrašanās vieta. Maksājamā atbalsta summa ir šāda:
a)
BEF 13/vienība: saimniecībām “baltā” pašvaldībā, kur pārskatītais saražotais mēslojuma daudzums nesasniedz 75 kg P2O5/ha,
b)
BEF 20/vienība: saimniecībām “pelēkā” pašvaldībā, kur pārskatītais saražotais mēslojuma daudzums ir 75125 kg P2O5/ha,
c)
BEF 27/vienība: vienai saimniecībai, kas atrodas pašvaldībā, kur pārskatītais saražotais mēslojuma daudzums ir lielāks nekā 125 kg P2O5/ha.
(50)
Atbalsta apjoms pašvaldībās ar lielāku pārskatīto saražoto mēslojuma daudzumu ir lielāks, jo kūtsmēsli, lai tos utilizētu, ir jātransportē tālāk no saimniecības.
(51)
Papildus atbalstu maksā arī, lai kompensētu zaudējumus tiem lauksaimniekiem, kas vairs nevar vienoties ar kaimiņu saimniecībām par pārpalikušā kūtsmēslu daudzuma izkliedēšanu šo saimniecību platībās. Lai saimniecība varētu saņemt atbalstu, tai 1995. gadā bija jābūt noslēgušai vienošanos par pārpalikušo kūtsmēslu izkliedēšanu ar zemes lietotāju apgabalā, kur bija spēkā stingrākie ierobežojumi, un tai bija jābūt reģistrētai pašvaldībā, kuras pārskatītais saražotais mēslojuma daudzums pārsniedz 100 kg P2O5/ha. Kompensāciju maksā par minerālvielu vienību, t.i., par kg P2O5 un par kg N, no kuras atņemts attiecīgo lietotāju platībās izkliedētais mēslojuma daudzums. Maksimālais daudzums, par ko ir tiesības saņemt kompensāciju, ir starpība starp kūtsmēslu utilizācijas iespējām atbilstīgi parastajiem kūtsmēslu lietošanas ierobežojumiem un šīm iespējām teritorijās, kurās bija spēkā stingrākie ierobežojumi. Maksājamā summa ir atkarīga no saimniecības atrašanās vietas, un tā ir:
a)
BEF 27 par vienību: viena saimniecība pašvaldībā ar pārskatīto daudzumu lielāku par 125 kg P2O5/ha,
b)
BEF 20 par vienību visām pārējām saimniecībām.
(52)
Ģimenes lopkopības saimniecības ar kūtsmēslu pārpalikumiem zemes gabalos Kluizenes pakārtotajā virszemes ūdeņu ieguves hidrogrāfiskajā baseinā vai nitrātu riska zonās Māsas upes krastos var izmantot kūtsmēslu bankas pienākumu pieņemt papildu kūtsmēslu pārpalikumus, kas rodas kūtsmēslu lietošanas stingrāku ierobežojumu dēļ. Šajā gadījumā kompensāciju par kūtsmēslu utilizāciju un glabāšanu samazina proporcionāli tam minerālvielu daudzumam, attiecībā uz ko palīdzību ir sniegusi kūtsmēslu banka.
(53)
Tā kā ūdens zonās un dabas zonās kūtsmēslu izkliedēšanas aizliegums sākās 1. septembrī, nevis 21. septembrī kā citās zonās, atsevišķiem lauksaimniekiem radās grūtības, jo daudzās saimniecībās kūtsmēslus izkliedē pēc ražas novākšanas, un vairākus kultūraugus novāc pēc dienas, kad sākas (ikgadējais) aizliegums. Šādi saimniekot ūdens un dabas zonās vairs nebija iespējams. Beļģijas iestādes lēš, ka tādēļ šiem uzņēmumiem ir vajadzīgas papildu kūtsmēslu krātuves, kur trīs mēnešus glabāt kūtsmēslus.
(54)
Kūtsmēslu lietošanas ierobežojumu atšķirības parastās zemes platībās un ūdens un dabas zonās atbilst apmēram 50 kg P2O5/ha. Tā kā vienā tonnā kūtsmēslu vidēji ir 5,2 kg P2O5, 50 kg P2O5/ha lielais daudzums nozīmē, ka vajadzēs uzglabāt aptuveni 10 tonnas/ha.
