РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 17 юли 2013 година
относно Държавна помощ SA.21233 C/11 (ex NN/11, ex CP 137/06), приведена в действие от Испания Система за данъчно облагане, приложима за някои споразумения за финансов лизинг, известна като испанска система „лизинг срещу данък“
(нотифицирано под номер C(2013) 4426)
(само текстът на испански език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2014/200/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, алинея първа от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (1) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
Според няколко жалби, заведени в Комисията от май 2006 г. насам, испанската система „лизинг срещу данък“ (STL), която се прилага от 2002 г. насам по отношение на корабоплавателни предприятия, им позволява да закупуват кораби в Испания на цени, по-ниски с 20-30 %. По-специално две национални федерации на корабостроителници и една независима корабостроителница са подали жалби, че тази схема води до загуба на договори за корабостроене от техните членове в полза на испански корабостроителници. На 13 юли 2010 г. асоциациите на корабостроителници от седем европейски държави заедно подписаха петиция срещу така наречената испанска система „лизинг срещу данък“ (наричана по-долу „STL“). Поне едно корабоплавателно предприятие е подкрепило тези жалби. През август 2010 г. член на Европейския парламент зададе въпрос по тази тема (2).
(2)
С писма от 15 септември 2006 г., 30 януари 2007 г., 6 ноември 2007 г. и 3 март 2008 г. Комисията изпрати на Испания запитвания за информация. Испания отговори с писма от 16 октомври 2006 г., 23 и 27 февруари 2007 г., 11 януари и 27 март 2008 г. На проведена на 29 април 2008 г. среща Комисията поиска допълнителна информация, която Испания предостави с писмо от 17 юни 2008 г. Комисията поиска още допълнителна информация с писма от 23 септември 2008 г., която Испания предостави посредством писмо от 24 октомври 2008 г.
(3)
След получаването на нова информация от жалбоподателите Комисията поиска допълнителна информация посредством писма от 11 януари и 25 май 2010 г. Испания отговори с писма от 10 март и 26 юли 2010 г. На 24 януари 2011 г. бе проведена среща с испанските органи.
(4)
С писмо от 29 юни 2011 г. Комисията уведоми Испания за решението си да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз, по отношение на помощта.
(5)
С писмо от 2 август 2011 г. Испания представи мнението си относно решението за откриване на официална процедура.
(6)
Решението на Комисията за откриване на официална процедура по разследване (наричано по-долу „Решение C(2011) 4494 окончателен“) бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си по мерките.
(7)
Комисията получи мнения на няколко заинтересовани страни: с писма от 23 февруари, 7 март, 11 юли и 29 октомври 2012 г. и 12 и 25 февруари и 22 април 2013 г. ги препрати на Испания, на която бе дадена възможност да реагира. Мненията ѝ бяха получени с писма от 30 април, 24 май, 9 и 23 юли и 14 ноември 2012 г. и 25 февруари, 12 март и 21 май 2013 г. Испания също представи допълнителни коментари с писма от 3 и 9 октомври 2012 г. По тяхно искане Комисията проведе срещи с Pequeños y Medianos Astilleros en Reconversión (PYMAR) (4) на 13 ноември 2012 г. и 4 февруари 2013 г. и с испанските органи на 6 март 2013 г.
2. ОПИСАНИЕ НА ИСПАНСКАТА СИСТЕМА „ЛИЗИНГ СРЕЩУ ДАНЪК“
(8)
Испанската система „лизинг срещу данък“ се прилага по отношение на сделки, които включват построяването от страна на корабостроителници (продавачи) и придобиването от страна на корабоплавателни предприятия (купувачи) на морски плавателни съдове и финансирането на тези сделки посредством ad hoc правна и финансова структура.
(9)
Системата STL се основава на:
-
ad-hoc правна и финансова структура, организирана от банка и действаща между корабоплавателното предприятие и корабостроителницата, съответно купувача и продавача на плавателния съд
-
сложна мрежа от договори между различните страни по сделката;
-
използването на няколко испански данъчни мерки.
(10)
По искане на Комисията испанските органи потвърдиха, че STL е приложена при 273 сделки за корабостроене и придобиване между 1 януари 2002 г. и 30 юни 2010 г. на обща стойност от 8 727 997 332 EUR. Прилагането на схемата продължава до 29 юни 2011 г., когато е дадено началото на официалната процедура по разследване. Купувачите са корабоплавателни предприятия от цяла Европа и извън нея. Всички с изключение на една от сделките (договор за 6 148 969 EUR) са с испански корабостроителници.
2.1. STL - ПРАВНА И ФИНАНСОВА СТРУКТУРА
(11)
Както бе посочено, операция със STL позволява на собственик на кораб да притежава нов плавателен съд, построен с 20 %-30 % отстъпка от цената, която се предлага от корабостроителницата. С цел получаването на намалената цена (след приспадане на отстъпката) корабоплавателното предприятие трябва да се съгласи да не купува плавателния съд директно от корабостроителницата, а от испанско обединение по икономически интереси (ОИИ), създадено съгласно испанското законодателство от банка.
(12)
Структурата STL е схема за данъчно планиране, която най-общо се организира от банка с цел получаване на данъчни облекчения за инвеститори в прозрачно по отношение на данъците ОИИ и с цел прехвърляне на част от тези данъчни облекчения към корабоплавателно предприятие под формата на отстъпка от цената на плавателен съд. Останалата част от облекченията се запазват от инвеститорите в ОИИ като възнаграждение за тяхната инвестиция. Освен ОИИ операцията със STL включва и други посредници като банка и предприятие за лизинг (вж. диаграмата по-долу).
(13)
На практика ОИИ взима на лизинг плавателен съд от предприятие за лизинг от датата, на която започва строителството му. След завършването му ОИИ чартира плавателния съд на корабоплавателното предприятие на база „беърбоут“, а корабоплавателното предприятие започва да експлоатира плавателния съд. Във всеки случай ОИИ се ангажира да купи плавателния съд в края на договора за лизинг, а корабоплавателното предприятие се ангажира да купи плавателния съд в края на договора за беърбоут чартър посредством договори с реципрочни опции за покупка и продажба (5). Датата на упражняване на опциите, посочена в договора за лизинг, е няколко седмици преди датата на упражняване на опциите, посочена в беърбоут чартъра. И двете опции са упражнени, щом ОИИ премине към системата за данък върху тонажа (за по-подробно описание вж. раздел 2.2.4 Мярка 4: Данък върху тонажа. Засегнатите страни подписват рамково споразумение, с което гарантират, че всички са съгласни с организацията и функционирането на структурата STL.
(14)
Сделките, които се осъществяват между различните участници във операцията със STL, са описани с повече подробности в Решение C(2011) 4494 окончателен (раздел 2.2) (6) въз основа на примери, представени от Испания (7).
2.2. STL - ДАНЪЧНИ АСПЕКТИ
(15)
Целта на схемата STL, описана в раздел по-горе, е на първо място да осигури облекченията от определени данъчни мерки в полза на ОИИ и на участващите инвеститори, които на свой ред ще прехвърлят част от тези облекчения на корабоплавателното предприятие, което придобива нов плавателен съд.
(16)
ОИИ получава данъчните облекчения на два етапа съгласно два различни набора от данъчни правила. На първия етап се прилага ранна и ускорена амортизация на отдадения на лизинг плавателен съд в рамките на „обичайната“ система за корпоративно подоходно облагане. Това генерира сериозни данъчни загуби за ОИИ. Предвид данъчната прозрачност на ОИИ тези данъчни загуби подлежат на приспадане от собствените приходи на инвеститорите, пропорционално на техните дялове в ОИИ.
(17)
При обичайни обстоятелства данъчните спестявания, реализирани от тази ранна и ускорена амортизация на разходите за плавателен съд, следва да бъдат компенсирани на по-късен етап от увеличени данъчни плащания било то при пълната амортизация на плавателния съд, когато не могат да бъдат приспаднати други разходи за амортизация, или при продажбата и резултатите от прираста на капитала при продажбата (8). Поради данъчната прозрачност на ОИИ повишената печалба през следващите години обичайно би била добавена към собствените приходи на инвеститорите и би подлежала на данъчно облагане.
(18)
Въпреки това при операция със STL ОИИ не задържат плавателните съдове след пълната амортизация. При втория етап данъчните спестявания, които произтичат от първоначални загуби, прехвърлени към инвеститорите, са гарантирани в резултат на преминаването на ОИИ към система за данък върху тонажа и пълното освобождаване на прираста на капитала, който произтича от продажбата на плавателен съд, - малко след преминаването към новата система - за корабоплавателното предприятие (9). За повече подробности относно тези два етапа вж. Решение C(2011) 4494 окончателен (раздел 2.3.1).
(19)
Според предоставената на Комисията информация (10) комбинираното въздействие от данъчните мерки, използвани при STL, позволява на ОИИ и неговите инвеститори да постигнат данъчно облекчение от приблизително 30 % от първоначалната брутна цена на плавателния съд. Част от това данъчно облекчение - първоначално получено от ОИИ/ неговите инвеститори - се задържа от инвеститорите (10-15 %), а друга част от него се прехвърля към корабоплавателното предприятие (85-90 %), което в крайна сметка става собственик на плавателния съд, като получава намаление от 20 % до 30 % от първоначалната брутна цена на плавателния съд.
(20)
Както беше посочено вече, при операциите със STL се комбинират отделни -но все пак взаимосвързани - данъчни мерки с цел реализиране на данъчно облекчение. В раздела по-долу са описани накратко тези мерки. За по-подробно описание вж. Решение C(2011) 4494 окончателен (раздел 2.4).
2.2.1. Мярка 1 - Ускорена амортизация (11) на дадените на лизинг активи
(член 115, параграф 6 от TRLIS)
(21)
В Испания данъчното третиране на лизингова сделка е различно от счетоводното третиране. Глава XIII от Кралския законодателен указ 4/2004 от 5 март 2004 г. за одобрение на консолидираната версия на Закон за корпоративното данъчно облагане (TRLIS) (12) и член 49 от Кралски указ 1777/2004 от 30 юли 2004 г. за одобрение на Наредбата за корпоративно данъчно облагане (RIS) се прилагат по отношение на договори за лизинг с минимална продължителност от две години, ако засягат движимо имущество, и десет години, ако засягат недвижимо имущество или промишлени предприятия (13).
(22)
Единствено за данъчни цели делът на плащанията, който позволява на лизингодателя да възстанови разходите за актива (14), се счита за разход, който подлежи на данъчно приспадане в определени граници, а именно: приспаднатата сума не може да превишава сумата, получена при умножаване на разходите за актива по два или три пъти официалния коефициент за максимална линейна амортизация за вида актив.
(23)
По отношение на плавателни съдове нормата на линейна амортизация се разпределя за данъчни цели в продължение на десет години (10 % годишно). Максималната норма на ускорена амортизация за отдадените на лизинг активи варира от 20 % до 30 % годишно (от 40 до 60 месеца). Съгласно испанското законодателство собствениците на плавателни съдове могат също да прилагат амортизация в съответствие с регресивния метод (15) или метода на сбора от числата на годините (SYD) (16).
2.2.2. Мярка 2: Дискреционно прилагане на ранната амортизация на отдадените на лизинг активи
(член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS и член 49 от RIS)
(24)
Съгласно член 115, параграф 6 от TRLIS ускорената амортизация на отдадения на лизинг актив към датата, на която активът става оперативен, т.е. не преди активът да бъде доставен на и да започне ползването му от страна на лизингополучателя. Въпреки това съгласно член 115, параграф 11 от TRLIS (17) Министерство на икономиката и финансите може да определи по-ранна начална дата на амортизация по официално искане на лизингополучателя. По принцип тази разпоредба се прилага при определени условия по отношение на всички отдадени на лизинг активи, които са предмет на договор за лизинг и отговарят на условията за ускорена амортизация.
(25)
Всъщност в член 115, параграф 11 от TRLIS са заложени две общи условия. Първо, новата начална дата следва да бъде определена, като се вземат предвид „специфичните характеристики на договорния или строителен период за актива и специфичното естество на стопанското му ползване“. Съгласно член 49 от RIS данъчните органи дават одобрение единствено за ранната амортизация от началото на строителния период, когато строителният период е над 12 месеца и договорът за лизинг предвижда очаквани лизингови плащания. Второ, „определянето на тази дата (следва) да не повлиява върху изчисляването на данъчната основа, която произтича от действителното използване на актива или плащанията в резултат на прехвърлянето на собствеността, което трябва да се определи в съответствие с общия данъчен режим или специалния режим, предвиден в глава VIII от дял VII от TRLIS“.
(26)
Съгласно член 48, параграф 4 от TRLIS (18) активите, които попадат в обхвата на схемата за ранна амортизация, описана в член 115, параграф 1 от TRLIS, ще бъдат отдадени на лизинг на ОИИ, регистрирани в Испания, които на свой ред ще ги дадат на лизинг на трети страни. В допълнение в член 49 от RIS е установена процедурата, която трябва да се следва при попълване на заявление за ранна амортизация на отдадени на лизинг активи.
2.2.3. Мярка 3: Обединения по икономически интереси (ОИИ)
(27)
Както бе посочено, испанските ОИИ имат различна юридическа правосубектност от тази на техните членове. В резултат на това ОИИ могат да подават заявление както за мярката за ранна амортизация, така и за алтернативната схема за данък върху тонажа, предвидена в членове 124-128 от TRLIS (вж. раздел 2.2.4), ако отговорят на изискванията съгласно испанското законодателство и дори и нито един от техните членове да не е корабоплавателно предприятие.
(28)
Въпреки това от данъчна гледна точка ОИИ са прозрачни по отношение на техните местни акционери. С други думи за целите на данъчното облагане, печалбите (или загубите), реализирани от ОИИ, се прехвърлят на техните испански местни членове на пропорционална основа. Тъй като ОИИ, които участват в операции със STL, биват третирани като инвестиционни дружества от своите членове - вместо начин за съвместно провеждане на дейност - настоящото решение ги споменава като инвеститори.
(29)
Данъчната прозрачност на ОИИ означава, че значителните загуби, регистрирани от ОИИ при ранна и ускорена амортизация, могат да бъдат прехвърлени директно на инвеститорите, които могат да компенсират тези загуби чрез собствени печалби и да намалят дължимия данък.
2.2.4. Мярка 4: Система за данък върху тонажа (членове 124 до 128 от TRLIS)
(30)
Испанското законодателство в сферата на данъка върху тонажа е в сила от 2002 г. насам. Предвижда алтернативно изчисляване на облагаемите печалби на корабоплавателните предприятия по отношение на техните допустими транспортни дейности въз основа на оперативния тонаж вместо да се взима предвид разликата между приходите и разходите.
(31)
Комисията е дала разрешение за (19) испанската схема за данък върху тонажа като съвместима държавна помощ въз основа на Насоките на Общността за държавната помощ за морския транспорт (20) (наричани по-долу „Насоки за морския транспорт“). Разпоредбите, които регулират схемата за данък върху тонажа, се съдържат в членове 124-128 от глава XVII от TRLIS.
(32)
Испания също е приела мерки за изпълнение, които се съдържат в дял VI, членове 50-52 от RIS. Комисията отбелязва, че противно на правилата, заложени в членове 124-128 от TRLIS, за които е изпратено уведомление и са разрешени от Комисията, за тези мерки за изпълнение - и по-специално за изключението, предвидено в член 50, параграф 3 от RIS (вж. раздел 2.2.5) - не е изпратено уведомление и не са одобрени от Комисията.
(33)
Както и в другите държави членки присъединяването към испанската схема за данък върху тонажа е по избор и изисква предварително одобрение от данъчните органи, което е в сила в продължение на десет години. Приходите от некорабоплавателни дейности - или такива, които не отговарят на условията - подлежат на обичайните правила за подоходно данъчно облагане.
(34)
Съгласно испанското законодателство ОИИ, които участват в STL, могат да бъдат вписани в един или повече регистри на корабоплавателни предприятия (21), тъй като според испанските органи дейностите им включват експлоатацията на собствени и чартърни плавателни съдове. Следователно понятието за експлоатация на плавателен съд включва предоставянето на даден плавателен съд на трета страна съгласно беърбоут чартър.
(35)
Данъчната основа на допустимите корабоплавателни дейности се изчислява съгласно брутния тонаж.
Нетен регистриран тонаж
Дневен размер за 100 тона (EUR)
От 0 до 1 000
0,90
От 1 001 до 10 000
0,70
От 10 001 до 25 000
0,40
Над 25 001
0,20
(36)
След изчисляване на алтернативната данъчна основа съгласно брутния тонаж, използван от корабоплавателното предприятие, към тази основа се прилага обичайният корпоративен данък.
(37)
Съгласно член 125, параграф 2, тире първо от TRLIS се приема, че облагаемата данъчна основа по схемата за данък върху тонажа включва всички приходи от (допустими) корабоплавателни дейности в открито море, включително и по-специално прираста на капитала, реализиран при последващата продажба на плавателни съдове - придобити като нови от предприятие, което се ползва от системата за данък върху тонажа, - като по отношение на предприятието продължава да се прилага системата за данък върху тонажа. В противен случай съгласно обичайните правила за корпоративно подоходно облагане - тъй като данъчната основа се определя като разликата между приходите и разходите, когато плавателните съдове се придобиват от предприятие и впоследствие се продават с прираст на капитала, този прираст представлява облагаем приход и следователно ще увеличи данъчната основа, върху която се начислява корпоративен данък.
Данъчно третиране на извънреден прираст на капитала в контекста на прехвърлянето на плавателни съдове към системата за данък върху тонажа
(38)
Прилагат се специални правила, когато даден плавателен съд - който вече не е нов - и данъчното облагане на приходите от него са прехвърлени от обичайна система за корпоративно данъчно облагане към система за данък върху тонажа. Когато дадено предприятие притежава плавателни съдове преди да се присъедини към системата за данък върху тонажа или по отношение на плавателни съдове втора употреба (наричани по-долу „използвани“ плавателни съдове), закупени когато предприятието вече се ползва от системата за данък върху тонажа, се прилага специална процедура, предвидена в член 125, параграф 2 от TRLIS (22). Съгласно тази процедура данъчното облагане на определени суми е съобразено с обичайните правила за корпоративно данъчно облагане, единствено когато плавателният съд е продаден впоследствие.
-
През първата финансова година, през която се прилага системата за данък върху тонажа, или през която е придобит използваният плавателен съд, трябва да се заделят неразпределяеми резерви, равни на разликата между нормалната пазарна стойност и нетната отчетна стойност на всеки от корабите, засегнати от това правило, или тази разлика трябва да бъде декларирана отделно в годишния отчет за всеки плавателен съд, за всяка финансова година, през която се запазва собствеността върху тях.
-
Сумата на въпросния положителен резерв заедно с положителната разлика към датата на прехвърляне на собствеността между данъчната амортизация и счетоводната амортизация на продадения плавателен съд ще бъде добавена към облагаемата основа по системата за данък върху тонажа, посочена в член 125, параграф 1 от TRLIS, при приключване на продажбата на плавателния съд.
(39)
Следователно при обичайното прилагане на испанската система за данък върху тонажа, съгласно одобрението от Комисията, евентуалният прираст на капитала се облага при преминаване към системата за данък върху тонажа и се приема, че данъчното облагане на прираста на капитал, макар и забавено, се състои на по-късен етап при продажбата или демонтирането на плавателния съд. Както бе обяснено в раздел 2.2.5, съгласно системата на STL това данъчно облагане не е отсрочено, а се избягва напълно, тъй като засегнатите плавателни съдове се считат за нови, а не за използвани. Следователно не се прилага специалната процедура.
2.2.5. Мярка 5: член 50, параграф 3 от RIS
(40)
При разрешените сделки със STL Комисията наблюдава, че ОИИ могат да се откажат от обичайната система за корпоративно подоходно облагане и да преминат към системата за данък върху тонажа, без да уредят скритите си данъчни задължения, което произтича от ранната и ускорена амортизация било то при влизането в сила на системата за данък върху тонажа, или при продажбата или демонтирането на плавателния съд.
(41)
В действителност посредством изключение от правилото, заложено в член 125, параграф 2 от TRLIS, член 50, параграф 3 от RIS (23) гласи, че при придобиване на плавателни съдове посредством кол опция, която е предвидена в договор за лизинг, вече одобрен от данъчните органи, тези плавателни съдове се считат за нови (24) - а не употребявани - без да се взема предвид това дали са били в експлоатация или са амортизирани - към датата на упражняване на опцията за лизинг, т.е. след преминаване на ОИИ към системата за данък върху тонажа. Според предоставената на Комисията информация това изключение е прилагано единствено по отношение на договори за лизинг, одобрени от данъчните органи в контекста на заявленията за ранна амортизация съгласно член 115, параграф 11 от TRLIS (вж. раздел 2.6.2 по-горе, мярка 2: Дискреционно прилагане на ранната амортизация на отдадените на лизинг активи), т.е. във връзка с отдадените на лизинг новопостроени мореплавателни съдове, придобити посредством операции със STL от испански корабостроителници, с едно изключение.
(42)
В такива случаи се приема, че съдът е бил придобит като нов от ОИИ на датата на упражняване на опцията за лизинг, т.е. след приемането от страна на ОИИ на системата за данък върху тонажа. Първото последствие от изключението, предвидено в член 50, параграф 3 от RIS, е че, се избягва прилагането на правилата, заложени в член 125, параграф 2 от TRLIS. Не е необходимо ОИИ да създава неразпределяем резерв и положителната разлика между цената, платена от корабоплавателното предприятие, и счетоводната стойност на плавателния съд в счетоводните документи на ОИИ (25), както и положителната разлика между счетоводната стойност и данъчната стойност на плавателния съд (26) не се облагат с данъци. Второто последствие е, че се приема, че приходът от продажбата на корабоплавателното предприятие (значителната цена на упражняване на опцията за беърбоут чартър) произтича от плавателен съд, закупен и продаден от предприятие, което се ползва от системата за данък върху тонажа, и ще бъде включено в облагаемата основа по системата за данък върху тонажа съгласно член 125, параграф 2, тире първо от TRLIS.
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(43)
По време на първия етап Комисията прегледа испанската система „лизинг срещу данък“, въпреки че прилагането на различни данъчни мерки следва да се анализира като единна система (всеобхватен подход), тъй като различните мерки могат да се използват единствено съвместно - de jure или de facto - и стигна до заключението, че то представлява държавна помощ.
(44)
Във втория етап отделните мерки са оценени отделно (индивидуален подход) и Комисията е стигнала до заключението на този етап, както следва:
-
Ускорената амортизация на отдадени на лизинг активи (мярка 1) може да представлява държавна помощ, но би представлявало съществуваща помощ във всеки случай, тъй като е приведена в действие преди присъединяване. Следователно не е открита официална процедура по разследва по отношение на мярката.
-
Ранната амортизация на дадените на лизинг активи (мярка 2) може да представлява държавна помощ, тъй като осигурява селективно предимство с оглед на неясните условия, заложени в испанското законодателство и дискреционните правомощия, упражнявани от испанската данъчна администрация при тълкуването на тези условия. Тази мярка, която влиза в сила през 2002 г. (27), се разглежда като неправомерна и евентуално несъвместима държавна помощ.
-
Статутът на ОИИ (мярка 3) не е идентифициран като евентуална държавна помощ. Не е открита официална процедура по разследва по отношение на мярката.
-
Системата на данък върху тонажа (мярка 4) е била разрешена от Комисията през 2002 г. като съвместима държавна помощ. Съвместимостта на одобрената система на данък върху тонажа не е поставена под въпрос в Решение C(2011) 4494 окончателен. Посредством разрешението от Комисията тази мярка следва да бъде разглеждана във всеки случай като съществуваща мярка.
Въпреки това Комисията постави под въпрос два аспекта, свързани със системата за данък върху тонажа.
-
Комисията постави въпроса дали възможността, дадена на определени предприятия като ОИИ, които участват в операции със STL, да се възползват от система за данък върху тонажа, когато техните дейности са ограничени до наемане или лизинг на плавателни съдове на база беърбоут. Комисията счете, че тези предприятия не са активни в сектора на морския транспорт на стоки и пътници съгласно определението в Регламент (ЕИО) № 4055/86 на Съвета (28) и в Регламент (ЕИО) № 3577/92 на Съвета (29), а по-скоро в сектора на финансовите инвестиции и наема и лизинга на стоки. Комисията отбеляза, че за тяхната допустимост съгласно испанската система за данък върху тонажа така и не е било изпратено уведомление и не е разрешена от Комисията.
-
Освобождаването от данъци на прираста на капитала (мярка 5) в резултат на мерки за прилагане на системата за данък върху тонажа (член 50, параграф 3 от RIS) и представено от испанските органи като част от разрешената система за данък върху тонажа, бе счетено за допълнителна мярка, която не попада в обхвата на разрешението, предоставено от Комисията през 2002 г. Тази мярка също бе счетена за неправомерна и евентуално несъвместима помощ.
(45)
Потенциалните получатели на помощта са идентифицирани като:
-
ОИИ като първични получатели на данъчните предимства;
-
членовете/ инвеститорите в ОИИ, които се ползват от данъчни предимства въз основа на прозрачността на ОИИ;
-
корабоплавателните предприятия, които получават част от данъчните предимства под формата на отстъпка от цената на кораба;
-
евентуално корабостроителниците, ангажираните банки, предприятията за лизинг и други посредници.
(46)
Комисията счете, че изглежда помощта не е съвместима с вътрешния пазар.
4. МНЕНИЯ НА ИСПАНИЯ И ЗАИНТЕРЕСОВАНИ СТРАНИ
(47)
Бяха получени мненията на испанските органи и на 41 трети страни, включително и публични органи, браншови асоциации и отделни предприятия, които са ангажирани в операции със STL или конкуренти на ангажираните с тези операции като чуждестранни корабостроителници или корабостроителни асоциации.
(48)
Наблюденията са насочени към следните аспекти на оценката на Комисията, представена в Решение C(2011) 4494 окончателен.
-
процедурни аспекти;
-
всеобхватен подход: оценката на STL като схема спрямо оценката на отделните мерки, които са част от STL;
-
дали отделните мерки представляват държавна помощ (наличието на предимство, държавни ресурси, причинност на държавата, въздействие върху конкуренцията и търговията) и дали някои от тях представляват съществуваща помощ;
-
идентифициране на получателите на помощта;
-
съвместимост на евентуална държавна помощ;
-
пречки пред възстановяване на помощта (равно третиране, оправдани правни очаквания, правна сигурност).
4.1. ПРОЦЕДУРА
(49)
Испания счита, че Комисията е открила официална процедура по разследване, без да направи надлежна справка по отношение на основните си заключения с испанските органи. В резултат на това е нарушено правото на испанската държава на защита и принципът на състезателност, който е ключов за всяка административна процедура.
(50)
Според редица трети страни Комисията е трябвало да приложи процедурата за съществуваща помощ, тъй като - ако представляват помощ - двете разглеждани данъчни мерки (правила за амортизация за отдадени на лизинг активи и системата за данък върху тонажа) следва да бъдат съществуваща помощ.
4.2. ОЦЕНКА НА STL КАТО СХЕМА/ ОЦЕНКА НА ОТДЕЛНИТЕ МЕРКИ
4.2.1. Жалбоподатели
(51)
Holland Shipbuilding счита, че STL следва да се разглежда като единна система, тъй като е организирана система, която целенасочено прилага различни данъчни мерки с цел осигуряване на икономическо предимство, което е далеч над общото предимство, което се осигурява чрез прилагането на различните мерките отделно, и тъй като мерките са независими. Прилагането на системата за данък върху тонажа позволява на ОИИ да направят от временното данъчно предимство, предоставено от ранната и ускорена амортизация, постоянно. Неясните условия, наложени от прилагането на ранната амортизация, и тяхното тълкуване от испанските органи предоставя дискриминационни правомощия на данъчната администрация. Това е доказано от факта, че на практика одобрението се предоставя, единствено при преминаване от обичайна система за корпоративно данъчно облагане към система за данък върху тонажа.
(52)
Danish Maritime и […] (30) (31) също считат, че като цяло STL като схема за държавна помощ - независимо от това кои са получателите - ясно дава икономическо предимство на определени предприятия.
4.2.2. Испания и участниците в сделките „лизинг срещу данък“
(53)
Въпреки това Испания и предприятията, идентифицирани от Комисията като потенциални получатели на помощта (корабоплавателни предприятия, банки, инвеститори в ОИИ, корабостроителници, участващи в операции със STL), възразяват срещу този всеобхватен подход.
(54)
Те считат, че STL не е записан в испанското данъчно законодателство като такава, и че операциите със STL са частни споразумения (лизинг, беърбоут чартър, ОИИ), сключени от частни страни, които имат свободата да изберат най-евтиния начин за финансиране на актив и прилагане на договорни и данъчни мерки, които са на тяхно разположение. Също така твърдят, че Испания не следва да носи отговорност за предимство, придобито от данъкоплатците с цел намаляване на данъчната им тежест. Освен това данъчното законодателство не налага прилагането на всичките мерки, посочени от Комисията в Решение C(2011) 4494 окончателен.
(55)
Asociación Española de Banca (Испанската банкова асоциация - AEB) счита, че за първи път Комисията идентифицира държавна помощ в комбинация с законни сделки между частни субекти, а не в правна разпоредба.
(56)
Вместо система AEB счита, че са налице две различни схеми (схема за амортизация и данък върху тонажа), които могат ясно да бъдат разделени и третирани отделно, независимо от това дали се използват отделно или съвместно.
(57)
В допълнение AEB счита, че Комисията не е успяла да идентифицира обща референта система преди идентифицирането на селективно предимство. Според AEB има множество начини за финансиране на придобиването на актив, като се използват различни комбинации от правни инструменти и данъчни мерки и Комисията следва да сравни всички тези алтернативни ситуации. Следователно заключението, че STL осигурява селективно предимство на определени дружества, би било изкуствено, особено ако Комисията използва за сравнение най-скъпия начин - от данъчна гледна точка - за финансиране на инвестиция, като по този начин пренебрегва мерките за стимул, които се предоставят на инвеститорите.
(58)
Следователно STL не осигурява селективно предимство. Това е доказано по-специално от факта, че Комисията идентифицира няколко потенциални получатели, които не отговарят на икономическите сектори. Като се позовава на Известие на Комисията относно прилагането на правилата за държавни помощи по отношение на мерките за пряко данъчно облагане на дружества (32) (наричано по-долу „Известие на Комисията относно данъчно облагане на дружества“) и Решение на Комисията относно нидерландската схема Groepsrentebox (33), AEB счита, че не може да се стигне до заключението, че мярката е селективна, тъй като е по-благоприятна за членовете на ОИИ, които инвестират в мореплавателни съдове, а не в други активи.
(59)
Тъй като STL се състои единствено от частни страни, които прилагат общи данъчни мерки в контекста на частни споразумения, не са включени държавни ресурси.
(60)
Според AEB не се оказва въздействие върху конкуренцията и търговията между държавите членки, тъй като основните получатели, идентифицирани от Комисията, са корабоплавателни предприятия, а до мярката имат достъп всички корабоплавателни предприятия в Европа и другаде по света.
(61)
В своите мнения тези трети страни описват STL като серия от несвързани мерки (индивидуален подход) и не представят мненията си относно STL като цяло.
4.3. КОМЕНТАРИ, СВЪРЗАНИ С ОЦЕНКАТА НА ОТДЕЛНИТЕ МЕРКИ
4.3.1. Ускорена амортизация (член 115, параграф 6 от TRLIS) (34) - мярка 1
(62)
Според Испания и определени трети страни тази мярка е като цяло приложима по отношение на всички видове активи и всички сектори. Различното данъчно и счетоводно третиране на лизингови такси не води de facto до селективност, което се доказва от многообразието на секторите, които прилагат мярката. В допълнение испанската система за корпоративно данъчно облагане позволява алтернативните мерки за ускорена амортизация. AEB заявява, че линейната амортизация не може да се приема за (единственото) сравнение за установяване на наличието на предимство, тъй като са позволени и други методи на амортизация. В член 11 от TRLIS и в членове 1-5 от RIS се предвижда възможността за прилагане на регресивни методи като регресивния метод (35) или метода на сбора от числата на годините (SYD) (36) както и възможността за амортизация на актива съгласно специфичен план, договорен с данъчната администрация (37). AEB цитира пример, че регресивният метод би бил приложим с норма, 2,5 пъти по-високо от приложимата норма за линейната амортизация, т.е. 25 %.
4.3.2. Дискреционно прилагане на ранната амортизация (член 115, параграф 11 от TRLIS, член 48, параграф 4 от TRLIS и член 49 от RIS) - мярка 2
(63)
Бе посочено, че ранната амортизация е просто метод за ускорена амортизация, съгласно който ускорената амортизация може да започне при определени условия преди датата, на която се доставя активът на или влиза в експлоатация при крайния потребител. Ако не е възможно да се приспаднат сумите, платени по време на строителството на актива, на практика това може да означава предварително облагане. Ранната амортизация единствено възстановява неутралитета и съответствието между финансовия поток и данъчното третиране.
(64)
AEB настоява, че възможността за предварително начало на периода на амортизацията е обща мярка, която също е предвидена в член 11, параграф 1, буква г) от TRLIS и член 5 от RIS, в които са определени общите правила, приложими по отношение на амортизацията. Тези разпоредби позволяват на данъчната администрация да одобри конкретен план за амортизация, представен и обоснован от данъчно задълженото лице, включително и за активи в строеж.
(65)
Единствената цел на предварителното одобрение на ранната амортизация и процеса, следван от данъчната администрация, е проверката дали операцията е действителна и дали са изпълнени обективните критерии, заложени в законодателството. По-специално трябва да се гарантира предварително, че: е налице споразумение за лизинг, чиято начална дата е преди пускането в експлоатация или доставката на актива; при подаване на заявка, се посочва, че плащанията за възстановяване на разходите за актива се приспадат; договорът е за придобиване на актив, като е необходим дълъг договорен период/ срок за строителство според оперативните условия на актива; подписан е договор за строителство на актив и е дадена индикация за специфични договорни условия, които регулират използването на актива.
(66)
Освен общите условия, заложени в член 49 от RIS, е въведено допълнително условие чрез член 48, параграф 4 от TRLIS, когато заявителят е ОИИ. Одобрението не зависи от прилагането на други мерки или представянето на допълнителни документи. Най-накрая, липсата на дискреция при процедурата е илюстрирана от факта, че нито едно заявление, подадено към данъчната администрация, не е било отхвърлено. В това отношение AEB счита, че Комисията следва да разследва в по-голяма дълбочина основанията за непровеждане на операции са финансиране. Ако - както бе посочено от Комисията въз основа на неформална информация - някои корабоплавателни предприятия не са били способни да намерят банка за организиране на операцията, това е свързано повече с факта, че страните не са могли да постигнат съгласие относно определени елементи на операциите, като например цена. AEB официално отрича, че някои от членовете му са присъствали на среща или са осъществили неформален контакт с испанските органи. На практика ситуацията не отговаря на описанието в Решение на Комисията относно GIE fiscaux (38), където бе установено, че условието, че операцията следва да бъде от значителен икономически и социален интерес, е непрецизно и е оставено на преценката на данъчните органи. Напротив, AEB отрича, че което и да е от условията, посочени в член 49 от RIS, е неточно и подлежи на тълкуване.
(67)
Впоследствие ранната амортизация - по същия начин като ускорената амортизация - като цяло се прилага по отношение на всички видове активи и всички сектори. Това е обща мярка.
(68)
Тъй като е метод за прилагане на ускорена амортизация, ако се установи, че е помощ, следва да се разглежда като съществуваща помощ.
4.3.3. Данъчна прозрачност на обединенията по икономически интерес (член 48 от TRLIS) - мярка 3
(69)
Според AEB прозрачността на ОИИ е заложена в логиката на испанската данъчна система. Тази прозрачност позволява на няколко инвеститори да извършват съвместна инвестиция, която никой от тях не би предприел самостоятелно, и все пак се прилага - поради тази прозрачност и по отношение на техния дял в инвестицията - данъчно третиране, което би се прилагало, ако инвестираха самостоятелно. Следователно не е налице предимство, свързано с прилагането на статута на ОИИ. Освен това този статут не води до браншови ограничения. Всеки испански данъкоплатец може да бъде член на ОИИ. Следователно не е налице селективност.
4.3.4. Системата за данък върху тонажа (членове 124-128 от TRLIS) - мярка 4
(70)
Тъй като Комисията посочи в Решение C(2011) 4494 окончателен, испанската система за данък върху тонажа е разрешена от нея през 2002 г. като помощ, съвместима с Насоките за морския транспорт (39), испанските органи и трети страни насочват мненията си към обхвата на одобрението от 2002 г. и специфичните въпроси дали финансовите ОИИ (40), ангажирани в операциите със STL, следва да се ползват от схемата за данък върху тонажа.
(71)
По отношение на въпроса дали финансовите ОИИ (40), ангажирани в операции със STL, - които не експлоатират плавателни съдове, а инвестират в тях и ги чартират като част от финансовите инвестиции - следва да се ползват от системата за данък върху тонажа, Испания заявява, че предприятията експлоатират плавателни съдове, като ги чартират и следователно са вписани с испанските регистри за корабоплавателни предприятия (в качеството си на корабоплавателни предприятия) от влизането в сила на член 1 от Кралски указ 1027/1989 от 28 юли 1989 г. (41), дублиран в член 9 от Закон 27/1992 от 24 ноември 1992 г. Тъй като Комисията е разрешила прилагането на системата за данък върху тонажа за всички предприятия, вписани в испанските корабоплавателни регистри (42), това разрешение включва предприятията, които притежават плавателни съдове и ги отдават под наем или на лизинг на трети страни. Ако тази мярка се разглежда като държавна помощ, то следователно следва да бъде считана за съществуваща помощ.
4.3.5. Член 50, параграф 3 от RIS - мярка 5
(72)
Испания, PYMAR и някои банки твърдят, че член 50, параграф 3 от RIS съдържат единствено мерки за изпълнение, чиято цел е да осигурят правна сигурност. Те настояват, че в съответствие с принципите на испанската правна система материалните елементи на данъчната мярка винаги трябва да се ръководят от законодателството и тази разпоредба, съдържаща се в Кралския указ, не въвежда нищо ново, а само разяснява обхвата на член 125, параграф 2 от TRLIS. Не се отклонява от закона и не създава допълнителни ползи. Необлагането на прираста на капитала също е част от схемата, разрешена от Комисията, и следователно ако представлява помощ, следва да се разглежда като съществуваща помощ.
(73)
В допълнение Испания и предполагаемите получатели настояват, че е логично да считат плавателния съд за „нов“, тъй като никой не го е използвал преди наемателя на лизинг и наличието на опция е договорено при подписването на договора за лизинг (43). AEB заявява, че обичайно даден актив се разглежда като нов, когато е придобит посредством опция в договор за лизинг.
4.4. НАБЛЮДЕНИЯ, СВЪРЗАНИ С ПРЕХВЪРЛЯНЕТО НА ДЪРЖАВНИ РЕСУРСИ И ПРИПИСВАНЕ НА МЕРКИТЕ НА ДЪРЖАВАТА
(74)
Според жалбоподателите приспадането на данъците означава прехвърляне на държавни ресурси под формата на загуба на данъчни приходи. STL/ данъчните мерки се приписват на държавата, тъй като всичките мерки се съдържат в испанското законодателство. Освен това STL разчита на одобрение, което е дадено от данъчните органи. Макар тези одобрения да са свързани с отделни мерки, е ясно, че на практика одобренията се дават на целите сделки със STL. Това се доказва от факта, че искането за ранна амортизация, подадено към данъчната администрация, описва подробно строителството и разпределението на данъчното предимство между ОИИ или инвеститорите и корабоплавателното предприятие, както и известието от корабостроителницата, в което са заложени очакваните социални и икономически ползи от мярката. Няма основание за системното предоставяне на тези документи, ако на практика не са предварително условие за одобрение.
(75)
От друга страна корабоплавателните предприятия твърдят, че отстъпката от началната цена, дадена на корабостроителницата или на ОИИ, не може да се припише на държавата, тъй като произтича от частни договорни взаимоотношения между ОИИ и корабоплавателното предприятие, ангажирано в операцията.
4.5. НАБЛЮДЕНИЯ, СВЪРЗАНИ С НАРУШАВАНЕ НА КОНКУРЕНЦИЯТА И ВЪЗДЕЙСТВИЕТО ВЪРХУ ТЪРГОВИЯТА
(76)
[…] счита, че размерът на разглежданите предимства (14 милиона EUR например съгласно Решение C(2011) 4494 окончателен) несъмнено повлиява върху пазарната позиция на получателите и следователно създава значителни нарушения на пазарите, които са белязани от високи нива на конкуренция. Чрез схемата се осигурява значително предимство за испанските корабостроителници, които могат да предлагат своите кораби на цена, по-ниска от тази на други европейски корабостроителници, което включва ползите от STL. […] се позовава на статистически данни от Министерство на промишлеността на Испания, които сочат, че с течение на времето испанските корабостроителници обслужват все повече чуждестранни собственици на кораби.
(77)
По отношение на корабоплавателните предприятия […] счита, че закупуването на кораби от испанските корабостроителници на значително по-ниска цена им позволява да спестят милиони евро от значителна част от постоянните си разходи. Тъй като е разсрочен през времето на възстановяване на разходите за корабите, това предимство им осигурява конкурентна преднина пред другите корабоплавателни оператори и следователно нарушава конкуренцията в течение на много години.
(78)
Както бе посочено, собствениците на кораби твърдят, че всички корабоплавателни предприятия имат достъп до условията, осигурени на испанските корабостроителници, и следователно могат да се ползват от всякакви отстъпки от цената, които испанските корабостроителници могат да предложат. Също така твърдят, че са платили справедлива пазарна цена и не са се възползвали от икономическо предимство. Следователно придобиването на плавателни съдове от испанските корабостроителници вероятно няма да намали значително оперативните им разходи или да укрепи устойчиво позицията им, както е посочено в Решение на Комисията C(2011) 4494 окончателен.
4.6. НАБЛЮДЕНИЯ, СВЪРЗАНИ С ИДЕНТИФИЦИРАНЕТО НА ПОЛУЧАТЕЛИТЕ НА ПОМОЩТА
(79)
Според AEB ОИИ не могат да бъдат получатели на помощта. Поради данъчната прозрачност инвеститорите трябва да платят данъците, които произтичат от търговската дейност на ОИИ. Следователно ОИИ не могат да се възползват от икономическо предимство в резултат на данъчно намаление. В допълнение всеки испански данъкоплатец може да бъде инвеститор - член на ОИИ.
(80)
От друга страна редица корабоплавателни предприятия считат, че ОИИ са единствените възможни получатели на помощта. Собствениците на кораби не могат да бъдат получатели на помощта, понеже не са испански данъкоплатци. Освен това те твърдят, че Комисията погрешно предполага, - без да представи разяснение, - че данъчните облекчения биха били прехвърлени от ОИИ към корабоплавателните предприятия посредством отстъпка от цената. Всъщност цената е фиксирана в резултат на търговско решение, взето от частния собственик на актива.
(81)
Собствениците на кораби твърдят, че корабоплавателните предприятия от целия свят като цяло придобиват плавателни съдове от различни държави, включително и от испански корабостроителници, ако желаят. Всички корабоплавателни предприятия следователно могат да се възползват от отстъпки от цената, които предлагат испанските корабостроителници.
(82)
Няколко собственици на кораби твърдят, че ако STL представлява държавна помощ, те не са получатели на тази помощ. Посочени са две основания: първо, начинът на функциониране на структурата на STL сочи, че липсва координация между ОИИ и корабостроителницата, която да представлява единен център на интерес и фиксира цената на продажбите; второ, предприятията, които експлоатират влекачи и спасителни кораби, дават за пример предложения, получени от корабостроителниците извън Испания за строителство на подобни влекачи. Тези предложения са в същата ценова гама или дори по-евтини от тези на испански корабостроителници, които в крайна сметка са били избрани. Те твърдят, че следователно са платили справедлива пазарна цена и не са се ползвали от икономическо предимство по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Ако STL предлагат икономическо предимство, получателите биха били корабостроителници, ангажирани в операциите със STL, а не корабоплавателните предприятия.
(83)
Holland Shipbuilding счита, че получателите на помощта са ОИИ и техните инвеститори както и корабоплавателните предприятия, а не само испанските корабостроителници, тъй като е налице значителна разлика между цената, платена от собственикът на кораба, и цената, получена от корабостроителницата, която е над пазарната цена. Според националната асоциация на корабостроителниците схемата е предназначена да е от полза за корабостроителниците. Би било неправилно да се стига до заключение, че STL е от полза за корабоплавателните предприятия. Намаляването на цената на строителство не означава непременно предимство за купувача на кораба. Освен това испанските корабостроителници могат единствено да предложат това предимство на купувачи, които използват STL. STL представлява неправомерна помощ за корабостроене, която вреди на националните корабостроителници, които са пряка конкуренция на испанските.