(55)
Pamatojoties uz aplēsēm, ka 500 m3 lielas krātuves būvniecības izmaksas ir BEF 1 263 120, Beļģijas iestādes lēš, ka, lai nodrošinātu vajadzīgo glabāšanas vietu, ir jāiegulda aptuveni BEF 2 500 par tonnu, kas tiks amortizēti 20 gadu laikā, un tādējādi atbilst BEF 125/t/gadā. Tāpēc lauksaimniekiem, kam ir aramzeme, kuru saimniecībās tiek saražoti kūtsmēsli un kuri atrodas teritorijās, kur ir spēkā stingrāki kūtsmēslu lietošanas un izkliedēšanas ierobežojumi, tika piešķirta ikgadēja kompensācija BEF 1 250/ha apmērā.
(56)
Lauksaimnieki, kas 1996. gadā saņēma šo kompensāciju par kūtsmēslu uzglabāšanu saskaņā ar dekrētu par kūtsmēsliem, nevar saņemt procentu likmju subsīdijas vai kapitāla piemaksas par to pašu gadu par mājlopu kūtsmēslu krātuvju būvniecību no Flandrijas Lauksaimniecības investīciju fonda (VLF).
(57)
Tā kā lauksaimnieki, kam ir zeme, kas atrodas ūdens zonās, nevar pilnībā nodrošināt pieļaujamo slāpekļa daudzumu uz hektāru, izmantojot lopu kūtsmēslus, Beļģijas iestādes paredz, ka lauksaimnieki, kas apsaimnieko šīs teritorijas, centīsies saglabāt ražīgumu, lietojot vairāk ķīmiskā mēslojuma, jo īpaši “citiem kultūraugiem” un kukurūzai.
(58)
Pieņem, ka šīs saimniecības lietos papildu 60 kg N/ha, kas izmaksās BEF 16/kg. Tāpēc maksājamais atbalsts ir BEF 960 (60 × 16), kas noapaļojot veido BEF 1 000/ha lielu vienotu likmi.
(59)
Lauksaimnieki, kam 1994. gadā ūdens un dabas zonās bija aramzeme, drīkst iesniegt pieteikumu kūtsmēslu bankā, kas ir atbildīga par shēmas administrēšanu, lai saņemtu kompensāciju par saimniekošanu šajās teritorijās. Viņiem kartēs un plānos jānorāda aramzeme, identificējot individuālus zemes gabalus, pievienojot kultūraugu plānu 1994. gadam un mēslošanas gadam. Ja aramzeme atrodas vairākās teritorijās vai zonās, kompensāciju aprēķina, pamatojoties uz stingrākajiem kūtsmēslu lietošanas un izkliedēšanas ierobežojumiem. Kūtsmēslu banka izskata pieteikumus un informē iesniedzējus par maksājamo kompensāciju, izmantojot visu tai pieejamo informāciju. Kompensāciju nemaksā, ja tā ir mazāka par BEF 1 000. Pieteikuma iesniedzējiem ir tiesības iesniegt apelācijas sūdzību Flandrijas vides ministram, kam sešu mēnešu laikā ir jāpieņem lēmums, pretējā gadījumā apelācijas sūdzība tiek uzskatīta par apstiprinātu.
(60)
Kūtsmēslu banka, policijas darbinieki un vides, dabas, zemes un ūdens apsaimniekošanas iestādes vides inspekcijas nodaļas darbinieki un citi ierēdņi drīkst pārbaudīt, vai lauksaimnieki pilda savus dekrētā par mēslojumu paredzētos pienākumus. Pārkāpumu gadījumā lauksaimniekiem var pieprasīt atmaksāt saņemto atbalstu. Saskaņā ar dekrētu par kūtsmēsliem atbalstu nevar piešķirt par atmatā atstātu zemi.
III. ATBALSTA NOVĒRTĒJUMS
(61)
Iepriekšminētie pasākumi ir valsts atbalsts Līguma 107. panta 1. punkta izpratnē. Kompensāciju piešķir no valsts līdzekļiem, un tā tiek maksāta noteiktām lauksaimnieku kategorijām, t.i., lauksaimniekiem, kuru saimniecība atrodas ūdens zonās vai dabas zonās. Šis atbalsts kropļo vai var kropļot konkurenci un ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm, jo tas uzlabo to lauksaimnieku konkurētspējas situāciju, kuri saņem kompensāciju, salīdzinājumā ar lauksaimniekiem citur Beļģijā vai citās dalībvalstīs, kuri nesaņem atbalstu. Turklāt, ciktāl šo lauksaimnieku saražotos ražojumus tirgo ES iekšējā tirgū, šķiet, ka pasākumi ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm.
(62)
Beļģijas iestādes savos rakstiskajos apsvērumos ir uzsvērušas atbalsta shēmas uz vides aizsardzību orientētos mērķus, un šajā kontekstā ir atsaukušās uz Padomes 1992. gada 30. jūnija Regulu (EEK) Nr. 2078/92 par lauksaimniecības ražošanas metodēm, kas atbilst vides aizsardzības un lauku apvidu saglabāšanas prasībām (turpmāk Regula (EEK) Nr. 2078/92) (8), un Kopienas pamatnostādnēm par valsts atbalstu vides aizsardzībai (9). Pamatnostādņu par atbalstu vides aizsardzībai 2.1. punkts nosaka, ka lauksaimniecības nozarē pamatnostādnes nepiemēro jomā, uz ko attiecas Regula (EEK) Nr. 2078/92. Tāpēc ir lietderīgi sākumā apsvērt Regulas (EEK) Nr. 2078/92 piemērošanu attiecīgajiem pasākumiem.
(63)
Beļģijas iestādes izskaidroja, ka kompensācija lauksaimniekiem, kas piešķirta, īstenojot pasākumu dabas zonās un ūdens zonās, ir uzskatāma par Regulas (EEK) Nr. 2078/92 noteikumu īstenošanu.
(64)
Ar Regulu (EEK) Nr. 2078/92 tiek izveidota Kopienas atbalsta shēma, kas paredzēta, lai cita starpā veicinātu brīvprātīgu tādu saimniekošanas metožu izmantošanu, kas samazina lauksaimniecības piesārņojošo ietekmi, pamatojoties uz lauksaimnieka izteiktu apņemšanos (2. panta 1. punkts). Dalībvalstis nosaka atbalsta piešķiršanas nosacījumus un maksājamo atbalsta summu, pamatojoties uz atbalsta saņēmēja veikto apņemšanos, ienākumu zaudējumu un motivējoša stimula vajadzību (5. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts). Papildus saskaņā ar Komisijas noteiktiem nosacījumiem Kopiena var arī papildināt noteiktas dalībvalstu piešķirtas piemaksas, lai kompensētu ienākumu zaudējumus, kas radušies 2. pantā minēto ierobežojumu obligātas piemērošanas dēļ sakarā ar pasākumiem, kas īstenoti šajās dalībvalstīs saskaņā ar Kopienas noteikumiem (Regulas (EEK) Nr. 2078/92 4. panta 5. punkts).
(65)
Turklāt saskaņā ar 10. panta 1. punktu dalībvalstis var ieviest valsts finansētas shēmas papildu pasākumu īstenošanai, kurās paredzēti citādi atbalsta piešķiršanas nosacījumi, nekā paredzēts regulā, vai summas, kas pārsniedz regulā noteiktos ierobežojumus. Šīm shēmām ir jāatbilst regulas mērķiem un noteikumiem par valsts atbalstu.
(66)
Vērtējamās shēmas mērķis nav kompensēt zaudējumus, kas saistīti ar lauksaimnieku brīvprātīgu apņemšanos pildīšanu. Šīs shēmas kompensācijām arī nav paredzēts Kopienas līdzfinansējums tādu Beļģijas īstenotu pasākumu kontekstā, ko īsteno, ievērojot Komisijas noteiktus nosacījumus. Šī shēma attiecas uz (tikai) par valsts līdzekļiem finansētu kompensāciju par zaudējumiem, kas rodas, pildot valsts tiesību aktos par mēslošanas līdzekļiem paredzētos pienākumus.