(84)
PYMAR счита, че Комисията не е представила достатъчно основания в Решение C(2011) 4494 окончателен относно това защо идентифицира корабостроителниците като потенциални получатели на държавната помощ. Също така посочва, че в решенията си по случаите GIE Fiscaux, Brittany Ferries, Air Caraïbes или Le Levant (44) относно сходни данъчни схеми, Комисията не е идентифицирала производителя на актива като получател на държавната помощ.
4.7. НАБЛЮДЕНИЯ, СВЪРЗАНИ С КЛАСИФИКАЦИЯТА КАТО СЪЩЕСТУВАЩА ИЛИ НЕПРАВОМЕРНА ПОМОЩ
(85)
Както бе посочено в раздел 4.3 по-горе, Испания и определени трети страни считат, че са налице само две мерки: първо, разпоредбите на член 115 от TRLIS относно приспадането на разходите за актив, придобит посредством договор за финансов лизинг. Испания е въвела три разпоредби преди присъединяването си към ЕС. Следователно ако тази мярка представлява помощ, то тя е съществуваща помощ, както е посочено от Комисията в Решение C(2011) 4494 окончателен, а член 115, параграф 11 от TRLIS, който позволява на администрацията да определя началната точка за приспадането, е единствено средство за прилагане на член 115. Второ, системата за данък върху тонажа, заложена в член 124-128 от TRLIS, е одобрена от Комисията през 2002 г. и следователно също представлява съществуваща помощ. Разпоредбите за прилагане - и по-специално член 50, параграф 3 от RIS - не променят правилата, заложени в закона и следователно са включени в одобрението на Комисията.
4.8. НАБЛЮДЕНИЯ, СВЪРЗАНИ СЪС СЪВМЕСТИМОСТТА НА ПОМОЩТА
(86)
Испанските органи и предполагаемите получатели твърдят, че помощта е съвместима въз основа на одобрението на системата за данък върху тонажа през 2002 г., тъй като то обхваща „предприятията от сектора на морския транспорт, учредени съгласно испанското законодателство (45), чиято дейност включва експлоатацията на собствени и чартърни кораби“. Тъй като единствено чрез член 50, параграф 3 от RIS се прилага системата за данък върху тонажа, той е обхванат от решението от 2002 г.
(87)
Третите страни също твърдят, че всякаква помощ би била съвместима с Насоките за морския транспорт, които също така включват експлоатацията на собствени и чартърни кораби и тази помощ би останала в рамките на тавана на помощта, определен от Насоките.
(88)
Asociación de Ingenieros Navales y Oceánicos de España (Испанската асоциация на военноморските архитекти и морските инженери) счита, че съвместимостта на всяка помощ следва да се анализира в контекста на световната конкуренция, а не с акцент върху вътрешния пазар, тъй като корабостроителниците в държавите извън ЕС получават помощ, която не се регулира от правилата за конкуренция, какъвто е случаят с ЕС.
(89)
От друга страна […] счита, че схемата въобще не може да се разглежда като съвместима помощ, като дори и не може да се разглежда съгласно Насоките за морския транспорт, цитирани в Решение C(2011) 4494 окончателен. В действителност счита, че, първо, Испания няма да има възможност докаже, че всички построени кораби отговарят на условията за прилагане на Насоките и второ, помощта може единствено да намали до нула размера на данъка, дължим от бенефициера в държавата, която приема схемата. Следователно неиспанските собственици на кораби не биха се ползвали от схемата и данъците, платени от испанските собственици на кораби вероятно ще бъдат намалени, тъй като те се ползват от системата за данък върху тонажа и намаление на социалните плащания.
4.9. НАБЛЮДЕНИЯ, СВЪРЗАНИ С ВЪЗСТАНОВЯВАНЕТО
(90)
Както испанските органи, така и потенциалните получатели твърдят, че възстановяването следва да бъде изключено, понеже това би нарушило основните принципи на правото на ЕС (46), като например равно третиране, защита на оправданите правни очаквания и правна сигурност.
4.9.1. Равно третиране
(91)
PYMAR твърди, че сходни фискални мерки са били обект на разследване по два други случая (Brittany Ferries (47) и GIE Fiscaux), при които не е дадено разпореждане за възстановяване. Ако Комисията стигне до заключението, че е налице помощ, то тя следва да се разглежда като съвместима до границата, заложена в глава 11 от Насоките за морския транспорт, а по отношение на сумата, превишаваща тази граница следва защитата на правната сигурност да не позволи на Комисията да поиска възстановяване, както е във френския случай. […] твърди, че тъй като френските оператори не са възстановили помощта, възстановяването на помощта от испанските оператори при сходен случай би поставило последните в неизгодно конкурентно положение и това би нарушило принципа на равно третиране.
(92)
Испания и PYMAR цитират редица решения, при които Комисията вече е решила да се въздържи от възстановяване поради публичните изявления на Комисията или на неин член. Прави се препратка към решенията относно белгийските координационни центрове, люксембургските холдингови дружества 1929 и други координационни центрове и вътрегрупови дейности на мултинационални дружества (48), репутация в Испания (49), италиански случай на помощ към големи предприятия в затруднено положение (50) и два случая от сферата на рибното стопанство (51) (островите Shetland и островите Orkney).
4.9.2. Оправдани правни очаквания/ правна сигурност
(93)
Според Испания (52) и определени трети страни, ангажирани в операциите със STL, следните елементи дават основание на страните по тези операции да смятат, че данъчните мерки, използвани в тях, не представляват държавна помощ:
(1)
обосновката на Комисията в решението относно Brittany Ferries от 2001 г. (53), според която подобна на STL схема е обща мярка - френската GIE Fiscaux.
(2)
обнародване на проектомерките (ранна амортизация и системата за данък върху тонажа) в Официален вестник на испанския парламент на 10 октомври 2001 г. (54)
(3)
писмо на Комисията от 2001 г. с искане за информация от Испания в контекста на разследване относно няколко предполагаеми мерки за помощ, включително и система „лизинг срещу данък“ в полза на корабостроителната промишленост;
(4)
Решение на Комисията от 2004 г. (55), с което се отхвърля предоставянето на помощ на нидерландски корабостроителници с цел компенсация за предполагаема помощ, предлагана на испанските корабостроителници, които се конкурират за едни и същи договори за корабостроене;
(5)
Решение от 2006 г. по дело относно френската GIE Fiscaux (56);
(6)
писмо от комисар Крус от 2009 г. (57) - която към този момент отговаря за конкуренцията - до министъра на търговията и промишлеността на Норвегия в отговор на жалба, че испанската схема „лизинг срещу данък“ би облагодетелствала испанските корабостроителници;
(7)
времето между публикуването на проектомерките през 2001 г., началото на схемата през 2002 г. или първите жалби, получени от Комисията през 2006 г., и откриването на процедурата през юни 2011 г. Този дълъг период потвърждава предположението, че не са били налице достатъчно елементи за предприемане на действия;
(8)
добросъвестен икономически оператор не би могъл да предвиди евентуалното наличие на държавна помощ в комбинацията от различни схеми, които са или дълготрайна характеристика на националното данъчно облагане (ускорена амортизация на отдадени на лизинг активи, статута на ОИИ), или са били одобрени от Комисията (системата за данък върху тонажа);
(9)
изявленията относно липсата на помощ в мерките относно методите за амортизация в известие на Комисията относно данъчното облагане на дружества (58).
4.9.2.1. Решение на Комисията от 2001 г. по делото Brittany Ferries (BAI)
(94)
В съображение 193 от въпросното решение Комисията заявява, че: „… по отношение на обединенията по икономически интереси и данъчните предимства, които могат да получат, Комисията, счита, че те представляват обща мярка, предвид факта, че са обичайни във Франция, могат да се предлагат във всички сектори на стопанска дейност и се регулират от обичайното право.“
(95)
Решението бе публикувано в Официален вестник на 15 януари 2002 г. В решението от 2006 г. относно френската GIE Fiscaux Комисията счита, че: „Макар да е вярно, че разглежданата схема по този случай е в сила преди 1998 г., все пак следва да се подчертае, че това не е разяснено в основанията за решението и тези обстоятелства вероятно са допринесли за подвеждането на получателите по разглежданата схема“.
(96)
Испания (59) и някои трети страни твърдят, че тази обосновка или е създала ситуация на правна несигурност по отношение на правомерността на STL - която е много сходна по структура и въздействие, - или е породила оправдани правни очаквания, че STL не представлява държавна помощ.
4.9.2.2. Публикуване на проектомерките в Официален вестник на испанския парламент
(97)
Според PYMAR Комисията е била известена за наличието на системата STL, когато съставляващите я мерки (дискреционно прилагане на ранна амортизация на отдадени на лизинг активи и системата за данък върху тонажа) са публикувани като част от проектозакон в Официален вестник на испанския парламент на 10 октомври 2001 г. След това корабостроителниците за започнали да включват ползите от тези мерки в своите оферти за нови договори за корабостроене, без да изчакат влизането в сила на мерките с цел напредване на преговорите и привеждане в действие на първите структури STL.
4.9.2.3. Искането от 2001 г. за информация относно испанската схема „лизинг срещу данък“
(98)
PYMAR се позовава на писмо, изпратено от Комисията на 21 декември 2001 г. вследствие на жалба относно няколко държавни мерки, които евентуално намаляват разходите за кораби, купени от испански корабостроителници. В това писмо Комисията изрично иска информация относно системата за „лизинг срещу данък“:
„На вниманието на Комисията бе представена информация, че редица мерки изглежда се прилагат за намаляване на разходите за закупуване на кораби от испански корабостроителници. По-специално Комисията получи информация, че са налице следните мерки:
…
3.
Система „лизинг срещу данък“, с която построените в Испания кораби могат да бъдат използвани за намаляване на данъците посредством дружества със специално предназначение. Изглежда приходите от тази комбинация се прехвърлят към собственика на кораба посредством по-ниска цена или намаляване на разходите за лизинга. Испания би ли могла да предостави цялата значима информация, която да позволи оценяване на този въпрос.“
(99)
Според PYMAR това писмо сочи, че Комисията разполага с информация и е наясно с наличието на система „лизинг срещу данък“ и е провела разследване на въпроса през 2001 г., като не е предприела действия, което е създало оправдани правни очаквания, че испанската мярка не представлява помощ.
4.9.2.4. Решението от 2004 г. относно нидерландското уведомление
(100)
На 9 септември 2002 г. нидерландските органи са изпратили уведомление за „приравняване на помощи“, което има за цел да осигури на нидерландските корабостроителници приравняване с помощ, която се предполага, че е предоставена от Испания (60). В края на официалното разследване (61) Комисията стигна до заключение в окончателното си решение (62), че „испанските органи изрично са отрекли, че помощта ще бъде приведена в действие“ и тя не разполага с „достатъчно доказателства за предполагаемата испанска помощ“ (63), като обявява помощта, за която е изпратено уведомление, за несъвместима с вътрешния пазар.
(101)
Според PYMAR тъй като STL е в сила от 2002 г., преди Нидерландия да изпрати уведомление за помощта, решението на Комисията от 2004 г. би създало оправдани правни очаквания, че системата STL не представлява помощ.
4.9.2.5. Решение от 2006 г. по дело относно френската GIE Fiscaux
(102)
Според PYMAR френската схема GIE Fiscaux е много сходна със системата STL. В резултат решението от 2006 г. по френския случай е създало оправдани правни очаквания сред операторите, че: 1) системата STL следва да се разглежда като съвместима с вътрешния пазар в рамките на глава 11 от Насоките за морския транспорт и 2) възстановяването на държавната помощ, превишаваща таваните, заложени в глава 11 от Насоките, не следва да бъде изискано предвид процедурните сходства на двата случая.
(103)
В допълнение PYMAR се позовава на редица решения на Комисията, при които сходството на дадена мярка с друга, която вече е одобрена от Комисията, е фактор, който обосновава оправданите правни очаквания на операторите. По-специално PYMAR припомня, че не е разпоредено възстановяване в случаи (64) като чуждестранни доходи (Ирландия), международни операции по финансиране (Нидерландия), координационни центрове и финансови предприятия (Люксембург), координационни центрове във Vizcaya (Испания), центрове за контрол и координация (Германия), централни корпоративни хазни и седалища и логистични центрове (Франция), данъчен режим за US Foreign Sales Corporations (Белгия) и отговарящи на условията дружества в Гибралтар (Обединено кралство), тъй като тези схеми за сходни с белгийските схеми за координационни центрове, които вече са получили одобрението на Комисията.
4.9.2.6. Писмо от 2009 г., изпратено от комисар Крус
(104)
В отговор на писмо от норвежките органи, които подавате жалба срещу предполагаема дискриминация срещу норвежките корабостроителници във връзка с испанската система „лизинг срещу данък“, комисар Крус отговаря, че ГД „Конкуренция“: „[вече е] разследвала въпроса“ и по нейно искане Испания е представила публична обосновка под формата на отговор на данъчната администрация на въпрос от данъкоплатец (65) - данъчно решение, с което потвърждава, че мярката не е ограничена до испанските корабостроителници и може да се използва за придобиването на кораби, произведени в други държави членки. В писмото се стига до заключението, че с оглед на това разяснение се приема, че не са необходими допълнителни действия.
(105)
Според PYMAR на 2 април 2009 г. норвежки собственик на кораб е споделил съдържанието на писмото на комисар Крус с испанска корабостроителница, с която е бил ангажиран в операции със STL. PYMAR също така е представил писмо от 13 септември 2012 г. от Gerencia del Sector de la Construcción Naval (GSN) (66), в което се свидетелства, че през 2009 г. е имало информация за съдържанието на писмото на комисар Крус и тя е споделена със субекти, ангажирани в операциите със STL, и с PYMAR по време на редовните им срещи.
4.9.2.7. Време между жалбата и откриването на процедурата
(106)
Според PYMAR са изминали девет години от момента, в който Комисията се е запознала със схемата през декември 2001 г./ началото на схемата през 2002 г. (пет години след първите жалби, получени от Комисията през 2006 г.), и откриването на процедурата през юни 2011 г. Времето на бездействие от страна на Комисията потвърждава предположението, че не са били налице достатъчно елементи за предприемане на действия.
4.9.2.8. Добросъвестен икономически оператор не би бил способен да предвиди възможното наличие на държавна помощ в комбинацията от няколко мерки
(107)
Според PYMAR и други трети страни за първи път Комисията счита, че съвместното прилагане на няколко мерки представлява държавна помощ - нещо, което добросъвестните оператори не биха могли да предвидят.
4.9.2.9. Изявленията относно методите за амортизация в известие на Комисията относно данъчно облагане на дружества
(108)
PYMAR твърди, че съгласно член 13 от известие на Комисията относно данъчно облагане на дружества мерките от чисто техническо естество, като правилата за амортизация, не представляват държавна помощ. На тази основа операторите обосновано са считали, че мерките за ранна амортизация не представляват държавна помощ.
4.9.3. Последствия от възстановяването
(109)
От момента, в който Комисията се е запознала с наличието на STL, действията ѝ и изминалото време са създали оправдани правни очаквания, че не е налице помощ и следователно помощта, отпусната за вече извършените операции не би трябвало да се възстанови. Следователно Комисията следва да се въздържа от разпореждане на възстановяването на помощта за всички операции.
(110)
По сходен начин в писмото си комисар Крус от 2009 г. потвърди, че схемата е била анализирана от Комисията. Всички страни, ангажирани в операциите „лизинг срещу данък“ (корабоплавателни предприятия, ОИИ, банки и посредници и др.) вероятно са имали оправдани правни очаквания, че Комисията щеше да открие помощ в системата и поради липсата на планове за допълнителни разследвания, не е налице помощ.
(111)
PYMAR също се позовава на решения, в които Комисията признава, че действията на институциите на ЕС (Съд, Комисия и др.) вероятно са породили оправдани правни очаквания, че отпуснатата в миналото помощ не би следвало да се възстановява, което би попречило на Комисията да разпореди възстановяване, включително и за помощта, отпусната преди действията, които са породили оправдани правни очаквания. Позовават се на решения по испанския случай с репутацията, белгийския случай с координационни центрове, австрийския случай с отстъпка от енергиен данък и италиански случай за помощ на големи предприятия в затруднено положение (67).
4.9.4. Договорни клаузи
(112)
Испанските органи и PYMAR заявяват, че всякаква помощ, идентифицирана от Комисията в полза на корабоплавателни предприятия или ОИИ и инвеститори, във всеки случай би засегнала корабостроителници, които биха получили искове за възстановяване на ОИИ или на техните инвеститори, или инвестиционни дружества посредством договорни отношения между различните участници в операциите със STL. В действителност според PYMAR някои клаузи от договорите задължават корабостроителниците да компенсират инвеститорите и корабоплавателните предприятия, и по-специално при изменение на законодателството - включително и на данъчното законодателство, - което засяга операцията.
5. ОЦЕНКА
5.1. ПРОЦЕДУРА
(113)
Комисията счита, че процедурата, която следва, не е нарушила правата на Испания на защита, нито правото на изслушване на трета страна. Напротив, решението за откриване на официална процедура е първоначалната официална стъпка, която Комисията трябва да предприеме в съответствие с Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (68) (наричан по-долу „Регламент (ЕО) № 659/1999“), ако след предварителното разследване има съмнения относно съвместимостта на мярката за държавна помощ с вътрешния пазар (член 13 и член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999). Целта на решението за откриване на процедура е именно обобщение на значимите фактологически и юридически въпроси, изготвяне на първоначална оценка на естеството на мярката за помощ, излагане на съмненията относно съвместимостта с вътрешния пазар и призив към засегнатата държава членка и други заинтересовани страни да представят мненията си (член 6 от Регламент (ЕО) № 659/1999).
(114)
Въпреки това Комисията не е открила официална процедура по разследване по отношение на ускорената амортизация на отдадени на лизинг активи (член 115, параграф 6 от TRLIS), тъй като е посочила, че ако мярката представлява държавна помощ, във всеки случай може да се разглежда като съществуваща помощ. Не е изразила съмнения относно системата за данък върху тонажа, доколкото Комисията е получила уведомление за нея и дала разрешението си (членове 124-128 от TRLIS), тъй като тази мярка също е разглеждана като съществуваща помощ. Тези две мерки са споменати и описани в Решение C(2011) 4494 окончателен, единствено защото са важни елементи от STL и са свързани с мерките, които са обект на официална процедура по разследване (член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS и член 49 от RIS, както и член 50, параграф 3 от RIS и прилагането на системата за данък върху тонажа по отношение на нетранспортни дейности).
(115)
Комисията счита, че член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS и член 49 от RIS, както и член 50, параграф 3 от RIS и прилагането на системата за данък върху тонажа по отношение на нетранспортни дейности могат да бъдат отделени от другите мерки, посочени в предходното съображение (т.е. член 115, параграф 6 от TRLIS и членове 124-128 от TRLIS) и не представляват съществуваща помощ съгласно член 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 659/1999, тъй като тези мерки са въведени през 2002 г. и 2003 г., след присъединяването на Испания към ЕС, и са приведени в действие без предварителното уведомяване на Комисията. Следователно Комисията правилно е следвала процедурата, приложима по отношение на неправомерна помощ (член 1, буква е), член 13 и член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999) по отношение на тези мерки.
5.2. ОЦЕНКА НА STL КАТО СИСТЕМА/ ОЦЕНКА НА ОТДЕЛНИТЕ МЕРКИ
(116)
Фактът, че системата STL се състои от различни мерки, като не всички от тях са предвидени в испанското данъчно законодателство, не е достатъчен, за да попречи на Комисията да ги опише и оцени като система. В действителност, както бе обяснено в Решение C(2011) 4494 окончателен, Комисията счита, че различните данъчни мерки, използвани в операциите със STL, са взаимосвързани de jure или de facto. De jure дискреционното прилагане на ранната амортизация на отдадените на лизинг активи (член 115, параграф 11 от TRLIS) отговаря на ранно прилагане на ускорена амортизация на отдадени на лизинг активи (член 115, параграф 6 от TRLIS). По същия начин с член 50, параграф 3 от RIS се създава специална процедура, приложима в контекста на системата за данък върху тонажа. De jure член 50, параграф 3 от RIS засяга единствено плавателни съдове, които отговарят на условията за системата за данък върху тонажа, и договори за лизинг, одобрени от данъчната администрация. De facto договорите за лизинг се разглеждат като одобрени от данъчната администрация единствено в контекста на одобренията, дадени за ранна амортизация на отдадени на лизинг активи. De jure ранната амортизация може да се разглежда за широк кръг активи, евентуални придобити посредством договор за лизинг. Въпреки това условията за ранна амортизация подлежат на тълкуване и de facto се приема, че са изпълнение - и са дадени одобрение, само по отношение на плавателни съдове, допустими за системата за данък върху тонажа.
(117)
В допълнение Комисията отбелязва, че две от трите основни мерки, включени в STL (дискреционно прилагане на ранната амортизация и правилата за допустимост за системата за данък върху тонажа) са влезли в сила на една и съща дата (1 януари 2002 г.) съгласно един и същи закон.
(118)
Комисията също отбелязва, че при обсъждане на оправданите правни очаквания и равното третиране, едни и същи трети страни, които възразиха срещу всеобхватния подход на Комисията, представят системата STL като много сходна с френската схема GIE Fiscaux. Фактът, че всичките характеристики на френската мярка бяха включени в една правна разпоредба, непременно означава всеобхватна оценка. В това отношение фактът, че различните елементи на STL са разпръснати в различни правни разпоредби, които са свързани de facto - като такива, - предполага различен подход.
(119)
Поради тези причини Комисията счита, че е необходимо да опише испанския „лизинг срещу данък“ като система от взаимосвързани данъчни мерки и да оцени тяхното въздействие в реципрочен контекст, като вземе предвид по-специално взаимоотношения, de facto въведени или одобрени от държавата.
(120)
Във всеки случай Комисията не разчита единствено на всеобхватния подход. Наред с всеобхватния подход Комисията анализира отделните мерки, които съставляват STL. Комисията счита, че двата подхода се допълват и водят до последователни заключения. Индивидуалната оценка е необходима с цел определяне коя част от икономическите предимства, които се осигуряват от системата STL, е в резултат на общите мерки и коя е от селективни мерки. Индивидуалната оценка също позволява на Комисията да определи при необходимост коя част от помощта е съвместима с вътрешния пазар и коя част следва да бъде възстановена.
(121)
Двойният подход, вече приложен в Решение C(2011) 4494 окончателен, позволява на Комисията да определи референтна система за всяка от отделните мерки и за системата STL като цяло с цел идентифициране на селективни предимства, които представляват държавна помощ. По отношение на всяка операция със STL съпоставителният анализ, спрямо който ще бъде оценено наличието на помощ, е самата операция със същите договорни разпоредби, но извършена, без мерките да бъдат идентифицирани като държавна помощ. В това отношение алтернативна операция с действително различни мерки - както договорни, така и финансови - не би представлявала подходящ съпоставителен анализ.
(122)
Икономическите оператори имат свободата да структурират операциите си за финансиране на активи съгласно своето желание и да използват за целта общи данъчни мерки, които сметнат за най-подходящи. Въпреки това тъй като тези операции водят до прилагането на селективни данъчни мерки, които подлежат на контрол върху държавната помощ, замесените в тези сделки предприятия са потенциални получатели на държавна помощ. От една страна фактът, че няколко сектори или категории предприятия са идентифицирани като потенциални получатели, не е индикация, че системата STL е обща мярка (69). От друга страна, фактът, че системата се използва за финансиране на придобиването, беърбоут чартъра и препродажбата на мореплавателни съдове, може да бъде ясен знам, че мярката е селективна от секторна гледна точка.
5.3. НАЛИЧИЕ НА ПОМОЩ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(123)
В съответствие с член 107, параграф 1 от ДФЕС „всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар.“
(124)
Правилата за държавна помощ се прилагат единствено по отношение на помощ, предоставена на предприятия, които участват в икономически дейности. Освен това критериите, заложени в член 107, параграф 1, са кумулативни. Следователно подлежащите на оценка мерки представляват държавна помощ по смисъла на Договора, ако са изпълнени всички горепосочени условия. Най-общо финансовата помощ следва:
-
да бъде предоставена от държавата или чрез държавни ресурси,
-
да поставя в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на някои стоки,
-
да нарушава или да заплашва да наруши конкуренцията и
-
да засяга търговията между държавите членки.
(125)
Комисията извърши оценка на две различни равнища:
-
На равнището на отделните разглеждани мерки, при които Комисията разглежда дали всяка отделна мярка представлява държавна помощ, независимо от използването ѝ в STL.
-
На равнището на системата STL като цяло: както бе посочено, STL разчита на комбинация от тези мерки, които de jure или de facto са взаимосвързани.
5.3.1. Предприятия по смисъла на член 107 от ДФЕС
(126)
Комисията счита, че всички страни, ангажирани в операции със STL, са предприятия по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, тъй като техните дейности се състоят в предлагане на стоки и услуги на пазар (70), като Испания (71) или трета страна не е оспорила това. По-точно корабостроителниците предлагат новопостроени плавателни съдове или строителни, ремонтни или възстановителни услуги; предприятията за лизинг предлагат инструменти за финансиране; ОИИ чартират или продават плавателни съдове; инвеститорите предлагат стоки и услуги на широк кръг пазари, освен ако не са лица, които не извършват стопанска дейност, като в този случай не попадат в обхвата на настоящото решение; корабоплавателните предприятия предлагат услуги за морски транспорт; организиращите банки предлагат услуги по посредничество и финансиране, а другите посредници предлагат услуги по посредничество или консултация.
5.3.2. Наличие на селективно предимство
(127)
Според установената съдебна практика: „Член 107, параграф 1 от Договора изисква да се определи дали съгласно определена задължителна схема дадена държавна мярка поставя в по-благоприятно положение „определени предприятия или производството на някои стоки“ в сравнение с други, които с огледа на целта на въпросната схема са в съпоставима правна или фактическа ситуация. В такъв случай разглежданата мярка изпълнява условията за селективност (72).“
5.3.2.1. Ускорена амортизация (член 115, параграф 6 от TRLIS) - мярка 1
(128)
В Решение C(2011) 4494 окончателен Комисията заяви, че ако мярката представлява помощ, то тя би била съществуваща помощ и не извърши оценка. В резултат на официалното разследване сега Комисията стигна до заключението, че разгледана в изолация, тази мярка не представлява държавна помощ, тъй като не поставя в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на някои стоки. Комисията отбелязва, че мярката се прилага по отношение на всички дружества, които подлежат на подоходен данък в Испания, без това да ограничава техния сектор или дейност, място на учредяване, размер, правен статут или местоположение на активите. Прилага се също без изключение по отношение на всички стоки, които подлежат на амортизация.
(129)
Освен това ограничението до отдаваните на лизинг активи не представлява елемент на селективност, тъй като придобиването на такива активи може да бъде финансирано чрез договори за финансов лизинг, които са общодостъпни за предприятия от всички сектори и с всякакви размери. Няма индикация, че получателите на мерките са de facto концентрирани в определени сектори или видове производство. Статистическите данни, предоставени от Испания във връзка с прилагането на член 115 от TRLIS от испанските данъкоплатци (вж. графиките по-долу), потвърждават, че финансовият лизинг се използва от предприятия, които има широк кръг облагаеми приходи (45 % от деклариралите, че прилагат член 115, печелят под 1 милион EUR, а 70 % - под 3 милиона EUR) (вж. графиката отляво). Абсолютният размер на данъчното предимство, което може да се получи от приспадането на допълнителни разходи (73) съгласно член 115 от TRLIS, също варира според приходите на данъкоплатеца (вж. графиката отдясно).
Източник: Министерство на икономиката и финансите
(130)
Испанските органи също потвърдиха, че договорите за лизинг и член 115 от TRLIS могат да се използват по отношение на активи, изградени (или произхождащи) в други държави членки. Най-накрая, Комисията отбелязва, че условията за прилагането на член 115, параграф 6 от TRLIS са ясни, обективни и неутрални и не е необходимо предварително одобрение за прилагането му. Следователно данъчната администрация няма правомощията да одобрява или отхвърля по свое усмотрение прилагането на тази мярка (74).
(131)
Следователно Комисията е стигнала до заключението, че ускорената амортизация на отдадените на лизинг активи (член 115, параграф 6 от TRLIS) като такава не осигурява селективно предимство на ОИИ при операциите със STL.
5.3.2.2. Дискреционно прилагане на ранната амортизация (член 115, параграф 11 от TRLIS, член 48, параграф 4 от TRLIS и член 49 от RIS) - мярка 2
(132)
Правилото относно амортизацията в испанското данъчно законодателство (член 11 от TRLIS) най-общо предвиждат разходите за даден актив да бъдат разпределени през целия му икономически живот - следователно от момента на използването му за икономическа дейност. В съответствие с член 115, параграф 6 от TRLIS ускорената амортизация на отдадените на лизинг активи следва да вземе предвид датата, на която активът е влязъл в експлоатация. Тъй като позволява ускорената амортизация да започне преди началото на използването на актива, член 115, параграф 11 от TRLIS предоставя икономическо предимство.
(133)
Тази възможност е изключение от общото правило, заложено в член 115, параграф 6, и подлежи на дискреционно одобрение от испанските органи; следователно тази мярка на пръв поглед е селективна. Противно на твърденията на Испания и на някои трети страни критериите за предоставяне на одобрение не са ясни и обективни и дори и да са били ясни и обективни, това не би било достатъчно за изключване на селективното им естество (75). Комисията отбелязва, че критериите, заложени в член 115, параграф 11 от TRLIS, са неясни и е необходимо тълкуване от страна на данъчната администрация, което не е обнародвано в административни правила или разяснения в тази връзка. Дискреционното прилагане на ранната амортизация въз основа на неясни критерии въвежда селективност в системата STL, дори и дискреционните правомощия да не са упражнявани по произволен начин (76). В допълнение Комисията отбелязва, че Испания не е обяснила по убедителен начин защо всичките условия, наложени от член 48, параграф 4 от TRLIS и член 49 от RIS са достатъчни, за да се избегне злоупотреба. Например специфичните характеристики на икономическата употреба на актива (77) трябва да бъдат доказани както и липсата на въздействие върху облагаемата сума, която произтича от употребата на актива или прехвърлянето на собствеността (78). Не е представена обосновка за тези ограничения, които въвеждат допълнителни елементи на селективност. Също така Испания не е доказала защо е необходимо предварително одобрение. Гарантирането на реалността на операция по лизинг например изглежда толкова важно за осигуряване на обичайното приспадане на разходите за лизинг/ амортизация на актива или прилагане на ускорена амортизация, колкото е за ранното прилагане на тази амортизация. Въпреки това първите мерките не подлежат на предварително одобрение и по отношение на тези мерките изглежда е достатъчно да се представи последваща верификация на ясните и обективните критерии, приложими по отношение на ранната амортизация на отдадените на лизинг активи.
(134)
В Решение C(2011) 4494 окончателен според Комисията испанските органи са потвърдили по време на среща, че въз основа на даденото одобрение условията в член 115, параграф 11 от TRLIS са считат за изпълнени само при придобивания на плавателни съдове, които са преминали от обичаен режим на корпоративно облагане към система на данък върху тонажа (79), и последващото прехвърляне на собственост на плавателния съд към корабоплавателно предприятие посредством упражняването на опция в контекста на беърбоут чартър. Испания отрече (80) съществуването на такава обосновка, но призна за затруднения при тълкуването (81). Комисията отбелязва, че липсват доказателства, чрез които да се установи, че одобренията за прилагането на ранната амортизация са предоставени при други обстоятелства (82).
(135)
Въз основа на примера, цитиран от испанските органи, изглежда исканията за ранна амортизация, подадени от ОИИ пред данъчната администрация, описват подробно цялостната организация на STL и представят всички значими договори (по-специално договор за корабостроене, договор за лизинг, беърбоут чартър, договори с опция, споразумение за поемане или освобождаване на дълг). Според Испания тези елементи са необходими за проверка на съобразността с условията, заложени в член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS, както и член 49 от RIS.
(136)
Въпреки това Комисията отбелязва, че процедурата, заложена в правилата за прилагане (83), предоставя значими дискреционни правомощия на данъчната администрация по отношение на тълкуването на правните разпоредби и евентуалното налагане на допълнителни условия. По-специално администрацията има правото да поиска допълнителна информация, която може да счете за необходима за оценката (84). В това отношение Комисията също отбелязва, че при някои от цитираните примери искания, подадени от заявителите, също са включени допълнителни приложения, които не са необходими за доказване на съобразността с условията, заложени в член 115, параграф 11 от TRLIS и член 49 от RIS: 1) подробно изчисление на общите данъчни предимства и на това как те ще бъдат разпределени между корабоплавателното предприятие, от една страна, и ОИИ или неговите инвеститори, от друга страна, и 2) обосновка на корабостроителница, в която са посочени икономическите и социалните ползи, очаквани от договора за корабостроене. Според някои жалбоподатели тези документи са поискани от данъчната администрация в контекста на процеса на одобрение. Според Испания тези елементи са предоставени от заявителите (ОИИ) по тяхна инициатива. Тези документи сочат по-специално, че е взета предвид важността на договора за корабостроене за испанската икономика, както и цялостното данъчно предимство, осигурено от операцията със STL.
(137)
Комисията стигна до заключението, че процедурата за задължително предварително одобрение, необходимото тълкуване на неявните условия на член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS, както и член 49 от RIS, и възможността данъчната администрация да поиска допълнителен документ или информация са ясно доказателство, че данъчната администрация се ползва с широки дискреционни правомощия при упражняването на задачата си по одобрение на операциите със STL.
(138)
Както бе посочено в Известие на Комисията относно прилагането на правилата за държавни помощи по отношение на мерките за пряко данъчно облагане на дружества (наричано по-долу Известие относно фискална помощ“) (85), Съдът признава, че третирането на икономически субекти на дискреционна основа може да означава, че индивидуалното прилагане на обща мярка има характеристиките на селективна мярка, и по-специално когато упражняване на дискреционно правомощие превишава простото управление на данъчните приходи чрез позоваване на обективни критерии (86) (87).
(139)
Следователно Комисията счита, че дискреционното прилагане на ранната амортизация на отдадените на лизинг активи чрез прилагането на член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS, както и член 49 от RIS предоставя селективно предимство на ОИИ, които са ангажирани в операциите със STL и на техните инвеститори.
5.3.2.3. Данъчна прозрачност на обединенията по икономически интерес (член 48 от TRLIS) - мярка 3
(140)
Комисията счита, че статутът на данъчна прозрачност на ОИИ, предвиден в член 48 и член 49 от TRLIS, просто позволява на различните оператори да се присъединят и да финансират инвестиция или да извършват икономическа дейност. Впоследствие тази мярка не осигурява селективно предимство на ОИИ или на техни членове.
5.3.2.4. Системата за данък върху тонажа (членове 124-128 от TRLIS) - мярка 4
(141)
Както бе посочено в раздел (31) по-горе, системата за данък върху тонажа представлява схема за съществуваща помощ, одобрена с Решение на Комисията C(2002) 582 окончателен от 27 февруари 2002 г. Включва правилата по член 125, параграф 2 от TRLIS относно третирането на скритите данъчни задължения и прираста на капитала в контекста на преминаване към системата за данък върху тонажа на използвани или втора употреба активи, които преди това са попадали в обхвата на общата данъчна система.
(142)
В действителност, както бе посочено в съображение (18) по-горе, при обичайните обстоятелства - т.е. когато дадено дружество остане в обхвата на общата система за корпоративно данъчно облагане, вместо да премине към системата за данък върху тонажа - данъчното предимство в резултат на ранната или укорената амортизация на активи през първите години (повишени скрити данъчни задължения) се неутрализира до голяма степен през следващите години (намалени скрити данъчни задължения) или при продажбата, или демонтирането на актива (данъчно облагане на прираста на капитала). През целия период този процес води до отсрочване на плащането на определени данъчни суми. Тъй като платеният по системата за данък върху тонажа данък не зависи от разликата между приходи и разходи, преминаването към системата за данък върху тонажа в средата на периода означава, че скритите данъчни задължения остават неуредени.
(143)
При сравнение с евентуалните събития в контекста на общата данъчна система, отсрочването при системата за данък върху тонажа на сетълмента на скрити данъчни задължения, както е предвидено в член 125, параграф 2 от TRLIS, предоставя допълнително селективно икономическо предимство на дружествата, които преминават към системата за данък върху тонажа, за разлика от тези, които остава в рамките на общата данъчна система.
(144)
Както е обяснено по-долу в раздел 5.4., одобрената от Комисията система за данък върху тонажа не обхваща данъчното третиране на приходите от беърбоут чартър, което следователно представлява нова помощ, а не съществуваща такава.
5.3.2.5. Член 50, параграф 3 от RIS - мярка 5
(145)
В сравнение с одобрението като част от схемата за данък върху тонажа, за която е изпратено уведомление, член 50, параграф 3 от RIS предоставя и допълнително предимство: чрез изключение от обичайното прилагане на член 125, параграф 2 от TRLIS, мореплавателните съдове, които обикновено се разглеждат като използвани или втора употреба, се приемат за нови при преминаване към системата за данък върху тонажа. Следователно сетълментът на скритите данъчни задължения - обичайно отсрочен до продажбата или демонтирането на актива съгласно член 125, параграф 2 от TRLIS - се отменя безвъзвратно. Тази отмяна представлява икономическо предимство.
(146)
Икономическото предимство, осигурено от член 50, параграф 3 от RIS, е селективно, тъй като не е налице за всички активи. Не е предоставено даже и за всички плавателни съдове, които попадат в обхвата на схемата за данък върху тонажа и член 125, параграф 2 от TRLIS. Всъщност това предимство е налице само при условие че плавателният съд е придобит посредством договор за финансов лизинг, който вече е одобрен от данъчната администрация. Както бе посочено, испанските органи потвърдиха, че данъчната администрация счита, че това условие действително е изпълнено, ако договорът за финансов лизинг е одобрен в контекста на прилагането на ранна амортизация съгласно член 115, параграф 11 от TRLIS. Нито Испания, нито дадена трета страна не се е позовала на други обстоятелства, които биха позволили на договор за лизинг, който да бъде предварително одобрен от данъчната администрация. Както е посочено в раздел (134) по-горе, тези одобрения са предоставени в контекста на значителни дискреционни правомощия, упражнявани от данъчната администрация, и единствено във връзка с новопостроени мореплавателни съдове.
(147)
Противно на аргументите, представени от Испания и определени трети страни, член 50, параграф 3 от RIS не просто осигурява разяснение на специалната процедура, за която е изпратено уведомление, или на концепцията „употребяван плавателен съд“. Като приема, че отдадения на лизинг плавателен съд е нов към датата на упражняване на кол опцията от лизингополучателя, при условие че договорът за лизинг вече е одобрен от данъчната администрация, се отклонява от специалната процедура (88), заложена в член 125, параграф 2 от TRLIS. Тази селективност въвежда допълнително предимство чрез предотвратяване на последващ прираст на капитала.
(148)
Комисията счита, че предоставянето на допълнително селективно предимство - чрез позоваване на общата данъчна схема или дори чрез препратка към обичайното прилагане на алтернативната система за данък върху тонажа и член 125, параграф 2 от TRLIS съгласно разрешението от Комисията - не може да бъде обосновано чрез естеството и общата схема на испанската данъчна система.
(149)
В действителност Комисията е разрешила член 125, параграф 2 от TRLIS като специална процедура, която е предназначена да предотврати злоупотреба с член 125, параграф 1, т.е. да попречи на операторите да прехвърлят използвани и свръхамортизирани плавателни съдове към системата за данък върху тонажа с единствената цел продажбата им със значителен прираст на капитала, който би бил освободен от облагане по схемата за данък върху тонажа. Комисията отбелязва, че в това отношение операциите със STL включват ОИИ, които взимат на лизинг един единствен плавателен съд, който за кратко е и тяхна собственост, но самите те не са експлоатирали, и преминаването им към схемата за данък върху тонажа за много кратък период от време, необходим за упражняване на опцията на договора за лизинг, и прехвърлянето на собствеността на единствения им плавателен съд към корабоплавателно предприятие. Тези операции изглежда не отговарят на целите на системата за данък върху тонажа, както е предвидена в Насоките за морския транспорт.
(150)
Впоследствие Комисията не е съгласна, че е логично даден плавателен съд да се разглежда като „нов“ към датата, на която се упражнява опцията, тъй като никой преди лизингодателя не го е използвал или понеже упражняването на опцията е било договорено преди подписването на договора за лизинг.
(151)
По отношение на първата част от този аргумент Комисията отбелязва, че правилото за изкуствено отделяне също се прилага по отношение на плавателните съдове, прехвърлени от оператор от обичайната данъчна система към системата за данък върху тонажа; т.е. без промяна в собствеността и без използването му от трета страна.
(152)
По отношение на втората част фактът, че опцията вече е договорена, няма нищо общо с определянето на това дали плавателният съд е нов. Комисията не е получила обяснение по отношение на това защо такъв плавателен съд следва да се разглежда като нов към датата на упражняване на опцията, независимо от това кой е собственикът. Също така не е получила убедително обяснение защо тази хипотеза не би била разумна, ако договорът за лизинг вече е одобрен от данъчната администрация.
(153)
В това отношение Комисията отбелязва, че прирастът на капитала не би бил освободен, ако член 50, параграф 3 от RIS единствено разяснява, че отдадените на лизинг плавателни съдове се разглеждат като нови на датата на подписване на договора за лизинг, без да се взема предвид датата на упражняване на опцията. В този случай ОИИ следва да се разглежда като собственик на плавателния съд преди преминаването му към системата за данък върху тонажа, плавателният съд би се разглеждал като употребяван или втора употреба при влизане в системата за данък върху тонажа и член 125, параграф 2 от TRLIS би се прилагал, което води до отсрочването на сетълмента на скритите данъчни задължения или облагането на прираста на капитала при продажбата или демонтирането на плавателния съд.
(154)
Следователно Комисията счита, че член 50, параграф 3 от RIS предоставя селективно предимство на предприятия, които придобиват плавателни съдове чрез договори за финансов лизинг, които вече са одобрени от данъчната администрация, и по-специално ОИИ или техни инвеститори, ангажирани в операциите със STL.
5.3.2.6. Селективно предимство в резултат на STL като цяло. Получатели на предимството
(155)
Размерът на икономическото предимство от STL като цяло отговаря на предимството, което ОИИ не биха получили при същата операция по финансиране от прилагането единствено на общите мерки. На практика това предимство отговаря на сбора на предимствата, извлечени от ОИИ чрез прилагане на горепосочените селективни мерки, а именно:
-
спестените лихви върху сумите на данъчните плащания, отсрочени посредством ранната амортизация (член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS и член 49 от RIS);
-
размерът на избегнатите данъци или спестените лихви върху отсрочения данък посредством схемата за данък върху тонажа (член 128 от TRLIS), при условие че ОИИ не отговаря на условията на схемата за данък върху тонажа;
-
размерът на избегнатите данъци върху прираста на капитала от продажбата на плавателния съд посредством член 50, параграф 3 от RIS.
(156)
Като се разглежда STL като цяло, предимството е селективно, тъй като подлежи на дискреционни правомощия, предоставени на данъчната администрация чрез процедурата на задължителното предварително одобрение на и неточното формулиране на условията, приложими по отношение на ранната амортизация. Тъй като други мерки, приложими по отношение на дейностите в сферата на морския транспорт, които са допустими по Насоките за морския транспорт - и по-специално член 50, параграф 3 от TRLIS, - зависят от това предварително одобрение, цялата система STL е селективна. В резултат на това данъчната администрация одобрява единствено операции със STL за финансирането на мореплавателни съдове (браншова селективност). Както бе потвърдено от статистическите данни, предоставени от Испания, всичките 273 операции със STL, организирани до юни 2010 г., засягат мореплавателни кораби.
(157)
В това отношение фактът, че всички корабоплавателни предприятия, включително и предприятията, установени в други държави членки, евентуално имат достъп до операции за финансиране със STL, не променя заключението, че схемата поставя в по-благоприятни условия определени дейности, а именно придобиването на мореплавателни съдове посредством договори за лизинг, и по-специално с оглед на техния беърбоут чартър и последваща препродажба.
(158)
Европейски корабостроителници са подали жалби относно няколко случая, при които не са получили достъп до финансиране на STL чрез испански банки.
(159)
В своето решение за откриване на официална процедура по разследване Комисията е представила наблюдението, че всички, с изключение на един от плавателните съдове, допуснати до STL, са построени от испански корабостроителници. Комисията изрази съмнения (89), че такъв резултат може обосновано да бъде обяснен в контекста на операциите, които са в резултат единствено от свободния избор на икономически оператори на свободния и конкурентния пазар.
(160)
Въпреки това при липсата на доказателства, че свързаните с придобиването на неиспански плавателни съдове заявления са били отхвърлени, Комисията не може да установи, че STL de facto е ограничена до придобиването на испански плавателни съдове. В допълнение Комисията отбелязва, че чрез известие със задължителен характер в отговор на въпрос на потенциален инвеститор от 1 декември 2008 г. испанската данъчна администрация изрично е потвърдила, че STL се прилага по отношение на кораби, построени в други държави - членки на ЕС (90). При тези обстоятелства Комисията стигна до заключението, че STL не води до допълнителен елемент на селективност в полза на испански корабостроителници и не е налице дискриминация въз основа на мястото на стопанска дейност на корабостроителницата.