(67)
Tāpēc atbalsts neietilpst regulas piemērošanas jomā un ir jāizvērtē saskaņā ar piemērojamajiem noteikumiem par valsts atbalstu.
IV. KOPIENAS PAMATNOSTĀDŅU PAR VALSTS ATBALSTU VIDES AIZSARDZĪBAI PIEMĒROŠANA
(68)
Jāapsver, vai pasākumu var uzskatīt par saderīgu ar Komisijas noteiktajām 1994. gada Pamatnostādnēm par valsts atbalstu vides aizsardzībai (10) (turpmāk “pamatnostādnes”), kas bija piemērojamas pasākuma īstenošanas laikā (11).
(69)
Šajā kontekstā ir jāpiebilst, ka atbalsta pasākumi zālāju vai kukurūzas ražas samazināšanās zaudējumu kompensēšanai, atbalsts par kūtsmēslu pārpalikumu utilizāciju un vajadzīgā mākslīgā mēslojuma izmantošanas papildu izmaksu kompensācija ir darbības atbalsts. Atbildot uz Komisijas dienestu jautājumu, Beļģijas iestādes paskaidroja, ka, kaut gan kūtsmēslu glabāšanas izmaksas ir salīdzināmas ar izmaksām par ieguldījumiem papildu kūtsmēslu krātuvēs, patiesībā nav tieši saistītas ar faktiskiem ieguldījumiem. Ņemot vērā šos skaidrojumus, Komisija uzskata, ka arī šis pasākums ir uzskatāms par darbības atbalstu.
(70)
Kopumā Komisija uzskata, ka ir maz ticams, ka ar darbības atbalstu lauksaimniecības nozarē var dot ilgstošu ieguldījumu nozares attīstībā, un ka ar to var radīt konkurences apstākļu izkropļojumu, kas ir nelabvēlīgs lauksaimniekiem, kuri nesaņem šādu atbalstu. Tāpēc Komisija šādu atbalstu vērtē stingri.
(71)
Darbības atbalsta piešķiršana saistībā ar vides aizsardzības pasākumiem ir apskatīta pamatnostādņu 3.4. punktā. Tas ir šāds:
“Saskaņā ar ilglaicīgām politikas nostādnēm Komisija parasti neapstiprina darbības atbalstu, ar ko sedz tādas uzņēmumu izmaksas, kas izriet no to radītā piesārņojuma vai apgrūtinājuma. Tomēr Komisija dažos labi definētos apstākļos var pieļaut šī principa izņēmumu. Līdz šim tā ir tādu pieļāvusi atkritumu apsaimniekošanas jomā un attiecībā uz dabas resursu nodokļu atvieglojumiem. Komisija arī turpmāk šādus gadījumus novērtēs atbilstoši apstākļiem un ņemot vērā stingros kritērijus, ko tā ir izstrādājusi divās iepriekšminētajās jomās. Tie paredz, ka atbalstam jākompensē tikai ražošanas papildu izmaksas salīdzinājumā ar ierastajām izmaksām, un tam jābūt pagaidu raksturam un principā degresīvam, lai motivētu saņēmējus ātrāk samazināt piesārņojumu vai ātrāk sākt efektīvāk izmantot resursus. Turklāt atbalsts nedrīkst būt pretrunā citiem EK līguma noteikumiem, jo īpaši tiem, kas saistīti ar preču un pakalpojumu brīvu kustību.
Atkritumu apsaimniekošanas jomā publiskais finansējums, kas sedz sadzīves atkritumu selektīvās vākšanas, reģenerācijas un apstrādes papildu izmaksas par labu uzņēmumiem un patērētājiem, var tikt piešķirts valsts atbalsta veidā, bet šajā gadījumā to var sankcionēt ar nosacījumu, ka uzņēmumi maksā proporcionāli tam, kā tie izmanto sistēmu, vai to saražotajam atkritumu daudzumam uzņēmumā. Atbalsts rūpniecības un lauksaimniecības atkritumu vākšanai, reģenerācijai un apstrādei katrā gadījumā tiek izskatīts individuāli.
Jaunu dabas resursu nodokļu pagaidu atvieglojumus var sankcionēt, ja ir jākompensē konkurētspējas zaudējums, jo īpaši starptautiskā līmenī. Papildus jāņem vērā arī tās darbības, kas par atbalsta saņemšanu uzņēmumiem jāveic, lai samazinātu piesārņojumu. Šis noteikums attiecas arī uz tādu nodokļu atvieglojumiem, kas ieviesti saskaņā ar EK tiesību aktiem, kuros dalībvalstis var noteikt atvieglojumu vai tā summu.”
(72)
Attiecībā uz atbalstu pārpalikušo kūtsmēslu uzglabāšanai un utilizācijai Komisija uzskata, ka pārpalikušos kūtsmēslus var uzskatīt par lauksaimniecības atkritumu veidu. Saskaņā ar iepriekšminētajām pamatnostādnēm atbalsts par šādu atkritumu utilizāciju katrā individuālā gadījumā ir jāvērtē atsevišķi, ņemot vērā kritērijus to 3.4. punktā.
(73)
Komisija konstatē, ka attiecīgajam pasākumam bija pagaidu raksturs, jo to piemēroja tikai 1996. un 1997. gadā. Turklāt Komisija konstatē, ka Beļģijas iestādes nav paziņojušas par to, ka tās turpina veikt tiešos atbalsta maksājumus par kūtsmēslu glabāšanu un utilizāciju, kaut gan kūtsmēslu bankai joprojām ir tādas pašas vienošanās ar zināmiem lauksaimniekiem par kūtsmēslu savākšanu.
(74)
Komisijai jāņem vērā arī tas, ka atbalsta pasākumi nav degresīvi, jo abos apskatītajos gados tiek maksāta vienāda atbalsta summa (sal. 38.-40., 49.-51. apsvērumu).
(75)
Turklāt, pamatojoties uz Beļģijas iestāžu sniegto informāciju, šķiet, ka pasākums ir paredzēts, lai kompensētu visas neizlietoto kūtsmēslu glabāšanas un utilizācijas izmaksas, kas izriet no jutīgajās zonās noteiktajiem ierobežojumiem. Tādējādi lauksaimniekiem tiktu segti izdevumi par atkritumu utilizāciju. Turklāt šķiet, ka lauksaimniekiem jutīgajās zonās nav izvirzītas nekādas prasības veikt darbības, kuru mērķis būtu samazināt saimniecībā saražoto kūtsmēslu daudzumu. Tādējādi no lauksaimniekiem par atbalstu nekas netiek prasīts pretī, un atbalsts vienkārši kompensē viņu izdevumus, kas rodas, pildot stingrākus kūtsmēslu lietošanas ierobežojumus, kas noteikti jutīgajām zonām. Tāpēc pasākums nemotivē samazināt saražoto kūtsmēslu daudzumu.
(76)
Šo iemeslu dēļ Komisija uzskata, ka pasākumi neatbilst pamatnostādnēm un Regulas (EEK) Nr. 2078/92 mērķiem. Tāpēc Komisija uzskata, ka tie nav saderīgi ar iekšējo tirgu.
(77)
Attiecībā uz atbalstu, kas paredzēts, lai kompensētu lauksaimniekiem ražošanas apjoma zudumu mājlopu kūtsmēslu lietošanas ierobežojumu dēļ, tostarp atbalstu, kas paredzēts, lai kompensētu mākslīgo mēslošanas līdzekļu iegādes papildu izmaksas, Komisija konstatē, ka atbalsts par zaudēto ražošanas apjomu pamatnostādnēs nav atsevišķi minēts. Tomēr, ciktāl to kūtsmēslu lietošanas ierobežojumu dēļ samazinās raža, tie, iespējams, palielinās lauksaimnieku ražošanas izmaksas attiecībā uz pārējo kultūraugu audzēšanas izmaksām. Saskaņā ar iepriekšminētajās pamatnostādnēs izklāstītajiem principiem jāsecina, ka šāds atbalsts ir pamatots tikai, ja tiek izpildīti šādi nosacījumi (12):
a)
atbalstam jābūt pagaidu raksturam un principā degresīvam, lai motivētu samazināt piesārņojumu vai ātrāk ieviest resursu efektīvāka lietojuma veidus;
b)
atbalstam jāatlīdzina tikai tās ražošanas izmaksas, kas radušās papildus ierastajām izmaksām;
c)
atbalsts nedrīkst būt pretrunā citiem EK līguma noteikumiem.