(161)
Комисията счита, че предимството е предоставено на ОИИ и - поради прозрачността - на неговите инвеститори. В действителност ОИИ е правния субект, който прилага всички данъчни мерки, и, когато е приложимо, подава искания за одобрения към данъчната администрация. Например, няма възражения, че исканията за прилагането на ранна амортизация или данък върху тонажа са подадени от страна на ОИИ. От данъчна гледна точка ОИИ е прозрачен по отношение на данъците субект и облагаемите му приходи или подлежащи на приспадане разходи се прехвърлят към инвеститорите.
(162)
При операция със STL при икономически условия значителна част от данъчното облекчение, получено от ОИИ, се прехвърля на корабоплавателното предприятие посредством отстъпка от цената. Приложените към определени досиета приложения за искания от страна на ОИИ на предварително одобрение за ранна амортизация (вж. съображение (176) по-долу) потвърждават, че операторите, ангажирани в операциите със STL, считат, че данъчните облекчения от операцията са разпределени между ОИИ или техните инвеститори и корабоплавателните предприятия. Въпреки това въпросът с приписването на държавата на това предимство ще бъде разгледан в следващия раздел.
(163)
Макар другите участници в сделките със STL, като корабостроителници, предприятия за лизинг и други посредници, да се възползват от непрякото въздействие на това предимство, Комисията счита, че предимството, което е първоначално предоставено на ОИИ и техните инвеститори, не се прехвърля на горните.
5.3.3. Прехвърляне на държавни ресурси и приписване на държавата
Държавни ресурси
(164)
Селективните предимства за ОИИ и техните членове, идентифицирани в мерки 2, 4 и 5 по-горе (вж. раздели (131), (140) и (143)), произтичат от прилагането на разпоредби на данъчното законодателство.
(165)
При всяка от сделките със STL използването на държавни ресурси води до неплатена лихва върху данъчните отсрочки, които са в резултат на ранната амортизация на отдадените на лизинг активи, неплатен данък при липсата на сетълмент на скритите данъчни задължения, когато ОИИ преминава от система на обичайно корпоративно данъчно облагане към система на данък върху тонажа, и неплатен данък при липсата на данъчно облагане на прираста на капитала при прехвърляне на собствеността върху плавателния съд към корабоплавателното предприятие. Системата STL като цяло включва окончателната загуба на данъчен приход, равна на използването на държавни ресурси под формата на фискални разходи и неплатена лихва.
(166)
В контекста на операциите със STL държавата първоначално прехвърля свои ресурси към ОИИ посредством финансирането на селективните предимства. Впоследствие чрез данъчна прозрачност ОИИ прехвърля държавните ресурси към своите инвеститори.
Приписване
(167)
Разглежданата мярка произтича от прилагането на испанското данъчно законодателство и данъчните одобрения, предоставени от испанската данъчна администрация за прилагането както на ранната амортизация, така и на схемата за данък върху тонажа. Тези одобрения са предоставени за прилагането на отделни мерки като ранната (ускорена) амортизация на плавателния съд, отдаден на лизинг от всяко ОИИ, или преминаването към данък върху тонажа на ОИИ. Освен това въз основа на примерите, цитирани от испанските органи, процесът на одобрение е неизбежен за операциите по финансиране.
(168)
Според жалбоподателите данъчната администрация би преразгледала и би се намесила при разпределянето на данъчните печалби между корабоплавателното предприятие, от една страна, и ОИИ и инвеститорите, от друга. Въз основа на цитираните от испанските органи примери изглежда в действителност исканията, подадени до данъчната администрация, за одобрение на ранната амортизация най-общо включват изчисление на данъчното предимство, произтичащо от структурата STL, и как това данъчно предимство се разпределя между корабоплавателното предприятие и инвеститорите в ОИИ, или във всеки случай съдържа необходимите елементи за извършване на това изчисление.
(169)
Въпреки това всички икономически последствия от предоставянето на данъчно предимство на ОИИ произтичат от комбинация от законни сделки между частни субекти. Приложимите правила не задължават ОИИ да прехвърля част от данъчното предимство на корабоплавателните предприятия и в още по-малка степен на корабостроителници или посредници. Наистина данъчната администрация се ползва с широка дискреция и в този контекст оценява икономическото въздействие на цялостната сделка, но това не е достатъчно, за да се установи, че именно испанските органи вземат решение за прехвърлянето на част от предимството към корабоплавателните предприятия или относно размера на това прехвърляне. Тази ситуация се различава от разглежданата при решенията относно Air Caraïbes или във френската GIE Fiscaux, при които е имало налице правно задължение за прехвърлянето от страна на инвеститорите на поне 60 % или две трети от предимството към потребителите, като френските органи са проверявали дали всяка сделка отговаря на това изискване.
(170)
Следователно селективното предимство е предоставено посредством държавни ресурси. Те изрично могат да бъдат приписани на испанската държава, тъй като са от полза на ОИИ и техните инвеститори. Все пак това не се отнася до предимствата, от които се ползват корабоплавателните предприятия, и a fortiori косвените предимства, които преминават към корабостроителниците и посредниците.
5.3.4. Нарушаване на конкуренцията и въздействие върху търговията
(171)
Най-накрая, това предимство заплашва да наруши конкуренцията и да окаже въздействие върху търговията между държавите членки. Когато предоставена от държава членка помощ укрепва положението на едно предприятие в сравнение с други предприятия, които се конкурират в областта на търговията в рамките на Съюза, тези предприятия трябва да се считат за засегнати от въпросната помощ (91). Достатъчно е получателят на помощта да се конкурира с други предприятия на пазари, отворени за конкуренция (92) и търговия между държавите членки.
(172)
При разглеждания случай инвеститорите, т.е. членовете на ОИИ, извършват дейност в различни сектори на икономиката, и по-специално в сектори, отворени за търговия в рамките на ЕС. В допълнение посредством операциите, които се ползват от STL, те извършват дейност чрез ОИИ на пазари за беърбоут чартър и придобиване и продажба на мореплавателни съдове, които са отворени за търговия в рамките на ЕС. Предимствата, които произтичат от STL, укрепват тяхната позиция на съответните пазари, като по този начин нарушават или заплашват да нарушат конкуренцията.
(173)
Следователно икономическото предимство, получено от ОИИ и техните инвеститори, ползващи се от разглежданите мерки, вероятно оказва въздействие върху търговията между държавите членки и нарушава конкуренцията на вътрешния пазар.
5.4. СЪЩЕСТВУВАЩА ИЛИ НЕПРАВОМЕРНА ПОМОЩ
(174)
В член 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 659/1999 (93) са представени различни ситуации, при които дадена помощ се разглежда като съществуваща. Според изложенията, получени по разглеждания случай, съществуващата помощ би представлявала i) помощ, която е съществувала преди влизането в сила на Договора в Испания, или ii) помощ, която вече е одобрена от Комисията.
Данъкът върху тонажа представлява съществуваща помощ, но прилагането му по отношение на приходите от беърбоут чартър представлява нова помощ
(175)
Сред мерките, които са квалифицирани като държавна помощ (94), Комисията счита, че единствено данъчните разпоредби относно системата за данък върху тонажа (членове 124-128 от TRLIS, мярка 4) представляват схема за съществуваща държавна помощ, тъй като е одобрена от Комисията през 2002 г.
(176)
Въпреки това Комисията счита, че ОИИ, ангажирани в операции по „лизинг срещу данък“, не отговарят на всички условия за допустимост за испанската система за данък върху тонажа.
(177)
Комисията е разрешила испанския данък върху тонажа като съвместима помощ въз основа на Насоките за морския транспорт, които се прилагат единствено по отношение на предприятия, които действително извършват дейности в сферата на морския транспорт (95), било то чрез собствени плавателни съдове, или чартърни съдове. По изключение данъкът върху тонажа може да се прилага по отношение на дейности, които в Насоките се разглеждат като спомагателни или помощни за морския транспорт. Например при определени условия управлението на кораби, дейностите по драгиране или теглене могат да бъдат допустими за помощ (96). От друга страна чистата собственост на плавателен съд, неговото придобиване посредством финансов лизинг или наем, или чартър на трети страни, без да се поема пълна отговорност за експлоатацията на плавателния съд, не могат да се разглеждат като допустима дейност. Очевидно бенефициерът на системата за данък върху тонажа следва да извършва допустима транспортна дейност с допустим плавателен съд.
(178)
Истината е, че по изключение дейностите по беърбоут чартър вече са били одобрени от Комисията като част от определени схеми за данък върху тонажа, за които е представено уведомление, но само временно и при определени условия, свързани със свръхкапацитета (97). При тези условия централната дейност на разглежданите предприятия остава морският транспорт и приходите от дейности по беърбоут чартър могат да се разглеждат като помощни за централната дейност. Това толериране напълно отговаря на целите на Насоките за морския транспорт. „поддържане и подобряване на ноу-хау при морския транспорт и защита и насърчаване на заетостта сред европейските моряци“ и „принос към консолидирането на морския клъстър, установен в държавите членки, като междувременно се поддържа цялостния конкурентен флот на световните пазари“ (98).
(179)
В съответствие с Насоките за морския транспорт в Решение на Комисията C(2002) 582 окончателен от 27 февруари 2002 г., с което се одобрява испанската система за данък върху тонажа, се посочва, че единствено дейностите в сферата на морския транспорт са допустими за данък върху тонажа (99). В действителност раздел 2.4 Получатели предвижда: „Получателите на схемата за данък върху тонажа могат да бъдат предприятия от сектора на морския транспорт, учредени съгласно испанското законодателство, чиято дейност включва експлоатацията на собствени и чартърни кораби“ (наше подчертаване) и раздел 2.5. „Допустими дейности/ кораби“ предвижда: „Схемата за данък върху тонажа обхваща единствено прихода от мореплавателни кораби, които са експлоатирани при дейностите в сферата на морския транспорт. Предвидено е допустимите дейности да включват единствено морския транспорт.“ (наше подчертаване).
(180)
От формулировката на Решение на Комисията от 2002 г., прието въз основа на Насоките за морския транспорт, следва, че предприятията, идентифицирани като собственици на кораби съгласно испанското законодателство, се ползват от системата за данък върху тонажа, при условие че извършват допустими дейности в сферата на морския транспорт и са в границите му.
(181)
Комисията счита, че дейността, извършена от ОИИ, ангажирано в операции със STL, не може да се разглежда като транспортна дейност. При преминаване към системата за данък върху тонажа ОИИ взема на лизинг един плавателен съд от предприятие за лизинг и го чартира на трета страна, собственик на кораб, на база беърбоут. Ако третата страна, собственик на кораб, експлоатира плавателния съд с цел предоставяне на услуги в сферата на морския транспорт, може да бъде допустима за данък върху тонажа. Въпреки това ОИИ осигурява плавателния съд единствено на разположение на трета страна - корабоплавателно предприятие, което го експлоатира. Следователно ОИИ е посредник, който предоставя услуги за наем или лизинг, а не транспортни услуги.
(182)
ОИИ, ангажирано в операциите със STL, обикновено чартира единствения плавателен съд, който притежава или е взело на лизинг, което следователно представлява целия му флот. При тези обстоятелства ОИИ не поема риск или отговорност по отношение на техническото, екипажното или дори търговското управление на плавателния съд. То е просто посредник и приходите от беърбоут чартъра не могат да се разглеждат като придружаващи дейността в сферата на морския транспорт.
(183)
В допълнение ОИИ остава в рамките на системата за данък върху тонажа за кратък период, т.е. двете седмици, необходими за упражняване на опцията от договора за лизинг и за упражняване от страна на собственика на кораба на опцията, свързана с договора за чартър. Разрешаването на този вид дейности съгласно системата за данък върху тонажа изглежда не увеличава дълготрайно тонажа под флага и контрола на държавите от ЕИП. Поради същите причини ОИИ, ангажирани в операции със STL, изглежда не допринасят за обективното „поддържане … на морски ноу-хау и защитата … на заетостта за европейските моряци“ или „консолидирането на морския клъстър“.
(184)
В заключение одобрението, което произтича от решението от 2002 г., не означава, че дейността на предприятията, като ОИИ, ангажирани в STL, може да се разглежда като дейност в сферата на морския транспорт.
(185)
Следователно Комисията счита, че включването на предприятия като ОИИ, ангажирани в операции със STL (100), в схемата за данък върху тонажа води до предоставянето на нова помощ, било то чрез изчисляването на облагаемия приход като функция на оперативния тонаж, или възможността за отлагане на селтълмента на скритите данъчни задължения до продажбата или демонтирането на плавателния съд съгласно член 125, параграф 2 от TRLIS.
Другите мерки представляват нова помощ
(186)
Ранната амортизация на отдадените на лизинг активи (член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS както и член 49 от RIS, мярка 2) не представлява съществуваща помощ, тъй като е въведена през 2002 г., т.е. след присъединяването на Испания към ЕС през 1986 г., и така и не е било изпратено уведомление до Комисията за нея и не е била одобрена от последната. В допълнение въздействието от тази мярка може изрично да бъде отделено от въздействието на ускорената амортизация. Тази мярка представлява неправомерна помощ.
(187)
По сходен начин член 50, параграф 3 от RIS, който позволява освобождаването на прираста на капитала от плавателни съдове, придобити в контекста на вече одобрени договори за лизинг (мярка 5), влиза в сила през 2002 г. без предварителното уведомяване или разрешение от Комисията.
(188)
Комисията счита, че одобрението, предоставено през 2002 г., не обхваща мерките за прилагане, и по-специално член 50, параграф 3 от RIS, тъй като въвежда изключение от правилата за изкуствено отделяне, които се прилагат по отношение на плавателните съдове съгласно член 125, параграф 2 от TRLIS, което означава допълнително предимство. За това изключение е трябвало да бъде изпратено уведомление заедно с правните разпоредби, одобрени от Комисията, но то не е било изпратено.
(189)
Изглежда за прилагането на член 125, параграф 2 от TRLIS не е необходимо допълнително определение или разяснения. Обичайно би довело до данъчно облагане на прираста на капитала, реализиран от лизингодателя при прехвърлянето на плавателен съд на лизингополучателя (корабоплавателно предприятие). Ако Испания е счела, че е необходимо разяснение, това е трябвало да бъде представено при уведомлението.
(190)
Следователно мерките за прилагане, и по-специално член 50, параграф 3 от RIS, също представляват неправомерна помощ.
5.5. СЪВМЕСТИМОСТ С ВЪТРЕШНИЯ ПАЗАР
(191)
Комисията стигна до заключението, че следните мерки представляват държавна помощ на индивидуална основа и в контекста на STL:
-
Ранна амортизация на активи, придобити посредством договор за финансов лизинг (член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS както и член 49 от RIS);
-
Схема за данък върху тонажа по отношение на допустимостта на дейностите по беърбоут чартър;
-
Член 50, параграф 3 от RIS.
(192)
По принцип държавната помощ, съгласно определението в член 107, параграф 1 от ДФЕС, е забранена. Въпреки това член 107, параграф 2 гласи, че определени видове помощ са съвместими, а член 107, параграф 3, че определени видове помощ или помощ за определени получатели може да бъде обявена за съвместима от Комисията. В зависимост от категорията получатели могат да се прилагат определени правила като Насоките за морския транспорт (101) или Рамка за държавната помощ за корабостроенето (102).
(193)
Нито испанските органи, нито трети страни, идентифицирани като получатели в настоящото решение, са се позовали на прилагането на друга разпоредба на член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС или прилагането на друга рамка за държавни помощи, приета въз основа на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
5.5.1. Прилагането на Насоките за морския транспорт
Допустимост на приходите от беърбоут чартър по отношение на данък върху тонажа
(194)
Както бе посочено в съображение 4.3.4 по-горе, испанските органи и определени трети страни считат, че чартирането е включено в решението от 2002 г. за одобрение на испанската схема за данък върху тонажа, тъй като се отнася до експлоатацията на собствени и взети на чартър кораби.
(195)
Комисията не е съгласна с това тълкуване на решението от 2002 г. Както в Насоките за морския транспорт, така и в решението от изрично се посочва, че данъкът върху тонажа следва да се прилага единствено по отношение на дейностите в сферата на морския транспорт (103). По правило приходите от други дейности, извън транспорта, дори и когато са извършвани от дружество за морски транспорт, не могат да бъдат облагани съгласно системата за данък върху тонажа (104), освен чрез изричното изключение и при определени условия (съпътстващи дейности, драгиране, теглене).
(196)
В този контекст „експлоатацията на собствени и взети на чартър кораби“, посочена като допустима дейност в решението от 2002 г., обхваща единствено „експлоатацията“ на плавателни съдове, които са собствени или взети на чартър на база беърбоут и са в експлоатация - както собствените, така и взетите на чартър кораби - от страна на предприятие за морски транспорт.
(197)
Както бе посочено в раздел 143, самите финансови ОИИ, ангажирани в операции за финансиране със STL, не експлоатират плавателни съдове и не предоставят услуги за морски транспорт. Те са финансови посредници, ангажирани в колективното финансиране на даден актив. Не се намесват в стратегическото, техническото, екипажното или дори търговското управление на плавателния съд, който чартират, и не поемат риск или отговорност за предоставянето на услуги в сферата на морския транспорт.
(198)
В допълнение Комисията отбелязва, че ОИИ, ангажирани в операции със STL, чартират единствения им плавателен съд с опция за закупуване (или „кол опция“), която корабоплавателното предприятие се е ангажирало да упражни от самото начало, и опция за продажба (или „пут опция“), която ОИИ може да упражни. Това е еквивалент на забавено, и все пак окончателно, прехвърляне на собствеността на целия флот на ОИИ. Следователно ОИИ не е в същата ситуация като собствениците на кораби, които са засегнати от временен свръхкапацитет, и в търсене на гъвкавост чартират част от флота си на трети страни, оператори, за кратък период от време (вж. съображение 186 по-горе).
(199)
Поради всички тези причини Комисията счита, че ОИИ, ангажирани в операции със STL, не отговарят на условията за испанската система за данък върху тонажа, която е разрешена от Комисията, нито попадат в обхвата на разпоредбите на Насоките за морския транспорт.
(200)
Въпреки това Комисията счита, че с оглед на общия характер на лизинговите операции, ОИИ, ангажирани в операциите със STL, и техните инвеститори действат в качеството си на посредници, които прехвърлят към други получатели (корабоплавателни предприятия) предимство, чиято цел е от общ интерес.
Допустимост на ОИИ и/или техните инвеститори в качеството им на посредници
(201)
Съгласно подхода, възприет в Решение от 20 декември 2006 г. относно френската GIE fiscaux (105), Комисията изразява виждането, че тъй като представлява справедливо възнаграждение за посредничество при прехвърлянето на предимство към корабоплавателни предприятия, което има за цел общия интерес, помощта, задържана от ОИИ или инвеститорите му би била разглеждана за съвместима със същата пропорция. Наистина в този случай няма правно задължение ОИИ да прехвърлят част от получената помощ към корабоплавателни предприятия. Въпреки това при наличието на дискреция по отношение на оценката на съвместимостта на мярката с член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, Комисията счита, че е целесъобразно да вземе предвид благоприятните въздействия на мярката за сектора на морския транспорт и да приложи mutatis mutandis разпоредбите на Насоките за морския транспорт, които обичайно се прилагат по отношение на мерките за помощ, към предимството, прехвърлено на корабоплавателното предприятие. Следователно ако прилагането на Насоките за морския транспорт по отношение на корабоплавателно предприятие, ангажирано в операция със STL, води до коефициент на съвместимо предимство или общо предимство от x%, то процентът на помощта, задържана от ОИИ или от неговите инвеститори, е съвместима.
Предимство за крайните потребители - корабоплавателни предприятия
(202)
Тъй като предимството често е от полза за корабоплавателните предприятия, член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, заедно с Насоките за морския транспорт (106), е единствената рамка за оценка на съвместимостта.
(203)
Комисията счита, че корабоплавателните предприятия не се ползват от държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Въпреки това с цел идентифициране на размера на съвместимата помощ на равнището на ОИИ, - тъй като посредниците пренасочват към корабоплавателните предприятия предимство, което има за цел общия интерес - Комисията счита, че Насоките за морския транспорт следва да се прилагат mutatis mutandis по отношение на предимството, прехвърлено от ОИИ към корабоплавателното предприятие с цел да се определи: 1) размерът на помощта, която първоначално е получена от ОИИ и е прехвърлена към корабоплавателното предприятие, която би била съвместима, ако прехвърленият размер представляваше държавна помощ за корабоплавателното предприятие; 2) пропорцията на съвместимото предимство от общото предимство, прехвърлено към корабоплавателното предприятие; и 3) размерът на помощта, която следва да се разглежда за съвместима като възнаграждение за ОИИ за тяхното посредничество.
(204)
В Насоките за морския транспорт са описани различните категории държавна помощ и условията, при които помощта може да бъде разрешена от Комисията. По-специално в Насоките изрично се посочва, че се прилагат по отношение единствено на дейностите в сферата на морския транспорт и ограничен брой помощни и съпътстващи дейности.
(205)
Когато крайният потребител - корабоплавателното предприятие предоставя услуги в сферата на морския транспорт (или съпътстващи услуги) и отговаря на всички условия от Насоките, полученото от предприятието предимство, което би представлявало помощ, би било съвместимо с вътрешния пазар.
(206)
Съгласно Насоките за морския транспорт помощта може да бъде предоставена посредством различни категории мерки. Едно от основните условия, заложени в член 10 от Насоките от 1997 г. и член 11 от Насоките за морския транспорт от 2004 г., е цялостният таван на помощта, т.е. максималният размер на държавна помощ, който дадено предприятие може да получи и който се разглежда като съвместим с вътрешния пазар (107).
(207)
Съгласно Насоките от 1997 г. таванът на помощта отговаря на „намаление до нула на данъчното облагане и социалните плащания на моряците и корпоративното данъчно облагане на корабоплавателните дейности.“ Съгласно Насоките от 2004 г. таванът отговаря на намаление до нула на данъчното облагане и социалните плащания на моряците и данъчно намаление чрез прилагането на схемата за данък върху тонажа. Въпреки това в Насоките от 2004 г. също се посочва, че „общият размер на предоставената помощ … следва да не превишава общия размер на данъците и социалните плащания, събирани от корабоплавателни дейности и моряци.“
(208)
По отношение на прилагането на тавана на помощта към определени бенефициери собственици на кораби, Комисията счита, че следва да се разгледа на равнище ЕИП. Това означава, че таванът следва да взема предвид корпоративния данък и разходите за социално осигуряване, платени от бенефициерите в други държави - членки на ЕИП. Този подход отговаря на съдебната практика FagorBrand (108) t, при която се потвърждава, че оценката на мярката за държавна помощ следва да вземе предвид кумулативното въздействие на евентуалната помощ, предоставена в различни държави членки.
(209)
Тъй като разглежданият случай се отнася до помощ, предоставена на ОИИ по отношение на придобиването - от собственик на кораб - на дълготраен актив, Комисията е съгласна с испанските органи, че полученото от корабоплавателното предприятие предимство следва да бъде разпределено през целия обичаен период на амортизация на актива (десет години от данъчна гледна точка) и да бъде сравнено с общия размер на данъци и социални плащания за същия период.
(210)
В съответствие с тавана всички предимства, предоставени над общия размер на подоходния данък и социалните плащания на моряците и корпоративното данъчно облагане на корабоплавателни дейности, трябва да се разглеждат като несъвместими с Договора.
5.6. ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ
(211)
Член 14 от Регламент (ЕО) № 659/1999 предвижда, че „когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя.“ Посредством възстановяването на помощта се възстановява, доколкото е възможно, конкурентоспособността, която е била налице преди предоставянето ѝ.
(212)
Въпреки това член 14 от Регламента също предвижда, че Комисията не изисква възстановяване на помощта, ако това би противоречало на определен общ принцип на законодателството на Общността. В този раздел се разглежда дали общите принципи на равно третиране, защита на оправданите правни очаквания или правна сигурност не позволяват на Комисията да разпореди възстановяване на цялата или част от помощта, предоставена в миналото.
5.6.1. Равно третиране
(213)
Съгласно принципа на равно третиране и недискриминация съпоставими ситуации не следва да се третират по различен начин и различни ситуации не следва да се третират по един и същи начин, освен ако това третиране не е обективно обосновано (109).
(214)
Френската схема GIE Fiscaux в действителност е съпоставима със STL в редица аспекти. Изисква посредничеството на прозрачно по отношение на данъците ОИИ или неговите инвеститори между строителя на дълготраен актив и купувача, на когото ОИИ отдава на лизинг или чартира актива. ОИИ прилага ускорена и ранна амортизация на актива, като прирастът на капитала, произтичащ от продажбата на актива, е освободен от корпоративен данък. ОИИ или неговите инвеститори връщат значителна част от облекченията в резултат на данъчните мерки на купувача на актива (например, корабоплавателно предприятие) посредством намаляване на наема или цената на опцията за закупуване. Въпреки това френската схема съдържа изрично освобождаване на прираста на капитала, докато при STL това освобождаване произтича от съвместното прилагане на системата за данък върху тонажа и член 50, параграф 3 от RIS по отношение на ОИИ.
(215)
Комисията също така отбелязва, че правният контекст и процедурната история на френския и испанския случай са различни и Комисията се е въздържала да разпореди възстановяване за част от периода съгласно оценката в окончателното с решение от 2006 г. относно GIE Fiscaux поради причини, свързани със специфичната процедурна история на този случай. По-специално Франция не е уведомила Комисията официално за схемата, а я е информирала преди прилагането на схемата. Комисията също е забелязала, че при откриването на официалната процедура по разследване по отношение на GIE Fiscaux не е издавала решение по сходен случай преди това. За сравнение, при откриването на официалната процедура по разследване по отношение на STL, Комисията вече се е била произнесла, че подобна схема представлява схема за държавна помощ - по-специално френската GIE Fiscaux. Тъй като правният и фактическият контекст на GIE Fiscaux и STL се различават, Комисията счита, че може да бъде обосновано различното третиране. Въпреки това както Комисията ще разясни в раздел 5.6.3 по-долу, поради причини, свързани с принципа за правна сигурност, Комисията се е въздържала да разпореди възстановяването в този случай до датата на публикуването на решението относно френската GIE Fiscaux.
(216)
В допълнение Комисията счита, че при посочените в съображение 94 по-горе случаи прилагането на принципа на оправдани правни очаквания по отношение на сходни мерки е обоснован по отношение на обстоятелствата, характерни за всеки случай. При испанския случай с репутацията отговор на член на Европейския парламент изрично е квалифицирал схемата като обща мярка. За координационните центрове и вътрегруповите дейности на мултинационалните дружества (110), Комисията е установила, че оправданите правни очаквания са били налице въз основа не само на предварителното одобрение на белгийските координационни центрове като обща мярка през 1984 г. и 1987 г., а и на отговора, представен от Комисията на парламентарен въпрос (111). Бе заявено, че широк кръг данъчни мерки - „правила за данъчно облагане на европейските адреси на управление на мултинационални групи, са имали за цел избягване на двойно данъчно облагане“ - „са останали извън обхвата на правилата за държавна помощ“. В допълнение всички тези схеми са били приведени в действие след отговора на парламентарния въпрос. В случая за допустимите дружества в Гибралтар, наличието на оправдани правни очаквания е въз основа на факта, че мярката е моделирана по друга мярка в същата държавна членка - схемата за освободените дружества, - която представлява съществуваща помощ. По сходен начин мерките от Orkney и Shetland са моделирани по примера една на друга.
(217)
По отношение на STL Комисията счита, че следователно общият принцип на равно третиране е спазен, ако, предвид специфичните обстоятелства на схемата, принципите на защита на оправданите правни очаквания и правна сигурност (вж. раздел 5.6.2 и 5.6.3 по-долу) са спазени.
5.6.2. Оправдани правни очаквания
(218)
Оправданите правни очаквания произтичат от действия на Комисията, които са предоставили конкретни, безусловни и непротиворечиви уверения (112) от такова естество, че да породят надежди, които са обосновани (113), сред органите или бенефициерите на схема, че тя е правомерна (114). Според съдебната практика оправдани правни очаквания не могат да бъдат набелязани в липсата на подходящо уведомление (115) (116), освен ако не са идентифицирани извънредни обстоятелства (117).
5.6.2.1. Решение на Комисията от 2001 г. по делото Brittany Ferries (BAI)
(219)
Комисията отбелязва, че Испания не е изпратила уведомление за STL на Комисията и обосновката в решението от 2001 г. относно различна схема - схемата, предхождаща оценената в решението относно GIE Fiscaux, - се позовава на правната система на друга държава членка. Впоследствие Комисията счита, че тази обосновка не представлява извънредни обстоятелства и не е достатъчно, за да обоснове признаването на оправдани правни очаквания в полза на Испания и трети страни, оператори, ангажирани в операциите със STL. Това заключение отговаря на подхода, възприет в Решение на Комисията от 2006 г. относно GIE Fiscaux, при което Комисията не е идентифицирала елемент, който доказва наличието на оправдани правни очаквания (118).
5.6.2.2. Публикуване на проектомерките в Официален вестник на испанския парламент
(220)
Обнародването на проектомерките в Официален вестник на парламента на дадена държавна членка не отговаря на изискването за официално уведомление и изчакване на решението, наложено от тази разпоредба на Договора. Комисията отбелязва, че мярката за ранна амортизация е приведена в действие 21 месеца след публикуване на Регламент (ЕО) № 659/1999 без предварително уведомление и по същото време като схемата за данък върху тонажа, за която е изпратено надлежно уведомление и е разрешена от Комисията в съответствие с разпоредбите на Договора и горепосочения регламент.
5.6.2.3. Искането от 2001 г. за информация относно схемата „лизинг срещу данък“
(221)
Комисията счита, че това писмо не може да е създало оправдани очаквания относно STL или отделните мерки, включени в операциите със STL.
(222)
В съответствие с член 10, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 659/1999 Комисията анализира информацията, която има на свое разположение, относно предполагаемата неправомерна помощ и на 21 декември 2001 г. Поиска информация от държавата членка. Първо, Комисията отбелязва, че искането за информация не е публичен документ. Второ, противно на твърденията на PYMAR, това искане сочи, че Комисията не е разполагала с необходимата информация, за да идентифицира и оцени предполагаемата неправомерна помощ. В такъв случай, даже и да е било публично, то не е могло да създаде оправдани правни очаквания, че схемата не представлява помощ. Трето и най-важно, с писма от 28 януари 2002 г. и 28 май 2002 г. испанските органи категорично са отрекли, че данъчната мярка е достъпна в подкрепа на придобиването на кораби за договори, подписани след 31 декември 2000 г.
5.6.2.4. Решението от 2004 г. относно нидерландското уведомление (119)
(223)
Комисията счита, че Решението от 2004 г. не може да е създало оправдани надежди по отношение на STL или на отделните мерки, включени в операциите със STL, поради следните причини:
(224)
Първо, предметът на разследването на Комисията по този случай не е бил испанската мярка, а схема, за която е представено уведомление от нидерландското правителство, предназначена да компенсира нидерландските корабостроителници или да им позволи да приравнят оферти от 2000 г. (120), представени от испански корабостроителници, за които се предполага, че са се ползвали от държавна помощ, предоставена от Испания по отношение на шест конкретни договори за корабостроене. Следователно целта на Решение на Комисията от 2004 г. бе да оцени помощта, за която е изпратено уведомление от Нидерландия, а не на предполагаема помощ, предоставена в Испания.
(225)
Второ, испанската мярка, която Нидерландия е възнамерявала да приравни, не е била STL, нито някой от компонентите му. Както бе посочено в решението от 2003 г. за откриване на официална процедура по разследване в този случай, нидерландските органи изрично са се позовали на помощта под формата на лихвени субсидии върху кредити, която предполагаемо е предоставена на собственици на кораби съгласно испанския Кралски указ 442/94 (121). В допълнение Комисията отбелязва, че както ранната амортизация на отдадените на лизинг активи, така и испанската схема за данък върху тонажа са влезли в сила чак на 1 януари 2002 г. Проект на тези мерки е публикуван в Официален вестник на испанския парламент на 10 октомври 2001 г. Следователно не може да са били използвани за финансиране на договори за корабостроене през 2000 г.
(226)
Трето, даже и операторите да са мислели, че испанската мярка, която е следвало да бъде приравнена, е била STL, - какъвто не е случаят - изявленията от решението от 2004 г. не може да са създали оправдани правни очаквания. В действителност Комисията е заявила, че не разполага с „достатъчно доказателства за предполагаемата испанска помощ“, тъй като Испания е посочила, че помощта съгласно Кралски указ 442/94 няма да бъде на разположение след 31 декември 2000 г. След тази дата помощта не би била разрешена съгласно регламента за корабостроенето (122). Въпреки това предмет на разследването на Комисията е била приравняващата нидерландска помощ, а не предполагаемата испанска помощ и основните съмнения, изразени от Комисията в решението за откриване на процедура, засягат възможността съгласно Рамката относно държавната помощ за корабостроенето (123) на приравняващата помощ, след нейното доказване, предоставена от друга държава членка, а не от държава извън ЕС.
(227)
Липсата на доказателства за предполагаема помощ са вторични аргументи в съмненията на Комисията. След допитване до Испания относно разяснения въз основа на информацията, предоставена от Нидерландия, Комисията единствено е могла да запише отричането от страна на Испания, че е предоставена помощ (124) (съгласно испанския Кралски указ 442/94), и е стигнала до заключението, че Нидерландия не е успяла да представи достатъчно доказателства за испанската помощ, която е трябвало да бъде приравнена. Липсата на доказателства за държавна помощ не представлява доказателство за липсата на държавна помощ при (която и да е) испанска мярка. Напротив, Комисията вече е разяснила в решението си за откриване на процедура, че „не е успяла да установи, че Испания е предоставила неправомерно предполагаемата помощ, но Комисията продължава да проучва пазара на корабостроене в ЕС и евентуалните нарушения на държавната помощ.“ (125) Ако са считали добросъвестно, че испанската помощ, която Нидерландия възнамерява да приравни, е била STL, действителните или потенциалните получатели на STL следва да са били запознати с факта, че Испания е отрекла съществуването, а не е пледирала за съвместимост.
5.6.2.5. Решение от 2006 г. по дело относно френската GIE Fiscaux
(228)
Комисията счита, че нито решението за откриване на официална процедура по разследване във връзка с френската GIE Fiscaux през 2004 г., нито окончателното решение от 2006 г., при което се стига до заключението, че схемата е частично несъвместима помощ, могат евентуално да са създали оправдани правни очаквания, както твърди PYMAR.
(229)
В действителност за мерките за помощ трябва да се изпрати уведомление на Комисията. При липсата на уведомление единствено извънредни обстоятелства могат да накарат държавата членка и операторите обосновано да очакват, че дадена мярка не представлява помощ. Въпреки това ако не са спазени процедурите за уведомление и одобрение, не може да имат обосновани очаквания, че мярката, която е държавна помощ, е съвместима с вътрешния пазар.
(230)
Напротив, в решението за френската GIE Fiscaux от 20 декември 2006 г. Комисията изрично изразява позицията си, че чрез френската схема за „лизинг срещу данък“ се предоставя държавна помощ. Фактът, че STL е схема за „лизинг срещу данък“, сходна с френската схема, може да е привлякла вниманието на Испания и на получателите към вероятността STL да представлява държавна помощ. Следователно всякакви оправдани правни очаквания преди публикацията в Държавен вестник на Европейския съюз от 30 април 2007 г. на Решението относно френската схема, следва да не се разглеждат като оправдани след тази дата.
(231)
По сходен начин простият факт, че несъвместимата схема не е възстановена при френския случай, не е достатъчен, за да създаде оправдани правни очаквания, че несъвместимата помощ, евентуално идентифицирана при испанския случай, няма да бъде възстановена. В действителност ако е имало причини, които да не позволят на Комисията да нареди на държавата членка да възстанови помощта, те следва да се открият в специфичните обстоятелства на случая.
5.6.2.6. Писмо от 2009 г., изпратено от комисар Крус
(232)
Комисията счита, че писмото, изпратено от комисар Крус, не може да е създало оправдани надежди по отношение на STL или на отделните мерки, включени в операциите със STL, поради следните причини:
(233)
Първо, това писмо не е официален акт, който да представи позицията на Комисията - т.е. колегиума на членовете на Комисията, - каквото би било официално решение на Комисията или отговор на парламентарен въпрос. В своето писмо от една страница комисар Крус е отговорила в контекста на двустранния обмен на писмо от една страница, изпратено от г-жа Brustad, норвежки министър на търговията и промишлеността. Съдържанието на това писмо не е направено обществено достояние от Комисията.
(234)
Комисията отбелязва, че писмото от норвежкия собственик на кораб, цитирано в съображение 107 по-горе, е адресирано към една испанска корабостроителница, с която собственикът на кораб извършва търговска дейност и свидетелството от 2012 г. идва от правителствения орган Gerencia del Sector Naval. Комисията също отбелязва, че нито испанските органи, които са били запознати с протичането на разследването, нито операторите, които са обмисляли операции със STL, са поискали разяснения от Комисията относно позицията, изразена в писмото на комисар Крус.
(235)
Второ и по-важно, дори и ако писмото е било направено обществено достояние през 2009 г., то не е представило конкретни, безусловни и последователни уверения, че STL е правомерна. Всъщност отговорът на комисар Крус се фокусира върху предполагаемата дискриминация между корабостроителниците, установени в различни държави от ЕИП. Заключението на писмото, че не се предвиждат допълнителни действия „на този етап“, изрично се позовава на скорошната публикация на обосновка, в която се разяснява, че STL може да се използва за придобиването на кораби, произведени в други европейски държави, което е пряк отговор на притесненията, изразени от г-жа Brustad. Във всеки случай в писмото не е споменато и липсва изразена позиция относно наличието на държавна помощ на равнището на ОИИ или неговите инвеститори. По отношение на корабоплавателните предприятия, корабостроителниците и посредниците Комисията счита, че те не са получатели на помощта, така че не възниква въпросът за оправдани правни очаквания.
(236)
Следователно Комисията счита, че писмото в никакъв случай не е представило конкретни, безусловни и последователни уверения, които евентуално са могли да създадат оправдани правни очаквания, че схемата не съдържа държавна помощ в полза на ОИИ или неговите инвеститори.
(237)
Тъй като Комисията не установи наличието на оправдани правни очаквания въз основа на писмото, въпросът дали такива оправдани правни очаквания обхващат периода преди писмото не е уместен по никакъв начин.
5.6.2.7. Добросъвестен икономически оператор не би бил способен да предвиди възможното наличие на държавна помощ в комбинацията от няколко мерки
(238)
Тъй като отделните мерки представляват държавна помощ (с изключение на ускорената амортизация на отдадените на лизинг активи), фактът, че икономическите оператори не са могли да предвидят, че тяхната комбинация може също да се разглежда като държавна помощ, е неуместен и не обосновава наличието на оправдани правни очаквания или нарушението на някой основен принцип на законодателството на ЕС.
(239)
Напротив, няколко трети страни сред операторите, ангажирани в операции със STL, са заявили, че решението от 2006 г. относно френския случай GIE Fiscaux им е дал оправдани правни очаквания, че мярката е много сходна със STL. Фактът, че всичките характеристики на френската мярка бяха включени в една правна разпоредба, непременно означава всеобхватна оценка. В това отношение фактът, че различните елементи на STL са включени в различни мерки, de facto свързани и използвани заедно, с цел постигане на сходно въздействие, не следва да гарантира различен подход и не изключва всеобхватната оценка.
(240)
Във всеки случай Комисията счита, че както ранната амортизация на отдадени на лизинг активи, така и освобождаването от данъци съгласно член 50, параграф 3 от RIS на прираста на капитала при прилагането на данъка върху тонажа представляват държавна помощ. При липсата на уведомление за тези разпоредби операторите са могли да имат оправдани правни очаквания, че те са правомерни единствено при извънредни обстоятелства, които не са били доказани.
5.6.2.8. Изявленията относно методите за амортизация в известие на Комисията относно данъчно облагане на дружества (126)
(241)
Комисията отбелязва, че формулировката в известието не е дала основания на операторите да имат оправдани правни очаквания, че STL е правомерна. Първо, цитираните разпоредби засягат единствено методите на амортизация, така че оправданите правни очаквания, ако има такива, могат да обхващат единствено ранната амортизация на отдадените на лизинг активи.
(242)
Второ, известието не може да бъде тълкувано, така че свързана с амортизацията мярка да остане извън обхвата на правилата за държавна помощ. В действителност в съображение 13 от известието се заявява, че правилата за амортизация и правилата за пренасяне на загуби не представляват помощ, при условие че се прилагат без разлика по отношение на всички предприятия и производството на всички стоки. STL не се прилага по отношение на всички предприятия или производството на всички стоки.
(243)
В допълнение в съображение 22 от същото известие се разяснява, че равнището на дискреция, с което се ползва данъчната администрация, и свободата за предприемане на действия, която има, подкрепят презумпцията, че е налице държавна помощ. Както бе обяснено в раздел 24 по-горе, прилагането на ранна амортизация подлежи на изпълнение на условия, чиято формулировка изисква тълкуване, и на предварителното одобрение от страна на данъчната администрация. Преди предоставянето на одобрението администрацията може да изиска допълнителни документи от заявителя или информация от други административни структури. Фактът, че допълнителните документи са налице във всички досиета със заявления, представени пред Комисията, предполага, че те са поискани изрично или имплицитно от администрацията или заявителите са били наясно, че са необходими за получаване на одобрение. Следователно администрацията е разполагала с широки дискреционни правомощия при прилагането на тази мярка.
(244)
Следователно с оглед на характеристиките на схемата, формулировката в известието не е могла да създаде несигурност, а в още по-малка степен оправдани правни очаквания, що се отнася до характера на помощ на ранната амортизация.
5.6.2.9. Допустимост на приходите от беърбоут чартър за схемата за данък върху тонажа
(245)
Одобрението, предоставено с Решение на Комисията C(2002) 582 окончателен от 27 февруари 2002 г., се позовава на „дружества, регистрирани съгласно испанското законодателство, чиято дейност включва експлоатацията на собствени кораби или взети на чартър“. Въпреки това Комисията счита, че това изречение не може да създаде оправдани правни очаквания, че субектите, чиито дейности се състоят изключително в чартирането на един плавателен съд на база беърбоут, биха били допустими съгласно схемата за данък върху тонажа. В действителност, както бе обяснено в съображения (177) и (179) отг, в решението от 2002 г. изрично се посочва, че схемата за данък върху тонажа следва да се прилага изключително по отношение на допустими плавателни съдове и допустими дейности за морски транспорт.
5.6.3. Правна сигурност
(246)
Правната сигурност е основно изискване на европейското законодателство, чиято цел е да гарантира предвидимостта на правните ситуации и взаимоотношенията, които се регулират от тях. Според съдебната практика изискването за правна сигурност не позволява на Комисията да отлага безсрочно упражняването на правомощията ѝ и не означава действия от страна на засегнатата институция (127). Въпреки това досега два кумулативни елемента били необходими за изпълнението на принципа.
-
наличието на набор от елементи, които създават ситуация на несигурност относно редовността на мярката;
-
продължителната липса на действия от страна на Комисията въпреки нейното запознаване с помощта.
(247)
Решението относно френската GIE Fiscaux и съдебното решение относно Salzgitte (128) r са само два случая, при които Комисията и Първоинстанционният съд съответно са счели, че нарушаването на принципа на правна сигурност може да попречи на възстановяването, дори и ако не са налице оправдани правни очаквания. Въпреки това съдебното решение по Salzgitter е отменено от Съда именно заради прилагането на принципа на правна сигурност в случая (129).
5.6.3.1. Елементи, които са създали ситуация на несигурност относно редовността на мярката
(248)
STL и френската GIE Fiscaux имат редица общи ключови характеристики и много сходни въздействия (вж. раздел (212) Равно третиране). И двете се използват при финансирането на дългосрочни инвестиционни активи. Те включват прозрачни по отношение на данъците ОИИ, които амортизират активите и прехвърлят собствеността върху тях на крайния потребител посредством определен вид договор за лизинг. И в двата случая амортизацията е ранна или ускорена, а прирастът на капитала на ОИИ е освободен от данъчно облагане. И в двата случая икономическото предимство в резултат на ранната или ускорената амортизация и от освобождаването на прираста на капитала се поделят между инвеститорите в ОИИ и крайния потребител на актива (посредством отстъпка от цената), макар да са налице значителни различия по отношение на държавната намеса в това отношение.
(249)
Ключовите мерки, които са част от системата STL, са приведени в действие между 2002 г. (130) и 2003 г., т.е. преди решението на Комисията, че френската система представлява държавна помощ.
(250)
С оглед на сходството между STL и GIE Fiscaux е възможно, както бе посочено от испанските органи от трети страни, събитията, цитирани в подкрепа на защитата на правната сигурност за френската система, да са създали ситуация на несигурност по отношение на редовността на STL.