Papildus no Regulas (EEK) Nr. 2078/92 10. panta izriet, ka atbalstam, kas piešķirts ārpus regulas piemērošanas jomas, bet ar mērķi sasniegt vienu no tās 2. pantā izklāstītajiem ierobežojumiem, ir jāatbilst regulas mērķiem.
(78)
Atbalstu piemēroja tikai divus gadus ilgā laikposmā, tāpēc tas būtu uzskatāms par pagaidu atbalstu. Beļģijas iestāžu 2013. gada 14. janvāra informācijas iesniegumā bija apstiprināts, ka pasākumi tika izbeigti 1998. gadā.
(79)
Tomēr atbalsts pasākuma piemērošanas laikā nebija degresīvs (sal. 38.-40., 49.-51. apsvērumu), un tādējādi nemotivēja ātrāk ieviest efektīvākus resursu izlietojuma veidus.
(80)
Kā norādīts iepriekš, kompensāciju par ražas zudumu zālājos aprēķina, atsaucoties uz kopējo pieļaujamo mēslojuma daudzumu zonās, kas nav jutīgas, proti, 450 kg N/ha zālājiem un 325 kg N/ha kukurūzai. Saskaņā ar Beļģijas iestāžu sniegto informāciju šie dati ir aprēķināti zinātniski, lai nodrošinātu, ka nitrātu koncentrācija gruntsūdeņos un virszemes ūdeņos nepārsniegtu 50 mg NO3-N/l vai 11,3 mg NO3-N/l, ņemot vērā vidējos pieļaujamos zudumus 70 kg NO3-N/l uz hektāru gadā. To mērķis ir vienlaikus nodrošināt iespēju novākt optimālu ražu ar minimālu izskaloto barības vielu daudzumu. Dabas zonās un ūdens zonās noteiktie ierobežojumi ir aprēķināti saskaņā ar tādu pašu principu, ņemot vērā to, ka šīs zonas ir jutīgākas pret nitrātu piesārņojuma risku nekā citas zonas.
(81)
Beļģijas iestādes 1998. gada 7. augusta vēstulē paskaidroja, ka ir izlemts aprēķināt kompensāciju par starpību starp ierobežojumu vērtībām, ņemot vērā kopējo slāpekļa daudzumu, ko var likumīgi lietot un kas ietver gan mākslīgajos mēslošanas līdzekļos, gan mājlopu kūtsmēslos esošo slāpekli. Saskaņā ar Beļģijas iestāžu sniegtajiem datiem šāda pieeja tika izmantota, jo tika uzskatīts par vajadzīgu nodrošināt vienlīdzīgu attieksmi pret lauksaimniekiem vienā un tajā pašā reģionā, lai lauksaimnieki, kuru zeme atrodas teritorijā, uz kuru attiecas stingrāki vietējie standarti, neciestu salīdzinājumā ar lauksaimniekiem, ko neietekmē šādi standarti. Ja standarti visiem lauksaimniekiem visās teritorijās būtu vienādi, šī konkurences priekšrocība būtu likvidēta, un nekādas kompensācijas nebūtu jāmaksā. Šajā gadījumā, ja lauksaimnieki cenšas pārsniegt vides kvalitātes pamata standartu, ir iespējams aprēķināt kompensācijas maksājumu, pamatojoties uz starpību starp sasniegto un kvalitātes standartu.
(82)
Pamatojoties uz šo vienlīdzīgas attieksmes principu pret viena reģiona lauksaimniekiem, Beļģijas iestādes uzskatīja, ka piemērojamie noteikumi nav pārmērīga kompensācija lauksaimniekiem un/vai kompensācija par tādu lauksaimniecības metožu izmantošanas pārtraukšanu, kas ir pretrunā ES noteikumiem. Tās argumentēja, ka nelabvēlīgāki vai labvēlīgāki konkurences apstākļi vienā lauksaimniecības reģionā būs izteiktāki šajā reģionā nekā ES kopumā. Tāpēc Flandrijā tika kompensēti visi zaudējumi (atbilstoši faktiskajam ražas zudumam), ko cieta lauksaimnieki, kuru zeme atrodas teritorijā, kur ir stingrāki vietējie standarti.