(251)
По тази точка Комисията стигна до заключението, че тази ситуация на несигурност може в действителност да е създадена от изявлението на Комисията в Решението от 2001 г. относно Brittany Ferries (131), че определени данъчни предимства са обща мярка. Както е посочено в съображение 192 от решението относно GIE Fiscaux, тази обосновка не уточнява, че се позовава на схемата, предхождаща GIE Fiscaux, което може да е подвело получателите на схемата и на сходна схема като STL.
(252)
По отношение на другите елементи, цитирани от Испания и от третите страни, Комисията е анализирала дали елементите, цитирани в подкрепа на наличието на оправдани правни очаквания (вж. раздел (212)), може да са създали ситуация на несигурност.
(253)
Първо, държавите членки имат задължение по Договора да уведомяват Комисията за своите планове да предоставят нова помощ. Публикуването на проектомерките в Официален вестник на испанския парламент не може да се разглежда като уведомление на Комисията, а липсата на реакция от страна на Комисията не може да е допринесло за създаването на ситуация на несигурност.
(254)
Второ, искането от 2001 г. на информация относно мярката за „лизинг срещу данък“ сочи, че Комисията е реагирала на твърденията за помощ, представени от жалбоподател. Това искане е адресирано към Испания и в отговорите си Испания категорично е отрекла наличието на такива мерки. Искането не е направено обществено достояние от Комисията, но - ако по някаква причина бъдещите получатели на STL са успели да научат за това искане на информация към момента, в който са имали намерение да участват в схемата, е следвало да бъдат наясно с факта, че е подадена жалба до Комисията, в която е посочено, че мерките по тази схема вероятно представляват държавна помощ. Искането на информация също би дало знак, че Комисията не разполага с достатъчно информация относно мярката с цел нейната оценка и не би следвало да доведе до заключението, че Комисията е одобрила мярката. В допълнение тъй като това искане е изпратено преди влизането в сила на мерките, които съставляват STL, Испания е могла да изпрати уведомление за всичките елементи на схемата с цел правна сигурност. В противен случай получателите следва да са попитали Испания, или Комисията, относно уведомлението за схемата от страна на Испания и одобрението ѝ от Комисията. Следователно нито Испания, нито операторите могат да твърдят, че това искане или, с оглед на дадения отговор, липсата на последващи действия от страна на Комисията са допринесли за създаването на ситуация на несигурност.
(255)
Трето, по отношение на решението от 2004 г. относно нидерландската мярка за компенсиране, Комисията посочва, че компенсацията за мярка, различна от STL, не може да е създала ситуацията на несигурност по отношение на STL. Фактът, че в публични документи е представено точно описание на предполагаемата испанска помощ единствено в нидерландската версия на решението за откриване на официална процедура по разследване, не е достатъчен, за да се стигне до заключението, че читателите са могли да предположат, че това засяга STL. В действителност превод на нидерландското решение или запитването на Комисията лесно са могли да разяснят, че предполагаемата испанска помощ включва лихвени субсидии въз основа на Кралски указ 442/1994. В допълнение Комисията просто е посочила факта, че Испания е отрекла наличието на предполагаема испанска помощ и Нидерландия не е успяла да представи достатъчно доказателства. Както бе посочено в решението, Комисията може единствено да вярва на държавата членка и не може да носи отговорност за несигурността, ако има такава, която липсата на последващи действия от нейна страна може да е причинила. Следователно Комисията установи, че решението от 2004 г. не може да е допринесло за ситуация на несигурност по отношение на правомерността на STL.
(256)
Четвърто, Комисията счита, че ситуацията на несигурност, създадена по отношение на правомерността на STL в резултат на обосновката в Решение на Комисията от 2001 г. относно Brittany Ferries, е преустановена на датата на публикуване на Решение на Комисията относно френската GIE Fiscaux. Това решение е разяснило, че Комисията е разглеждала френската схема „лизинг срещу данък“ като държавна помощ и Испания и бенефициерите на STL следва да са наясно с факта, че схемата може да представлява държавна помощ. В резултат не може да е създала или допринесла за създаването на ситуация на несигурност в това отношение.
(257)
Пето, поради причини, посочени в раздел 5.6.2.6 по-горе, Комисията счита, че писмото, изпратено от комисар Крус през 2009 г. не създава и не допринася за създаването на ситуация на несигурност.
5.6.3.2. Време между жалбата и откриването на процедурата
(258)
Комисията счита, че времето, изминало при разследването на STL, преди откриването на официалната процедура по разследване, следва да се изчислява от 2006 г., когато Комисията е получила жалбите от европейските корабостроителници. В действителност поради изложените по-горе причини нито публикуването на проектомерките в испанския официален вестник, нито предположенията, получени от Комисията през 2001 г. и изрично отхвърлени от Испания през 2002 г., потвърждават виждането, че Комисията е забавила упражняването на правомощията си по разследване без причина. Окончателното решение от 2004 г. по дело C-66/2003, което засяга приравняването на различна мярка за предполагаема държавна помощ, също не подкрепя това становище.
(259)
Времето между първата жалба през 2006 г. и откриването на официалната процедура по разследване през 2011 г. не изглежда прекомерно, предвид редицата засегнати данъчни мерки, сложността на операциите „лизинг срещу данък“ и липсата на прозрачност относно тези лизингови операции. В допълнение Комисията е изпратила осем официални искания за информация между септември 2006 г. и май 2010 г. (132), като е поддържала редовен контакт с испанските органи.
(260)
В допълнение чак през октомври 2010 г. Комисията получи нова жалба с ключов елемент за оценката на схемата, а именно комплексното проучване от данъчните експерти с описание на функционирането на схемата и въздействието ѝ. Следователно времето при разследването на STL не изглежда достатъчно, за да се постави под въпрос правната сигурност.
(261)
С оглед на сложността на разглежданите мерки Комисията не може да отсъди, че може да е създадена правна несигурност от решението от 2001 г. относно Brittany Ferries, както предполага Испания и получателите, по отношение на класифицирането на STL като помощ. Но това може да важи единствено до публикуването в Официален вестник на 30 април 2007 г. на Решение на Комисията относно френската GIE Fiscaux, в което Комисията е установила, че схемата представлява държавна помощ.
(262)
Следователно Комисията стигна до заключението, че не следва да разпореди възстановяването на помощта, произтичаща от операциите със STL, по отношение на която е предоставена помощта между влизането в сила на STL през 2002 г. и 30 април 2007.
5.6.4. Определяне на размерите, които да бъдат възстановени
(263)
Комисията оцени различни данъчни мерки, които представляват схеми за държавна помощ. Целта на настоящото решение не е да установи точните размери на помощта, получена от всеки бенефициер при всяка операция със STL. Въпреки това Комисията счита, че трябва да се прилага следната методика от държавата членка с цел определяне на получателите на помощта и размера на несъвместимата помощ, която да бъде възстановена от тях, за всеки отделен случай. Тази методика може да бъде допълнително усъвършенствана в сътрудничество с испанските органи, и по-специално с цел установяване на действителния размер на данъчното облекчение, с което се ползват инвеститорите, с оглед на отделната данъчна ситуация.
(264)
Стъпка 1: Изчисляване на общото данъчно облекчение, осъществено от операцията: Това е нетната настояща стойност на данъчното предимство, действително получено от ОИИ или от инвеститорите му (т.е. преди приспадането на частта на това предимство, прехвърлена към корабоплавателното предприятие посредством отстъпка от цената). Нетната настояща стойност следва да се изчисли към началната дата на амортизацията - ранната амортизация, одобрена от данъчните органи, - а предвид процентите на отстъпка, използвани за целта на изчислението, трябва да се основават на пазарните реалности. Комисията предлага по правило Испания да може да използва изчисления, представени от ОИИ пред данъчната администрация, при подаване на заявления за ранна амортизация (вж. съображение (170) по-горе). По принцип данъчното предимство се разглежда като предоставено на датата, на която данъците са дължими от ОИИ или неговите инвеститори.
(265)
Стъпка 2: Изчисляване на данъчното предимство, осъществено от общите данъчни мерки, приложени по отношение на операцията: Това е нетната настояща стойност - изчислена по същия начин като при стъпка 1 - на размера на данъчните предимства, които би получило ОИИ или неговите инвеститори при референтна ситуация, при която би била използвана единствено ускорена амортизация от момента на пускане в експлоатация на плавателния съд, а експлоатацията е подлежала на обичайните правила за корпоративно данъчно облагане. Съгласно този сценарий прирастът на капитала от продажбата на плавателния съд на корабоплавателно предприятие не следва да подлежи на корпоративния данък, който обичайно се прилага по отношение на корпоративните приходи, към датата на упражняване на опцията от страна на корабоплавателното предприятие. По принцип данъчното предимство се разглежда като предоставено на датата, на която данъците са дължими от ОИИ или неговите инвеститори.
(266)
Стъпка 3: Изчисление на данъчното предимство, равно на държавната помощ: тъй като Комисията счита, че ускорената амортизация представлява обща мярка, размерът на предимството, който отговаря на мярката (т.е. отсроченото плащане на определени данъчни суми), не представлява държавна помощ. Разликата между сумите, получени при стъпка 1 и стъпка 2, следва да отговаря на помощта, която ОИИ и неговите инвеститори са получили като получатели на въпросните данъчни мерки, т.е. нетната настояща стойност на общото предимство, извлечено от използването на ранна амортизация, схемата за данък върху тонажа (за който ОИИ не са допустими) и данъчното освобождаване на прираста на капитала съгласно член 50, параграф 3 от RIS. По принцип данъчното предимство се разглежда като предоставено на датата, на която данъците са дължими от ОИИ или неговите инвеститори.
(267)
Стъпка 4: Изчисление на размера на съвместимата помощ първо, помощта, получена от ОИИ или неговите инвеститори, съгласно изчисленията при стъпка 3, е съвместима, тъй като отговаря на предимството, прехвърлено към корабоплавателното предприятие, което би било съвместимо, ако е било разглеждано като държавна помощ за корабоплавателното предприятие. Процентът на помощта, прехвърлена към корабоплавателното предприятие, трябва да бъде определен въз основа на изчисление, сходно с представените от ОИИ в тяхното заявление пред данъчната администрация (вж. съображение (138) по-горе), и се позволява възнаграждение съобразно пазара на посреднически услуги. Както бе обяснено в съображения 0 до (208) отг, част от предимството, прехвърлено към корабоплавателното предприятие, може да се разглежда като съвместимо, ако корабоплавателното предприятие, засегнатият плавателен съд и неговите транспортни дейности са допустими съгласно Насоките за морския транспорт. Съвместимият размер следва да бъде определен в съответствие с глава 11 от Насоките и надлежно да се вземе предвид цялата вече отпусната помощ на това корабоплавателно предприятие в ЕИП. По-специално размерите на помощта, предоставена в Испания, трябва да бъдат добавени към тези, предоставени в държавата на стопанска дейност на предприятието (ако тя е държава - членка на ЕИП). Размерът на помощта, превишаващ тавана, или недоказан като съвместим съгласно глава 11 от Насоките за морския транспорт, ще бъде разглеждан като несъвместим.
(268)
Тъй като таванът в глава 11 от Насоките за морския транспорт се изчислява на годишна основа, а предимството, получено от корабоплавателното предприятие, е свързано с дълготраен актив, Комисията е съгласна, че за прилагането на този таван, предимството за корабоплавателното предприятие, произтичащо от операцията със STL, може да се разпредели през обичайния период на амортизация (десет години) на засегнатия плавателен съд.
(269)
Второ, тъй като отговаря на възнаграждение в съответствие с пазара на посреднически услуги на финансови инвеститори при прехвърлянето на съвместимо предимство към корабоплавателните предприятия, това възнаграждение също ще бъде разглеждано като съвместима или несъвместима помощ, при същата пропорция като предимството, предоставено на корабоплавателното предприятие (вж. съображение 0 по-горе).
5.6.5. Договорни клаузи
(270)
Както бе посочено по-горе, PYMAR е информирал Комисията относно определени клаузи в някои договори между инвеститорите, корабоплавателните предприятия и корабостроителниците. Съгласно тези клаузи корабостроителниците са били длъжни да компенсират другите страни, ако не е било възможно да бъдат получени очакваните данъчни предимства.
(271)
В окончателното си отрицателно решение с частично възстановяване относно френския случай GIE fiscaux (133), който има значителни сходства с разглеждания случай, Комисията отбеляза, че: „фактът, че финансовите и правни рискове, поети от членовете на ИГ, биха могли, в определени случаи, да се прехвърлят с договор на ползвателите на имуществото, не може да противоречи на принципа, според който, когато Комисията изисква, при необходимост, възстановяването на неправомерна помощ, нейната цел е да лиши различните бенефициери от облекчението, от което те са се ползвали на своя пазар спрямо конкурентите си и да възстанови положението преди изплащането на посочената помощ.“ Комисията стигна до заключението, че: „осъществяването на тази цел не би могло да зависи от … договорните клаузи, за които са се споразумели бенефициерите на помощта.“
(272)
Според добре установената съдебна практика задължението на държавата да забрани помощ, считана от Комисията за несъвместима с вътрешния пазар, има за цел да възвърне предходна ситуация (134). Според друга формулировка основната цел при възстановяването на неправомерно изплатена държавна помощ е елиминирането на нарушаването на конкуренцията, причинено от конкурентното предимство, което е осигурило такава помощ (135). Чрез възстановяването на помощта бенефициерът форфетира предимството, което е получил пред конкурентите си на пазара, и се възстановява ситуацията, предхождаща плащането на помощта (136).
(273)
С цел постигане на този резултат Комисията трябва да разполага с правомощията да разпореди възстановяването от действителните получатели, така че да може да се изпълни функцията за възстановяване на конкурентната ситуация на пазара (пазарите), когато е възникнало нарушаване. С тази цел Комисията трябва да може да идентифицира ясно предприятията, които са задължени да възстановят неправомерната помощ, която е обявена за несъвместима. Тази цел обаче би била безвъзвратно нарушена, ако частните страни са били способни посредством договорни клаузи да изменят въздействията от решенията за възстановяване, приети от Комисията. При наличието на тази възможност, тя би мога да се използва от икономическите оператори, които се ползват със значителни правомощия за договаряне за защита им от решения за възстановяване, което следователно лишава контрола върху държавната помощ от практическите му последствия.
(274)
Посредством сравнение в скорошното решение на съда относно Residex (137), Съдът е обявил, че като вземе предвид всичките особени характеристики на случая, националният съд трябва да идентифицира бенефициера или според случая получателите на гаранция, която представлява държавна помощ, и да наложи възстановяването на общата сума на въпросната помощ. В допълнение независимо от това кой може да е бенефициерът на помощта и предвид целта на мерките, които националните съдилища са задължени да предприемат при нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС основно с цел възстановяване на конкурентната ситуация, предхождаща плащането на въпросната помощ, тези съдилища трябва да гарантират, че мерките, които предприемат с оглед валидността на горепосочените актове, улеснява постигането на такава цел. Това сочи, че при необходимост от премахване на нарушението, причинено от помощта, националните съдилища могат да се намесят и да обявят договорите за недействителни, дори и в ущърб на страните, които не са получатели на помощта, като в този случай това са кредитодателите, чиито вземания са подкрепени от държавна гаранция. Същата логика се прилага a fortiori и по отношение на Комисията, когато тя разпорежда помощта да бъде ефективно възстановена от получателите. В това отношение следва да се подчертае, че Комисията е призована да вземе окончателно решение относно мярката за помощ, а не да гарантира, че правата на индивидите са спазени при нарушение на задължението за предварително уведомление относно държавна помощ пред Комисията съгласно член 108, параграф 3 от ДФЕС, което трябва да се извърши от националните съдилища.
(275)
Следва, че договорните клаузи, които защитават получателите на помощта от възстановяване на неправомерна и несъвместима помощ чрез прехвърлянето на правните и икономическите рискове за това възстановяване към други лица, противоречат на същността на системата за контрол върху държавната помощ, създадена от Договора. Такава система е ключова за изпълнението на задачите, поверени на Комисията, и по-специално за функционирането на вътрешния пазар, като следователно представлява набор от правила за обществения ред (138). Следователно частните страни не могат да се отклоняват от договорните клаузи.
(276)
Това се отнася в по-голяма степен до ситуацията, предмет на разглеждане при системата STL, при която някои от корабостроителниците са под контрола на държавата. Доколкото публичните корабостроителници са предвидили договорните клаузи да защитават получателите от възстановяване на помощ, тяхното поведение би попречило на възстановяването на неправомерна и несъвместима държавна помощ от изпълнение на функцията ѝ. В допълнение поведението на контролирани от държавата оператори, които се опитват да защитят своите договорни контрагенти от възстановяване, може да окаже значителен натиск върху техните частни конкуренти, които могат да бъдат насърчени да приемат сходни клаузи в техните договори, което следователно води до генерализирана защита на получателите от възстановяване.
6. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
Комисията стигна до заключението, че:
-
Съгласно Насоките за морския транспорт и Решение от 27 февруари 2002 г. за одобрение на испанската система за данък върху тонажа, дейностите, които се състоят изключително в отдаване на лизинг, чартър и наем на плавателни съдове, не представляват транспортни услуги. Следователно тези дейности по същество са недопустими за испанската схема за данък върху тонажа, както е разрешена от Комисията.
-
Член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS, както и член 49 от RIS (ранна амортизация на отдадени на лизинг активи), прилагането на системата за данък върху тонажа по отношение на недопустими ОИИ, както и член 50, параграф 3 от RIS представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
-
Тези мерки не са съществуваща помощ по смисъла на член 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 659/1999, тъй като за тях не е изпратено уведомление, нито са разрешени от Комисията.
-
Испания е привела в действие неправомерно въпросната помощ в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
-
Следователно така наречената испанска система „лизинг срещу данък“, която включва комбинираното прилагане на член 115, параграф 11 и член 48, параграф 4 от TRLIS, както и член 49 от RIS (ранна амортизация на отдадени на лизинг активи), прилагането на системата за данък върху тонажа по отношение на недопустими ОИИ, както и използването на член 50, параграф 3 от RIS, е неправомерна.
-
Помощта за ОИИ или неговите инвеститори може да се разглежда като съвместима с вътрешния пазар, тъй като представлява възнаграждение в съответствие с пазара за посреднически услуги на финансови инвеститори и е насочена към предприятията от сектора на морския транспорт, които са допустими съгласно Насоките за морския транспорт в съответствие с условията, заложени в тези насоки. Това означава по-специално, че общият размер, прехвърлен на корабоплавателните предприятия, не превишава тавана, заложен в глава 11 от насоките.
-
Частта от помощта, която превишава размера на съвместимата помощ, следва да бъде възстановена от получателите, т.е. ОИИ и техните инвеститори, като не се предвижда възможността тези получатели да прехвърлят тежестта от възстановяването към други лица.
-
Комисията не следва да разпореди възстановяването на помощта, която произтича от операциите със STL, по отношение на които е предоставена помощ между влизането в сила на STL през 2002 г. и 30 април 2007 г., датата на публикуване на Решението относно дело C-46/2004 France GIE Fiscaux (вж. съображение (265) по-горе).
-
След тази дата разпореждането на възстановяването не би нарушило общите принципи на защита на оправданите правни очаквания и правната сигурност, залегнали в законодателството на Европейския съюз.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Мерките, произтичащи от член 115, параграф 11 от TRLIS (ранна амортизация на отдадени на лизинг активи), от прилагане на схемата за данък върху тонажа по отношение на недопустими предприятия, плавателни съдове или дейности и от член 50, параграф 3 от RIS, представляват държавна помощ за ОИИ и техните инвеститори, неправомерно приведена в действие от Испания от 1 януари 2002 г. в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Член 2
Посочените в член 1 мерките за държавна помощ са несъвместими с вътрешния пазар, с изключение на обхвата на помощта, който отговаря на възнаграждение в съответствие с пазара за посреднически услуги на финансови инвеститори, и е насочено към предприятията от сектора на морския транспорт, които са допустими съгласно Насоките за морския транспорт в съответствие с условията, заложени в насоките.
Член 3
Испания следва да преустанови посочената в член 1 схема за помощ, доколкото тя е несъвместима с общия пазар.
Член 4
1. Испания следва да възстанови несъвместимата помощ, предоставена по схемата, посочена в член 1, от инвеститори в ОИИ, които са се ползвали от нея, като не се предвижда възможността тези получатели да прехвърлят тежестта от възстановяването към други лица. Въпреки това възстановяването не обхваща помощ, предоставена като част от операции по финансиране, по отношение на които компетентните национални органи са се ангажирали да предоставят мерките посредством правно задължаващ акт, приет преди 30 април 2007 г.
2. Сумите, които трябва да бъдат възстановени, включват и лихвите от датата, на която сумите са били предоставени на разположение на получателите, до тази на тяхното действително възстановяване.
3. Лихвите се изчисляват с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията (139) и Регламент (ЕО) № 271/2008 на Комисията (140) за изменение на Регламент (ЕО) № 794/2004.
4. Испания отменя всички неизплатени плащания от схемата, посочена в член 1, считано от датата на приемане на настоящото решение.
Член 5
1. Възстановяването на помощта, отпусната по схемата, посочени в член 1, е незабавно и ефективно.
2. Испания гарантира, че това решение се прилага в рамките на четири месеца от датата на уведомяване на решението.
Член 6
1. В рамките на два месеца от уведомлението за настоящото решение Испания представя следната информация:
а)
списък на получателите, които са получили помощ по схемата, посочена в член 1, и общия размер на помощта, получена от всеки от тях по схемата;
б)
общия размер (главница и лихви при възстановяване), която всеки получател трябва да възстанови;
в)
подробно описание на вече предприетите мерки за изпълнение на настоящото решение и на планираните такива;
г)
документи, доказващи, че на получателите е разпоредено да възстановят помощта.
2. Испания информира редовно Комисията за хода на националните мерки, предприети за прилагане на настоящото решение, до окончателното възстановяване на помощта, посочена в член 1. При искане от страна на Комисията, предоставя незабавно информация за вече предприетите мерки за изпълнение на настоящото решение и за планираните такива. Предоставя също така подробна информация относно размера на помощта и лихвите, които вече са възстановени от получателите.
Член 7
Адресат на настоящото решение е Кралство Испания.
Съставено в Брюксел на 17 юли 2013 година.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2013. gada 17. jūlijs)
par valsts atbalstu SA.21233 C/11 (ex NN/11, ex CP 137/06), ko īstenojusi Spānija noteiktiem finanšu līzinga līgumiem piemērojamais nodokļu režīms, pazīstams arī kā “Spānijas nodokļu līzinga sistēma”
(izziņots ar dokumenta numuru C(2013) 4426)
(Autentisks ir tikai teksts spāņu valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2014/200/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,
pēc tam, kad ieinteresētās personas tika aicinātas iesniegt piezīmes saskaņā ar iepriekš minētajiem noteikumiem (1), un ņemot vērā to iesniegtās piezīmes,
tā kā:
1. PROCEDŪRA
(1)
Saskaņā ar vairākām sūdzībām, kuras Komisija ir reģistrējusi kopš 2006. gada maija, Spānijas shēma (Spānijas nodokļu līzinga sistēma), kas no 2002. gada tika piemērota attiecībā uz kuģniecības sabiedrībām, ļāva jūras transporta uzņēmumiem iegādāties kuģus Spānijā ar 20-30 % atlaidi. Īpaši divas valsts kuģu būvētavu federācijas un viena individuāla kuģu būvētava apgalvoja, ka šīs shēmas īstenošanas rezultātā tika zaudēti kuģubūves līgumi par labu Spānijas kuģu būvētavām. Septiņu Eiropas valstu kuģubūves asociācijas 2010. gada 13. jūlijā parakstīja kopīgu lūgumrakstu, iebilstot pret tā saukto Spānijas nodokļu līzinga sistēmu (turpmāk “SNL”). Vismaz viena kuģniecības sabiedrība atbalstīja šīs sūdzības. Eiropas Parlamenta deputāts 2010. gada augustā uzdeva jautājumu par šo pašu tematu (2).
(2)
Komisija 2006. gada 15. septembra, 2007. gada 30. janvāra, 2007. gada 6. novembra un 2008. gada 3. marta vēstulē nosūtīja Spānijai informācijas pieprasījumus. Spānija sniedza atbildes 2006. gada 16. oktobra, 2007. gada 23. un 27. februāra, 2008. gada 11. janvāra un 27. marta vēstulē. Sanāksmē, kas notika 2008. gada 29. aprīlī, Komisija pieprasīja papildu informāciju, kuru Spānija sniedza 2008. gada 17. jūnija vēstulē. Komisija 2008. gada 23. septembra vēstulē pieprasīja papildu informāciju, kuru Spānija sniedza 2008. gada 24. oktobra vēstulē.
(3)
Pēc jaunas informācijas saņemšanas no sūdzības iesniedzējiem Komisija pieprasīja turpmāku papildu informāciju 2010. gada 11. janvāra un 25. maija vēstulē. Spānija sniedza atbildes 2010. gada 10. marta un 26. jūlija vēstulē. Sanāksme ar Spānijas iestāžu pārstāvju piedalīšanos notika 2011. gada 24. janvārī.
(4)
Komisija 2011. gada 29. jūnija vēstulē informēja Spāniju, ka tā ir nolēmusi uzsākt Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru attiecībā uz atbalstu.
(5)
Spānija 2011. gada 2. augusta vēstulē sniedza piezīmes par lēmumu uzsākt formālu procedūru.
(6)
Komisijas lēmums uzsākt formālu izmeklēšanas procedūru (turpmāk “Lēmums C(2011) 4494 (galīgā redakcija)”) tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (3). Komisija aicināja ieinteresētās personas iesniegt savas piezīmes par šiem pasākumiem.
(7)
Komisija saņēma vairāku ieinteresēto personu piezīmes. Komisija 2012. gada 23. februāra, 7. marta, 11. jūlija un 29. oktobra, kā arī 2013. gada 12. un 25. februāra un 22. aprīļa vēstulē nosūtīja minētās piezīmes Spānijai, dodot valstij iespēju izteikt savus apsvērumus. Spānija sniedza piezīmes 2012. gada 30. aprīļa, 24. maija, 9. un 23. jūlija un 14. novembra, kā arī 2013. gada 25. februāra, 12. marta un 21. maija vēstulē. Spānija sniedza arī papildu apsvērumus 2012. gada 3. un 9. oktobra vēstulē. Komisija pēc ieinteresēto personu pieprasījuma 2012. gada 13. novembrī un 2013. gada 4. februārī tikās ar Pequeños y Medianos Astilleros en Reconversión (PYMAR) (4) pārstāvjiem, bet 2013. gada 6. martā ar Spānijas iestāžu pārstāvjiem.
2. SPĀNIJAS NODOKĻU LĪZINGA SISTĒMAS APRAKSTS
(8)
Spānijas nodokļu līzinga sistēma tiek izmantota darījumos, kuros ir iesaistītas kuģu būvētavas (pārdevēji), kas būvē jūras kuģus, un jūras kuģniecības sabiedrības (pircēji), kas iegādājas šos kuģus, un šie darījumi tiek finansēti ar ad hoc juridiskas un finanšu struktūras palīdzību.
(9)
SNL sistēmas pamatā ir:
-
bankas izveidota ad hoc juridiska un finanšu struktūra, kas darbojas kā starpstruktūra starp kuģniecības sabiedrību un kuģu būvētavu, kuras ir attiecīgi kuģa pircējs un pārdevējs,
-
sarežģīts dažādo darījuma pušu starpā noslēgto līgumu tīkls,
-
vairāku Spānijas nodokļu pasākumu izmantojums.
(10)
Pēc Komisijas pieprasījuma Spānijas iestādes ir apstiprinājušas, ka laikposmā no 2002. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 30. jūnijam SNL tika izmantots 273 kuģubūves un iegādes darījumos, kuru kopējā vērtība ir EUR 8 727 997 332. Šo shēmu turpināja piemērot līdz 2011. gada 29. jūnijam, kad tika uzsākta formāla izmeklēšanas procedūra. Pircēji ir kuģniecības sabiedrības no visas Eiropas un ārpus tās. Visos darījumos, izņemot vienu (līgums par EUR 6 148 969), bija iesaistītas Spānijas kuģu būvētavas.
2.1. SNL - JURIDISKA UN FINANŠU STRUKTŪRA
(11)
Kā norādīts, SNL darbība ļauj kuģa īpašniekam iegūt jaunu kuģi, kas uzbūvēts ar 20-30 % atlaidi no kuģu būvētavas noteiktās cenas. Lai saņemtu cenu ar atlaidi (pēc atlaides atņemšanas), kuģniecības sabiedrībai jāpiekrīt iegādāties kuģi nevis tieši no kuģu būvētavas, bet no ekonomisko interešu grupas (EIG), ko saskaņā ar Spānijas tiesību aktiem ir izveidojusi banka.
(12)
SNL struktūra ir bankas izveidota nodokļu plānošanas shēma, lai radītu nodokļu priekšrocības nodokļu ziņā pārredzamas ekonomisko interešu grupas ieguldītājiem un nodotu daļu no šīm nodokļu priekšrocībām kuģniecības sabiedrībai kā atlaidi no kuģa cenas. Pārējās priekšrocības paliek EIG ieguldītāju īpašumā kā atlīdzība par izdarīto ieguldījumu. SNL darbībā papildus EIG ir iesaistīti arī citi starpnieki, piemēram, banka un līzinga sabiedrība (sk. nākamo diagrammu).
(13)
Praksē EIG nomā kuģi no līzinga sabiedrības, sākot no tā būvēšanas pirmās dienas. Kad tas ir uzbūvēts, EIG to iznomā kuģniecības sabiedrībai uz berbouta līguma pamata (fraktēšana bez apkalpes) un kuģniecības sabiedrība sāk to izmantot. Jebkurā gadījumā EIG apņemas nopirkt kuģi līzinga līguma termiņa beigās un kuģniecības sabiedrība apņemas nopirkt kuģi berbouta līguma termiņa beigās, izmantojot savstarpējus pirkšanas un pārdošanas iespējas līgumus (5). Līzinga līgumā paredzēto iespēju īstenošanas termiņš tiek noteikts dažas nedēļas pirms berbouta fraktēšanas iespējas īstenošanas termiņa. Abas šīs iespējas tiek īstenotas, tikko EIG pāriet uz tonnāžas nodokļa sistēmu (sīkāku aprakstu sk. 2.2.4. iedaļā “4. pasākums. Tonnāžas nodokļa sistēma”). Lai pārliecinātos, ka visas iesaistītās personas piekrīt SNL struktūras izveidošanai un darbībai, tās paraksta pamatnolīgumu.
(14)
Darījumi starp dažādiem SNL darbību dalībniekiem ir sīkāk aprakstīti Lēmuma C(2011) 4494 (galīgā redakcija) 2.2. iedaļā (6), balstoties uz Spānijas sniegtajiem piemēriem (7).
2.2. SNL - NODOKĻU ASPEKTI
(15)
Iepriekš 2.1. iedaļā aprakstītās SNL shēmas mērķis ir galvenokārt saistībā ar konkrētiem nodokļu pasākumiem radīt priekšrocības ekonomisko interešu grupai un tajā iesaistītajiem ieguldītājiem, kura daļu no šīm priekšrocībām pēc tam nodos kuģniecības sabiedrībai, kas iegādājas jaunu kuģi.
(16)
EIG saņem nodokļu priekšrocības divos posmos saskaņā ar diviem dažādiem nodokļu piemērošanas tiesību aktu kopumiem. Pirmajā posmā saskaņā ar “parasto” uzņēmuma ienākuma nodokļa sistēmu nomātajam kuģim piemēro priekšlaicīgu un paātrinātu norakstīšanu. Tā rezultātā EIG rodas lieli nodokļa zaudējumi. Tā kā EIG ir nodokļu ziņā pārredzama, šie nodokļa zaudējumi ir atskaitāmi no ieguldītāju pašu ieņēmumiem proporcionāli to daļām EIG.
(17)
Parastos apstākļos šādi kuģa vērtības priekšlaicīgas un paātrinātas norakstīšanas rezultātā iegūti nodokļu ietaupījumi būtu jākompensē vēlākā posmā ar palielinātiem nodokļu maksājumiem vai nu pēc kuģa pilnīgas norakstīšanas, kad nolietojuma izmaksas vairs nevar atskaitīt, vai pēc kuģa pārdošanas, kad pārdošanas rezultātā notiek kapitāla pieaugums (8). Tā kā EIG ir nodokļu ziņā pārredzama, tās turpmāko gadu peļņas pieaugums būtu jāpievieno ieguldītāju pašu ienākumiem un būtu jāapliek ar nodokli.
(18)
Taču SNL darbībās paredzēts, ka ekonomisko interešu grupas nepatur kuģus pēc to pilnīgas norakstīšanas. Otrajā posmā nodokļu ietaupījumi, kas saņemti ieguldītājiem nodoto sākotnējo zaudējumu rezultātā, tiek nodrošināti, veicot EIG pāreju uz ienākuma nodokļa tonnāžas nodokļa (TN) sistēmu un pilnīgi atbrīvojot no nodokļa to kapitāla pieaugumu, kas rodas, pārdodot kuģi - īsi pēc pārejas uz jauno sistēmu - kuģniecības sabiedrībai (9). Papildu informāciju par šiem diviem posmiem, skatiet Lēmuma C(2011) 4494 (galīgā redakcija) 2.3.1. iedaļā.
(19)
Saskaņā ar Komisijai pieejamo informāciju (10) SNL izmantoto nodokļu pasākumu kopējā ietekme dod iespēju EIG un tās ieguldītājiem saņemt nodokļu ieguvumu aptuveni 30 % apmērā no kuģa sākotnējās bruto cenas. Daļu no šā nodokļu ieguvuma, ko sākotnēji saņēma EIG un tās ieguldītāji, patur ieguldītāji (10-15 %), un daļa tiek nodota kuģniecības sabiedrībai (85-90 %), kas galu galā kļūst par kuģa īpašnieci, pie tam kuģa sākotnējā bruto cena ir par 20-30 % mazāka.
(20)
Kā jau norādīts, SNL darbības apvieno dažādus atsevišķus, tomēr savstarpēji saistītus nodokļu pasākumus, kuru mērķis ir sniegt nodokļu priekšrocības. Šie pasākumi īsumā aprakstīti nākamajā iedaļā. Sīkāku aprakstu skatiet Lēmuma C(2011) 4494 (galīgā redakcija) 2.4. iedaļā.
2.2.1. 1. pasākums. Nomāto aktīvu paātrināta norakstīšana (11)
(TRLIS 115. panta 6. punkts)
(21)
Spānijā līzinga darījumu uzskaite nodokļu vajadzībām atšķiras no grāmatvedības uzskaites. Lai finansētu līzinga līgumus, kuru minimālais termiņš ir divi gadi, ja tie attiecas uz kustamo īpašumu, un desmit gadi, ja tie attiecas uz nekustamo īpašumu vai rūpniecības uzņēmumiem, piemēro XIII nodaļu Karaļa 2004. gada 5. marta Likumdošanas dekrētā Nr. 4/2004, ar ko apstiprina Likuma par uzņēmuma ienākuma nodokli (TRLIS) konsolidēto versiju (12), un 49. pantu Karaļa 2004. gada 30. jūlija Dekrētā Nr. 1777/2004, ar ko apstiprina Noteikumus par uzņēmuma ienākuma nodokli (RIS) (13).
(22)
Tikai nodokļu vajadzībām to maksājumu daļu, kas ļauj iznomātājam atgūt aktīva vērtību (14), uzskata par izdevumiem, kuri nav apliekami ar nodokli, ja tie nepārsniedz konkrētus ierobežojumus, proti, summa, kas netiek aplikta ar nodokli, nedrīkst pārsniegt summu, ko iegūst, aktīva vērtību divas vai trīs reizes reizinot ar konkrētajam aktīva veidam noteikto maksimālo lineārā nolietojuma oficiālo koeficientu.
(23)
Kuģu gadījumā parasts lineārs nolietojums nodokļu vajadzībām tiek sadalīts uz desmit gadiem (10 % gadā). Nomāto aktīvu maksimālā paātrinātā nolietojuma likme svārstās starp 20 % un 30 % gadā (no 40 līdz 60 mēnešiem). Saskaņā ar Spānijas tiesību aktiem kuģu īpašnieki var aprēķināt nolietojumu, izmantojot samazinošās bilances metodi (15) vai aritmētiski degresīvo metodi (16).
2.2.2. 2. pasākums. Nomāto aktīvu priekšlaicīgas norakstīšanas diskrecionāra piemērošana
(TRLIS 115. panta 11. punkts un 48. panta 4. punkts un RIS 49. pants)
(24)
Saskaņā ar TRLIS 115. panta 6. punktu nomāto aktīvu paātrināta norakstīšana sākas aktīva darbības pirmajā dienā, t. i., ne ātrāk kā nomnieks saņem un sāk izmantot aktīvu. Tomēr saskaņā ar TRLIS 115. panta 11. punktu (17) Ekonomikas un finanšu ministrija drīkst pēc nomnieka oficiāla pieprasījuma noteikt ātrāku norakstīšanas sākuma datumu. Principā, ievērojot konkrētus nosacījumus, šo noteikumu piemēro attiecībā uz visiem nomātajiem aktīviem, kas ir ietverti līzinga līgumā un attiecībā uz kuriem ir tiesības veikt paātrinātu norakstīšanu.
(25)
Faktiski ar TRLIS 115. panta 11. punktā paredzēti divi vispārēji nosacījumi. Pirmkārt, jaunais sākuma datums būtu jānosaka, ņemot vērā “noteiktas līguma slēgšanas īpatnības vai aktīva izveides periodu un noteiktu izmantojumu saimnieciskajā darbībā”. Saskaņā ar RIS 49. pantu nodokļu iestādes atļauj veikt priekšlaicīgu norakstīšanu no izveides perioda sākuma tikai tad, ja izveides periods pārsniedz 12 mēnešus un līzinga līgumā ir paredzēti plānoti nomas maksājumi. Otrkārt, “šā datuma noteikšana nedrīkst ietekmēt ar nodokli apliekamās summas aprēķinu, kura pamatā ir faktiskais aktīva izmantojums vai maksājumi, kas rodas īpašumtiesību nodošanas rezultātā, kuri jānosaka saskaņā vai nu ar vispārējo nodokļu režīmu vai TRLIS VII sadaļas VIII nodaļā paredzēto speciālo režīmu”.
(26)
Saskaņā ar TRLIS 48. panta 4. punktu (18) aktīvi, uz kuriem attiecas TRLIS 115. panta 1. punktā aprakstītā priekšlaicīgas norakstīšanas shēma, tiks iznomāti Spānijā reģistrētajām ekonomisko interešu grupām, kuras savukārt tos nodos apakšnomā trešām personām. Turklāt RIS 49. pantā noteikta procedūra, kas jāievēro, iesniedzot pieteikumu par nomāto aktīvu priekšlaicīgu norakstīšanu.
2.2.3. 3. pasākums. Ekonomisko interešu grupas (EIG)
(27)
Kā jau norādīts, Spānijas ekonomisko interešu grupām ir nošķirtas juridiskas personas statuss attiecībā uz tās biedriem. Tāpēc ekonomiskā interešu grupa pat tad, ja neviens no tās biedriem nav kuģniecības sabiedrība, var iesniegt pieteikumu gan par priekšlaicīgas norakstīšanas pasākumu, gan par TRLIS 124.-128. pantā paredzētās alternatīvās tonnāžas nodokļu shēmas piemērošanu (sk. 2.2.4. iedaļu), ja vien šī grupa atbilst kritērijiem saskaņā ar Spānijas tiesību aktiem.
(28)
Tomēr no nodokļu viedokļa ekonomisko interešu grupas ir nodokļu ziņā pārredzamas attiecībā uz saviem akcionāriem, kuri ir Spānijas rezidenti. Citiem vārdiem sakot, nodokļu vajadzībām ekonomisko interešu grupu peļņa (vai zaudējumi) tiek tieši un proporcionāli attiecināti uz to biedriem, kuri ir Spānijas rezidenti. Tā kā ekonomisko interešu grupu biedri uzskata SNL darbībās iesaistīto EIG par ieguldījumu instrumentu, nevis par veidu, kā kopīgi veikt darbību, šajā lēmumā EIG biedri tiek uzskatīti par ieguldītājiem.
(29)
Ekonomisko interešu grupu pārredzamība nodokļu ziņa nozīmē, ka ievērojamos EIG priekšlaicīgas un paātrinātas norakstīšanas rezultātā radušos zaudējumus var attiecināt tieši uz ieguldītājiem, kuri var ņemt vērā šos zaudējumus, aprēķinot savu peļņu, un līdz ar to var samazināt maksājamo nodokli.
2.2.4. 4. pasākums. Tonnāžas nodokļa sistēma (TRLIS 124.-128. pants)
(30)
Spānijas TN tiesību aktus piemēro kopš 2002. gada. Tajos paredzēts kuģniecības sabiedrību ar nodokli apliekamās peļņas alternatīvs aprēķins attiecībā uz atbilstīgajām transporta darbībām, un tā pamatā ir nevis atšķirība starp ieņēmumiem un izdevumiem, bet gan kuģu tonnāža.
(31)
Komisija atzina (19), ka, pamatojoties uz Kopienas pamatnostādnēm par valsts atbalstu jūras transportam (20) (turpmāk “Jūras transporta pamatnostādnes”), Spānijas TN shēma ir saderīgs valsts atbalsts. TN shēmas regulēšanas noteikumi ir ietverti TRLIS XVII nodaļas 124.-128. pantā.
(32)
Spānija pieņēma arī īstenošanas pasākumus, kas ietverti RIS VI sadaļas 50., 51. un 52. pantā. Komisija norāda, ka pretēji TRLIS 124.-128. pantā paredzētajiem noteikumiem, par kuriem tika paziņots Komisijai un kurus Komisija apstiprināja, par šiem īstenošanas pasākumiem, un jo īpaši par RIS 50. panta 3. punktā (sk. 2.2.5. iedaļu) iekļauto izņēmumu, Komisijai netika paziņots, kā arī par tiem netika saņemta Komisijas atļauja.
(33)
Tāpat kā citās dalībvalstīs, pievienošanās Spānijas TN režīmam nav obligāta un pirms tās no nodokļu iestādēm ir jāsaņem iepriekšēja atļauja, kas ir derīga 10 gadus. Uz ieņēmumiem no darbībām, kas nav saistītas ar kuģniecību vai nav atbilstīgas, attiecas parastie ieņēmuma nodokļa noteikumi.
(34)
Saskaņā ar Spānijas tiesību aktiem SNL iesaistītās ekonomisko interešu grupas var tikt iekļautas kādā no kuģniecības sabiedrību reģistriem (21), jo saskaņā ar Spānijas iestāžu sniegto informāciju to darbības ietver pašu īpašumā esošu un fraktētu kuģu izmantošanu. Tāpēc kuģa izmantošanas jēdzienam būtu jāietver iespēja darīt kuģi pieejamu trešai personai saskaņā ar berbouta līgumu.
(35)
Atbilstīgu kuģniecības darbību nodokļu bāzi aprēķina saskaņā ar bruto tonnāžu:
Reģistrētā neto tonnāža
Dienas summa par 100 tonnām (EUR)
No 0 līdz 1 000
0,90
No 1 001 līdz 10 000
0,70
No 10 001 līdz 25 000
0,40
Vairāk nekā 25 001
0,20
(36)
Ja alternatīvo nodokļu bāzi aprēķina saskaņā ar kuģniecības sabiedrības izmantoto bruto tonnāžu, parasto uzņēmuma ienākumu nodokļa likmi piemēro minētajai bāzei.
(37)
Saskaņā ar TRLIS 125. panta 2. punkta pirmo ievilkumu tiek uzskatīts, ka TN ar nodokli apliekamā bāze ietver visus ieņēmumus no (atbilstīgām) kuģniecības darbībām tāljūrā, tostarp kapitāla pieaugumu, kurš tiek saņemts, pārdodot jaunu kuģi uzņēmumam, kas gūst labumu no TN sistēmas, pašam uzņēmumam joprojām izmantojot TN sistēmu. Pretēji, tā kā saskaņā ar parastiem uzņēmuma ienākuma nodokļa noteikumiem nodokļu bāzi nosaka kā starpību starp ieņēmumiem un izdevumiem, situācijā, kad uzņēmums iegūst kuģi un pēc tam to pārdod ar kapitāla pieaugumu, šis ārkārtas kapitāla pieaugums veidos ar nodokli apliekamus ieņēmumus un tāpēc radīs ar nodokli apliekamās bāzes pieaugumu, kas tiks aplikts ar uzņēmumu ienākuma nodokli.
Nodokļu piemērošana ārkārtas kapitāla pieaugumam saistībā ar kuģu pāreju uz TN sistēmu
(38)
Ja attiecībā uz kuģi, kas vairs nav jauns, un ar to saistīto ieņēmumu aplikšanu ar nodokli parastās uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmas vietā piemēro TN sistēmu, tiek piemēroti īpaši noteikumi. Ja kuģi jau pieder uzņēmumam, kad tas pievienojas TN sistēmai, vai ja uzņēmums iegādājas lietotus kuģus (turpmāk “izmantoti kuģi”) tad, kad jau saņem priekšrocības no TN sistēmas, tad piemēro īpašu procedūru, kas paredzēta TRLIS 125. panta 2. punktā (22). Saskaņā ar šo procedūru noteiktu summu aplikšana ar nodokli notiek saskaņā ar parasto ienākuma nodokļa režīmu tikai tajos gadījumos, ja kuģis pēc tam tiek pārdots:
-
pirmajā TN sistēmas piemērošanas finanšu gadā vai gadā, kad izmantotie kuģi tiek iegādāti, nedalāmas rezerves, kas ir vienādas ar starpību starp katra kuģa, uz kuru attiecas šis noteikums, parasto tirgus vērtību un neto uzskaites vērtību, nav jāņem vērā vai arī šī starpība jānorāda atsevišķi gada ziņojumā par katru kuģi, par katru finanšu gadu, kamēr kuģi ir uzņēmuma īpašumā,
-
līdzko kuģa pārdošana tiek pabeigta, minētās pozitīvās rezerves summa kopā ar īpašumtiesību nodošanas datumā noteikto pozitīvo starpību starp pārdotā kuģa nodokļu vajadzībām aprēķināto nolietojumu un uzskaites vajadzībām aprēķināto nolietojumu tiks pievienota ar TN apliekamajai bāzei saskaņā ar TRLIS 125. panta 1. punktu.
(39)
Tādējādi gadījumos, kad Spānijas TN sistēma tiek piemērota parastā veidā, kā to apstiprinājusi Komisija, iespējamais kapitāla pieaugums tiek aplikts ar nodokli, pievienojoties TN sistēmai, un tiek pieņemts, ka kaut arī novēloti, tomēr kapitāla pieauguma aplikšana ar nodokli notiek pēc tam, kad kuģis tiek pārdots vai demontēts. Kā skaidrots 2.2.5. iedaļā, saskaņā ar SNL sistēmu šos nodokļus neuzrāda kā atliktus, bet no tiem pilnībā izvairās, jo attiecīgie kuģi tiek uzskatīti par jauniem, nevis izmantotiem. Tāpēc netiek piemērota īpašā procedūra.
2.2.5. 5. pasākums. RIS 50. panta 3. punkts
(40)
Atļauto SNL darījumu gadījumā Komisija novēro, ka ekonomisko interešu grupas var atstāt parasto uzņēmumu nodokļa piemērošanas sistēmu, lai pievienotos TN sistēmai, nesedzot slēptos nodokļu parādus, kuri radušies priekšlaicīgas un paātrinātas norakstīšanas rezultātā vai nu pirms pievienošanās TN sistēmai vai pēc tam, kad kuģis tiek pārdots vai demontēts.
(41)
Atkāpjoties no TRLIS 125. panta 2. punktā minētā noteikuma, RIS 50. panta 3. punktā (23) norādīts, ka gadījumos, ja kuģis ir iegādāts, izmantojot atpirkšanas tiesības, kas ietvertas nodokļu iestāžu iepriekš apstiprinātajā līzinga līgumā, kuģi uzskata par jaunu (24), nevis izmantotu (neatkarīgi no tā, ka tas jau ir ticis lietots vai ir zaudējis vērtību), sākot no līzinga iespējas īstenošanas dienas, t. i., pēc EIG pārejas uz TN sistēmu. Saskaņā ar Komisijai pieejamo informāciju šo izņēmumu piemēro tikai īpašiem līzinga līgumiem, kurus nodokļu iestādes ir apstiprinājušas saistībā ar pieteikumiem par priekšlaicīgu norakstīšanu saskaņā ar TRLIS 115. panta 11. punktu (sk. 2.2.2. iedaļu “2. pasākums. Nomāto aktīvu priekšlaicīgas norakstīšanas diskrecionāra piemērošana” iepriekš), t. i., saistībā ar nomātiem jaunbūvētiem jūras kuģiem, kas iegādāti SNL darbību rezultātā un - ar vienu izņēmumu - no Spānijas kuģu būvētavām.
(42)
Šādos gadījumos tiek uzskatīts, ka EIG ir ieguvusi jaunu kuģi tajā datumā, kad tiek īstenota līzinga iespēja, t. i., pēc EIG pievienošanās TN sistēmai. Pirmkārt, RIS 50. panta 3. punktā paredzētā izņēmuma sekas ir tādas, ka notiek izvairīšanās no TRLIS 125. panta 2. punktā paredzēto noteikumu piemērošanas. EIG nav jāveido nedalāmas rezerves, kā arī netiek aplikta ar nodokli ne pozitīvā starpība starp cenu, ko par kuģi samaksājusi kuģniecības sabiedrība, un kuģa uzskaites vērtību EIG grāmatvedībā (25), ne pozitīvā starpība starp kuģa uzskaites vērtību un ar nodokli apliekamo vērtību (26). Otrkārt, sekas ir tādas, ka tiek uzskatīts, ka ieņēmumi no pārdošanas kuģniecības sabiedrībai (reālā berbouta fraktēšanas iespējas īstenošanas cena) rodas no kuģa iegādes un pārdošanas, ko veic uzņēmums, kurš izmanto TN sistēmas priekšrocības, un šie ieņēmumi tiks iekļauti ar TN nodokli apliekamajā bāzē saskaņā ar TRLIS 125. panta 2. punkta pirmo ievilkumu.
3. FORMĀLAS IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS UZSĀKŠANAS IEMESLI
(43)
Pirmkārt, Komisija uzskatīja, ka Spānijas nodokļu līzinga sistēma, neraugoties uz dažādu nodokļu pasākumu piemērošanu, būtu jāanalizē kā vienota sistēma (globāla pieeja), jo dažādos pasākumus de jure vai de facto varētu izmantot tikai kopīgi, un secināja, ka šī sistēma veido valsts atbalstu.
(44)
Otrkārt, individuāli pasākumi tika novērtēti atsevišķi (individuāla pieeja) un Komisija šajā posmā secināja:
-
nomātu aktīvu paātrināta norakstīšana (1. pasākums) varētu veidot valsts atbalstu, bet jebkurā gadījumā tā veidotu esošo atbalstu, jo to īstenoja pirms pievienošanās. Tāpēc attiecībā uz šo pasākumu netika uzsākta formāla izmeklēšanas procedūra,
-
nomātu aktīvu priekšlaicīga norakstīšana (2. pasākums) varētu veidot valsts atbalstu, jo tā sniedz selektīvu priekšrocību, ņemot vērā Spānijas tiesību aktos paredzētos neskaidros nosacījumus un Spānijas nodokļu administrācijas īstenotās diskrecionārās pilnvaras, interpretējot šos nosacījumus. Šis pasākums, kurš stājās spēkā 2002. gadā (27), tika uzskatīts par nelikumīgu un iespējami nesaderīgu valsts atbalstu,
-
EIG statuss (3. pasākums) netika noteikts kā iespējams valsts atbalsts. Attiecībā uz šo pasākumu netika uzsākta formāla izmeklēšanas procedūra,
-
Komisija 2002. gadā izsniedza atļauju TN sistēmai (4. pasākums) kā saderīgam valsts atbalstam. TN sistēmas atbilstība pēc apstiprināšanas netika apšaubīta Lēmumā C(2011) 4494 (galīgā redakcija). Saskaņā ar Komisijas piešķirto atļauju šis pasākums jebkurā gadījumā būtu jāuzskata par esošu atbalstu.
Tomēr attiecībā uz TN sistēmu Komisija apšaubīja divus aspektus:
-
Komisija apšaubīja dažiem uzņēmumiem, piemēram, SNL darbībās iesaistītajām ekonomisko interešu grupām, sniegto iespēju gūt labumu no TN sistēmas, ja to darbības attiecas tikai uz kuģu īrēšanu vai nomāšanu uz berbouta līguma pamata. Komisija uzskatīja, ka šie uzņēmumi drīzāk darbojas finanšu ieguldījumu un preču īrēšanas vai nomāšanas nozarē, nevis pasažieru vai preču jūras pārvadājumu nozarē, kā noteikts Padomes Regulā (EEK) Nr. 4055/86 (28) un Padomes Regulā (EEK) Nr. 3577/92 (29). Komisija norādīja, ka tai tā arī netika paziņots par tiesībām šīm darbībām izmantot Spānijas TN sistēmu, kā arī par to netika saņemta atļauja no Komisijas,
-
tika atzīts, ka kapitāla pieauguma atbrīvojums no nodokļa (5. pasākums), kas rodas TN sistēmas īstenošanas pasākumu rezultātā (RIS 50. panta 3. punkts) un ko Spānijas iestādes uzrādīja kā daļu no atļauju saņēmušās TN sistēmas, ir papildu pasākums, kurš neietilpst Komisijas 2002. gadā piešķirtās atļaujas darbības jomā. Arī šis pasākums tika uzskatīts par nelikumīgu un iespējami nesaderīgu atbalstu.
(45)
Kā iespējamie atbalsta saņēmēji tika noteikti:
-
ekonomisko interešu grupas kā primārās nodokļu priekšrocību saņēmējas,
-
ekonomisko interešu grupu biedri/ieguldītāji, kuri gūst labumu no nodokļu priekšrocībām, pamatojoties uz ekonomisko interešu grupu pārredzamību nodokļu ziņā,
-
kuģniecības sabiedrības, kuras saņēma daļu no nodokļu priekšrocībām kā atlaidi no kuģa cenas,
-
iespējams, kuģu būvētavas, iesaistītās bankas, līzinga sabiedrības un citi starpnieki.
(46)
Komisija uzskatīja, ka atbalsts nešķiet saderīgs ar iekšējo tirgu.
4. SPĀNIJAS UN IEINTERESĒTO PERSONU SNIEGTĀS PIEZĪMES
(47)
Tika saņemtas piezīmes no Spānijas iestādēm un no 41 trešās personas, tostarp no valsts iestādēm, nozaru asociācijām un atsevišķiem SNL darbībās iesaistītiem vai konkurējošiem uzņēmumiem, piemēram, no ārzemju kuģu būvētavām un kuģubūves asociācijām.
(48)
Apsvērumi attiecas uz šādiem Komisijas Lēmumā C(2011) 4494 (galīgā redakcija) ietvertā novērtējuma aspektiem:
-
procesuālie aspekti,
-
vispārēja pieeja - SNL kā shēmas novērtējums, novērtējot individuālos pasākumus, kuri veido daļu no SNL,
-
vai individuālie pasākumi veido valsts atbalstu (priekšrocību esamība, valsts resursi, attiecināmība uz valsti, ietekme uz konkurenci un tirdzniecību) un vai daži no tiem veido esošu atbalstu,
-
atbalsta saņēmēju noteikšana,
-
iespējamā valsts atbalsta saderīgums,
-
atbalsta atgūšanas šķēršļi (vienlīdzīga attieksme, tiesiskā paļāvība, juridiskā noteiktība).
4.1. PROCEDŪRA
(49)
Spānija uzskata, ka Komisija uzsāka formālu izmeklēšanas procedūru, pienācīgi nepārbaudot galvenos secinājumus sadarbībā ar Spānijas iestādēm. Tādējādi ir pārkāptas Spānijas tiesības uz aizstāvību un sacīkstes princips, kas ir svarīgs katrai administratīvai procedūrai.
(50)
Saskaņā ar vairāku trešo personu sniegto informāciju Komisijai bija jāizmanto esošā atbalsta procedūra, jo gadījumā, ja divi ietvertie nodokļu pasākumi (nomāto aktīvu nolietojuma noteikumi un TN sistēma) veidotu atbalstu, tas būtu esošais atbalsts.
4.2. SNL KĀ SHĒMAS NOVĒRTĒJUMS / INDIVIDUĀLU PASĀKUMU NOVĒRTĒJUMS
4.2.1. Sūdzību iesniedzēji
(51)
Asociācija Holland Shipbuilding uzskata, ka SNL būtu jāaplūko kā vienota sistēma, jo tā ir organizēta sistēma, kas tīši izmanto dažādus nodokļu pasākumus, lai radītu ekonomisku priekšrocību, kuras apjoms ievērojami pārsniedz kopējo priekšrocību, kuru varētu saņemt, piemērojot dažādus pasākumus atsevišķi, un tāpēc, ka pasākumi ir savstarpēji atkarīgi. TN sistēmas izmantošana ļauj ekonomisko interešu grupām saņemt pagaidu nodokļu priekšrocības, kas radušās pastāvošās priekšlaicīgās un paātrinātās norakstīšanas rezultātā. Neskaidrie nosacījumi attiecībā uz priekšlaicīgas norakstīšanas piemērošanu un tas, kā šos nosacījumus interpretē Spānijas iestādes, piešķir nodokļu administrācijai diskrecionāras pilnvaras. To apstiprina fakts, ka praksē atļauju piešķir tikai tad, ja notiek pāreja no parastās ieņēmumu nodokļa sistēmas uz TN sistēmu.
(52)
Dānijas Jūrniecības iestāde Danish Maritime un […] (30) (31) arī uzskata, ka SNL kopumā ir valsts atbalsta shēma, kura, neraugoties uz to, kas ir saņēmēji, nepārprotami sniedz ekonomisku priekšrocību konkrētiem uzņēmumiem.
4.2.2. Spānija un nodokļu līzinga darījumu dalībnieki
(53)
Tomēr Spānija un uzņēmumi, kurus Komisija noteikusi kā iespējamos atbalsta saņēmējus (kuģniecības sabiedrības, bankas, ekonomisko interešu grupu ieguldītāji, SNL darbībās iesaistītās kuģu būvētavas), apstrīd minēto globālo pieeju.
(54)
Tie uzskata, ka SNL nav nostiprināta Spānijas nodokļu tiesību aktos un ka SNL darbības ir privāti līgumi (līzinga, berbouta, EIG), kurus noslēguši privātā sektora pārstāvji, kas drīkst brīvi izvēlēties lētāko aktīva finansēšanas veidu un izmantot tiem pieejamās līgumattiecības un nodokļu režīmus. Tie arī apgalvo, ka Spānijai nebūtu jābūt atbildīgai par priekšrocībām, kuras saņem nodokļu maksātāji, kas vēlas samazināt savu nodokļu slogu. Turklāt nodokļu tiesību aktos nav paredzēts, ka jāizmanto visi Komisijas Lēmumā C(2011) 4494 (galīgā redakcija) paredzētie pasākumi.
(55)
Spānijas Banku asociācija (Asociación Española de Banca - AEB) uzskata, ka šī ir pirmā reize, kad Komisija ir konstatējusi valsts atbalstu tiesisku darījumu kombinācijā starp privātām struktūrām, nevis tiesību normās.
(56)
AEB uzskata, ka pastāv nevis sistēma, bet gan divas dažādas shēmas (norakstīšanas shēma un TN), kuras var skaidri nodalīt un aplūkot atsevišķi, neraugoties uz to, vai tās tiek izmantotas kopā vai atsevišķi.
(57)
Turklāt AEB uzskata, ka Komisija pirms selektīvo priekšrocību konstatēšanas nav noteikusi vispārējo atsauces sistēmu. Saskaņā ar AEB sniegto informāciju pastāv ļoti daudzi aktīva iegādes finansēšanas veidi, izmantojot dažādas tiesību aktu un nodokļu pasākumu kombinācijas, un Komisijai būtu jāsalīdzina visas šīs alternatīvās situācijas. Tāpēc būtu pārspīlēti izdarīt secinājumu, ka SNL piešķir selektīvu priekšrocību dažiem uzņēmumiem, īpaši, ja Komisija kā atsauci izmanto nodokļu izmaksu ziņā visdārgāko veidu ieguldījuma finansēšanai, tādējādi ignorējot visus ieguldītājiem pieejamos stimulējošos pasākumus.
(58)
Tāpēc ar SNL netiek piešķirta selektīva priekšrocība. To īpaši apstiprina fakts, ka Komisija nosaka vairākus iespējamos saņēmējus, kuri nedarbojas šajā ekonomikas nozarē. Atsaucoties uz Komisijas Paziņojumu par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu pasākumiem, kas saistīti ar tiešajiem nodokļiem uzņēmējdarbībai (32), (turpmāk “Komisijas Paziņojums par nodokļiem uzņēmējdarbībai”) un Komisijas Lēmumu par Nīderlandes groepsrentebox shēmu (33), AEB uzskata, ka nevar secināt, ka pasākums ir selektīvs tāpēc, ka tas sniedz lielākas priekšrocības tiem ekonomisko interešu grupu biedriem, kuri iegulda jūras kuģos, nevis citos aktīvos.
(59)
Tā kā SNL sistēmā ietilpst tikai privātā sektora pārstāvji, kas izmanto vispārīgos nodokļu pasākumus privātu līgumu kontekstā, valsts resursi netiek iesaistīti.
(60)
Saskaņā ar AEB sniegto informāciju, tā kā galvenie Komisijas noteiktie saņēmēji ir kuģniecības sabiedrības un pasākums ir pieejams visām kuģniecības sabiedrībām no Eiropas un visas pasaules, netiek ietekmēta konkurence un tirdzniecība starp dalībvalstīm.
(61)
Trešās personas savās piezīmēs SNL apraksta kā savstarpēji nesaistītu pasākumu virkni (individuāla pieeja) un nesniedz papildu piezīmes par SNL kopumā.
4.3. APSVĒRUMI, KAS SAISTĪTI AR INDIVIDUĀLO PASĀKUMU NOVĒRTĒJUMU
4.3.1. Paātrināta norakstīšana (TRLIS (34) 115. panta 6. punkts) - 1. pasākums
(62)
Saskaņā ar Spānijas un dažu trešo personu sniegto informāciju šo pasākumu vispārīgi piemēro attiecībā uz visiem aktīvu veidiem visās nozarēs. Atšķirīgā līzinga darījumu uzskaite nodokļu vajadzībām un grāmatvedības vajadzībām neietver de facto selektivitāti, ko apstiprina to nozaru dažādība, kurās piemēro šo pasākumu. Turklāt Spānijas uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēma ļauj izmantot paātrinātai norakstīšanai alternatīvu kārtību. AEB apgalvo, ka lineāra nolietojuma metodes izmantošanu nevar uzskatīt par (vienīgo) norādi, lai konstatētu priekšrocības esamību, jo ir vispārīgi atļautas arī citas norakstīšanas metodes. TRLIS 11. pantā un RIS 1.-5. pantā paredzēts, ka ir iespējams piemērot tādas degresīvas metodes kā samazinošās bilances metodi (35) vai aritmētiski degresīvo metodi (36), kā arī iespēju aprēķināt aktīva nolietojumu saskaņā ar īpašu plānu, par kuru panākta vienošanās ar nodokļu administrāciju (37). AEB min piemēru, ka, piemērojot samazinošās bilances metodi, tiktu izmantots 2,5 reizes lielāks koeficients, nekā piemērojot lineārā nolietojuma koeficientu, t. i., 25 %.
4.3.2. Nomāto aktīvu priekšlaicīgas norakstīšanas diskrecionāra piemērošana (TRLIS 115. panta 11. punkts un 48. panta 4. punkts, kā arī RIS 49. pants) - 2. pasākums
(63)
Tiek argumentēts, ka priekšlaicīga norakstīšana ir tikai paātrinātas norakstīšanas metode, kas paredz, ka konkrētos apstākļos paātrināta norakstīšana var sākties pirms dienas, kad aktīvs tiek piegādāts tiešajam lietotājam un lietotājs to sāk izmantot. Ja nebūtu iespējams atskaitīt aktīva izveides periodā samaksātās summas, faktiski tas ietekmētu nodokļu anticipāciju. Priekšlaicīga norakstīšana tikai atjauno neitralitāti un atbilstību starp finanšu plūsmu un nodokļu režīmu.
(64)
AEB uzstāj, ka iespēja zināt, kad sākas nolietojuma periods, ir vispārējs pasākums, kas paredzēts arī TRLIS 11. panta 1. punkta d) apakšpunktā un RIS 5. pantā, kuros noteikti vispārējie nolietojuma uzskaitei piemērojamie noteikumi. Šie noteikumi ļauj nodokļu administrācijai apstiprināt īpašu nolietojuma plānu, ko iesniedzis un pamatojis nodokļu maksātājs, tostarp attiecībā uz aktīviem, kuri atrodas izveides procesā.
(65)
Priekšlaicīgas norakstīšanas iepriekšējas atļaujas un nodokļu administrācijas ievērotās procedūras vienīgais mērķis ir pārbaudīt, ka darbība ir reāla un ka tiek ievēroti tiesību aktos paredzētie objektīvie kritēriji. Iepriekš ir jānodrošina, ka: pirms aktīva nodošanas ekspluatācijā vai piegādes datuma tiek noslēgts līzinga līgums; izdarot pieprasījumu, tiek norādīts, ka aktīva vērtības atgūšanas maksājumi ir atskaitāmi; līgumā par tāda aktīva iegādi, kura līguma termiņš/izveides periods ir ilgs, tiek ņemti vērā aktīva izmantošanas nosacījumi; aktīva izveides līgums ir parakstīts un ir dota norāde, ka aktīva izmantošanu regulē īpaši līguma nosacījumi.
(66)
Gadījumos, ja pieteikuma iesniedzējs ir EIG, līdzās vispārīgiem nosacījumiem, kas paredzēti RIS 49. pantā, piemēro papildu nosacījumu saskaņā ar TRLIS 48. panta 4. punktu. Atļauja nav atkarīga no citu pasākumu piemērošanas vai papildu dokumentu iesniegšanas. Visbeidzot, par rīcības brīvību procedūras laikā liecina fakts, ka neviens nodokļu administrācijai iesniegtais pieteikums nav ticis noraidīts. Šajā ziņā AEB uzskata, ka Komisijai būtu vērīgāk jāizmeklē iemesli, kāpēc netiek veiktas finansēšanas darbības. Ja būtu patiess Komisijas apgalvojums, kuru tā sniedza, pamatojoties uz neoficiālu informāciju, ka dažas kuģniecības sabiedrības nespēja atrast banku, lai izveidotu darbību, tas vairāk attiektos uz faktu, ka iesaistītās personas nevarēja vienoties par dažiem darbības elementiem, piemēram, par cenu. AEB oficiāli noliedz, ka kāds no tās biedriem piedalījās sanāksmēs vai neoficiāli sazinājās ar Spānijas iestādēm. Faktiski situācija nav tāda pati, kā Komisija aprakstīja lēmumā par Francijas GIE fiscaux (38), kurā tika uzskatīts, ka nosacījums, ar kuru paredz, ka darbībai būtu jāpārstāv ievērojamas ekonomiskās un sociālās intereses, nav pareizs, un to atstāja nodokļu iestāžu ziņā. Gluži pretēji, AEB noliedz, ka kāds no RIS 49. pantā paredzētajiem nosacījumiem būtu nepareizs un to būtu iespējams interpretēt.
(67)
Tāpēc priekšlaicīga norakstīšana, tāpat kā paātrināta norakstīšana, ir vispārīgi piemērojama visu veidu aktīviem visās nozarēs. Tas ir vispārīgs pasākums.
(68)
Tā kā minētā metode ir paātrinātas norakstīšanas piemērošanas metode, ja tā tiktu uzskatīta par atbalstu, tad tas būtu jāuzskata par esošu atbalstu.
4.3.3. Ekonomisko interešu grupu pārredzamība nodokļu ziņā (TRLIS 48. pants) - 3. pasākums
(69)
Saskaņā ar AEB sniegto informāciju ekonomisko interešu grupu pārredzamība atbilst Spānijas nodokļu sistēmas loģikai. Pārredzamība ļauj vairākiem ieguldītājiem veikt kopīgu ieguldījumu, kuru neviens no tiem atsevišķi nevarētu uzņemties, un, pateicoties katra ieguldītāja daļas pārredzamībai ieguldījumā, tomēr ļauj piemērot to nodokļu režīmu, kuru tie būtu izmantojuši, veicot savus ieguldījumus atsevišķi. Tāpēc priekšrocība nav saistīta ar EIG statusa izmantošanu. Turklāt šis statuss nav saistīts ar nozaru ierobežojumiem. Ikviens Spānijas nodokļu maksātājs var kļūt par EIG biedru. Tāpēc pasākums nav selektīvs.
4.3.4. TN sistēma (TRLIS 124.-128. pants) - 4. pasākums
(70)
Tā kā Komisija Lēmumā C(2011) 4494 (galīgā redakcija) norādīja, ka tā 2002. gadā atļāva izmantot Spānijas TN sistēmu kā atbalstu, kas ir saderīgs ar Jūras transporta pamatnostādnēm (39), Spānijas iestādes un trešās personas savās piezīmēs pievērš galveno uzmanību 2002. gada apstiprinājuma darbības jomai un īpašiem jautājumiem par to, vai SNL darbībās iesaistītās finanšu ekonomisko interešu grupas (40) drīkst saņemt TN shēmas sniegtās priekšrocības.
(71)
Attiecībā uz jautājumu, vai SNL darbībās iesaistītajām finanšu ekonomisko interešu grupām (40), kuras neizmanto kuģus, bet iegulda tajos līdzekļus un nodod tos fraktēšanai finansiālo ieguldījumu ietvaros, būtu jāsaņem TN sistēmas sniegtās priekšrocības, Spānija apgalvo, ka uzņēmumi izmanto kuģus, nododot tos fraktēšanai, un tāpēc ir iekļauti Spānijas kuģniecības reģistros (kā kuģniecības sabiedrības) kopš stājies spēkā Karaļa 1989. gada 28. jūlija Dekrēta 1027/1989 1. pants (41), kas ir pārņemts 1992. gada 24. novembra Likuma Nr. 27/1992 9. pantā. Tā kā Komisija ir atļāvusi visiem Spānijas kuģniecības reģistros uzskaitītajiem uzņēmumiem piemērot TN sistēmu (42), šī atļauja aptver uzņēmumus, kuriem pieder kuģi un kuri tos izīrē vai iznomā trešām personām. Ja šis pasākums tiktu uzskatīts par valsts atbalstu, tas būtu jāuzskata par esošo atbalstu.
4.3.5. RIS 50. panta 3. punkts - 5. pasākums
(72)
Spānija, PYMAR un dažas bankas apgalvo, ka RIS 50. panta 3. punkts ietver tikai īstenošanas pasākumus, kas paredzēti, lai sniegtu juridisko noteiktību. Tie apgalvo, ka saskaņā ar Spānijas tiesiskās sistēmas principiem būtiski nodokļu pasākuma elementi vienmēr jāregulē ar tiesību aktiem un ka šajā noteikumā, kurš ir ietverts karaļa dekrētā, nav paredzēts nekas jauns, jo ar to tikai tiek skaidrota TRLIS 125. panta 2. punkta darbības joma. Tas nenozīmē novirzes no tiesību aktiem un ar to netiek radītas papildu priekšrocības. Kapitāla pieauguma neaplikšana ar nodokli jau ietilpa Komisijas apstiprinātajā shēmā, un tāpēc, ja tādējādi tiktu veidots atbalsts, tas būtu jāuzskata par esošo atbalstu.
(73)
Turklāt Spānija un iespējamie atbalsta saņēmēji apgalvo, ka ir loģiski uzskatīt, ka kuģis ir jauns, jo neviens pirms nomnieka to nav izmantojis, un par šīs iespējas īstenošanu puses vienojas, parakstot līzinga līgumu (43). AEB apgalvo, ka parasti tiek uzskatīts, ka aktīvs ir jauns, ja to iegādājas, slēdzot līzinga līgumu.
4.4. APSVĒRUMI, KAS SAISTĪTI AR VALSTS RESURSU NODOŠANU UN PASĀKUMU ATTIECINĀMĪBU UZ VALSTI
(74)
Saskaņā ar sūdzības iesniedzēju informāciju nodokļa atvieglojumi nozīmē valsts resursu pārvietošanu, radot nodokļu ieņēmumu zaudējumus. SNL/nodokļu pasākumi ir attiecināmi uz valsti, jo visi pasākumi ir ietverti Spānijas tiesību aktos. Turklāt SNL pamatā ir nodokļu iestāžu piešķirtā atļauja. Pat, ja šīs atļaujas attiecas uz individuāliem pasākumiem, ir skaidrs, ka praksē atļaujas tiek piešķirtas visiem SNL darījumiem. To apstiprina fakts, ka nodokļu administrācijai iesniegtajā pieprasījumā par priekšlaicīgu norakstīšanu tiek sīki aprakstīta nodokļu priekšrocības izveide un sadale starp EIG vai ieguldītājiem un kuģniecības sabiedrību, kā arī paziņojumā no kuģu būvētavas tiek noteiktas pasākuma sniegtās gaidāmās sociālās un ekonomiskās priekšrocības. Ja faktiski šie dokumenti nebūtu vajadzīgi, lai saņemtu apstiprinājumu, nebūtu iemesla, kāpēc tie būtu sistemātiski jāiesniedz.
(75)
No otras puses, kuģniecības sabiedrības apgalvo, ka kuģu būvētavas vai EIG piešķirtā atlaide no sākotnējās cenas nav attiecināma uz valsti, jo tā izriet no privātā sektora līgumattiecībām starp EIG un darbībā iesaistīto kuģniecības sabiedrību.
4.5. APSVĒRUMI, KAS SAISTĪTI AR KONKURENCES KROPĻOŠANU UN IETEKMI UZ TIRDZNIECĪBU
(76)
[…] uzskata, ka attiecīgo priekšrocību apjoms (piemērā, kas minēts Lēmumā C(2011) 4494 (galīgā redakcija), - 14 miljoni euro) bez šaubām ietekmē atbalsta saņēmēju tirgus stāvokli un tāpēc rada ievērojamu izkropļojumu tirgū, kuram raksturīga spēcīga konkurence. Shēma nodrošina lielas priekšrocības Spānijas kuģu būvētavām, kuras var piedāvāt savus kuģus par cenu, kas ir zemāka salīdzinājumā ar citām Eiropas kuģu būvētavām un ietver priekšrocības saskaņā ar SNL. […] atsaucas uz Spānijas Rūpniecības ministrijas statistiku, kas liecina, ka laika gaitā ir pieaudzis to ārvalstu kuģu īpašnieku skaits, kurus ir apkalpojušas Spānijas kuģu būvētavas.
(77)
[…] uzskata, ka, pērkot kuģus no Spānijas kuģu būvētavām par daudz zemāku cenu, kuģniecības sabiedrībām tiek dota iespēja ietaupīt miljoniem euro par ievērojamu pastāvīgo izmaksu daļu. Tā kā izmaksas ir sadalītas pa kuģa vērtības atgūšanas periodu, šī priekšrocība stiprina šo sabiedrību konkurētspēju salīdzinājumā ar citiem kuģniecības uzņēmumiem un tāpēc izkropļo konkurenci uz daudziem gadiem.
(78)
Kā jau norādīts, kuģu īpašnieki apgalvo, ka visām kuģniecības sabiedrībām ir piekļuve Spānijas kuģu būvētavu piedāvātajiem nosacījumiem un tāpēc tās var saņemt priekšrocības, ko sniedz cenu atlaides, kuras varētu piedāvāt Spānijas kuģu būvētavas. Kuģu īpašnieki arī apgalvo, ka tie ir samaksājuši taisnīgu tirgus cenu un nav saņēmuši ekonomisku priekšrocību. Tāpēc maz ticams, ka kuģu iegāde no Spānijas kuģu būvētavām ievērojami samazina kuģu ekspluatācijas izmaksas vai ilgstoši stiprina īpašnieku stāvokli, kā norādīts Komisijas Lēmumā C(2011) 4494 (galīgā redakcija).
4.6. APSVĒRUMI, KAS SAISTĪTI AR ATBALSTA SAŅĒMĒJU NOTEIKŠANU
(79)
Saskaņā ar AEB sniegto informāciju ekonomisko interešu grupas nevar būt atbalsta saņēmējas. Tā kā ekonomisko interešu grupas ir pārredzamas nodokļu ziņā, nodokļi, kuri tiek aprēķināti to komercdarbības rezultātā, ir jāmaksā ieguldītājiem. Tāpēc ekonomisko interešu grupas nevar saņemt ekonomiskās priekšrocības, ko sniedz nodokļu samazināšana. Turklāt ikviens Spānijas nodokļu maksātājs var kļūt par ieguldītāju - EIG biedru.
(80)
No otras puses, vairākas kuģniecības sabiedrības uzskata, ka ekonomiskās interešu grupas ir vienīgie iespējamie atbalsta saņēmēji. Kuģu īpašnieki nevar būt atbalsta saņēmēji, jo nav Spānijas nodokļu maksātāji. Turklāt sabiedrības uzskata, ka Komisija kļūdaini un bez paskaidrojuma pieņēma, ka EIG būtu jānodod nodokļu priekšrocības kuģniecības sabiedrībām, izmantojot cenu atlaides. Faktiski cena tiek noteikta tāda komerciāla lēmuma rezultātā, kuru pieņem aktīva īpašnieks, kas ir privātā sektora pārstāvis.
(81)
Kuģu īpašnieki apgalvo, ka kuģniecības sabiedrības visā pasaulē parasti iegādājas kuģus no kuģu būvētavām dažādās valstīs, tostarp, ja tās vēlas, - arī no Spānijas kuģu būvētavām. Tāpēc kuģniecības sabiedrības var saņemt visas cenu atlaides, kuras var piedāvāt Spānijas kuģu būvētavas.
(82)
Vairāki kuģu īpašnieki apgalvo, ka pat pieņemot, ka SNL veido valsts atbalstu, viņi nav šā atbalsta saņēmēji. Tiek minēti divi iemesli: pirmkārt, SNL struktūras darbības veids liecina, ka starp EIG un kuģu būvētavu notiek saskaņošana, kuras rezultātā veidojas vienots interešu centrs un tiek noteikta pārdošanas cena; otrkārt, uzņēmumi, kuri izmanto velkoņus un glābšanas kuģus, sniedz piemērus par citu kuģu būvētavu, kas atrodas ārpus Spānijas, piedāvājumiem būvēt līdzīgus velkoņus. Šo piedāvājumu cenu diapazons ir tāds pats vai pat zemāks, nekā izvēlēto Spānijas kuģu būvētavu piedāvātais diapazons. Kuģu īpašnieki apgalvo, ka viņi ir samaksājuši taisnīgu tirgus cenu un nav saņēmuši ekonomisku priekšrocību Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 107. panta 1. punkta nozīmē. Ja SNL piedāvātu ekonomisku priekšrocību, tās saņēmēji būtu nevis kuģniecības sabiedrības, bet gan SNL darbībās iesaistītās kuģu būvētavas.
(83)
Holland Shipbuilding uzskata, ka atbalsta saņēmējas ir ekonomisko interešu grupas un to ieguldītāji, kuģniecības sabiedrības, kā arī Spānijas kuģu būvētavas, jo pastāv ievērojama atšķirība starp kuģa īpašnieka samaksāto cenu un kuģu būvētavas saņemto cenu, kura pārsniedz tirgus cenu. Saskaņā ar valsts kuģubūves asociācijas sniegto informāciju shēma tika izstrādāta, lai dotu labumu kuģu būvētavām. Nebūtu pareizi secināt, ka SNL paredzēta, lai dotu labumu kuģniecības sabiedrībām. Kuģa būves cenas samazināšana ne vienmēr nozīmē priekšrocību kuģa pircējam. Turklāt Spānijas kuģu būvētavas var piedāvāt šo priekšrocību tikai tiem pircējiem, kuri izmanto SNL. SNL veido nelikumīgu atbalstu kuģubūvei, nodarot kaitējumu to valstu kuģu būvētājiem, kuri tieši konkurē ar Spānijas kuģu būvētājiem.
(84)
PYMAR uzskata, ka Komisija Lēmumā C(2011) 4494 (galīgā redakcija) nav pienācīgi pamatojusi, kāpēc tā nosaka, ka kuģu būvētavas ir iespējami valsts atbalsta saņēmēji. PYMAR arī norāda, ka lēmumos saistībā ar lietām GIE Fiscaux, Brittany Ferries, Air Caraïbes vai Le Levant (44), kuras attiecas uz līdzīgām nodokļu shēmām, Komisija nenoteica, ka aktīva ražotājs ir valsts atbalsta saņēmējs.
4.7. APSVĒRUMI, KAS SAISTĪTI AR ESOŠA VAI NELIKUMĪGA ATBALSTA KLASIFIKĀCIJU
(85)
Kā norādīts 4.3. iedaļā iepriekš, Spānija un dažas trešās personas uzskata, ka ir ietverti tikai divi pasākumi: pirmkārt, TRLIS 115. pantā minētie noteikumi attiecībā uz tā aktīva vērtības atskaitījumiem, kas iegādāts, izmantojot finanšu līzinga līgumu. Spānija pieņēma šos noteikumus pirms pievienošanās ES. Tāpēc, ja šis pasākums veido atbalstu, tas ir esošais atbalsts, kā norādīts Komisijas Lēmumā C(2011) 4494 (galīgā redakcija), un TRLIS 115. panta 11. punkts, ar kuru administrācijai tiek atļauts noteikt atskaitījumu sākuma punktu, ir tikai 115. panta īstenošanas līdzeklis. Otrkārt, TRLIS 124.-128. pantā noteikto TN sistēmu Komisija apstiprināja 2002. gadā, un tāpēc arī tā ir esošais atbalsts. Ar īstenošanas pasākumiem, jo īpaši ar RIS 50. panta 3. punktu, netiek mainīti tiesību aktos paredzētie noteikumi, un tāpēc arī uz tiem attiecas Komisijas apstiprinājums.
4.8. APSVĒRUMI, KAS SAISTĪTI AR ATBALSTA SADERĪBU
(86)
Spānijas iestādes un iespējamie atbalsta saņēmēji apgalvo, ka atbalsts ir saderīgs, pamatojoties uz 2002. gadā apstiprināto TN sistēmu, jo tas attiecas uz “saskaņā ar Spānijas tiesību aktiem reģistrētām jūrniecības sabiedrībām (45), kuru darbība ietver īpašumā esošu un nofraktētu kuģu izmantošanu”. Tā kā ar RIS 50. panta 3. punktu TN sistēma tiek tikai īstenota, arī uz to attiecas 2002. gada lēmums.
(87)
Arī trešās personas apgalvo, ka jebkurš atbalsts būtu saderīgs ar Jūras transporta pamatnostādnēm, kuras arī ietver īpašumā esošu un nofraktētu kuģu izmantošanu, un šāds atbalsts nepārsniegtu atbalsta maksimālo summu, kas paredzēta minētajās pamatnostādnēs.
(88)
Spānijas kuģu būvētāju un jūrniecības inženieru asociācija (Asociación de Ingenieros Navales y Oceánicos de España) uzskata, ka jebkura atbalsta saderība būtu jāanalizē globālās konkurences kontekstā, nevis galvenā uzmanība jāpievērš iekšējam tirgum, jo kuģu būvētavas, kas atrodas ārpus ES, saņem atbalstu, uz kuru atšķirībā no ES pastāvošās kārtības neattiecas konkurences noteikumi.
(89)
Pretēji tam, […] uzskata, ka shēmu vispār nevar uzskatīt par saderīgu atbalstu, pat ne saskaņā ar Jūras transporta pamatnostādnēm, kā norādīts Lēmumā C(2011) 4494 (galīgā redakcija). […] uzskata, pirmkārt, ka Spānija nevarēs pierādīt, ka visiem uzbūvētajiem kuģiem ir tiesības saņemt šajās pamatnostādnēs minēto priekšrocību, un, otrkārt, ka ar atbalstu var samazināt līdz nullei saņēmēja maksājamā nodokļa summu tikai tajā valstī, kura pieņem šo shēmu. Tāpēc kuģu īpašnieki, kas nav Spānijas kuģu īpašnieki, nesaņemtu shēmas sniegtās priekšrocības un Spānijas kuģu īpašnieku maksātais nodoklis visdrīzāk būtu ierobežots, jo tie gūst TN sistēmas un sociālo maksājumu samazināšanas sniegtos labumus.
4.9. APSVĒRUMI, KAS SAISTĪTI AR ATBALSTA ATGŪŠANU
(90)
Gan Spānijas iestādes, gan iespējamie atbalsta saņēmēji apgalvo, ka atbalsta atgūšana būtu jāizslēdz, jo tas būtu pretrunā ES tiesību vispārējiem principiem (46), piemēram, vienlīdzīga attieksme, tiesiskās paļāvības aizsardzība vai juridiskā noteiktība.
4.9.1. Vienlīdzīga attieksme
(91)
PYMAR apgalvo, ka līdzīgi fiskāli pasākumi tika izmeklēti divās citās lietās (Brittany Ferries (47) un GIE Fiscaux), kurās netika pieprasīta atbalsta atgūšana. Ja Komisija izdarītu secinājumu par atbalsta esamību, tad šis atbalsts būtu jāuzskata par saderīgu ar Jūras transporta pamatnostādņu 11. nodaļā minēto maksimālo atbalstu un, lai nodrošinātu juridisko noteiktību, tas atturētu Komisiju no atgūšanas pieprasījuma iesniegšanas attiecībā uz summu, kas pārsniedz minēto maksimālo atbalstu, kā tas bija Francijas gadījumā. […] apgalvo, ka, tā kā no Francijas uzņēmējiem atbalsts netika atgūts, ar atbalsta atgūšanu no Spānijas uzņēmējiem līdzīgā lietā tiem tiktu radītas nevienlīdzīgas konkurences iespējas un tiktu pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips.
(92)
Spānija un PYMAR piesauc vairākus lēmumus, kuros Komisija jau ir nolēmusi atturēties no atbalsta atgūšanas, jo Komisija vai kāds no tās locekļiem ir veicis publisku paziņojumu. Tiek dota atsauce uz lēmumiem par Beļģijas koordinācijas centriem, Luksemburgas 1929 pārvaldītājsabiedrībām un citiem koordinācijas centriem un daudznacionālu uzņēmumu iekšējām darbībām (48), Spānijas nemateriālām vērtībām (49), Itālijas lietu par atbalstu lieliem grūtībās nonākušiem uzņēmumiem (50) un divām ar zivsaimniecību saistītām lietām (51) (Šetlendas un Orknejas salas).
4.9.2. Tiesiskā paļāvība un juridiskā noteiktība
(93)
Saskaņā ar Spānijas (52) un dažu SNL darbībās iesaistīto trešo personu sniegto informāciju, izmantojot turpmāk minētos elementus, šajās darbībās iesaistītās personas nonāca pie secinājuma, ka to izmantotie nodokļu pasākumi neveido valsts atbalstu:
1)
Komisijas paziņojums saistībā ar 2001. gada Brittany Ferries lēmumu (53) par to, ka SNL līdzīga shēma - Francijas GIE Fiscaux - bija vispārējs pasākums;
2)
pasākumu projekta (priekšlaicīga norakstīšana un TN sistēma) publikācija Spānijas Parlamenta Oficiālajā Vēstnesī2001. gada 10. oktobrī (54);
3)
Komisijas 2001. gada vēstule Spānijai ar informācijas pieprasījumu vairāku iespējamo kuģubūves atbalsta pasākumu izmeklēšanas kontekstā, tostarp attiecībā uz nodokļu līzinga sistēmu;
4)
Komisijas 2004. gada lēmums (55), ar kuru noraida atbalsta piešķiršanu Nīderlandes kuģu būvētavām, lai kompensētu iespējamo atbalstu, ko piedāvāja Spānijas kuģu būvētavām, kuras piedalījās konkurencē par tiem pašiem kuģubūves līgumiem;
5)
2006. gada lēmums saistībā ar Francijas GIE Fiscaux lietu (56);
6)
tajā laikā par konkurenci atbildīgās komisāres N. Kroes 2009. gada vēstule (57), atbildot uz Norvēģijas tirdzniecības un rūpniecības ministra sūdzību, ka ar Spānijas nodokļu līzinga shēmu tiek atbalstītas Spānijas kuģu būvētavas;
7)
laikposms starp pasākumu projekta publicēšanu 2001. gadā, shēmas sākuma datumu 2002. gadā un pirmajām Komisijas saņemtajām sūdzībām 2006. gadā un procedūras uzsākšanu 2011. gada jūnijā. Šāds ilgs periods šķietami stiprināja pārliecību, ka nav pietiekami daudz elementu, lai uzsāktu procedūru;
8)
rūpīgs ekonomikas dalībnieks nevarētu saskatīt iespējamo valsts atbalsta esamību tādu dažādu shēmu kombinācijā, kuras vai nu jau sen bija valsts nodokļu sistēmas daļa (nomāto aktīvu paātrināta norakstīšana, EIG statuss) vai arī kuras bija apstiprinājusi Komisija (TN sistēma);
9)
Komisijas Paziņojumā par nodokļiem uzņēmējdarbībai (58) sniegtie paziņojumi par atbalsta neesamību pasākumos, kas saistīti ar norakstīšanas metodēm.
4.9.2.1. Komisijas 2001. gada lēmums saistībā ar Brittany Ferries lietu (BAI)
(94)
Minētā lēmuma 193. apsvērumā Komisija norādīja, ka: “… attiecībā uz ekonomisko interešu grupām un nodokļu priekšrocībām, kuras tās var radīt, Komisija uzskata, ka tās veido vispārēju pasākumu, ņemot vērā līdzību Francijas priekšrocībām, tās var izveidot visās saimnieciskās darbības nozarēs un paredzēt vienotos tiesību aktos.”