(83)
Turklāt Beļģijas iestādes norādīja, ka 1996. un 1997. gadā Flandrijas reģionā jau bija ieviesti stingrāki vietējie standarti, kamēr nitrātu direktīvā šādas prasības nebija paredzētas līdz 1998. gada 20. decembrim. Jutīgajās ūdens zonās bija ieviests ierobežojums 200 kg N/ha apmērā zālājiem, bet kukurūzai un citām kultūrām tas bija 170 kg N/ha. Tādējādi saskaņā ar Beļģijas iestāžu datiem pieļaujamais mājlopu kūtsmēslu daudzums kopš 1996. gada jau bija mazāks nekā Direktīvā 91/676/EEK paredzētajā pirmajā darbības programmā noteiktais, un dažiem kultūraugiem tas bija noteikts otrajā darbības programmā paredzētajā līmenī.
(84)
Beļģijas iestādes 2013. gada 14. janvārī sniedza detalizētu informāciju par aprēķināšanas metodi, lai parādītu, ka tā atbilda lauksaimniecības praksei un ES juridiskajiem noteikumiem, kas bija spēkā pasākuma darbības laikā.
(85)
Tomēr, pamatojoties uz pieejamo informāciju, nešķiet, ka noteikumi ūdens zonās un dabas zonās ievērojami pārsniegtu Direktīvā 91/676/EEK noteiktos pienākumus. Šajā kontekstā Komisija konstatē, ka arī Beļģijas iestādes savos rakstiskajos novērojumos ir norādījušas, ka ir identificējušas, ka ūdens zonas un dabas zonas ir īpaši jutīgas pret piesārņojumu ar nitrātiem, un ka tās tāpēc uzskatīja, ka ir vajadzīgi stingrāki ierobežojumi, lai varētu sasniegt virszemes ūdeņiem, jo īpaši dzeramā ūdens ieguvei izmantotajiem ūdeņiem, kā arī gruntsūdeņiem, izvirzīto nitrātu daudzuma mērķi, kas ir 50 mg nitrātu uz litru. Šis daudzums bija obligāti jāsasniedz 1995. gada beigās saskaņā ar Direktīvu 91/676/EEK.
(86)
Turklāt attiecībā uz kompensācijas aprēķināšanas metodi Komisija lūdza Beļģijas iestādēm sniegt apstiprinātus pētījumus, lai pierādītu aprēķinā izmantoto pieņēmumu precizitāti. Jo īpaši Beļģijas iestādēm lūdza sniegt pētījumu rezultātus, kas pierādītu, ka, samazinot kopējo mēslojuma daudzumu no 450 kg N/ha līdz 350 kg N/ha, raža patiešām samazinās par 15 %, un ka samazinot mēslojuma daudzumu no 450 kg N/ha līdz 400 kg N/ha, raža samazinās par 7 %. Beļģijas iestādes 2013. gada 14. janvāra atbildē pierādīja aprēķinu pamatojošo pieņēmumu precizitāti.
(87)
Turklāt Beļģijas iestādēm lūdza sniegt arī papildinformāciju par pieņēmumiem, kas izmantoti, lai aprēķinātu šī ražas samazinājuma ietekmi uz saimniecības kopējo ienesīgumu, izmantojot dažādas hipotēzes, tostarp hipotēzi, kurā apskatīta tikai augkopības saimniecība un jaukta augkopības/lopkopības saimniecība. Jo īpaši Komisija lūdza Beļģijas iestādēm sniegt detalizētu skaidrojumu tam, kāpēc tiek uzskatīts, ka, zāles ražai jauktā augkopības/lopkopības saimniecībā samazinoties par 15 %, saimniecības rentabilitāte samazinās par 40 %, ņemot vērā dažādos lopkopības veidus. Beļģijas iestādes sniedza šo informāciju 2013. gada 14. janvāra atbildē.