(95)
Lēmumu publicēja Oficiālajā Vēstnesī2002. gada 15. janvārī. Komisija 2006. gada lēmumā par Francijas GIE Fiscaux uzskatīja, ka: “Ja ir patiesība, ka attiecīgā nodokļu shēma šajā lietā ir tas pats, kas bija spēkā pirms 1998. gada, tad tomēr ir jākonstatē, ka šis fakts skaidri neizrietēja no šā lēmuma motīviem un ka šis apstāklis tādēļ varēja veicināt šeit apstrīdētās nodokļu shēmas saņēmēju maldināšanu.”
(96)
Spānija (59) un dažas trešās personas apgalvoja, ka šis paziņojums ir vai nu radījis juridiskas nenoteiktības situāciju attiecībā uz SNL likumību, kuras uzbūve un ietekme ir ļoti līdzīga, vai arī ir radījis tiesisko paļāvību, ka SNL neveido valsts atbalstu.
4.9.2.2. Pasākumu projekta publicēšana “Spānijas Parlamenta Oficiālajā Vēstnesī”
(97)
Saskaņā ar PYMAR sniegto informāciju Komisija bija informēta par SNL sistēmas esamību, kad informācija par tās sastāvā ietilpstošajiem pasākumiem (nomāto aktīvu priekšlaicīgas norakstīšanas diskrecionāra piemērošana un TN sistēma) tika publicēta kā daļa no tā paša tiesību akta projekta Spānijas Parlamenta Oficiālajā Vēstnesī2001. gada 10. oktobrī. Pēc tam kuģu būvētavas sāka ietvert šo pasākumu sniegtās priekšrocības savos cenu piedāvājumos saistībā ar jauniem kuģubūves projektiem, negaidot šo pasākumu stāšanos spēkā, lai turpinātu sarunas par pirmajām SNL struktūrām un to īstenošanu.
4.9.2.3. Komisijas 2001. gada informācijas pieprasījums par Spānijas nodokļu līzinga sistēmu
(98)
PYMAR atsaucas uz Komisijas 2001. gada 21. decembrī nosūtīto vēstuli saistībā ar sūdzību par vairākiem valsts pasākumiem, ar kuriem iespējami tika samazināta no Spānijas kuģu būvētavām nopirkto kuģu cena. Šajā vēstulē Komisija pieprasīja informāciju par nodokļu līzinga sistēmu:
“Komisijai ir kļuvis zināms, ka šķietami pastāv vairāki pasākumi, ar kuriem tiek samazināta no Spānijas kuģu būvētavām nopirkto kuģu cena. Īpaši Komisijai ir sniegta informācija, ka ir pieejami šādi pasākumi:
[…]
3)
nodokļu līzinga sistēma, ar kuru Spānijā būvētus kuģus var izmantot, lai samazinātu nodokļus, izmantojot īpašam nolūkam dibinātas sabiedrības (Special Purpose Vehicles -SPV). Ieguvums no šādas kombinācijas šķietami tiek nodots kuģa īpašniekam ar zemākas cenas vai samazinātu nomas maksu palīdzību. Lūdzam Spāniju sniegt visu attiecīgo informāciju, kas ļautu izvērtēt šo jautājumu.”
(99)
Saskaņā ar PYMAR sniegto informāciju šī vēstule liecina, ka Komisija bija informēta par nodokļu līzinga sistēmas esamību un jau 2001. gadā izmeklēja šo jautājumu, neveicot nekādu rīcību un tādējādi radot tiesisko paļāvību, ka Spānijas pasākums neveido atbalstu.
4.9.2.4. Komisijas 2004. gada lēmums par Nīderlandes paziņojumu
(100)
Nīderlandes iestādes 2002. gada 9. septembrī paziņoja par “pieskaņotu atbalstu”, kuru tās plāno piešķirt Nīderlandes kuģu būvētavām, lai pieskaņotos atbalstam, ko iespējami piedāvāja Spānija (60). Formālās izmeklēšanas beigās (61) Komisija galīgajā lēmumā (62) secināja, ka, tā kā “Spānijas iestādes ir nepārprotami noliegušas, ka atbalsts jebkad būtu bijis pieejams”, Komisijai nebija “pietiekami daudz pierādījumu par iespējamo Spānijas atbalstu” (63), un atzina, ka paziņotais atbalsts nav saderīgs ar iekšējo tirgu.
(101)
Saskaņā ar PYMAR sniegto informāciju, tā kā SNL bija spēkā jau 2002. gadā, t. i., pirms tam, kad Nīderlande paziņoja par atbalstu, Komisija ar 2004. gada lēmumu būtu varējusi radīt tiesisku paļāvību, ka SNL sistēma neveido atbalstu.
4.9.2.5. Komisijas 2006. gada lēmums saistībā ar Francijas GIE Fiscaux lietu
(102)
Saskaņā ar PYMAR sniegto informāciju Francijas shēmai GIE Fiscaux ir ievērojama līdzība ar SNL sistēmu. Tāpēc ar Komisijas 2006. gada lēmumu par Francijas lietu uzņēmējiem tika radīta tiesiskā paļāvība, ka: 1) SNL sistēma būtu jāuzskata par saderīgu ar iekšējo tirgu Jūras transporta pamatnostādņu 11. nodaļas ietvaros, 2) ņemot vērā abu lietu procesuālo līdzību, nebūtu jāpieprasa tās valsts atbalsta daļas atgūšana, kas pārsniedz pamatnostādņu 11. nodaļā paredzēto maksimālo summu.
(103)
Turklāt PYMAR piesauc vairākus Komisijas lēmumus, kuros pasākuma līdzība ar Komisijas iepriekš apstiprināto pasākumu bija faktors, uz kuru pamatojās uzņēmēju tiesiskā paļāvība. PYMAR atgādina, ka atgūšana netika pieprasīta tādās lietās (64) kā ārvalstīs gūtie ienākumi (Īrija), starptautiskās finansēšanas darbības (Nīderlande), koordinācijas centri un finanšu sabiedrības (Luksemburga), Vizcaya koordinācijas centri (Spānija), kontroles un koordinācijas centri (Vācija), centrālās finanšu nodaļas un galvenā mītne un loģistikas centri (Francija), nodokļu nolēmums attiecībā uz ASV ārējās tirdzniecības uzņēmējsabiedrībām (Beļģija) un Gibraltāra atbilstošie uzņēmumi (Apvienotā Karaliste), jo šīs shēmas bija ļoti līdzīgas Beļģijas koordinācijas centru shēmām, kuras Komisijas iepriekš bija apstiprinājusi.
4.9.2.6. Komisāres N. Kroes 2009. gadā nosūtītā vēstule
(104)
Atbildot uz Norvēģijas iestāžu vēstuli, kurā tās sūdzas par iespējamo Norvēģijas kuģu būvētavu diskrimināciju saistībā ar Spānijas nodokļu līzinga sistēmu, komisāre N. Kroes atbildēja, ka Konkurences ĢD “jau ir izmeklējis šo jautājumu” un pēc ĢD pieprasījuma Spānija ir izdevusi publisku paziņojumu nodokļu administrācijas atbildes veidā uz nodokļu maksātāja jautājumu (65) - nodokļu nolēmumu -, kurā apstiprināts, ka pasākums neattiecas tikai uz Spānijas kuģu būvētavām un ka to varētu izmantot arī citās dalībvalstīs ražotu kuģu iegādei. Vēstulē secināts, ka, ņemot vērā minēto skaidrojumu, tika uzskatīts, ka turpmāka rīcība nav jāveic.
(105)
Saskaņā ar PYMAR sniegto informāciju Norvēģijas kuģu īpašnieks 2009. gada 2. aprīlī informēja Spānijas kuģu būvētavu, ar kuru tas bija iesaistīts SNL darbībās, par komisāres N. Kroes vēstules saturu. PYMAR arī iesniedza 2012. gada 13. septembra vēstuli no Gerencia del Sector de la Construcción Naval (66) (GSN), ar kuru apliecināja, ka vēl 2009. gadā tas bija iepazinies ar komisāres N. Kroes vēstules saturu un regulāro sanāksmju laikā bija par to informējis SNL darbībās iesaistītās struktūras un PYMAR.
4.9.2.7. Laikposms starp sūdzības iesniegšanu un procedūras uzsākšanu
(106)
Saskaņā ar PYMAR sniegto informāciju no brīža, kad Komisija tika informēta par shēmu (2001. gada decembrī)/shēmas sākumu (2002. gadā), līdz procedūras uzsākšanai 2011. gada jūnijā pagāja deviņi gadi (kopš pirmajām Komisijas saņemtajām sūdzībām 2006. gadā - pieci gadi). Tā kā šajā laikposmā Komisija nerīkojās, tas stiprināja pārliecību, ka nav pietiekami daudz elementu, lai uzsāktu procedūru.
4.9.2.8. Rūpīgs ekonomikas dalībnieks vairāku pasākumu kombinācijā nevarētu saskatīt iespējamo valsts atbalsta esamību
(107)
Saskaņā ar PYMAR un citu trešo personu sniegto informāciju šī ir pirmā reize, kad Komisija ir uzskatījusi, ka kopīga vairāku pasākumu piemērošana veido valsts atbalstu; parastos apstākļos piesardzīgi uzņēmēji to nevarētu paredzēt.
4.9.2.9. Paziņojumi par norakstīšanas metodēm Komisijas Paziņojumā par nodokļiem uzņēmējdarbībai
(108)
PYMAR apgalvo, ka saskaņā ar Komisijas Paziņojuma par nodokļiem uzņēmējdarbībai 13. pantu izteikti tehniska rakstura pasākumi, piemēram, nolietojuma noteikumi, neveido valsts atbalstu. Pamatojoties uz to, uzņēmēji bija likumīgi uzskatījuši, ka priekšlaicīgas norakstīšanas pasākums neveido valsts atbalstu.
4.9.3. Atbalsta atgūšanas sekas
(109)
Gan Komisijas rīcība, gan arī laikposms, kas pagāja no brīža, kad Komisija tika informēta par SNL esamību, ir radījuši tiesisku paļāvību, ka atbalsts netika sniegts un ka attiecīgi iepriekš veiktajām darbībām piešķirtais atbalsts nebūtu jāatgūst. Tāpēc Komisijai būtu jāatturas no atbalsta atgūšanas pieprasīšanas par visām darbībām.
(110)
Līdzīgi komisāres N. Kroes 2009. gadā vēstulē apstiprināts, ka Komisija shēmu bija analizējusi. Visām nodokļu līzinga darbībās iesaistītajām personām (kuģniecības sabiedrības, ekonomisko interešu grupas, bankas un starpnieki u. c.) varēja rasties tiesiska paļāvība, ka Komisija sistēmā būtu atklājusi atbalsta esamību un ka atbalsta nebija, jo netika plānota turpmāka izmeklēšana.
(111)
PYMAR arī atsaucas uz lēmumiem, kuros Komisija atzina, ka ES iestāžu (Tiesas, Komisijas u. c.) darbības varēja radīt tiesisku paļāvību, ka agrāk piešķirtais atbalsts nebūs jāatgūst, tādējādi Komisijai būtu jāatturas no atgūšanas pieprasījuma iesniegšanas, tostarp attiecībā uz gadījumiem, kad atbalsts tika piešķirts pirms rīcības, kas radīja tiesisku paļāvību. PYMAR atsaucas uz lēmumiem Spānijas nemateriālo vērtību lietā, Beļģijas koordinācijas centru lietā, Austrijas elektroenerģijas nodokļa atmaksas lietā un Itālijas lietā par atbalstu lieliem grūtībās nonākušiem uzņēmumiem (67).
4.9.4. Līguma panti
(112)
Spānijas iestādes un PYMAR apgalvo, ka jebkāds Komisijas konstatēts atbalsts kuģniecības sabiedrībām vai ekonomisko interešu grupām un ieguldītājiem ietekmētu arī kuģu būvētavas, kuras saņemtu prasības par atlīdzību ekonomisko interešu grupām vai to ieguldītājiem vai ieguldījumu sabiedrībām, ņemot vērā līgumattiecības starp dažādiem SNL darbību dalībniekiem. Saskaņā ar PYMAR sniegto informāciju dažos līgumu pantos paredzēts, ka kuģu būvētavas izsniedz kompensācijas ieguldītājiem un kuģniecības sabiedrībām, ja tiek mainīti tiesību akti, kuri ietekmē to darbību, tostarp nodokļu tiesību akti.
5. NOVĒRTĒJUMS
5.1. PROCEDŪRA
(113)
Komisija uzskata, ka ar noteikto procedūru nav pārkāptas ne Spānijas tiesības uz aizstāvību, ne trešo personu tiesības tikt uzklausītām. Gluži pretēji, lēmums uzsākt formālu procedūru ir tikai pirmais oficiālais pasākums, kas Komisijai jāveic saskaņā ar Padomes 1999. gada 22. marta Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (68) (turpmāk “Regula (EK) Nr. 659/1999”), ja pēc iepriekšējas izmeklēšanas Komisija šaubās par valsts atbalsta pasākuma saderību ar kopējo tirgu (Regulas (EK) Nr. 659/1999 13. pants un 4. panta 4. punkts). Lēmumā sākt procedūru rezumē attiecīgus faktiskus un tiesiskus jautājumus, tajā ir Komisijas sākotnējais izvērtējums par to, vai pasākumam ir atbalsta iezīmes, kā arī izklāstīti iemesli, kas liek šaubīties par tā saderību ar kopējo tirgu, un ar to aicina attiecīgo dalībvalsti un citas ieinteresētās personas iesniegt piezīmes (Regulas (EK) Nr. 659/1999 6. pants).
(114)
Turklāt Komisija neuzsāka formālu izmeklēšanas procedūru attiecībā uz nomāto aktīvu paātrinātu norakstīšanu (TRLIS 115. panta 6. punkts), jo tā ir norādījusi, ka, ja pasākums veidotu valsts atbalstu, tas jebkurā gadījumā būtu jāuzskata par esošo atbalstu. Komisija nepauda šaubas par TN sistēmu, vismaz tiktāl, ciktāl par to Komisijai bija paziņots un saņemta Komisijas atļauja (TRLIS 124.-128. pants), jo arī šo pasākumu uzskatīja par esošo atbalstu. Lēmumā C(2011) 4494 (galīgā redakcija) tiek pieminēti un aprakstīti tikai šie divi pasākumi, jo tie ir svarīgi SNL elementi un ir saistīti ar pasākumiem, uz kuriem attiecas formālā izmeklēšana (TRLIS 115. panta 11. punkts un 48. panta 4. punkts un RIS 49. pants, kā arī RIS 50. panta 3. punkts un TN sistēmas piemērošana darbībām, kas neattiecas uz transportu).
(115)
Komisija uzskata, ka TRLIS 115. panta 11. punktu un 48. panta 4. punktu un RIS 49. pantu, kā arī RIS 50. panta 3. punktu un TN sistēmas piemērošanu darbībām, kas neattiecas uz transportu, var nodalīt no citiem pasākumiem, kuri minēti iepriekšējā apsvērumā (t. i., TRLIS 115. panta 6. punkts un TRLIS 124.-128. pants), un tie neveido esošo atbalstu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 1. panta b) punktu, jo šie pasākumi tika ieviesti 2002. un 2003. gadā - pēc Spānijas pievienošanās ES - un tos sāka īstenot bez iepriekšējas atļaujas saņemšanas no Komisijas. Tāpēc attiecībā uz šiem pasākumiem Komisija pamatoti izmantoja procedūru, ko piemēro nelikumīgam atbalstam (Regulas (EK) Nr. 659/1999 1. panta f) punkts, 13. pants un 4. panta 4. punkts).
5.2. SNL KĀ SISTĒMAS NOVĒRTĒJUMS/INDIVIDUĀLU PASĀKUMU NOVĒRTĒJUMS
(116)
Fakts, ka SNL sistēmu veido dažādi pasākumi, no kuriem ne visi ir ietverti Spānijas tiesību aktos, nav pietiekams, lai atturētu Komisiju aprakstīt un novērtēt SNL kā sistēmu. Kā skaidrots Lēmumā C(2011) 4494 (galīgā redakcija), Komisija uzskata, ka SNL darbībās izmantotie dažādie nodokļu pasākumi bija de jure vai de facto savstarpēji saistīti. De jure nomāto aktīvu priekšlaicīgas norakstīšanas diskrecionāra piemērošana (TRLIS 115. panta 11. punkts) atbilst nomāto aktīvu paātrinātas norakstīšanas priekšlaicīgai piemērošanai (TRLIS 115. panta 6. punkts). Līdzīgi RIS 50. panta 3. punktā paredzēts izņēmums saistībā ar speciālo procedūru, kas piemērojama TN sistēmas kontekstā. De jure RIS 50. panta 3. punkts attiecas tikai uz tiem kuģiem, kuriem ir tiesības izmantot TN sistēmu, un uz tiem līzinga līgumiem, kurus ir atļāvusi nodokļu administrācija. De facto tika uzskatīts, ka līzinga līgumus nodokļu administrācija apstiprināja tikai kontekstā ar nomāto aktīvu priekšlaicīgas norakstīšanas atļaujām. De jure priekšlaicīgu norakstīšanu var paredzēt attiecībā uz plašu aktīvu klāstu, kurus iespējami iegādājās, izmantojot līzinga līgumu. Tomēr priekšlaicīgas norakstīšanas nosacījumus var interpretēt un tos de facto uzskatīja par izpildītiem - un atļaujas izsniedza - tikai attiecībā uz kuģiem, kuriem ir tiesības piemērot TN sistēmu.
(117)
Turklāt Komisija norāda, ka divi no trim galvenajiem pasākumiem, kas ietverti SNL, (priekšlaicīgas norakstīšanas diskrecionāra piemērošana un noteikumi par tiesībām izmantot TN sistēmu) stājās spēkā vienā un tajā pašā datumā (2002. gada 1. janvārī) saskaņā ar vieniem un tiem pašiem tiesību aktiem.
(118)
Komisija arī norāda, ka, polemizējot par tiesisko paļāvību un vienlīdzīgu attieksmi, tās pašas trešās personas, kuras apšauba Komisijas globālo pieeju, uzskata, ka SNL sistēma ir ļoti līdzīga Francijas GIE Fiscaux shēmai. Fakts, ka visas Francijas pasākuma iezīmes tika iekļautas vienā tiesību aktā, noteikti norādīja uz globālu novērtējumu. Šajā ziņā pats fakts, ka uz dažādiem SNL elementiem ir attiecināmi dažādi tiesību akti, kuri de facto ir savstarpēji saistīti, nebūt neliecina par atšķirīgu pieeju.
(119)
Tāpēc Komisija uzskata, ka Spānijas nodokļu līzings ir jāapraksta kā saistītu nodokļu pasākumu sistēma un jānovērtē to savstarpējā ietekme, ņemot vērā valsts noteiktās vai apstiprinātās de facto attiecības.
(120)
Jebkurā gadījumā Komisija neizmanto tikai globālu pieeju. Līdztekus globālai pieejai Komisija arī analizēja individuālus pasākumus, kas veido SNL. Komisija uzskata, ka abas pieejas papildina viena otru un palīdz izdarīt konsekventus secinājumus. Lai noteiktu, kura SNL sistēmas radīto priekšrocību daļa veidojas vispārējo pasākumu rezultātā un kura - selektīvo pasākumu rezultātā, ir jāveic individuāls novērtējums. Individuāls novērtējums arī ļauj Komisijai vajadzības gadījumā noteikt, kura atbalsta daļa ir saderīga ar iekšējo tirgu un kura daļa būtu jāatgūst.
(121)
Šī divējādā pieeja, kura tika izmantota arī Lēmumā C(2011) 4494 (galīgā redakcija), dod iespēju Komisijai definēt atskaites sistēmu katram individuālajam pasākumam un SNL sistēmai kopumā, lai noteiktu selektīvās priekšrocības, kuras veido valsts atbalstu. Attiecībā uz katru SNL darbību hipotētiskā analīze pati par sevi ir darbība, uz kuru pamatojoties tiks novērtēta atbalsta esamība, piemērojot tos pašus līguma noteikumus, bet tā netiks veikta attiecībā uz pasākumiem, kuri ir atzīti par valsts atbalstu. Šajā ziņā alternatīva darbība ar atšķirīgiem līguma un finansiālajiem nosacījumiem neveidotu piemērotu hipotētisku analīzi.
(122)
Ekonomikas dalībnieki drīkst veidot savas aktīvu finansēšanas darbības pēc saviem ieskatiem un drīkst šim nolūkam izmantot vispārējus nodokļu pasākumus, kurus tie uzskata par vispiemērotākajiem. Tomēr, tā kā šīs darbības ietver tādu selektīvu nodokļu pasākumu izmantošanu, uz kuriem attiecas valsts atbalsta kontrole, šajos darījumos iesaistītie uzņēmumi ir iespējamie valsts atbalsta saņēmēji. No vienas puses, fakts, ka vairākas nozares vai uzņēmumu kategorijas ir noteiktas kā potenciālie saņēmēji, nenozīmē, ka SNL sistēma ir vispārējs pasākums (69). No otras puses, faktu, ka sistēma tiek izmantota, lai finansētu jūras kuģu iegādi, berbouta fraktēšanu un tālākpārdošanu, var uzskatīt par skaidru norādi, ka pasākums ir selektīvs no nozaru viedokļa.
5.3. ATBALSTA ESAMĪBA LESD 107. PANTA 1. PUNKTA IZPRATNĒ
(123)
Saskaņā ar LESD 107. panta 1. punktu “ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm”.
(124)
Valsts atbalsta noteikumus piemēro tikai saimnieciskajā darbībā iesaistītiem uzņēmumiem. Turklāt LESD 107. panta 1. punktā paredzētie kritēriji ir kumulatīvi. Tāpēc novērtējamie pasākumi veido valsts atbalstu LESD izpratnē, ja tiek izpildīti visi iepriekš minētie nosacījumi. Pazīmes, kas liecina par nesaderīgu valsts atbalstu, ir šādas:
-
finansiālo atbalstu piešķir valsts un no valsts līdzekļiem,
-
finansiālo atbalstu piešķir atsevišķiem uzņēmumiem vai atsevišķu preču ražošanai,
-
finansiālais atbalsts rada konkurences izkropļojumus vai rada šādus draudus, un
-
finansiālais atbalsts ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm.
(125)
Komisija ir veikusi novērtējumu divos dažādos līmeņos:
-
individuālo pasākumu līmenī, kurā Komisija apsver, vai katrs pasākums veido valsts atbalstu, neatkarīgi no tā izmantojuma SNL,
-
SNL sistēmas līmenī kopumā: kā jau norādīts, SNL izmanto šo pasākumu kombināciju, kuri ir de jure vai de facto savstarpēji saistīti.
5.3.1. Uzņēmumi LESD 107. panta nozīmē
(126)
Komisija uzskata, ka visas SNL darbībās iesaistītās personas ir uzņēmumi LESD 107. panta 1. punkta nozīmē, un Spānija (70) un neviena trešā persona to neapstrīd, jo minētie uzņēmumi nodarbojas ar preču un pakalpojumu piedāvāšanu tirgū (71). Konkrētāk, kuģu būvētavas piedāvā jaunbūvētus kuģus vai to būvēšanas, remonta un atjaunošanas pakalpojumus; līzinga sabiedrības piedāvā finansēšanas mehānismus; ekonomisko interešu grupas nodod fraktēšanai un pārdod kuģus; ieguldītāji piedāvā preces un pakalpojumus dažādos tirgos, izņemot gadījumus, kad ieguldītāji ir privātpersonas, kuras neveic saimniecisko darbību, un tādā gadījumā uz tiem šis lēmums neattiecas; kuģniecības sabiedrības piedāvā jūras transporta pakalpojumus; bankas piedāvā starpniecības un finanšu pakalpojumus; un citi starpnieki sniedz starpniecības vai konsultāciju pakalpojumus.
5.3.2. Selektīvu priekšrocību esamība
(127)
Saskaņā ar iedibinātu judikatūru: “Līguma 107. panta 1. punktā ir uzlikts pienākums noskaidrot, vai konkrētajā tiesiskajā režīmā valsts pasākums ir tāds, kas rada priekšrocības “konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai” salīdzinājumā ar pārējiem, kas, ņemot vērā minētā režīma izvirzīto mērķi, atrodas faktiski un tiesiski līdzīgā situācijā. Ja tā notiek, tad attiecīgais pasākums atbilst selektivitātes nosacījumam” (72).
5.3.2.1. Paātrināta norakstīšana (TRLIS 115. panta 6. punkts) - 1. pasākums
(128)
Komisija Lēmumā C(2011) 4494 (galīgā redakcija) norādīja, ka gadījumā, ja pasākums veidotu atbalstu, tam būtu jābūt esošajam atbalstam, un neveica novērtējumu. Formālās izmeklēšanas rezultātā Komisija tagad ir secinājusi, ka šis pasākums, atsevišķi ņemot, neveido valsts atbalstu, jo tas nerada priekšrocības konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai. Komisija norāda, ka pasākums ir piemērojams visiem uzņēmumiem, uz kuriem attiecas ienākumu nodoklis Spānijā, neatkarīgi no darbības nozares, uzņēmējdarbības norises vietas, uzņēmuma izmēra, juridiskā statusa vai aktīvu atrašanās vietas. Tas attiecas arī uz visām precēm bez izņēmuma, kurām piemēro norakstīšanu.
(129)
Turklāt ierobežojums attiecībā uz nomātajiem aktīviem neveido selektivitātes elementu, jo jebkuru aktīvu iegādi var finansēt, izmantojot finanšu līzinga līgumus, kuri ir vispārīgi pieejami visu nozaru un izmēru uzņēmumiem. Nav norādes, ka pasākuma saņēmēji de facto ir konkrētas nozares vai konkrēti produkcijas veidi. Spānijas sniegtā statistika attiecībā uz to, kā Spānijas nodokļu maksātāji piemēro TRLIS 115. pantu (sk. nākamās diagrammas), liecina, ka finanšu līzingu izmanto uzņēmumi, kas pārstāv plašu ar nodokli apliekamo ieņēmumu spektru (45 % no deklarētajiem nodokļu maksātājiem, kuri piemēro 115. pantu, pelna mazāk nekā 1 miljonu euro un 70 % - mazāk nekā 3 miljonus euro) (sk. diagrammu kreisajā pusē). Maksimālā nodokļu priekšrocību summa, kuru var saņemt, veicot papildizdevumu atskaitījumu (73) saskaņā ar TRLIS 115. pantu, arī ir dažāda atkarībā no nodokļu maksātāja ieņēmumiem (sk. diagrammu labajā pusē).
Avots: Ekonomikas un finanšu ministrija.
(130)
Spānijas iestādes ir arī apstiprinājušas, ka līzinga līgumus un TRLIS 115. pantu var izmantot attiecībā uz aktīviem, kurus būvē (vai kuru izcelsmes valsts ir) citā dalībvalstī. Visbeidzot, Komisija norāda, ka TRLIS 115. panta 6. punkta piemērošanas nosacījumi ir skaidri, objektīvi un neitrāli, un to piemērošanai nav vajadzīga iepriekšēja atļauja. Tāpēc nodokļu administrācijai nav tiesību pēc saviem ieskatiem atļaut vai aizliegt piemērot šo pasākumu (74).
(131)
Tāpēc Komisija secina, ka nomāto aktīvu paātrināta norakstīšana (TRLIS 115. panta 6. punkts) pati par sevi nerada selektīvu priekšrocību SNL darbībās iesaistītajām ekonomisko interešu grupām.
5.3.2.2. Nomāto aktīvu paātrinātas norakstīšanas diskrecionāra piemērošana (TRLIS 115. panta 11. punkts, 48. panta 4. punkts un RIS 49. pants) - 2. pasākums
(132)
Nolietojuma noteikumos Spānijas tiesību aktos (TRLIS 11. pants) parasti ir paredzēts, ka aktīva vērtība saistībā ar tā norakstīšanu būtu jāsadala visā tā ekonomiskās dzīves laikā, t. i., no brīža, kad to sāk lietot saimnieciskajā darbībā. Saskaņā ar TRLIS 115. panta 6. punktu nomāto aktīvu paātrinātai norakstīšanai vajadzētu sākties aktīva darbības pirmajā dienā. Ar TRLIS 115. panta 11. punktu tiek radīta ekonomiska priekšrocība, jo šajā punktā ir atļauts sākt paātrinātu norakstīšanu pirms aktīva izmantošanas sākuma.
(133)
Šī iespēja ir izņēmums no 115. panta 6. punktā minētajiem vispārējiem noteikumiem, un tās izmantošanai ir jāsaņem Spānijas iestāžu diskrecionāra atļauja; tāpēc šis pasākums sākotnēji šķiet selektīvs. Pretēji tam, ko apgalvo Spānija un dažas trešās personas, atļaujas piešķiršanas kritēriji nav skaidri un objektīvi, un pat ja tie būtu skaidri un objektīvi, ar to nebūtu pietiekami, lai izslēgtu to selektīvo raksturu (75). Komisija norāda, ka TRLIS 115. panta 11. punktā noteiktie kritēriji ir neskaidri un nodokļu administrācijai, kura saistībā ar to nav publicējusi nekādus administratīvus noteikumus vai skaidrojumus, ir jāsniedz to interpretācija. Priekšlaicīgas norakstīšanas diskrecionāra piemērošana, pamatojoties uz neskaidriem kritērijiem, rada selektivitāti SNL sistēmā pat tad, ja diskrecionāras pilnvaras netiek īstenotas patvaļīgi (76). Turklāt Komisija norāda, ka Spānija netika pārliecinoši paskaidrojusi, kāpēc ir jāizpilda visi TRLIS 48. panta 4. punktā un RIS 49. pantā paredzētie nosacījumi, lai izvairītos no pārkāpumiem. Piemēram, ir jāparedz aktīva saimnieciskā izmantojuma īpašās iezīmes (77), kā arī jāpierāda, ka aktīva izmantošana vai īpašumtiesību nodošana neietekmē ar nodokli apliekamo summu (78). Šie ierobežojumi netika pamatoti, tādējādi radot selektivitātes papildu elementus. Spānija arī nenorādīja, kāpēc ir jāsaņem iepriekšēja atļauja. Piemēram, līzinga darbību nodrošināšana šķiet vienlīdz svarīga, gan tāpēc, lai veiktu parastu aktīva līzinga/nolietojuma izmaksu atskaitīšanu vai piemērotu paātrinātu norakstīšanu, gan minētās norakstīšanas priekšlaicīgai piemērošanai. Tomēr pirmajiem pasākumiem nav jāsaņem iepriekšēja atļauja, un arī šo pasākumu gadījumā, šķiet, ka pietiekami būtu veikt nomāto aktīvu priekšlaicīgai norakstīšanai piemērojamo skaidro un objektīvo kritēriju ex-post pārbaudi.
(134)
Lēmumā C(2011) 4494 (galīgā redakcija) saskaņā ar Komisijas sniegto informāciju norādīts, ka Spānijas iestādes sanāksmē apstiprināja, ka, pamatojoties uz izsniegtajām atļaujām, TRLIS 115. panta 11. punktā paredzētos nosacījumus uzskatīja par izpildītiem tikai tādu kuģu iegādes gadījumā, attiecībā uz kuriem parasta uzņēmumu ienākuma nodokļu režīma vietā piemēroja TN sistēmu (79) un ja pēc tam kuģa īpašumtiesības tika nodotas kuģniecības sabiedrībai, īstenojot iespēju berbouta fraktēšanas kontekstā. Spānija noliedza (80), ka tā ir veikusi šādu paziņojumu, bet atzina, ka ir bijušas interpretācijas grūtības (81). Komisija norāda, ka netika sniegti pierādījumi, ka atļaujas par priekšlaicīgas norakstīšanas piemērošanu ir piešķirtas citos apstākļos (82)
(135)
Pamatojoties uz Spānijas iestāžu sniegtajiem piemēriem, šķiet, ka ekonomisko interešu grupu iesniegtajos pieprasījumos nodokļu administrācijai par priekšlaicīgu norakstīšanu ir sīki aprakstīta SNL organizācija un sniegti visi attiecīgie līgumi (jo īpaši kuģubūves līgums, līzinga līgums, berbouta līgums, iespēju līgumi, parāda uzņemšanās un atlaišanas nolīgums). Saskaņā ar Spānijas sniegto informāciju šie elementi ir vajadzīgi, lai pārbaudītu atbilstību TRLIS 115. panta 11. punktā un 48. panta 4. punktā, kā arī RIS 49. pantā paredzētajiem nosacījumiem.
(136)
Tomēr Komisija norāda, ka īstenošanas noteikumos paredzētā procedūra (83) piešķir nodokļu administrācijai ievērojamas diskrecionāras pilnvaras interpretēt juridiskās prasības un iespējami noteikt papildu nosacījumus. Proti, administrācija drīkst prasīt papildu informāciju, kuru tā uzskata par vajadzīgu novērtēšanai (84). Šajā ziņā Komisija arī norāda, ka dažos sniegtajos piemēros iesniedzēju pieprasījumi ietvēra arī papildu pielikumus, kuri nav vajadzīgi, lai pierādītu atbilstību TRLIS 115. panta 11. punktā un 48. panta 4. punktā, kā arī RIS 49. pantā paredzētajiem nosacījumiem; šādi pielikumi bija, piemēram, 1) sīki izstrādāts vispārējo nodokļu priekšrocību aprēķins un informācija, kā tās tiks sadalītas starp kuģniecības sabiedrību, no vienas puses, un EIG vai tās ieguldītājiem, no otras puses; 2) kuģu būvētavas paziņojums, kurā sīki izklāstīti ekonomiskie un sociālie labumi, kas paredzēti kuģubūves līgumā. Saskaņā ar dažu sūdzības iesniedzēju sniegto informāciju šos dokumentus nodokļu administrācija pieprasa atļauju izsniegšanas kontekstā. Saskaņā ar Spānijas sniegto informāciju šos elementus pieteikumu iesniedzēji (EIG) iesniedza pēc savas iniciatīvas. Šajos dokumentos norādīts, ka tiek ņemta vērā kuģubūves līgumu nozīme Spānijas ekonomikā, kā arī SNL darbības radītā vispārējā nodokļu priekšrocība.
(137)
Komisija secina, ka obligāta iepriekšēju atļauju saņemšanas procedūra, tas, ka TRLIS 115. panta 11. punktā un 48. panta 4. punktā un RIS 49. pantā minēto nosacījumu neskaidrības dēļ ir nepieciešama to interpretācija, un nodokļu administrācijas iespēja pieprasīt jebkurus papildu dokumentus vai informāciju skaidri pierāda, ka nodokļu administrācijai ir plašas diskrecionāras pilnvaras, lai pildītu uzdevumu, kas saistīts ar atļauju izsniegšanu SNL darbībām.
(138)
Kā norādīts Komisijas Paziņojumā par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu pasākumiem, kas saistīti ar tiešajiem nodokļiem uzņēmējdarbībai (turpmāk “Paziņojums par fiskālu palīdzību”) (85), Tiesa atzīst, ka diskrecionāra izturēšanās pret ekonomikas dalībniekiem var nozīmēt, ka vispārēja pasākuma individuāla piemērošana pārvēršas selektīvā pasākumā, jo īpaši, ja diskrecionāru pilnvaru īstenošana pārsniedz vienkāršu nodokļu ieņēmumu pārvaldību, atsaucoties uz objektīviem kritērijiem (86), (87).
(139)
Tāpēc Komisija uzskata, ka nomāto aktīvu priekšlaicīgas norakstīšanas diskrecionāra piemērošana, izmantojot TRLIS 115. panta 11. punktu un 48. panta 4. punktu, kā arī RIS 49. pantu, rada selektīvu priekšrocību SNL darbībās iesaistītajām ekonomisko interešu grupām un to ieguldītājiem.
5.3.2.3. Ekonomisko interešu grupu pārredzamība nodokļu ziņā (TRLIS 48. pants) - 3. pasākums
(140)
Komisija uzskata, ka TRLIS 48. un 49. pantā ietvertais ekonomisko interešu grupu nodokļu pārredzamības statuss dod iespēju dažādiem uzņēmumiem pievienoties un finansēt jebkuru ieguldījumu vai veikt jebkuru saimniecisko darbību. Tāpēc šis pasākums nerada selektīvu priekšrocību ekonomisko interešu grupām vai to biedriem.
5.3.2.4. Tonnāžas nodokļu sistēma (TRLIS 124.-128. pants) - 4. pasākums
(141)
Kā skaidrots iepriekš 2.2.4. iedaļā, TN sistēma veido esoša valsts atbalsta shēmu, ko Komisija 2002. gada 27. februārī apstiprināja ar Lēmumu C(2002) 582 (galīgā redakcija). Tajā ietverti TRLIS 125. panta 2. punktā paredzētie noteikumi par attieksmi pret slēptiem nodokļu parādiem un kapitāla pieaugumu saistībā ar tādu izmantotu vai lietotu aktīvu pārvietošanu uz TN sistēmu, uz kuriem pirms tam ir attiekusies vispārējā nodokļu sistēma.
(142)
Kā skaidrots 17. apsvērumā iepriekš, parastā situācijā, t. i., ja uzņēmums turpina izmantot vispārējo uzņēmuma ienākuma nodokļa sistēmu tā vietā, lai pārietu uz TN sistēmu, nodokļu priekšrocība, kas pirmajos gados rodas aktīvu priekšlaicīgas vai paātrinātas norakstīšanas rezultātā (pieaugoši slēpti nodokļu parādi), tiek kompensēta lielā mērā turpmākajos gados (sarūkoši slēpti nodokļu parādi) vai pēc aktīva pārdošanas vai demontāžas (kapitāla pieauguma aplikšana ar nodokli). Visā periodā šā procesa rezultātā tiek atlikti konkrētas nodokļa summas maksājumi. Tā kā saskaņā ar TN sistēmu maksātais nodoklis nav atkarīgs no starpības starp ieņēmumiem un izdevumiem, pāreja uz TN sistēmu perioda vidū nozīmē, ka slēptie nodokļu parādi netiek nomaksāti.
(143)
Salīdzinājumā ar norisēm vispārējās nodokļu sistēmas kontekstā slēpto nodokļu parādu nomaksas atlikšana saskaņā ar TN sistēmu, kas atļauta ar TRLIS 125. panta 2. punktu, rada papildu selektīvu ekonomisku priekšrocību uzņēmumiem, kuri pāriet uz TN sistēmu, atšķirībā no uzņēmumiem, kas turpina izmantot vispārējo nodokļu sistēmu.
(144)
Kā skaidrots turpmāk 5.4. iedaļā, Komisijas apstiprinātā TN sistēma neattiecas uz saistībā ar berbouta fraktēšanu iegūto ieņēmumu nodokļu režīmu un tādējādi veido nevis esošu, bet jaunu atbalstu.
5.3.2.5. RIS 50. panta 3. punkts - 5. pasākums
(145)
Salīdzinot ar to paziņotās TN shēmas daļu, par kuru tika saņemta atļauja, RIS 50. panta 3. punktā paredzētas šādas papildu priekšrocības: nosakot izņēmumu no TRLIS 125. panta 2. punkta parastas piemērošanas, daži jūras kuģi, kas parasti būtu jāuzskata par izmantotiem vai lietotiem, tiek uzskatīti par jauniem, pārejot uz TN sistēmu. Tāpēc tiek pilnībā atcelta to slēpto nodokļu parādu nomaksa, kurus parasti atceļ līdz aktīva pārdošanai vai demontāžai saskaņā ar TRLIS 125. panta 2. punktu. Šī atcelšana veido ekonomisku priekšrocību.
(146)
Ar RIS 50. panta 3. punktu radītā ekonomiskā priekšrocība ir selektīva, jo tā nav pieejama attiecībā uz visiem aktīviem. Tā nav pieejama pat attiecībā uz visiem kuģiem, uz kuriem attiecas TN shēma un TRLIS 125. panta 2. punkts. Faktiski šī priekšrocība ir pieejama tikai ar nosacījumu, ka kuģis ir iegādāts, izmantojot finanšu līzinga līgumu, kuram iepriekš nodokļu administrācija ir izsniegusi atļauju. Kā jau minēts, Spānijas iestādes ir apstiprinājušas, ka nodokļu administrācija uzskata šo nosacījumu par faktiski izpildītu tikai tad, ja par finanšu līzinga līgumu bija saņemta atļauja kontekstā ar pieteikumu par priekšlaicīgu norakstīšanu saskaņā ar TRLIS 115. panta 11. punktu. Ne Spānija, ne kāda no trešām personām nav atsaukusies uz citiem apstākļiem, kas ļautu nodokļu administrācijai iepriekš izsniegt atļauju par līzinga līgumu. Kā minēts 5.3.2.2. iedaļā iepriekš, nodokļu administrācija piešķīra šīs atļaujas ievērojamu diskrecionāru pilnvaru kontekstā un tikai attiecībā uz jaunbūvētiem jūras kuģiem.
(147)
Pretēji Spānijas un dažu trešo personu izvirzītajam argumentam RIS 50. panta 3. punktā nav paredzēts paziņotās īpašās procedūras vai “izmantota kuģa” jēdziena skaidrojums. Ņemot vērā, ka nomāti kuģi dienā, kad nomnieks īsteno pirkšanas iespēju, joprojām ir jauni, ja nodokļu administrācija iepriekš bija apstiprinājusi līzinga līgumu, notiek novirze no TRLIS 125. panta 2. punktā ietvertas īpašās procedūras (88). Šī selektivitāte rada papildu priekšrocību, kavējot turpmākā kapitāla pieauguma aplikšanu ar nodokli.
(148)
Komisija uzskata, ka šīs papildu selektīvās priekšrocības piešķiršanu, kura var izpausties, vai nu atsaucoties uz vispārēju nodokļu shēmu, vai atsaucoties uz parastu alternatīvas TN sistēmas izmantošanu un TRLIS 125. panta 2. punktu, ko atļāvusi Komisija, nevar pamatot ar Spānijas nodokļu sistēmas būtību un vispārējo shēmu.
(149)
Komisija ir apstiprinājusi TRLIS 125. panta 2. punktu kā īpašu procedūru, ar kuru paredzēts novērst 125. panta 1. punkta ļaunprātīgu izmantošanu, t. i., neļaut uzņēmumiem pārvietot izmantotus kuģus un tādus kuģus, kuriem ir aprēķināts pārmērīgs nolietojums, uz TN sistēmu ar vienīgo nolūku tos pārdot un saņemt ievērojamu kapitāla pieaugumu, kas saskaņā ar TN shēmu ir atbrīvots no nodokļa. Šajā ziņā Komisija norāda, ka SNL darbībās parasti ir iesaistītas ekonomisko interešu grupas, kuras nomā vienu kuģi, tad neilgu brīdi kļūst par tā īpašnieku un pēc tam, pašas to neizmantojot, pāriet uz TN shēmu uz neilgu laikposmu, kas vajadzīgs, lai īstenotu līzinga līguma iespēju un nodotu sava vienīgā kuģa īpašumtiesības kuģniecības sabiedrībai. Nešķiet, ka šīs darbības atbilst TN sistēmas mērķiem, kuri paredzēti Jūras transporta pamatnostādnēs.
(150)
Tāpēc Komisija nepiekrīt, ka ir loģiski uzskatīt kuģi par “jaunu” iespējas īstenošanas datumā tāpēc, ka neviens pirms nomnieka to nav izmantojis, vai tāpēc, ka par šīs iespējas izmantošanu jau bija panākta vienošanās, parakstot līzinga līgumu.
(151)
Attiecībā uz pirmo šā argumenta daļu Komisija norāda, ka nošķiršanas noteikumu piemēro arī kuģiem, kurus viens uzņēmējs pārvieto no parastas nodokļu sistēmas uz TN sistēmu, t. i., nemainot īpašnieku un nenododot to trešām personām izmantošanai.
(152)
Attiecībā uz otro daļu fakts, ka vienošanās par iespēju jau ir panākta, nepalīdz noteikt, vai kuģis ir jauns. Komisija nesaņēma skaidrojumu, kāpēc iespējas īstenošanas dienā šādu kuģi būtu jāuzskata par jaunu, neatkarīgi no tā, kurš ir īpašnieks. Komisija nesaņēma arī pārliecinošu skaidrojumu, kāpēc šī hipotēze būtu pieņemama tikai tad, ja nodokļu administrācija ir iepriekš apstiprinājusi līzinga līgumu.
(153)
Šajā ziņā Komisija norāda, ka kapitāla pieaugums nebūtu jāatbrīvo no nodokļa, lai gan RIS 50. panta 3. punktā norādīts, ka kuģus uzskata par jauniem līzinga līguma parakstīšanas dienā, neņemot vērā iespējas īstenošanas datumu. Šādā gadījumā EIG būtu jāuzskata par kuģa īpašnieku pirms tā pārvietošanas uz TN sistēmu, kuģis būtu jāuzskata par izmantotu vai lietotu, pievienojoties TN sistēmai un būtu jāpiemēro TRLIS 125. panta 2. punkts, kas izraisītu slēpto nodokļu parādu nomaksas atlikšanu vai nodokļu aprēķināšanu par kapitāla pieaugumu, kad kuģis tiek pārdots vai demontēts.
(154)
Tāpēc Komisija uzskata, ka RIS 50. panta 3. punkts rada selektīvu priekšrocību uzņēmumiem (t. i., EIG vai to investoriem, kuri ir iesaistīti SNL darbībās), kuri iegādājas kuģus, izmantojot nodokļu administrācijas iepriekš atļautos finanšu līzinga līgumus.
5.3.2.6. SNL kopumā radītā selektīvā priekšrocība. Priekšrocības saņēmēji
(155)
SNL kopumā radīto ekonomisko priekšrocību summa veido priekšrocību, kuru EIG nebūtu saņēmusi, ja veiktu to pašu finansēšanas darbību, piemērojot tikai vispārējus pasākumus. Praksē šī priekšrocība atbilst to priekšrocību summai, kuras EIG iegūtu, piemērojot iepriekš minētos selektīvos pasākumus, proti:
-
ietaupītie procenti par tām nodokļu maksājumu summām, kuras atliktas saskaņā ar priekšlaicīgu norakstīšanu (TRLIS 115. panta 11. punkts un 48. panta 4. punkts, kā arī RIS 49. pants),
-
nesamaksātās nodokļu summas vai par tām nodokļu summām ietaupītie procenti, kuras atliktas saskaņā ar TN shēmu (TRLIS 128. pants), ņemot vērā, ka EIG nebija tiesību uz TN shēmu,
-
nesamaksātās nodokļu summas par kapitāla pieaugumu, kas iegūts, pārdodot kuģi saskaņā ar RIS 50. panta 3. punktu.
(156)
Aplūkojot SNL kopumā, priekšrocība ir selektīva, jo uz to attiecās diskrecionāras pilnvaras, kuras piešķirtas nodokļu administrācijai saistībā ar obligātu iepriekšēju atļaujas saņemšanas procedūru un priekšlaicīgai norakstīšanai piemērojamo nosacījumu neprecīzo formulējumu. Tā kā citi pasākumi, kurus piemēro tikai jūras transporta pasākumiem, kuri ir atbilstīgi saskaņā ar Jūras transporta pamatnostādnēm un jo īpaši TRLIS 50. panta 3. punktu, ir atkarīgi no minētās iepriekšējās atļaujas, visa SNL sistēma ir selektīva. Tāpēc nodokļu administrācijai būtu jāatļauj tikai tās SNL darbības, kuras paredzētas jūras kuģu finansēšanai (nozaru selektivitāte). Spānijas iesniegtie statistikas dati liecina, ka visas 273 SNL darbības, kuras bija notikušas līdz 2010. gada jūnijam, attiecas uz jūras kuģiem.
(157)
Šajā ziņā ar faktu, ka visām kuģniecības sabiedrībām, tostarp citās dalībvalstīs dibinātām sabiedrībām, ir iespēja piekļūt SNL finansēšanas darbībām, nevar grozīt secinājumu, ka shēma sniedz priekšrocības konkrētām darbībām, proti, jūras kuģu iegādei, izmantojot līzinga līgumus, īpaši ņemot vērā berbouta fraktēšanu un tālākpārdošanu.
(158)
Eiropas kuģu būvētavas sūdzējās par vairākiem gadījumiem, kad tām nebija piekļuves Spānijas banku finansējumam, kas paredzēts SNL.
(159)
Lēmumā par formālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanu Komisija konstatēja, ka visi ar SNL saistītie kuģi, izņemot vienu kuģi, tika būvēti Spānijas kuģu būvētavās. Komisija pauda šaubas (89), ka šo iznākumu varētu pamatoti skaidrot tādu darbību kontekstā, kuras notikušas tikai ekonomikas dalībnieku brīvas izvēles rezultātā brīvā un konkurētspējīgā tirgū.
(160)
Tomēr, tā kā nav pierādījumu, ka tika noraidīti pieteikumi attiecībā uz tādu kuģu iegādi, kuri nav būvēti Spānijā, Komisija nevar konstatēt, ka SNL bija de facto paredzēta tikai Spānijas kuģu iegādei. Turklāt Komisija norāda, ka, atbildot uz iespējamā ieguldītāja 2008. gada 1. decembrī uzdoto jautājumu, Spānijas nodokļu administrācija ar saistošu paziņojumu skaidri apstiprināja, ka SNL piemēro kuģiem, kas ir būvēti citās ES dalībvalstīs (90). Šajā situācijā Komisija secina, ka SNL neietver ne papildu selektivitātes elementu, lai sniegtu priekšrocību Spānijas kuģu būvētavām, ne diskrimināciju, kuras pamatā ir kuģu būvētavas darbības vieta.
(161)
Komisija uzskata, ka priekšrocība tiek piešķirta EIG un (saskaņā ar pārredzamību) tās ieguldītājiem. EIG ir juridiska persona, kas piemēro visus nodokļu pasākumus un vajadzības gadījumā iesniedz pieprasījumus nodokļu administrācijai atļauju saņemšanai. Piemēram, netiek apstrīdēts, ka EIG vārdā tika iesniegti pieprasījumi par priekšlaicīgas norakstīšanas vai TN piemērošanu. No nodokļu perspektīvas EIG ir nodokļu ziņā pārredzama struktūra un tās ar nodokli apliekamie ieņēmumi vai attaisnotie izdevumi tiek automātiski nodoti ieguldītājiem.
(162)
No ekonomikas viedokļa SNL darbības laikā ievērojama EIG saņemtās nodokļu priekšrocības daļa tiek nodota kuģniecības sabiedrībai, izmantojot cenu atlaidi. Pielikumos, kas pievienoti dažiem dokumentiem, kurus EIG iesniedz, pieprasot iepriekšēju atļauju priekšlaicīgai norakstīšanai (sk. 168. apsvērumu turpmāk) var gūt apstiprinājumu, ka SNL darbībās iesaistītie uzņēmēji uzskata, ka darbības rezultātā saņemtās nodokļu priekšrocības tiek sadalītas starp ekonomisko interešu grupām vai to ieguldītājiem un kuģniecības uzņēmumiem. Taču jautājums par šīs priekšrocības attiecināmību uz valsti tiks aplūkots nākamajā iedaļā.
(163)
Lai gan citi SNL darījumu dalībnieki, piemēram, kuģu būvētavas, līzinga sabiedrības un citi starpnieki, gūst labumu no šīs priekšrocības netiešas ietekmes, Komisija uzskata, ka sākotnēji EIG un tās ieguldītāju saņemtā priekšrocība tiem netiek nodota.
5.3.3. Valsts resursu nodošana un attiecināmība uz valsti
Valsts resursi
(164)
Iepriekš 2., 4. un 5. pasākumā minētās selektīvās priekšrocības ekonomisko interešu grupām un to biedriem (sk. 5.3.2.2., 5.3.2.4. un 5.3.2.5. iedaļu) rodas nodokļu tiesību aktu noteikumu piemērošanas rezultātā.
(165)
Izmantojot valsts resursus katram no SNL darījumiem, netiek saņemti procenti, jo nodokļu maksājumi tiek atlikti, izmantojot nomāto aktīvu priekšlaicīgu norakstīšanu, netiek iegūti nodokļi, jo EIG nesamaksā slēpto nodokļu parādu, pārejot no parastas uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmas uz TN shēmu, un netiek iegūti nodokļi, jo kapitāla pieaugums, ko saņem, ja kuģa īpašumtiesības nodod kuģniecības sabiedrībai, netiek aplikts ar nodokli. SNL sistēma kopumā rada nepārprotamus nodokļu ieņēmumu zaudējumus, kas ir vienādi ar fiskālo izdevumu un neiekasēto procentu veidā iztērētajiem valsts līdzekļiem.
(166)
SNL darbību kontekstā sākotnēji valsts nodod savus resursus EIG, finansējot selektīvās priekšrocības. Tad EIG, izmantojot pārredzamību nodokļu ziņā, nodod valsts resursus saviem ieguldītājiem.
Attiecināmība
(167)
Attiecīgie pasākumi izriet no Spānijas nodokļu tiesību aktiem un Spānijas nodokļu administrācijas piešķirtajām atļaujām gan attiecībā uz priekšlaicīgas norakstīšanas, gan TN shēmas izmantošanu. Šīs atļaujas tika piešķirtas tādu individuālu pasākumu piemērošanai kā EIG nomātā kuģa priekšlaicīga (paātrināta) norakstīšana vai EIG pāreja uz TN. Turklāt, pamatojoties uz Spānijas iestāžu sniegtajiem piemēriem, atļauju saņemšanas process bija jāiziet obligāti, lai nonāktu pie finansēšanas darbībām.
(168)
Saskaņā ar sūdzību iesniedzēju sniegto informāciju nodokļu administrācijai būtu jāpārbauda nodokļu ieguvuma sadalījumā starp kuģniecības sabiedrību, no vienas puses, un ieguldītājiem, no otras puses, un attiecīgā gadījumā būtu jāiejaucas. Pamatojoties uz Spānijas iestāžu sniegtajiem piemēriem, šķiet, ka nodokļu administrācijai iesniegtie pieprasījumi priekšlaicīgas norakstīšanas atļauju saņemšanai vispārīgi ietver SNL struktūras radītās vispārējās nodokļu priekšrocības aprēķinu un informāciju, kā šī nodokļu priekšrocība tiek sadalīta starp kuģniecības sabiedrību un EIG ieguldītājiem, vai jebkurā gadījumā ietver vajadzīgos elementus šāda aprēķina veikšanai.
(169)
Tomēr visas ekonomiskās sekas, kas rodas, piešķirot ekonomisko interešu grupām nodokļu priekšrocības, ir starp privātām struktūrām veiktu tiesisko darījumu kombinēšanas rezultāts. Saskaņā ar piemērojamiem noteikumiem uz ekonomisko interešu grupām nav attiecināms pienākums nodot daļu no nodokļu priekšrocības kuģniecības sabiedrībām un vēl mazāk - kuģu būvētavām vai starpniekiem. Taisnība, ka nodokļu administrācijai ir plaša rīcības brīvība un šajā kontekstā tā novērtē visa darījuma ekonomisko ietekmi, bet ar to nav pietiekami, lai konstatētu, ka tieši Spānijas iestādes lemj par priekšrocības daļas nodošanu kuģniecības sabiedrībām vai par nodošanai paredzēto summu. Šī situācija atšķiras no situācijām, kas tika pārbaudītas saistībā ar Lēmumu par Air Caraïbes vai Lēmumu par Francijas GIE Fiscaux, kurās bija paredzēts, ka ieguldītājiem ir juridisks pienākums nodot vismaz 60 % vai divas trešdaļas no priekšrocības lietotājiem, un Francijas iestādes pārbaudīja, vai katrā darījumā tiek ievērota šī prasība.
(170)
Tādējādi selektīvās priekšrocības tika piešķirtas, izmantojot valsts resursus. Tās ir skaidri attiecināmas uz Spānijas valsti, jo dod labumu ekonomisko interešu grupām un to ieguldītājiem. Tomēr tas neattiecas uz priekšrocībām, kuras saņēma kuģniecības sabiedrības, un a fortiori netiešajām priekšrocībām, kuras guva kuģu būvētavas un starpnieki.
5.3.4. Konkurences izkropļojums un ietekme uz tirdzniecību
(171)
Visbeidzot, šī priekšrocība draud izkropļot konkurenci un ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm. Ja dalībvalsts piešķirtais atbalsts stiprina uzņēmuma stāvokli salīdzinājumā ar citiem uzņēmumiem, kuri konkurē ES iekšējā tirgū, var uzskatīt, ka minētais atbalsts ietekmē šos uzņēmumus (91). Pietiek ar to, ka atbalsta saņēmējs konkurē ar citiem uzņēmumiem tirgos, kas ir atvērti konkurencei (92) un tirdzniecībai starp dalībvalstīm.
(172)
Šajā gadījumā ieguldītāji, t. i., ekonomisko interešu grupu biedri, aktīvi darbojas dažādās ekonomikas nozarēs, īpaši nozarēs, kuras ir atvērtas ES iekšējam tirgum. Turklāt, izmantojot SNL darbības, tie ar ekonomisko interešu grupu palīdzību aktīvi nodarbojas ar berbouta fraktēšanu un jūras kuģu iegādi un pārdošanu saistītos tirgos, kuri ir atvērti ES iekšējai tirdzniecībai. SNL sniegtās priekšrocības stiprina to stāvokli attiecīgajos tirgos, tādējādi izkropļojot vai draudot izkropļot konkurenci.
(173)
Tāpēc ekonomisko interešu grupu un to ieguldītāju, kuri gūst labumu no pārbaudāmajiem pasākumiem, saņemtās ekonomiskās priekšrocības var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm un izkropļot konkurenci iekšējā tirgū.
5.4. ESOŠS VAI NELIKUMĪGS ATBALSTS
(174)
Regulas (EK) Nr. 659/1999 1. panta b) punktā (93) paredzētas dažādas situācijas, kurās atbalstu uzskata par pastāvošu atbalstu. Saskaņā ar šajā lietā saņemtajiem iesniegumiem pastāvošais (esošais) atbalsts būtu i) atbalsts, kas pastāvēja pirms Līguma stāšanās spēkā Spānijā, vai ii) atbalsts, kuru Komisija ir iepriekš apstiprinājusi.
Tonnāžas nodoklis veido esošu atbalstu, bet tā piemērošana ieņēmumiem, kas saņemti no berbouta fraktēšanas, veido jaunu atbalstu
(175)
No pakalpojumiem, kuri kvalificējami kā valsts atbalsts (94), Komisija uzskata, ka tikai TN sistēmas tiesību normas (TRLIS 124.-128. pants, 4. pasākums) veido esoša valsts atbalsta shēmu, jo Komisija to apstiprināja 2002. gadā.
(176)
Tomēr Komisija uzskata, ka nodokļu līzinga darbībās iesaistītās ekonomisko interešu grupas neatbilst visiem nosacījumiem, lai tām būtu tiesības uz Spānijas TN.
(177)
Komisija apstiprināja Spānijas TN kā saderīgu atbalstu, pamatojoties uz Jūras transporta pamatnostādnēm, kuras piemēro tikai uzņēmumiem, kas patiešām veic jūras transporta darbības (95) vai nu ar saviem vai fraktētiem kuģiem. Izņēmuma veidā TN var piemērot darbībām, kuras pamatnostādnēs tiek uzskatītas par palīgdarbībām vai jūras transportam pielīdzināmām darbībām. Piemēram, noteiktā situācijā atbalstam drīkst kvalificēties kuģa pārvaldības, bagarēšanas vai buksēšanas (vilkšanas) darbības (96). Pretēji tam, tikai kuģa īpašumtiesības, kuģa iegādi, izmantojot finanšu līzingu, vai tā īrēšanu vai nodošanu fraktēšanai trešām personām, neuzņemoties visu atbildību par kuģa darbību, nevar uzskatīt par darbībām, kas ir attiecīgi kvalificējamas. TN sistēmas atbalsta saņēmējam acīmredzami jābūt uzņēmējam, kurš ar kvalificēšanai atbilstošu kuģi veic kvalificēšanai atbilstošu transporta darbību.
(178)
Taisnība, ka izņēmuma veidā Komisija kā daļu no noteiktām paziņotām TN shēmām iepriekš ir atļāvusi veikt berbouta fraktēšanas darbības, paredzot tās uz laiku un noteiktā situācijā saistībā ar kapacitātes pārpalikumu (97). Šādos apstākļos attiecīgo uzņēmumu pamatdarbība joprojām ir saistīta ar jūras transportu un ieņēmumus no berbouta fraktēšanas darbībām var uzskatīt par ieņēmumiem no palīgdarbības. Šī pielaide pilnībā atbilst Jūras transporta pamatnostādņu mērķiem: “saglabāt un uzlabot prasmes jūrniecības jomā, kā arī nodrošināt Eiropas jūrniekiem darbavietas un sekmēt to izveidi” un “veicināt dalībvalstīs reģistrēto jūrniecības nozaru kopu stiprināšanu, saglabājot vispārēju flotes konkurētspēju pasaules tirgos” (98)
(179)
Saskaņā ar Jūras transporta pamatnostādnēm Komisijas 2002. gada 27. februāra Lēmumā C(2002) 582 (galīgā redakcija), ar ko tika dota atļauja Spānijas TN sistēmai, skaidri norādīts, ka tikai jūras transports kvalificējas TN (99). Konkrēti, 2.4. iedaļā “Saņēmēji” paredzēts, ka: “Tonnāžas nodokļa shēmas saņēmēji var būt saskaņā ar Spānijas tiesību aktiem reģistrētas jūrniecības sabiedrības, kuru darbība ietver īpašumā esošu un nofraktētu kuģu izmantošanu” (mūsu izcēlums), un 2.5. iedaļā “Darbības/kuģi, kas kvalificējas” paredzēts, ka: “Tonnāžas nodokļa shēma attiecas tikai uz ienākumiem no jūras kuģiem, kurus izmanto jūras transporta darbībām. Darbības, kas kvalificējas, paredzētas, lai iekļautu tikai jūras transportu” (mūsu izcēlums).
(180)
No Komisijas 2002. gada lēmuma, kura pamatā ir Jūras transporta pamatnostādnes, formulējuma izriet, ka uzņēmumi, kuri saskaņā ar Spānijas tiesību aktiem ir atzīti par kuģu īpašniekiem, drīkst gūt labumu no TN sistēmas, ja tie veic jūras transporta darbības, kas kvalificējas, nepārsniedzot to robežas.
(181)
Komisija uzskata, ka SNL darbībās iesaistīto ekonomisko interešu grupu veiktās darbības nevar uzskatīt par transporta darbībām. EIG, pārejot uz TN sistēmu, nomā vienu kuģi no līzinga sabiedrības un nodod to fraktēšanai uz berbouta līguma pamata trešās personas kuģa īpašniekam. Ja trešās personas kuģa īpašnieks izmanto kuģi, lai sniegtu jūras transporta pakalpojumus, tam ir tiesības uz TN. Taču EIG tikai nodod kuģi trešās personas kuģniecības sabiedrības rīcībā, kura to izmanto. Tāpēc EIG ir starpnieks, kas sniedz īres vai nomas pakalpojumus, bet ne transporta pakalpojumus.
(182)
Parasti SNL darbībās iesaistītā EIG nodod fraktēšanai kuģi, kurš tai pieder vai kuru tā nomā, un kurš veido visu tās floti. Šādā situācijā EIG neuzņemas nekādu risku vai atbildību par kuģa apkalpi, tehnisko vai pat komerciālo pārvaldību. Tā ir tīra starpniecība, un ieņēmumus no nodošanas berbouta fraktēšanai nevar uzskatīt par ieņēmumiem no jūras transporta palīgdarbībām.
(183)
Turklāt ekonomisko interešu grupas paliek TN sistēmā tikai neilgu laiku, t. i., divas nedēļas, kas vajadzīgas, lai īstenotu līzinga līguma iespēju, un kas nepieciešamas kuģa īpašniekam, lai īstenotu ar fraktēšanas līgumu saistīto iespēju. Šķiet, ka šāda veida darbību atļaušana saskaņā ar TN sistēmu ilgtermiņā nepalielina zem EEZ valstu karoga pārvadāto vai EEZ valstu kontrolēto tonnāžu. Šķiet, ka šā paša iemesla dēļ SNL darbībās iesaistītās ekonomisko interešu grupas neveicina mērķa “saglabāt … prasmes jūrniecības jomā, kā arī nodrošināt Eiropas jūrniekiem darbavietas …” vai “veicināt … jūrniecības nozaru kopu stiprināšanu” izpildi.
(184)
Nobeigumā jāpiebilst, ka apstiprinājumā, kas izriet no 2002. gada lēmuma, nav paredzēts, ka par jūras transporta darbībām var uzskatīt tāda tipa uzņēmumu darbības, kādi ir SNL iesaistītās ekonomisko interešu grupas.
(185)
Tāpēc Komisija uzskata, ka tādu uzņēmumu kā SNL darbībās (100) iesaistīto ekonomisko interešu grupu ietveršana TN shēmā izraisa jauna atbalsta piešķiršanu, vai nu aprēķinot ar nodokli apliekamos ieņēmumus kā kuģu tonnāžas funkciju, vai piedāvājot iespēju atlikt slēpto nodokļu parādu nomaksu līdz brīdim, kad kuģis tiek pārdots vai demontēts saskaņā ar TRLIS 125. panta 2. punktu.
Citi pasākumi, kuri veido jaunu atbalstu
(186)
Nomātu aktīvu priekšlaicīga norakstīšana (TRLIS 115. panta 11. punkts un 48. panta 4. punkts un RIS 49. pants, 2. pasākums) nav esošais atbalsts, jo to ieviesa 2002. gadā, t. i., pēc tam, kad Spānija 1986. gadā pievienojās ES, un par to nekad nav paziņots Komisijai un tam nav saņemts Komisijas apstiprinājums. Turklāt šā pasākuma ietekmi var skaidri nodalīt no paātrinātas norakstīšanas ietekmes. Šis pasākums veido nelikumīgu atbalstu.
(187)
Līdzīgi, RIS 50. panta 3. punkts, kurā atļauts to kuģu kapitāla pieauguma atbrīvojums, kas iegādāti, izmantojot iepriekš atļautus līzinga līgumus (5. pasākums), stājās spēkā 2002. gadā bez iepriekšēja paziņojuma Komisijai vai no tās saņemta apstiprinājuma.
(188)
Komisija uzskata, ka 2002. gadā piešķirtais apstiprinājums un jo īpaši RIS 50. panta 3. punkts neietver īstenošanas pasākumus, jo tajā paredzēts izņēmums attiecībā uz nošķiršanas noteikumiem, ko piemēro izmantotiem kuģiem saskaņā ar TRLIS 125. panta 2. punktu, un tas nozīmē papildu priekšrocību. Par šo izņēmumu būtu bijis jāpaziņo kopā ar tām tiesību normām, kuras Komisija apstiprināja, bet tas netika izdarīts.
(189)
Šķiet, ka TRLIS 125. panta 2. punkta piemērošanai nav vajadzīga papildu definīcija vai skaidrojums. Parastos apstākļos tas noteiktu, ka ar nodokli tiek aplikts kapitāla pieaugums, kuru iznomātājs saņēmis par kuģa nodošanu nomniekam (kuģniecības sabiedrībai). Ja Spānija uzskatītu, ka skaidrojums ir nepieciešams, tad tas būtu bijis jāsniedz paziņojuma veidā.
(190)
Tāpēc īstenošanas pasākumi un īpaši RIS 50. panta 3. punkts arī veido nelikumīgu atbalstu.
5.5. SADERĪBA AR IEKŠĒJO TIRGU
(191)
Komisija secina, ka valsts atbalstu atsevišķi un SNL kontekstā veido šādi pasākumi:
-
to aktīvu priekšlaicīga norakstīšana, kuri iegādāti, izmantojot finanšu līzinga līgumu (TRLIS 115. panta 11. punkts un 48. panta 4. punkts un RIS 49. pants),
-
tiesības piemērot TN shēmu berbouta fraktēšanas darbībām,
-
RIS 50. panta 3. punkts.
(192)
Principā LESD 107. panta 1. punktā definētais valsts atbalsts ir aizliegts. Tomēr 107. panta 2. punktā paredzēts, ka daži atbalsta veidi ir saderīgi, un 107. panta 3. punktā paredzēts, ka Komisija var noteikt, ka daži atbalsta veidi vai atbalsts dažiem saņēmējiem ir saderīgs. Atkarībā no saņēmēju kategorijas varētu piemērot tādus īpašus noteikumus kā Jūras transporta pamatnostādnes (101) vai Kuģubūves nostādnes (102).
(193)
Ne Spānijas iestādes, ne trešās personas, kas šajā lēmumā noteiktas kā atbalsta saņēmējas, nav ierosinājušas piemērot citu LESD 107. panta 2. un 3. punkta noteikumu vai citas valsts atbalsta nostādnes, kas pieņemtas, pamatojoties uz LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu.
5.5.1. Jūras transporta pamatnostādņu piemērošana
No kuģu nodošanas berbouta fraktēšanai gūto ieņēmumu atbilstība TN
(194)
Kā norādīts 71. apsvērumā iepriekš, Spānijas iestādes un dažas trešās personas uzskata, ka nodošana fraktēšanai ir ietverta 2002. gada lēmumā, ar ko tika dota atļauja Spānijas TN shēmai, jo tā attiecas uz darbībām ar īpašumā esošiem un nofraktētiem kuģiem.
(195)
Komisija nepiekrīt šai 2002. gada lēmuma interpretācijai. Gan Jūras transporta pamatnostādnēs, gan 2002. gada lēmumā skaidri norādīts, ka TN jāpiemēro tikai jūras transporta darbībām (103). Parasti ieņēmumus no citām darbībām, kas neskar transportu, pat tad, ja tās veic jūras transporta uzņēmums, nevar aplikt ar nodokļiem saskaņā ar TN sistēmu (104), ja vien nav noteikts skaidrs izņēmums un iestājušies konkrēti apstākļi (palīgdarbības, bagarēšana, buksēšana).
(196)
Šajā kontekstā “īpašumā esošu un nofraktētu kuģu izmantošana”, kas 2002. gada lēmumā minēta kā atbilstīga darbība, ietver tikai to kuģu “izmantošanu”, kuri vai nu pieder jūras transporta sabiedrībai vai, kurus tā fraktē uz berbouta līguma pamata un kurus jūras transporta sabiedrība izmanto gan minēto īpašumā esošo, gan nofraktēto kuģu gadījumā.
(197)
Kā jau minēts 5.3.2.4. iedaļā, SNL finansēšanas darbībās iesaistītās finanšu ekonomisko interešu grupas pašas neizmanto kuģus un nesniedz jūras transporta pakalpojumus. Tās ir finanšu starpnieki, kas veic kolektīvu aktīva finansēšanu. Tās neiejaucas tā kuģa stratēģiskā, tehniskā, apkalpes vai pat komerciālā pārvaldībā, kuru tās nodod fraktēšanai, un neuzņemas nekādu risku vai atbildību par jūras transporta pakalpojumu sniegšanu.
(198)
Turklāt Komisija norāda, ka SNL darbībās iesaistītās ekonomisko interešu grupas nodod fraktēšanai vienu kuģi, piedāvājot pirkšanas (vai “atpirkšanas”) iespēju, kuru kuģniecības sabiedrība jau no paša sākuma apņemas īstenot, un pārdošanas (vai “nodošanas”) iespēju, kuru var īstenot EIG. Tas ir līdzvērtīgi īpašumtiesību uz visu EIG floti atliktai, tomēr noteiktai, nodošanai. Tāpēc EIG nav tajā pašā situācijā, kādā atrodas kuģu īpašnieki, kuri saskaras ar īslaicīgu kapacitātes pārpalikumu, un, lai iegūtu rīcības brīvību, nodod fraktēšanā daļu no savas flotes trešo personu uzņēmējiem uz ierobežotu laikposmu (sk. 178. apsvērumu iepriekš).
(199)
Visu šo iemeslu dēļ Komisija uzskata, ka SNL darbībās iesaistītajām ekonomisko interešu grupām nav tiesību izmantot Spānijas tonnāžas nodokļa sistēmu, ko atļāvusi Komisija, kā arī uz tām neattiecas Jūras transporta pamatnostādņu noteikumi.
(200)
Tomēr Komisija uzskata, ka, ņemot vērā līzinga darbību vispārējo raksturu, SNL darbībās iesaistītās ekonomisko interešu grupas un to ieguldītāji rīkojas kā starpnieki, kuri novirza citiem saņēmējiem (kuģniecības sabiedrībām) priekšrocību, kas atbilst vispārējo interešu mērķim.
Ekonomisko interešu grupu un/vai to ieguldītāju kā starpnieku atbilstība
(201)
Saskaņā ar 2006. gada 20. decembra Lēmumā par Francijas GIE fiscaux (105) apstiprināto pieeju Komisija uzskata, ka, tā kā EIG un tās ieguldītāju paturētais atbalsts veido taisnīgu atlīdzību par starpniecību vispārējo interešu mērķim atbilstošās priekšrocības nodošanā kuģniecības sabiedrībām, daļa no tā būtu jāuzskata par saderīgu. Šajā gadījumā tiešām nav paredzēts, ka ekonomisko interešu grupām ir juridisks pienākums nodot daļu no saņemtā atbalsta kuģniecības sabiedrībām. Tomēr, īstenojot savu rīcības brīvību, Komisija, novērtējot pasākuma atbilstību LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktam, uzskata, ka ir jāņem vērā pasākuma labvēlīgā ietekme uz jūras transporta nozari un kuģniecības sabiedrībai nodotajai priekšrocībai jāpiemēro mutatis mutandis Jūras transporta pamatnostādņu noteikumi, kurus parasti piemēro atbalsta pasākumiem. Tāpēc, ja Jūras transporta pamatnostādņu piemērošana īpašā SNL darbībā ietvertai kuģniecības sabiedrībai rada rādītājiem atbilstošu priekšrocību vai kopīgo priekšrocību x % apmērā, tāda pati EIG vai tās ieguldītāju paturētā atbalsta procentuālā attiecība ir saderīga.
Priekšrocība tiešajiem lietotājiem - kuģniecības sabiedrībām
(202)
Tā kā priekšrocība sniedz labumu kuģniecības sabiedrībām, LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts (106) ir vienīgā atbilstošā saderības novērtēšanas sistēma.
(203)
Komisija uzskata, ka kuģniecības sabiedrības negūst labumu no valsts atbalsta LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Neraugoties uz to, lai noteiktu saderīgā atbalsta summu to ekonomisko interešu grupu līmenī, kuras nodarbojas ar starpniecību, novirzot kuģniecības sabiedrībām vispārējo interešu mērķim atbilstošo priekšrocību, Komisija uzskata, ka Jūras transporta pamatnostādnes būtu jāpiemēro mutatis mutandis priekšrocībai, ko EIG nodod kuģniecības sabiedrībai, lai noteiktu: 1) EIG sākotnēji saņemto un kuģniecības sabiedrībai nodoto atbalsta summu, kas būtu bijusi saderīga, ja nodotā summa veidotu valsts atbalstu kuģniecības sabiedrībai; 2) saderīgās priekšrocības daļu no kopējās priekšrocības, kas nodota kuģniecības sabiedrībai; un 3) atbalsta summu, kas būtu jāuzskata par saderīgu, jo ar to tiktu atlīdzināts EIG par starpniecību.
(204)
Jūras transporta pamatnostādnēs ir aprakstītas dažādas valsts atbalsta kategorijas un nosacījumi, saskaņā ar kuriem Komisija var atļaut atbalstu. Pamatnostādnēs skaidri norādīts, ka tās piemēro tikai jūras transporta darbībām un ierobežotam palīgdarbību vai pielīdzināmo darbību skaitam.
(205)
Ja tiešais lietotājs - kuģniecības sabiedrība - sniedz jūras transporta pakalpojumus (vai pielīdzināmus pakalpojumus) un pilda visus pamatnostādnēs minētos nosacījumus, priekšrocībai, kuru saņem šī sabiedrība un kas veido atbalstu, jābūt saderīgai ar iekšējo tirgu.
(206)
Saskaņā ar Jūras transporta pamatnostādnēm atbalstu var piešķirt, izmantojot dažādas pasākumu kategorijas. Viens no galvenajiem nosacījumiem, kas paredzēts 1997. gada Pamatnostādņu 10. pantā un 2004. gada Jūras transporta pamatnostādņu 11. pantā, ir kopējā atbalsta maksimālā summa, t. i., valsts atbalsta maksimālā summa, ko var piešķirt uzņēmumam un kuru var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu (107).
(207)
Saskaņā ar 1997. gada Pamatnostādnēm atbalsta maksimālā summa ir “jūrniekiem paredzēto nodokļu un sociālo iemaksu un uzņēmuma ienākumu nodokļa no kuģošanas darbībām samazināšana līdz nullei”. Saskaņā ar 2004. gada Pamatnostādnēm maksimālā summa ir jūrniekiem paredzēto nodokļu un sociālo iemaksu samazināšana līdz nullei un nodokļu samazināšana, piemērojot TN shēmu. Tomēr 2004. gada Pamatnostādnēs arī norādīts, ka “kopējā piešķirtā atbalsta summa … nedrīkst pārsniegt nodokļu un sociālo iemaksu kopējo summu, kas tiek ieturēta no kuģošanas darbībām un jūrniekiem”.
(208)
Komisija uzskata, ka atbalsta maksimālās summas piemērošana noteiktiem atbalsta saņēmējiem - kuģu īpašniekiem - būtu jāparedz EEZ līmenī. Tas nozīmē, ka, nosakot maksimālo summu, pienācīgi jāņem vērā uzņēmumu ienākumu nodoklis un sociālās iemaksas, kuras saņēmēji maksājuši citās EEZ dalībvalstīs. Šī pieeja atbilst FagorBrandt judikatūrai (108), ar kuru tika apstiprināts, ka valsts atbalsta pasākuma novērtējumā pienācīgi jāņem vērā iespējamā citā dalībvalstī piešķirtā atbalsta kumulatīvā ietekme.
(209)
Tā kā šī lieta attiecas uz atbalstu, kas piešķirts ekonomisko interešu grupām, lai kuģa īpašnieks iegādātos ilgtermiņa aktīvu, Komisija piekrīt Spānijas iestādēm, ka kuģniecības sabiedrības saņemtā priekšrocība būtu jāsadala pa aktīva parasto nolietojuma periodu (desmit gadi no nodokļa viedokļa) un jāpielīdzina tajā pašā periodā samaksāto kopējo nodokļu un sociālo iemaksu summai.
(210)
Saskaņā ar maksimālo summu visas piešķirtās priekšrocības, kas pārsniedz ienākuma nodokļa un sociālo iemaksu kopējo summu jūrniekiem un uzņēmuma ienākumu nodokli, ar kuru tiek apliktas kuģošanas darbības, jāuzskata par nesaderīgām ar Līgumu.
5.6. ATBALSTA ATGŪŠANA
(211)
Regulas (EK) Nr. 659/1999 14. pantā noteikts, ka tad, ja nelikumīga atbalsta gadījumos tiek pieņemti negatīvi lēmumi, Komisija izlemj, ka attiecīgā dalībvalsts veic visus vajadzīgos pasākumus, lai atgūtu atbalstu no saņēmēja. Veicot atbalsta atgūšanu, iespēju robežās tiek atjaunota konkurētspēja, kāda tā bija pirms atbalsta piešķiršanas.
(212)
Tomēr Regulas 14. pantā paredzēts, ka Komisija neprasa atbalsta atgūšanu, ja tas būtu pretrunā kādam Kopienas tiesību vispārējam principam. Šī iedaļa paredzēta, lai pārbaudītu, vai tādi vispārēji principi kā vienlīdzīga attieksme, tiesiskās paļāvības aizsardzība vai juridiskā noteiktība kavē Komisiju pieprasīt visa iepriekš piešķirtā atbalsta vai tā daļas atgūšanu.
5.6.1. Vienlīdzīga attieksme
(213)
Vienlīdzīgas un nediskriminējošās attieksmes princips paredz, ka salīdzināmās situācijās nedrīkst būt atšķirīga attieksme un ka dažādās situācijās nedrīkst būt līdzīga attieksme, ja vien šāda attieksme netiek objektīvi pamatota (109).
(214)
Francijas GIE Fiscaux shēma ir salīdzināma ar SNL vairākos aspektos. Tajā ir paredzēta nodokļu ziņā pārredzamas EIG vai ieguldītāju starpniecība starp ilgtermiņa aktīva būvētāju un pircēju, kuram EIG aktīvu iznomā vai nodod fraktēšanai. EIG piemēro paātrinātu un priekšlaicīgu norakstīšanu aktīvam, un aktīva pārdošanas rezultātā iegūtais kapitāla pieaugums tiek atbrīvots no uzņēmumu ienākuma nodokļa. EIG vai tās ieguldītāji atgriež aktīva pircējam (piem., kuģniecības sabiedrībai) ievērojamu daļu no nodokļu pasākumu rezultātā iegūtā labuma, samazinot nomas vai pirkšanas iespējas cenu. Taču Francijas shēmā bija nepārprotami paredzēts, ka kapitāla pieaugums tiek atbrīvots no nodokļa, bet SNL gadījumā šī atbrīvošana notiek, kopīgi piemērojot ekonomisko interešu grupai TN sistēmu un RIS 50. panta 3. punktu.
(215)
Komisija arī norāda, ka Francijas un Spānijas lietu tiesiskais konteksts un procedūras vēsture ir atšķirīgi un ka Komisija saistībā ar šīs lietas īpašo procedūras vēsturi atturējās no atbalsta atgūšanas pieprasīšanas attiecībā uz to laikposmu, par kuru tā veica GIE Fiscaux novērtējumu 2006. gada galīgajā lēmumā. Francija nebija Komisijai oficiāli paziņojusi par shēmu, bet bija to informējusi pirms shēmas īstenošanas. Uzsākot formālo izmeklēšanas procedūru attiecībā uz GIE Fiscaux, Komisija arī norādīja, ka tā iepriekš nebija lēmusi par līdzīgu lietu. Gluži pretēji, uzsākot formālo izmeklēšanas procedūru attiecībā uz SNL, Komisija jau bija lēmusi, ka līdzīga shēma, konkrētāk, Francijas GIE Fiscaux, ir valsts atbalsts. Tā kā GIE Fiscaux un SNL tiesiskais un faktu konteksts atšķiras, Komisija uzskata, ka dažāda attieksme varētu būt pamatota. Tomēr Komisija turpmāk 5.6.3. iedaļā skaidros ar juridisko noteiktības principu saistītos iemeslus, kuru rezultātā Komisija atteicās no atbalsta atgūšanas pieprasīšanas šajā lietā līdz datumam, kad publicēja lēmumu par Francijas GIE Fiscaux.
(216)
Komisija uzskata, ka iepriekš 92. apsvērumā minētajās lietās tiesiskās paļāvības principa piemērošana līdzīgiem pasākumiem bija pamatota, ņemot vērā katras atsevišķās lietas apstākļus. Attiecībā uz Spānijas nemateriālo vērtību lietu atbildē Eiropas Parlamenta deputātam shēma bija skaidri kvalificēta kā vispārējs pasākums. Attiecībā uz daudznacionālu uzņēmumu koordinācijas centriem un iekšējām darbībām (110) Komisija uzskatīja, ka tiesiskās paļāvības pamatā bija ne tikai Beļģijas koordinācijas centriem izsniegtā iepriekšējā atļauja kā vispārējs pasākums 1984. un 1987. gadā, bet arī Komisijas atbilde uz Parlamenta jautājumu (111). Tajā bija norādīts, ka uz plašu nodokļu pasākumu loku - “regulējums Eiropā dibinātu daudznacionālu uzņēmumu grupu galvenās pārvaldes aplikšanai ar nodokli, lai izvairītos no to dubultas aplikšanas ar nodokli” - “neattiecās valsts atbalsta noteikumi”. Turklāt visas šīs shēmas bija īstenotas pēc tam, kad tika sniegta minētā atbilde uz Parlamenta jautājumu. Gibraltāra atbilstošo uzņēmumu lietā tiesiskās paļāvības pamatā bija fakts, ka pasākums atdarināja citu pasākumu tajā pašā dalībvalstī, t. i., atbrīvoto uzņēmumu shēmu, kas veidoja esošo atbalstu. Līdzīgi viens otru atdarināja Orkneju un Šetlendas pasākumi.
(217)
Tāpēc attiecībā uz SNL Komisija uzskata, ka vispārējais vienlīdzīgas attieksmes princips tiek izpildīts, ja, ņemot vērā īpašus ar shēmu saistītus apstākļus, tiek ievēroti tiesiskās paļāvības aizsardzības un juridiskās noteiktības principi (sk. 5.6.2. un 5.6.3. iedaļu turpmāk).
5.6.2. Tiesiskā paļāvība
(218)
Tiesiskā paļāvība rastos, ja Komisijas rīcības rezultātā tiktu sniegti tādi precīzi, beznosacījumu un konsekventi apgalvojumi (112), kuri radītu pamatotu (113) cerību shēmā iesaistītajām iestādēm vai atbalsta saņēmējiem, ka shēma ir likumīga (114). Saskaņā ar judikatūru tiesiska paļāvība nevar tikt atzīta bez paziņošanas pienācīgā veidā (115), (116), ja vien neiestājas ārkārtas apstākļi (117).
5.6.2.1. Komisijas 2001. gada lēmums par Brittany Ferries (BAI)
(219)
Komisija norāda, ka Spānija nepaziņoja Komisijai par SNL un ka 2001. gada lēmumā ietvertais paziņojums attiecās uz citu shēmu - lēmumā par GIE Fiscaux novērtētās shēmas priekšgājēju - un ietvēra skaidru atsauci uz citas dalībvalsts tiesisko sistēmu. Tāpēc Komisija uzskata, ka šis paziņojums neveido ārkārtas apstākļus un nav pietiekams, lai pamatotu, ka Spānijai un SNL darbībās iesaistītajiem trešās personas uzņēmējiem varēja rasties tiesiska paļāvība. Šis secinājums ir saderīgs ar pieeju, kas pieņemta ar Komisijas 2006. gada lēmumu par GIE Fiscaux, kurā Komisija nenoteica nevienu elementu, kas norāda uz tiesiskas paļāvības esamību (118).
5.6.2.2. Pasākumu projekta publicēšana Spānijas Parlamenta Oficiālajā Vēstnesī
(220)
Ar pasākumu projekta publicēšanu dalībvalsts parlamenta oficiālajā vēstnesī netiek pildīta oficiālas paziņošanas prasība un šajā LESD noteikumā paredzētā noteikumu nepiemērošanas prasība. Komisija norāda, ka priekšlaicīgas norakstīšanas pasākums tika īstenots 21 mēnesi pēc Regulas (EK) Nr. 659/1999 publicēšanas bez iepriekšējas paziņošanas un vienlaicīgi ar TN shēmu, par kuru Komisijai tika pienācīgi paziņots (un attiecībā uz kuru Komisija izsniedza atļauju) saskaņā ar Līguma un iepriekš minētās regulas noteikumiem.
5.6.2.3. Komisijas 2001. gada informācijas pieprasījums par nodokļu līzinga shēmu
(221)
Komisija uzskata, ka ar šo vēstuli nav radītas pamatotas cerības attiecībā uz SNL vai SNL darbībās ietvertiem individuāliem pasākumiem.
(222)
Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 10. panta 1. un 2. punktu Komisija analizēja tās rīcībā esošo informāciju attiecībā uz iespējamo nelikumīgo atbalstu un 2001. gada 21. decembrī pieprasīja informāciju no dalībvalsts. Pirmkārt, Komisija norāda, ka informācijas pieprasījums nav publisks dokuments. Otrkārt, pretēji PYMAR apgalvojumiem, šis pieprasījums liecina, ka Komisijas rīcībā nebija nepieciešamās informācijas, lai noteiktu un novērtētu iespējamo nelikumīgo atbalstu. Tāpēc, pat padarot informācijas pieprasījumu par publisku dokumentu, tas nevarētu radīt tiesisku paļāvību, ka shēma neveido atbalstu. Treškārt un vissvarīgāk, Spānijas iestādes 2002. gada 28. janvāra un 2002. gada 28. maija vēstulē kategoriski noliedza, ka bija pieejams kāds no nodokļu pasākumiem, lai atbalstītu kuģu iegādi saskaņā ar līgumiem, kuri parakstīti pēc 2000. gada 31. decembra.
5.6.2.4. Komisijas 2004. gada lēmums par Nīderlandes paziņojumu (119)
(223)
Komisija uzskata, ka 2004. gada lēmums nevarēja radīt pamatotas cerības attiecībā uz SNL vai SNL darbībās ietvertiem individuāliem pasākumiem turpmāk minēto iemeslu dēļ.
(224)
Pirmkārt, šajā lietā Komisijas izmeklēšana tika veikta nevis attiecībā uz Spānijas pasākumu, bet gan attiecībā uz Nīderlandes valdības paziņotu shēmu, ar kuru paredzēja izmaksāt kompensācijas Nīderlandes kuģu būvētavām vai ļaut tām pieskaņot piedāvājumus, kurus Spānijas kuģu būvētavas (kuras, iespējams, saņēma Spānijas piešķirtu valsts atbalstu) attiecībā uz sešiem konkrētiem kuģubūves līgumiem izdarīja 2000. gadā (120). Tāpēc Komisijas 2004. gada lēmuma mērķis bija sniegt Nīderlandes paziņotā atbalsta novērtējumu, nevis Spānijas iespējami piešķirtā atbalsta novērtējumu.
(225)
Otrkārt, Spānijas pasākums, kuram plānoja pieskaņoties Nīderlande, neietvēra ne SNL, ne kādu no tās elementiem. Kā minēts 2003. gada lēmumā par formālas procedūras uzsākšanu šajā lietā, Nīderlandes iestādes skaidri atsaucās uz atbalstu to kredītu procentu subsīdiju veidā, kuras, iespējams, tika piešķirtas kuģu īpašniekiem saskaņā ar Spānijas Karaļa Dekrētu Nr. 442/94 (121). Turklāt Komisija norāda, ka gan priekšlaicīgas norakstīšanas iespēja, gan Spānijas TN shēma stājās spēkā tikai 2002. gada 1. janvārī. Šo pasākumu projekti tika publicēti “Spānijas Parlamenta Oficiālajā Vēstnesī” tikai 2001. gada 10. oktobrī. Tāpēc tos nevarēja izmantot, lai finansētu kuģubūves līgumus 2000. gadā.