(88)
Turklāt Beļģijas iestādēm lūdza sniegt aprēķinus, kas pamatoti uz alternatīvām kompensācijas metodēm, piemēram, lopbarības, ar ko aizstāj zaudēto ražu, iegādes izmaksu kompensāciju. Beļģijas iestādes 2013. gada 14. janvāra atbildē atkārtoti uzsver, ka šādi aprēķini pasākuma īstenošanas laikā netika veikti, tāpēc tagad tādus vairs nav iespējams veikt.
(89)
Tāpēc Komisija uzskata, ka Beļģijas iestādes nav pierādījušas, ka atbalsts attiecās tikai uz ražošanas papildu izmaksām. Turklāt, kā parādīts iepriekš (79. apsvērums), atbalsts nebija degresīvs.
(90)
Tāpēc atbalsta piešķiršana par ražas zudumu neatbilst pamatnostādņu nosacījumiem. Šo iemeslu dēļ Komisija uzskata, ka šie atbalsta pasākumi nav saderīgi ar Līgumu.
V. SECINĀJUMS
(91)
Komisija secina, ka Beļģija ir nelikumīgi īstenojusi kompensācijas shēmu saskaņā ar dekrētu par kūtsmēsliem, pārkāpjot EK līguma 93. panta 3. punktu (tagad LESD 108. panta 3. punkts).
(92)
Pasākumi neietilpst Regulas (EEK) Nr. 2078/92 piemērošanas jomā.
(93)
Neizlietoto kūtsmēslu uzglabāšanas un utilizācijas izmaksu un ražas zudumu kompensācijas pasākumi ir darbības atbalsts, ko var pasludināt par saderīgu tikai izņēmuma gadījumos. Šai sakarībā pamatnostādņu stingrie principi paredz, ka atbalstu uzglabāšanai un utilizācijai var pasludināt par saderīgu, ja tas ir degresīvs pagaidu pasākums un ja to īstenojot, no lauksaimnieka kaut kas tiek prasīts pretī. Atbalstam par ražas zudumu jābūt degresīvam un pagaidu atbalstam un jākompensē tikai ražošanas papildu izmaksas. Saskaņā ar iepriekš izklāstīto analīzi šie nosacījumi nav izpildīti.
(94)
Ja no atbalsta saņēmēja par atbalstu nekas netiek prasīts pretī, un ciktāl atbalsta pasākumos nav stimulu saņēmējiem veikt papildu darbības, lai uzlabotu vides aizsardzību, Komisija uzskata, ka šis atbalsta pasākums neveicina konkrētas saimnieciskas darbības LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē.
(95)
Dekrēts par kūtsmēsliem tika atcelts 1998. gadā, un visi pasākumi tika izbeigti.
(96)
Iepriekšminēto iemeslu dēļ Komisija secina, ka pasākuma piemērošanas laikā 1996. un 1997. gadā tas bija nelikumīgs un nesaderīgs atbalsts, kas principā ir jāatgūst.
(97)
Uz Komisijas tiesībām atgūt nesaderīgu atbalstu attiecas desmit gadu noilgums (13), tāpēc šo nesaderīgo atbalstu nevar atgūt.
(98)
Jebkurš individuāls atbalsts, kas piešķiršanas laikā atbilda grupu atbrīvojuma vai apstiprinātas shēmas nosacījumiem, ir saderīgs ar iekšējo tirgu atbilstoši šim atbalsta veidam piemērojamai maksimālajai atbalsta intensitātei,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Valsts atbalsts, kas piešķirts kā kompensācija saskaņā ar dekrētu par kūtsmēsliem, ko nelikumīgi īstenojusi Beļģija, pārkāpjot EK līguma 93. panta 3. punktu, nav saderīgs ar iekšējo tirgu.
2. pants
Individuāls atbalsts, kas piešķirts saskaņā ar 1. pantā minēto shēmu, piešķiršanas laikā atbilda grupu atbrīvojuma vai apstiprinātas shēmas nosacījumiem, ir saderīgs ar iekšējo tirgu līdz maksimālajai atbalsta intensitātei, ko piemēro šādam atbalsta veidam.
3. pants
Šis lēmums ir adresēts Beļģijas Karalistei.
Briselē, 2013. gada 16. septembrī