(226)
Treškārt, pat tad, ja uzņēmēji bija iztēlojušies, ka Spānijas pasākums, kuram viņi plānoja pieskaņoties, ietvēra SNL (kas šajā gadījumā tā nebija), 2004. gada lēmumā veiktie paziņojumi nevarēja radīt tiesisku paļāvību. Komisija norādīja, ka tai nav “pietiekamu pierādījumu par iespējamo Spānijas atbalstu”, jo Spānija bija norādījusi, ka atbalsts saskaņā ar Karaļa Dekrētu Nr. 442/94 pēc 2000. gada 31. decembra vairs nebija pieejams. Pēc minētā datuma vairs nevarēja izsniegt atļauju atbalstam saskaņā ar Kuģubūves regulu (122). Taču šajā lietā Komisija veica izmeklēšanu attiecībā uz Nīderlandes pieskaņoto atbalstu, nevis attiecībā uz iespējamo Spānijas atbalstu, un galvenās šaubas, kuras Komisija pauda lēmumā par procedūras uzsākšanu, attiecās uz iespēju saskaņā ar Kuģubūves valsts atbalsta nostādnēm (123) saņemt pieskaņotu atbalstu tam atbalstam, ko iespējami piešķīrusi cita dalībvalsts, nevis trešā valsts.
(227)
Kā otrais arguments Komisijas paustajās šaubās tika minēts pierādījumu trūkums par iespējamā atbalsta esamību. Pēc skaidrojumu pieprasīšanas no Spānijas, pamatojoties uz Nīderlandes sniegto informāciju, Komisija varēja tikai reģistrēt Spānijas pausto atbalsta piešķīruma noliegumu (124) (saskaņā ar Spānijas Karaļa Dekrētu Nr. 442/94) un secināt, ka Nīderlande nebija sniegusi pietiekamus pierādījumus par Spānijas atbalstu, kuram tā plānoja pieskaņoties. Pierādījumu trūkums par valsts atbalsta esamību nepierāda, ka kādā no Spānijas pasākumiem nav valsts atbalsta. Gluži pretēji, Komisija lēmumā par procedūras uzsākšanu jau bija skaidrojusi, ka tā “nevarēja konstatēt, ka Spānija bija nelikumīgi piešķīrusi iespējamu atbalstu, bet Komisija turpina pārbaudīt ES kuģubūves tirgu un iespējamos ar valsts atbalstu saistītos pārkāpumus (125)”. Ja faktiskie vai iespējamie SNL saņēmēji godprātīgi būtu uzskatījuši, ka Spānijas atbalsts, kuram Nīderlande plānoja pieskaņoties, ir SNL, tie būtu uztvēruši kā brīdinājumu faktu, ka Spānija bija noliegusi atbalsta esamību tā vietā, lai pierādītu tā atbilstību.
5.6.2.5. Komisijas 2006. gada lēmums par Francijas GIE Fiscaux lietu
(228)
Komisija uzskata, ka ne tās lēmums uzsākt formālu procedūru Francijas GIE Fiscaux lietā 2004. gadā, ne tās 2006. gada galīgais lēmums, kurā secināts, ka shēma bija daļēji nesaderīgs atbalsts, nevarēja radīt tiesisku paļāvību, kā apgalvoja PYMAR.
(229)
Par atbalsta pasākumiem ir jāpaziņo Komisijai. Tā kā šāds paziņojums netika sniegts, tad tikai ārkārtas apstākļos dalībvalsts un uzņēmēji var likumīgi sagaidīt, ka pasākums neveido atbalstu. Tomēr, ja paziņošanas un apstiprināšanas procedūra netika ievērota, nevar likumīgi sagaidīt, ka pasākums, kas veido valsts atbalstu, ir saderīgs ar iekšējo tirgu.
(230)
Gluži pretēji, 2006. gada 20. decembra Lēmumā par Francijas GIE Fiscaux, Komisija skaidri pauda savu nostāju, ka ar Francijas nodokļu līzinga shēmu tiek piešķirts valsts atbalsts. Faktam, ka SNL bija Francijas shēmai līdzīga nodokļu līzinga shēma, bija jākalpo par brīdinājumu Spānijai un saņēmējiem, ka pastāv iespēja, ka SNL varētu veidot valsts atbalstu. Tāpēc jebkura tiesiska paļāvība, kas pastāvēja pirms lēmuma par Francijas shēmu publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī2007. gada 30. aprīlī, vairs nebūtu likumīga pēc minētā datuma.
(231)
Līdzīgi, pats fakts, ka Francijas gadījumā nesaderīgs atbalsts netika atgūts, nav pietiekams, lai radītu tiesisku paļāvību, ka Spānijas gadījumā iespējami noteiktais nesaderīgais atbalsts netiktu atgūts. Ja rastos iemesli, kas kavētu Komisiju pieprasīt dalībvalstij atbalsta atgūšanu, tie būtu jāmeklē lietas īpašajos apstākļos.
5.6.2.6. Komisāres N. Kroes 2009. gadā nosūtītā vēstule
(232)
Komisija uzskata, ka komisāres N. Kroes nosūtītā vēstule nevarēja radīt pamatotas cerības attiecībā uz SNL vai SNL darbībās ietvertiem individuāliem pasākumiem turpmāk minēto iemeslu dēļ.
(233)
Pirmkārt, šī vēstule nav oficiāls tiesību akts, ar kuru atspoguļo Komisijas, t. i., Komisāru kolēģijas, nostāju, kā tas būtu oficiāla Komisijas lēmuma vai atbildes uz Parlamenta jautājumu gadījumā. Komisāre N. Kroes savā vēstulē (uz vienas lappuses) atbildēja divpusējas apmaiņas kontekstā uz Norvēģijas tirdzniecības un rūpniecības ministres S. Brustad vēstuli (uz vienas lappuses). Komisija nepubliskoja šīs vēstules saturu.
(234)
Komisija norāda, ka iepriekš 105. apsvērumā minētā Norvēģijas kuģu īpašnieka vēstule ir adresēta vienai Spānijas kuģu būvētavai, ar kuru kuģu īpašnieks veic darījumus, un ka 2012. gada liecību sniedza valsts iestāde, Gerencia del Sector Naval. Komisija arī norāda, ka ne Spānijas iestādes, kuras zināja, ka notiek izmeklēšana, ne uzņēmēji, kuri apsvēra līdzdalību SNL darbībās, nelūdza Komisijai skaidrot komisāres N. Kroes vēstulē pausto nostāju.
(235)
Otrkārt un vissvarīgāk, neraugoties uz to, ka 2009. gadā šī vēstule tika publiskota, tā nesniedza precīzus, beznosacījumu un konsekventus apgalvojumus, ka SNL ir likumīga. Komisāres N. Kroes sniegtajā atbildē galvenā uzmanība tika pievērsta dažādās EEZ valstīs dibināto kuģu būvētavu iespējamajai diskriminācijai. Vēstulē izdarītais secinājums, ka “šajā posmā” netiek plānota turpmāka rīcība, bija skaidri saistīts ar nesen publicēto paziņojumu, kurā tika skaidrots, ka SNL varētu izmantot Eiropas valstīs būvētu kuģu iegādei, un tieši sniedza atbildes uz S. Brustad paustajām bažām. Jebkurā gadījumā vēstulē nebija ne pieminēta, ne pausta nostāja par valsts atbalsta esamību EIG vai tās ieguldītāju līmenī. Attiecībā uz kuģniecības sabiedrībām, kuģu būvētavām un starpniekiem Komisija uzskata, ka tie nav atbalsta saņēmēji, tāpēc nerodas jautājums par tiesisko paļāvību.
(236)
Tāpēc Komisija uzskata, ka vēstule nekādā gadījumā nesniedza precīzus, beznosacījumu un konsekventus apgalvojumus, kuri varēja radīt tiesisku paļāvību, ka shēma neietver EIG vai tās ieguldītājiem paredzētu valsts atbalstu.
(237)
Tā kā Komisija nekonstatēja tiesiskas paļāvības esamību, pamatojoties uz vēstuli, jautājumam, vai šāda tiesiska paļāvība varētu attiekties uz laikposmu pirms vēstules, nav nozīmes.
5.6.2.7. Rūpīgs ekonomikas dalībnieks nevarētu saskatīt iespējamo valsts atbalsta esamību vairāku pasākumu kopīgā piemērošanā
(238)
Tā kā individuāli pasākumi (izņemot nomātu aktīvu paātrinātu norakstīšanu) veido valsts atbalstu, faktam, ka ekonomikas dalībnieki nevarēja paredzēt, ka pasākumu kombinācija arī varētu tikt uzskatīta par valsts atbalstu, nav nozīmes, un ar to nevar pamatot tiesiskas paļāvības esamību vai citu ES tiesību pamatprincipu pārkāpumu.
(239)
Gluži pretēji, vairākas trešās personas, kas bija SNL darbībās iesaistītie uzņēmēji, ir apgalvojušas, ka 2006. gada lēmums par Francijas GIE Fiscaux lietu bija sniedzis tiem tiesisku paļāvību, jo pasākums bija ļoti līdzīgs SNL. Fakts, ka visas Francijas pasākuma iezīmes tika iekļautas vienā tiesību normā, noteikti norāda uz globālu novērtējumu. Šajā sakarā fakts, ka dažādi SNL elementi tika iekļauti dažādos de facto saistītos un kopā izmantotos pasākumos, lai radītu līdzīgu ietekmi, nevar garantēt atšķirīgu pieeju un neizslēdz globālo novērtējumu.
(240)
Šajā gadījumā Komisija uzskata, ka gan nomāto aktīvu priekšlaicīga norakstīšana, gan RIS 50. panta 3. punktā paredzētais kapitāla pieauguma atbrīvojums no nodokļa, ko īstenoja saskaņā ar TN, veido valsts atbalstu katrā no gadījumiem. Tā kā par šiem noteikumiem nebija paziņots, uzņēmējiem varēja rasties tiesiska paļāvība, ka tie ir likumīgi tikai ārkārtas apstākļos, par kuriem informācija nav sniegta.
5.6.2.8. Paziņojumi par norakstīšanas metodēm Komisijas paziņojumā par tiešu uzņēmējdarbības aplikšanu ar nodokļiem (126)
(241)
Komisija norāda, ka paziņojuma formulējums nesniedza uzņēmējiem tiesisku paļāvību, ka SNL ir likumīga. Pirmkārt, noteikumos dota atsauce tikai uz norakstīšanas metodēm, tāpēc, ja arī radās tiesiskā paļāvība, tā varētu attiekties tikai uz nomāto aktīvu priekšlaicīgu norakstīšanu.
(242)
Otrkārt, paziņojumu nevar interpretēt tādā veidā, ka uz visiem ar norakstīšanu saistītajiem pasākumiem neattiecas valsts atbalsta noteikumi. Paziņojuma 13. apsvērumā norādīts, ka nolietojuma noteikumi un noteikumi par zaudējumu pārnešanu neveido atbalstu, ja tos piemēro bez izņēmuma visiem uzņēmumiem un visu preču ražošanai. SNL netiek piemērots visiem uzņēmumiem un visu preču ražošanai.
(243)
Turklāt tā paša paziņojuma 22. apsvērumā skaidrots, ka nodokļu administrācijai piešķirtais rīcības brīvības līmenis un manevrēšanas iespējas uztur pieņēmumu par valsts atbalsta esamību. Kā skaidrots 2.2.2. iedaļā iepriekš, uz priekšlaicīgas norakstīšanas piemērošanu attiecas nosacījumi, kuru formulējums ir jāinterpretē, un ir jāsaņem iepriekšēja atļauja no nodokļu administrācijas. Pirms atļaujas piešķiršanas administrācija var pieprasīt papildu dokumentus no pieteikuma iesniedzēja vai informāciju no citām administrācijām. Fakts, ka papildu dokumenti bija pievienoti visiem Komisijai pieejamajiem pieteikuma dokumentiem, norāda, ka administrācija skaidri vai netieši bija tos pieprasījusi vai pieteikuma iesniedzēji zināja, ka tie ir vajadzīgi, lai saņemtu atļauju. Tāpēc administrācijai bija plašas diskrecionāras pilnvaras attiecībā uz šā pasākuma piemērošanu.
(244)
Tāpēc, ņemot vērā shēmas īpašības, paziņojuma formulējums nevarēja radīt neskaidrību un vēl mazāk tiesisko paļāvību, ciktāl tas attiecas uz priekšlaicīgas norakstīšanas atbalsta raksturu.
5.6.2.9. No kuģu nodošanas berbouta fraktēšanai gūto ieņēmumu atbilstība tonnāžas nodokļa shēmai
(245)
Ar Komisijas 2002. gada 27. februāra Lēmumu C(2002) 582 (galīgā redakcija) piešķirtajā atļaujā ir dota atsauce uz “saskaņā ar Spānijas tiesību aktiem reģistrētām sabiedrībām, kuru darbība ietver īpašumā esošu un nofraktētu kuģu izmantošanu”. Tomēr Komisija uzskata, ka šis teikums nevar radīt tiesisku paļāvību, ka struktūrām, kuru darbība ietver tikai viena kuģa nodošanu berbouta fraktēšanai, būtu tiesības uz TN shēmu. Kā skaidrots 179. un 180. apsvērumā iepriekš, 2002. gada lēmumā skaidri norādīts, ka TN shēma jāpiemēro tikai kvalificētiem kuģiem un kvalificētām jūras transporta darbībām.
5.6.3. Juridiskā noteiktība
(246)
Juridiskā noteiktība ir Eiropas tiesību aktu pamatprasība, kas paredzēta, lai nodrošinātu ar tiem regulēto juridisko stāvokļu un attiecību paredzamību. Saskaņā ar judikatūru juridiskās noteiktības prasība nepieļauj, ka Komisija var bezgalīgi atlikt savu pilnvaru izmantošanu un ka attiecīgā iestāde nerīkojas (127). Tomēr līdz šim, lai tiktu pārkāpts šis princips, bija vajadzīgi divi kumulatīvi elementi:
-
elementi, kas rada nenoteiktības stāvokli attiecībā uz pasākuma regularitāti,
-
ilgstošs Komisijas rīcības trūkums, neraugoties uz tās informētību par atbalstu.
(247)
Lēmums par Francijas GIE Fiscaux un Salzgitter spriedums (128) ir tikai divi gadījumi, kad Komisija un pirmās instances tiesa attiecīgi uzskatīja, ka juridiskās noteiktības principa pārkāpšana var kavēt atbalsta atgūšanu pat tad, ja nav konstatēta tiesiskā paļāvība. Tomēr Tiesa noraidīja Salzgitter spriedumu konkrēti attiecībā uz juridiskās noteiktības principa piemērošanu šai lietai (129).
5.6.3.1. Elementi, kas ir radījuši nenoteiktības stāvokli attiecībā uz pasākuma regularitāti
(248)
SNL un Francijas GIE Fiscaux ir vairākas vienādas būtiskas iezīmes un ļoti līdzīga ietekme (sk. 5.6.1. iedaļu “Vienlīdzīga attieksme”). Abas tiek izmantotas, lai finansētu ilgtermiņa ieguldījumu aktīvus. Tajās ir iesaistītas nodokļu ziņā pārredzamas ekonomisko interešu grupas, kuras noraksta aktīvus un nodod savas īpašumtiesības tiešajiem lietotājiem, izmantojot kādu no līzinga līguma veidiem. Abos gadījumos piemēro priekšlaicīgu vai paātrinātu norakstīšanu un EIG kapitāla pieaugums tiek atbrīvots no nodokļa. Abos gadījumos priekšlaicīgas vai paātrinātas norakstīšanas un kapitāla pieauguma atbrīvojuma rezultātā iegūtās ekonomiskās priekšrocības tiek sadalītas starp ekonomisko interešu grupu ieguldītājiem un aktīva tiešajiem lietotājiem (izmantojot cenu atlaidi), lai gan ir ievērojamas atšķirības attiecībā uz valsts iejaukšanos šajā ziņā.
(249)
Galvenie pasākumi, kas veido daļu no SNL sistēmas, tika īstenoti laikposmā starp 2002 (130). un 2003. gadu, t. i., pirms Komisija nolēma, ka Francijas sistēma veido valsts atbalstu.
(250)
Ņemot vērā SNL un GIE Fiscaux līdzību, ir iespējams, kā apgalvoja Spānijas iestādes un dažas trešās personas, ka gadījumi, kas piesaukti Francijas sistēmas juridiskās noteiktības aizsardzības nolūkā, ir radījuši nenoteiktības stāvokli attiecībā uz SNL regularitāti.
(251)
Šajā jautājumā Komisija secina, ka šo nenoteiktības stāvokli būtu varējis radīt Komisijas paziņojums 2001. gada lēmumā par Brittany Ferries (131), ņemot vērā, ka dažas nodokļu priekšrocības bija vispārēji pasākumi. Kā skaidrots lēmuma par GIE Fiscaux 192. apsvērumā, šajā paziņojumā nav noteikts, ka tajā ir veikta atsauce uz GIE Fiscaux shēmas priekšgājēju, kas būtu varējis maldināt šīs shēmas un līdzīgas shēmas, piemēram, SNL, saņēmējus.
(252)
Tāpat kā tas bija attiecībā uz citiem Spānijas un trešo personu piesauktajiem elementiem, Komisija ir analizējusi, vai elementi, kas izmantoti, lai atbalstītu tiesiskās paļāvības esamību (sk. 5.6.1. iedaļu), būtu varējuši radīt nenoteiktības stāvokli.
(253)
Pirmkārt, dalībvalstu pienākums saskaņā ar Līgumu ir paziņot Komisijai par saviem plāniem piešķirt jaunu atbalstu. Pasākumu projekta publicēšanu Spānijas Parlamenta Oficiālajā Vēstnesī nevar uzskatīt par paziņošanu Komisijai, un Komisijas reakcijas trūkums nevarēja radīt nenoteiktības stāvokli.
(254)
Otrkārt, Komisijas 2001. gada informācijas pieprasījums attiecībā uz nodokļu līzinga pasākumu liecina, ka Komisija reaģēja uz sūdzības iesniedzēja informāciju par iespējamo atbalstu. Šis pieprasījums tika adresēts Spānijai, un savā atbildē Spānija noteikti noliedza šādu pasākumu esamību. Komisija nepubliskoja pieprasījumu, bet, ja jebkādu iemeslu dēļ nākamie SNL saņēmēji uzzinātu par šo informācijas pieprasījumu tajā brīdī, kad tie plānoja piedalīties shēmā, saņēmējiem būtu jāuztver kā brīdinājums fakts, ka Komisijai bija iesniegta sūdzība un ka Komisija uzskatīja, ka šīs shēmas pasākumi varētu veidot valsts atbalstu. Informācijas pieprasījums arī liecina, ka Komisijai nebija pietiekami daudz zināšanu par pasākumu, lai to novērtētu, un nenoved pie secinājuma, ka Komisija pasākumu apstiprināja. Turklāt, tā kā šis pieprasījums tika nosūtīts pirms stājās spēkā SNL izveides pasākumi, Spānija būtu varējusi paziņot par visiem shēmas elementiem, lai nodrošinātu juridisko noteiktību. Tāpat saņēmējiem bija jāpieprasa Spānijai vai Komisijai Spānijas paziņojums par shēmu vai Komisijas apstiprinājums. Tāpēc ne Spānija, ne uzņēmēji nevarēja apgalvot, ka šis pieprasījums vai, ņemot vērā sniegto atbildi, Komisijas turpmākās rīcības trūkums ir veicinājis nenoteiktības stāvokļa rašanos.
(255)
Treškārt, attiecībā uz 2004. gada lēmumu par Nīderlandes kompensācijas pasākumu Komisija norāda, ka kompensācija par pasākumu, kas atšķiras no SNL, nevarēja radīt nenoteiktības stāvokli attiecībā uz SNL. Fakts, ka precīzs iespējamā Spānijas atbalsta apraksts publiskos dokumentos tika sniegts tikai lēmuma par formālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanu Nīderlandei paredzētajā versijā, nav pietiekams pamats, lai secinātu, ka lasītāji varēja pieņemt, ka tas attiecās uz SNL. Ar Nīderlandes lēmuma tulkojumu vai pieprasījumu Komisijai viegli varēja noskaidrot, ka iespējamais Spānijas atbalsts ietvēra procentu likmes subsīdijas, pamatojoties uz Karaļa Dekrētu Nr. 442/1994. Turklāt Komisija tikai pieminēja faktu, ka Spānija bija noliegusi iespējamā Spānijas atbalsta esamību un ka Nīderlande nebija iesniegusi pietiekamus pierādījumus. Kā norādīts minētajā lēmumā, Komisija var tikai ticēt dalībvalstij un to nevar saukt pie atbildības par nenoteiktību, ja tāda pastāv, kuru varētu būt radījis turpmākas rīcības trūkums. Tāpēc Komisija uzskata, ka 2004. gada lēmums nebūtu varējis veicināt nenoteiktības stāvokli attiecībā uz SNL likumību.
(256)
Ceturtkārt, Komisija uzskata, ka nenoteiktības stāvoklis, kas attiecībā uz SNL likumību radās Komisijas 2001. gada lēmumā par Brittany Ferries veiktā paziņojuma rezultātā, beidzās datumā, kad tika publicēts Komisijas lēmums par Francijas GIE Fiscaux. Minētajā lēmumā bija skaidri norādīts, ka Komisija uzskata Francijas nodokļu līzinga shēmu par valsts atbalstu, un tam bija jākalpo par brīdinājumu Spānijai un SNL saņēmējiem, ka shēma varētu veidot valsts atbalstu. Tāpēc tas nevarēja radīt vai veicināt nenoteiktības stāvokli šajā ziņā.
(257)
Piektkārt, iepriekš 5.6.2.6. iedaļā izklāstīto iemeslu dēļ Komisija uzskata, ka komisāres N. Kroes 2009. gadā nosūtītā vēstule neradīja nenoteiktības stāvokli un neveicināja tā rašanos.
5.6.3.2. Laikposms starp sūdzības iesniegšanu un procedūras uzsākšanu
(258)
Komisija uzskata, ka SNL izmeklēšanas laikposms pirms formālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanas būtu jāsāk rēķināt no 2006. gada, kad Komisija saņēma sūdzības no Eiropas kuģu būvētavām. Ne pasākumu projekta publicēšana Spānijas Oficiālajā Vēstnesī, ne Komisijas 2001. gadā saņemtās sūdzības, kuras Spānija skaidri noliedza 2002. gadā, iepriekš izklāstīto iemeslu dēļ neapstiprina viedokli, ka Komisija ir nepamatoti kavējusies ar savu izmeklēšanas pilnvaru īstenošanu. Tāpat šis viedoklis netiek apstiprināts 2004. gada galīgajā lēmumā lietā C-66/2003, kas attiecās uz cita iespējama valsts atbalsta pasākuma pieskaņošanu.
(259)
Laikposms starp pirmo sūdzību 2006. gadā un formālas procedūras uzsākšanu 2011. gadā nešķiet pārmērīgs, ņemot vērā iesaistīto nodokļu pasākumu skaitu, nodokļu līzinga darbību sarežģītību un šo līzinga darbību pārredzamības trūkumu. Turklāt Komisija laikposmā no 2006. gada septembra līdz 2010. gada maijam nosūtīja astoņus oficiālus informācijas pieprasījumus (132) un regulāri sazinājās ar Spānijas iestādēm.
(260)
Turklāt Komisija tikai 2010. gada oktobrī saņēma jaunu sūdzību, kas ietvēra galveno shēmas novērtējumam nepieciešamo elementu, proti, nodokļu ekspertu visaptverošu pētījumu, kurā aprakstīta shēmas darbība un ietekme. Tāpēc SNL izmeklēšanas laikposms nešķiet pietiekams, lai atsauktos uz juridisko noteiktību.
(261)
Ņemot vērā šā pasākuma sarežģītību, Komisija nevar izslēgt iespēju, ka juridisko nenoteiktību attiecībā uz SNL kā atbalsta klasifikāciju varētu būt radījis 2001. gada lēmums par Brittany Ferries, kā apgalvoja Spānija un saņēmēji. Bet tas varētu attiekties tikai uz laikposmu līdz Komisijas lēmuma par Francijas GIE Fiscaux publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī2007. gada 30. aprīlī, kurā Komisija konstatēja, ka shēma veido valsts atbalstu.
(262)
Tāpēc Komisija secina, ka tā nepieprasīs SNL darbību rezultātā iegūtā atbalsta atgūšanu attiecībā uz atbalstu, kas tika piešķirts laikposmā no SNL stāšanās spēkā 2002. gadā līdz 2007. gada 30. aprīlim.
5.6.4. Atgūstamo summu noteikšana
(263)
Komisija ir novērtējusi dažādus nodokļu pasākumus, kuri veido valsts atbalsta shēmas. Šā lēmuma mērķis nav noteikt precīzas atbalsta summas, kuras katrs saņēmējs ieguvis katrā SNL darbībā. Tomēr Komisija uzskata, ka šāda metodika dalībvalstij būtu jāizmanto, lai noteiktu, izvērtējot katru lietu atsevišķi, atbalsta saņēmējus un nesaderīgā atbalsta summas, kuras no tiem jāatgūst. Šo metodiku turpmāk var uzlabot sadarbībā ar Spānijas iestādēm, lai noteiktu faktisko nodokļa priekšrocību summu, kuru saņēma ieguldītāji, ņemot vērā katra individuālo nodokļu situāciju.
(264)
1. solis. Darbības radītās kopējās nodokļu priekšrocības aprēķins. Tā ir nodokļa priekšrocību neto pašreizējā vērtība (NPV), kuru faktiski ieguvusi EIG vai tās ieguldītāji (t. i., kuģniecības sabiedrība cenu atlaides veidā pirms nodotās priekšrocības daļas atskaitīšanas). NPV būtu jāaprēķina norakstīšanas - nodokļu iestāžu atļautās priekšlaicīgās norakstīšanas - pirmajā dienā un aprēķinā izmantotajām atlaižu likmēm būtu jāatbilst reālajai situācijai tirgū. Komisija iesaka, ka pēc noklusējuma Spānija var izmantot aprēķinus, kurus ekonomisko interešu grupas ir iesniegušas nodokļu administrācijai, piesakoties priekšlaicīgai norakstīšanai (sk. 168. apsvērumu iepriekš). Principā nodokļu priekšrocību uzskata par piešķirtu tajā datumā, kad EIG vai tās ieguldītājiem ir jāmaksā nodokļi.
(265)
2. solis. Darbībai piemēroto vispārējo nodokļu pasākumu piešķirtās nodokļu priekšrocības aprēķins. Tā ir nodokļu priekšrocības summas NPV, ko aprēķinā tādā pašā veidā kā 1. solī, kuru EIG vai tās ieguldītāji būtu saņēmuši atsauces situācijā, kurā būtu ticis izmantots tikai paātrinātas norakstīšanas pasākums, no brīža, kad kuģi sāka izmantot un darbībai piemēroja nodokļus saskaņā ar parastiem uzņēmuma ienākuma nodokļa noteikumiem. Saskaņā ar šo scenāriju kapitāla pieaugumam par kuģa pārdošanu kuģniecības sabiedrībai datumā, kad šī iespēja tiek īstenota, būtu jāpiemēro uzņēmumu ienākumu nodoklis, kuru vispārīgi piemēro uzņēmuma peļņai. Principā uzskata, ka nodokļu priekšrocība ir saņemta tajā datumā, kad EIG vai tās ieguldītājiem ir jāmaksā nodokļi.
(266)
3. solis. Valsts atbalstam līdzvērtīgas nodokļu priekšrocības aprēķins. Tā kā Komisija uzskata paātrinātu norakstīšanu par vispārīgu pasākumu, šim pasākumam (t. i., konkrētu nodokļa summu atlikšanai) atbilstošā priekšrocības summa neveido valsts atbalstu. Starpībai starp 1. un 2. solī saņemtajām summām jāatbilst atbalstam, ko EIG un tās ieguldītāji ir saņēmuši kā attiecīgā nodokļu pasākuma saņēmēji, t. i., priekšlaicīgas norakstīšanas, TN shēmas (uz kuru EIG nebija tiesību) un kapitāla pieauguma atbrīvojuma no nodokļiem, kas saņemts saskaņā ar RIS 50. panta 3. punktu, izmantošanas rezultātā iegūtās kopējās priekšrocības neto pašreizējās vērtības saņēmēji. Principā uzskata, ka nodokļu priekšrocība ir saņemta tajā datumā, kad EIG vai tās ieguldītājiem ir jāmaksā nodokļi.
(267)
4. solis. Saderīgā atbalsta summas aprēķins. Pirmkārt, EIG un tās ieguldītāju saņemtais atbalsts, kas aprēķināts 3. solī, ir saderīgs, jo tas atbilst kuģniecības sabiedrībai nodotajai priekšrocībai, kura būtu bijusi saderīga, ja to uzskatītu par atbalstu kuģniecības sabiedrībai. Kuģniecības sabiedrībai nodotā atbalsta procentuālā attiecība jānosaka, pamatojoties uz aprēķinu, kas līdzīgs aprēķiniem, kurus ekonomisko interešu grupas savos pieteikumos iesniedza nodokļu administrācijai (sk. 136. apsvērumu iepriekš), atļaujot izmaksāt atlīdzību par starpniecību atbilstīgi tirgum. Kā skaidrots 202.-210. apsvērumā iepriekš, daļu no kuģniecības sabiedrībai nodotās priekšrocības var uzskatīt par saderīgu, ja kuģniecības sabiedrība, attiecīgais kuģis un tā veiktās transporta darbības ir atbilstīgas saskaņā ar Jūras transporta pamatnostādnēm. Saderīgā summa būtu jānosaka atbilstīgi Pamatnostādņu 11. nodaļai un ņemot vērā visu kuģniecības sabiedrībai jau piešķirto atbalstu EEZ. Spānijā piešķirtā atbalsta summas jāpievieno summām, kas piešķirtas sabiedrības uzņēmējdarbības veikšanas valstī (ja tā ir EEZ dalībvalsts). Atbalsta summa, kas pārsniedz maksimālo summu vai kuras saderību nevar pierādīt saskaņā ar Jūras transporta pamatnostādņu 11. nodaļu, jāuzskata par nesaderīgu.
(268)
Tā kā Jūras transporta pamatnostādņu 11. nodaļas maksimālo summu aprēķina katru gadu un kuģniecības sabiedrības saņemtā priekšrocība attiecas uz ilgtermiņa aktīvu, Komisija piekrīt, ka attiecībā uz minētās maksimālās summas piemērošanu kuģniecības sabiedrība SNL darbību rezultātā saņemto priekšrocību var sadalīt atbilstoši attiecīgā kuģa parastajam nolietojuma periodam (desmit gadi).
(269)
Otrkārt, tā kā tas attiecas uz atlīdzību tādiem finanšu ieguldītājiem par starpniecību atbilstīgi tirgum, kuri nodod saderīgu atbalstu kuģniecības sabiedrībām, šī atlīdzība arī tiks uzskatīta par saderīgu vai nesaderīgu atbalstu tādā pašā proporcijā kā kuģniecības sabiedrībai nodotā priekšrocība (sk. 201. apsvērumu iepriekš).
5.6.5. Līguma panti
(270)
Kā minēts iepriekš, PYMAR informēja Komisiju par konkrētiem pantiem konkrētos līgumos starp ieguldītājiem, kuģniecības sabiedrībām un kuģu būvētavām, kuros paredzētas atrunas. Saskaņā ar šiem pantiem kuģu būvētavu pienākums būtu atlīdzināt citām līgumslēdzējām pusēm, ja gaidāmās nodokļu priekšrocības nav iespējams saņemt.
(271)
Komisija galīgajā negatīvajā lēmumā par daļēju atgūšanu Francijas GIE fiscaux lietā (133), kurai ir ievērojama līdzība ar šo lietu, norādīja, ka: “fakts, ka nodokļu un juridiskais risks, ko rada ekonomisko interešu grupējuma biedri, atsevišķos gadījumos saskaņā ar līgumu varēja atsaukties uz īpašumu lietotājiem, nav pietiekams pamats tam, lai pārkāptu principu, saskaņā ar kuru tiktu īstenots Komisijas noteiktais mērķis, kad tā vajadzības gadījumā prasa nelikumīgi piešķirtā atbalsta atlīdzināšanu, kas nozīmē, ka dažādi nodokļu atvieglojumu saņēmēji zaudē ienākumus, kurus tie līdz šim saņēma konkrētajā tirgū salīdzinājumā ar saviem konkurentiem, un pēc minētā atbalsta atlīdzināšanas atkal iestājas iepriekšējā tirgus situācija”. Komisija secināja, ka “šā mērķa realizēšana nevar būt atkarīga … no līguma nosacījumiem, par kuriem vienojušies atbalsta saņēmēji”.
(272)
Saskaņā ar iedibinātu judikatūru valsts pienākuma mērķis, atceļot tādu atbalstu, ko Komisija uzskata par nesaderīgu ar iekšējo tirgu, ir atjaunot iepriekšējo stāvokli (134). Saskaņā ar citu formulu galvenais nelikumīgi izmaksāta valsts atbalsta atgūšanas mērķis ir šāda atbalsta piešķirtās konkurences priekšrocības radītā konkurences izkropļojuma ierobežošana (135). Atmaksājot atbalstu, saņēmējs zaudē tiesības uz priekšrocību, kura tam bija salīdzinājumā ar konkurentiem tirgū, un tiek atjaunota situācija, kas bija pirms atbalsta samaksāšanas (136).
(273)
Lai sasniegtu šo rezultātu, Komisijai jābūt pilnvarām dot rīkojumu atgūt atbalstu no faktiskajiem saņēmējiem, lai izpildītu konkurences situācijas atjaunošanas funkciju tirgū(-os), kurā(-os) noticis izkropļojums. Tāpēc Komisijai jāspēj skaidri noteikt uzņēmumi, kuru pienākums ir atmaksāt par nesaderīgu pasludināto nelikumīgo atbalstu. Tomēr šis plāns pastāvīgi tiktu izjaukts, ja privātā sektora pārstāvji drīkstētu saskaņā ar līguma noteikumiem mainīt Komisijas pieņemto atgūšanas lēmumu ietekmi. Šādu iespēju, ja tāda pastāvētu, varētu izmantot ekonomikas dalībnieki, kuriem ir ievērojamas spējas vienoties par izdevīgiem nosacījumiem, lai pasargātu sevi no atgūšanas lēmumiem, tādējādi atņemot valsts atbalsta kontrolei tās praktiskās sekas.
(274)
Salīdzinot ar neseno Residex spriedumu (137), Tiesa paziņoja, ka valsts tiesas pienākums ir noteikt atbalsta saņēmēju vai, attiecīgā gadījumā, valsts atbalstu veidojošas garantijas saņēmējus un īstenot kopīgās attiecīgā atbalsta summas atgūšanu, ņemot vērā konkrētās lietas īpatnības. Turklāt, neatkarīgi no tā, kurš drīkst būt atbalsta saņēmējs un, ņemot vērā, ka to pasākumu mērķis, kuri valsts tiesām jāveic LESD 108. panta 3. punkta pārkāpuma gadījumā, būtībā ir atjaunot konkurences situāciju, kāda tā bija pirms attiecīgā atbalsta samaksāšanas, šīm tiesām jānodrošina, ka pasākumi, kurus tās veic, ņemot vērā iepriekš minēto tiesību aktu spēkā esamību, padara iespējamu šāda mērķa sasniegšanu. Tas liecina, ka gadījumos, ja ir jānovērš atbalsta radīti izkropļojumi, valsts tiesas drīkst iejaukties un paziņot, ka līgumi nav spēkā esoši, pat kaitējot personām, kuras nav atbalsta saņēmēji, - šajā gadījumā aizdevējiem, kuru prasības tika atbalstītas ar valsts garantiju. Šo pašu pamatojumu piemēro a fortiori Komisijai, ja tā dod rīkojumu efektīvi atgūt atbalstu no saņēmējiem. Šajā ziņā jāuzsver, ka Komisija tiek aicināta pieņemt galīgo lēmumu par atbalsta pasākumu, nevis nodrošināt, kā tas jādara valsts tiesām, ka tiek ievērotas privātpersonu tiesības tajos gadījumos, kad nav izpildīts pienākums sniegt iepriekšēju paziņojumu par valsts atbalstu Komisijai saskaņā ar LESD 108. panta 3. punktu.
(275)
No tā izriet, ka līguma panti, kas aizsargā atbalsta saņēmējus no nelikumīga un nesaderīga atbalsta atgūšanas, pārvietojot šādas atgūšanas tiesiskos un ekonomiskos riskus uz citām personām, ir pretrunā Līgumā noteiktajai valsts atbalsta kontroles sistēmas būtībai. Šāda sistēma ir svarīga, lai varētu veikt Kopienai un jo īpaši iekšējā tirgus darbībai uzticētos uzdevumus, un tāpēc veido sabiedriskās kārtības noteikumu kopumu (138). Tāpēc privātā sektora pārstāvji nevar atkāpties no tā ar līguma nosacījumiem.
(276)
Tas vēl vairāk attiecas uz situāciju, kura tiek pārbaudīta saistībā ar SNL sistēmu, kur dažas kuģu būvētavas atrodas valsts kontrolē. Valsts kuģu būvētavu rīcība kavētu nelikumīga un nesaderīga atbalsta atgūšanu tādā apmērā, kādu tās ir noteikušas līguma pantos, kas pasargā saņēmējus no atbalsta atgūšanas. Turklāt valsts kontrolētu uzņēmēju rīcība, kuri cenšas pasargāt savus līgumpartnerus no atbalsta atgūšanas, var radīt ievērojamu spiedienu uz to privātā sektora konkurentiem, kurus tas var mudināt iekļaut līdzīgus pantus savos līgumos, tā rezultātā padarot saņēmēju aizsardzību no atgūšanas vēl vispārīgāku.
6. SECINĀJUMS
Komisija secina, ka:
-
saskaņā ar Jūras transporta pamatnostādnēm un 2002. gada 27. februāra lēmumu, ar ko tiek dota atļauja Spānijas TN sistēmai, darbības, kuras ietver tikai kuģu nomāšanu, fraktēšanu vai īrēšanu, neveido transporta pakalpojumus. Tāpēc attiecībā uz šīm darbībām nav tiesību izmantot Spānijas TN shēmu, ko atļāvusi Komisija,
-
TRLIS 115. panta 11. punkts un 48. panta 4. punkts un RIS 49. pants (nomāto aktīvu priekšlaicīga norakstīšana), TN sistēmas piemērošana ekonomisko interešu grupām, kurām uz to nav tiesību, kā arī RIS 50. panta 3. punkts ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē,
-
šie pasākumi nav esošais atbalsts Regulas (EK) Nr. 659/1999 1. panta b) punkta nozīmē, jo par tiem netika paziņots Komisijai, kā arī tie nesaņēma Komisijas atļauju citā veidā,
-
Spānija ir nelikumīgi īstenojusi attiecīgo atbalstu, pārkāpjot Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 3. punktu,
-
no tā izriet, ka tā sauktā Spānijas nodokļu līzinga sistēma, kas ietver TRLIS 115. panta 11. punkta un 48. panta 4. punkta un RIS 49. panta (nomāto aktīvu priekšlaicīga norakstīšana) kopīgu izmantošanu, TN sistēmas piemērošanu ekonomisko interešu grupām, kurām uz to nav tiesību, kā arī RIS 50. panta 3. punkta izmantošanu, ir nelikumīga,
-
atbalstu EIG vai tās ieguldītājiem var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu, ja tas attiecas uz atlīdzību par finanšu ieguldītāju starpniecību atbilstīgi tirgum un to nodod jūras transporta uzņēmumiem, kuriem saskaņā ar Jūras transporta pamatnostādnēm ir uz to tiesības atbilstīgi šajās pamatnostādnēs paredzētajiem nosacījumiem. Ar to tiek paredzēts, ka kopējā kuģniecības sabiedrībām nodotā summa nepārsniedz Pamatnostādņu 11. nodaļā minēto maksimālo summu,
-
tā atbalsta daļa, kas pārsniedz saderīga atbalsta summu, būtu jāatgūst no saņēmējiem, t. i., ekonomisko interešu grupām un to ieguldītājiem, nedodot iespēju šādiem saņēmējiem nodot atgūšanas slogu citām personām,
-
Komisijai nav jādod rīkojums atgūt atbalstu, kas radies to SNL darbību rezultātā, kurām atbalsts tika piešķirts laikposmā starp SNL stāšanos spēkā 2002. gadā un 2007. gada 30. aprīli, kad tika publicēts Lēmums par lietu C-46/2004 Francijas GIE Fiscaux (sk. 261. apsvērumu iepriekš),
-
pēc minētā datuma rīkojums par atgūšanu nebūtu Eiropas Savienības tiesībās ietverto tiesiskās paļāvības un juridiskās noteiktības aizsardzības principu pārkāpums,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Pasākumi, kas izriet no TRLIS 115. panta 11. punkta piemērošanas (nomāto aktīvu priekšlaicīga norakstīšana), no tonnāžas nodokļu shēmas piemērošanas uzņēmumiem, kuģiem vai darbībām, kurām uz to nav tiesību, un no RIS 50. panta 3. punkta piemērošanas, ir valsts atbalsts ekonomisko interešu grupām un to ieguldītājiem, kuru kopš 2002. gada 1. janvāra nelikumīgi īstenojusi Spānija, pārkāpjot Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 3. punktu.
2. pants
Lēmuma 1. pantā minētie valsts atbalsta pasākumi nav saderīgi ar iekšējo tirgu, izņemot to atbalstu, kas attiecas uz atlīdzību par finanšu ieguldītāju starpniecību atbilstīgi tirgum un ko nodod jūras transporta uzņēmumiem, kuriem saskaņā ar Jūras transporta pamatnostādnēm ir uz to tiesības atbilstīgi šajās pamatnostādnēs paredzētajiem nosacījumiem.
3. pants
Spānija izbeidz 1. pantā minēto atbalsta shēmu, ciktāl tā nav saderīga ar iekšējo tirgu.
4. pants
1. Spānija atgūst nesaderīgo atbalstu, kas piešķirts saskaņā ar 1. pantā minēto shēmu, no EIG ieguldītājiem, kuri guvuši labumu no tās, nedodot iespēju šādiem saņēmējiem nodot atgūšanas slogu citām personām. Tomēr netiek atgūts atbalsts, kas piešķirts kā daļa no finansēšanas darbībām, ar kurām kompetentas valsts iestādes ir apņēmušās piešķirt pasākumu sniegtās priekšrocības saskaņā ar pirms 2007. gada 30. aprīļa pieņemtiem juridiski saistošiem tiesību aktiem.
2. Atmaksājamām summām piemēro procentus par laikposmu, kas sākas dienā, kad summas darītas pieejamas saņēmējiem, un beidzas to faktiskās atmaksāšanas dienā.
3. Procentus aprēķina gan pamatsummai, gan procentiem saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 794/2004 (139) V nodaļu un Komisijas Regulu (EK) Nr. 271/2008 (140), ar ko groza Regulu (EK) Nr. 794/2004.
4. No šā lēmuma pieņemšanas dienas Spānija atceļ visus saskaņā ar 1. pantā minētajām shēmām piešķirtā atbalsta neveiktos maksājumus.
5. pants
1. Saskaņā ar šā lēmuma 1. pantā minēto shēmu piešķirtā atbalsta atgūšana ir tūlītēja un spēkā esoša.
2. Spānija nodrošina, ka šis lēmums tiek izpildīts četros mēnešos no tā paziņošanas datuma.
6. pants
1. Divos mēnešos no šā lēmuma paziņošanas Spānija iesniedz šādu informāciju:
a)
to saņēmēju saraksts, kuri ir saņēmuši atbalstu saskaņā ar šā lēmuma 1. pantā minēto shēmu, un kopējā atbalsta summa, ko saņēmis katrs no tiem saskaņā ar shēmu;
b)
kopējā summa (pamatsumma un atmaksas procenti), kas jāatgūst no katra atbalsta saņēmēja;
c)
šā lēmuma izpildei jau veikto un iecerēto pasākumu sīks apraksts;
d)
dokumenti, kas apliecina, ka saņēmējiem ir dots rīkojums atmaksāt atbalstu.
2. Spānija informē Komisiju par šā lēmuma izpildei pieņemto valsts pasākumu īstenošanas gaitu, līdz saskaņā ar 1. pantā minētajām atbalsta shēmām piešķirtais atbalsts ir atgūts. Pēc Komisijas pieprasījuma tā nekavējoši iesniedz informāciju par šā lēmuma izpildei jau veiktajiem un iecerētajiem pasākumiem. Tā arī sniedz sīku informāciju par atbalsta summām un atmaksas procentiem, kas jau ir atgūti no saņēmējiem.
7. pants
Šis lēmums ir adresēts Spānijas Karalistei.
Briselē, 2013. gada 17. jūlijā