РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 230/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 11 март 2014 година
за създаване на Инструмент, допринасящ за стабилността и мира
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 209, параграф 1 и член 212, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателния акт на националните парламенти,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (1),
като имат предвид, че:
(1)
Настоящият регламент съставлява един от инструментите, които осигуряват пряка подкрепа за външните политики на Съюза, и заменя Регламент (ЕО) № 1717/2006 на Европейския парламент и на Съвета (2), чието действие изтече на 31 декември 2013 г.
(2)
Опазването на мира, предотвратяването на конфликти и укрепването на международната сигурност, както и подпомагането на населението, на държавите и регионите, изправени пред природни или причинени от човека бедствия, са сред основните цели на външната дейност на Съюза, изложени, inter alia, в член 21 от Договора за Европейския съюз (ДЕС). Кризите и конфликтите, засягащи държави и региони, и други фактори като тероризма, организираната престъпност, насилието въз основа на пола, изменението на климата, предизвикателствата пред киберсигурността и заплахите за сигурността, произтичащи от природни бедствия, представляват риск за стабилността и сигурността. За да се решат тези въпроси ефективно и навременно, са необходими специфични финансови ресурси и инструменти, които могат да се прилагат по начин, допълващ хуманитарната помощ и инструментите за дългосрочно сътрудничество.
(3)
В заключенията си от 15-16 юни 2001 г. Европейският съвет одобри Програмата на Съюза за предотвратяване на конфликти, свързани с насилие, като подчерта „политическата ангажираност на Съюза да преследва предотвратяването на конфликтите като една от основните цели на външните отношения на Съюза“ и призна, че инструментите за сътрудничество за развитие могат да допринесат за постигането на тази цел. В заключенията на Съвета от 20 юни 2011 г. относно предотвратяване на конфликтите беше потвърдена отново валидността на тази програма като валидна основа за политиката за по-нататъшни действия на Съюза в областта на предотвратяването на конфликти. В заключенията си от 17 ноември 2009 г. Съветът одобри концепцията за повишаване на способностите на ЕС за посредничество и диалог.
(4)
В заключенията на Съвета от 19 ноември 2007 г. относно отговора на ЕС при ситуации на нестабилност, както и в заключенията на Съвета и представителите на правителствата на държавите членки, заседаващи в рамките на Съвета, относно сигурността и развитието, също от 19 ноември 2007 г., се изтъква, че взаимната обусловеност между развитието и сигурността следва да служи като основа за стратегиите и политиките на Съюза, за да допринася за съгласуваността на политиките за развитие, в съответствие с член 208 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), и за съгласуваността на външните действия на ЕС като цяло. По-конкретно, Съветът заключи, че бъдещата работа относно сигурността и развитието следва да включва последствията за сигурността и развитието от изменението на климата, въпросите на околната среда и на управлението на природните ресурси и миграцията.
(5)
На 12 декември 2003 г. Европейският съвет одобри Европейската стратегия за сигурност, а на 11 декември 2008 г. - и съвместния анализ на доклада за изпълнението ѝ. В своето съобщение, озаглавено „Стратегия за вътрешна сигурност на ЕС в действие: пет стъпки към една по-сигурна Европа“, Комисията отбелязва също важността на сътрудничеството с трети държави и регионални организации, особено за целите на борбата с многокомпонентни заплахи като трафика на хора, трафика на наркотици и тероризма.
(6)
В своето съобщение, озаглавено „ЕС в търсене на отговор за справяне със ситуации на несигурност - намеса в трудна среда с цел устойчиво развитие, стабилност и мир“, Комисията отчете съществения принос, който има Съюза за насърчаването на мира и стабилността посредством справяне с проявите на насилие и с основните причини за несигурността и за конфликтите, свързани с насилие. Настоящият регламент следва да допринася за постигането на тези цели.
(7)
На 8 декември 2008 г. Съветът одобри цялостен подход на Съюза към изпълнението на резолюции 1325 (2000 г.) и 1820 (2008 г.) на Съвета за сигурност на ООН относно жените, мира и сигурността, отчитайки тесните връзки между въпросите, свързани с мира, сигурността, развитието и равенството между половете. Съюзът многократно е призовавал за цялостно изпълнение на програмата относно жените, мира и сигурността, заложена в съответните резолюции на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации, със специален акцент върху необходимостта от борба с насилието срещу жените в ситуации на конфликт и от насърчаване на участието на жените в изграждането на мира.
(8)
Стратегическата рамка и планът за действие на ЕС относно правата на човека и демокрацията, приети от Съвета на 25 юни 2012 г., призовават за разработване на оперативни насоки, които да гарантират, че правата на човека се вземат предвид при формулирането и изпълнението на мерките за помощ в областта на борбата с тероризма, и в тях се подчертава, че премахването на изтезанията и други форми на жестоко, нечовешко или унизително отнасяне и надлежното провеждане на съдебния процес (включително презумпцията за невиновност, правото на справедлив процес и правото на защита) са приоритет на Съюза при прилагането на правата на човека.
(9)
Демокрацията и правата на човека са изведени на преден план в отношенията на Съюза с трети държави и поради това следва да се разглеждат като принципи в рамките на настоящия регламент.
(10)
В декларацията на Европейския съвет от 25 март 2004 г. относно борбата срещу тероризма бе призовано целите за противодействие на тероризма да бъдат включени в програмите за външна помощ. В Стратегията на Европейския съюз за борба тероризма, приета от Съвета на 30 ноември 2005 г., бе отправен призив да се засили сътрудничеството за борба с тероризма с трети държави и с Обединените нации. В заключенията на Съвета от 23 май 2011 г. относно засилването на връзките между вътрешното и външното измерение на борбата с тероризма се отправя призив за укрепване на капацитета на компетентните органи, които участват в борбата с тероризма в трети държави, в стратегическото програмиране на Инструмента за стабилност, създаден с Регламент (ЕО) № 1717/2006.
(11)
Регламент (ЕО) № 1717/2006, беше приет с цел да се даде възможност на Съюза да предостави последователен и цялостен отговор при ситуации на криза или на възникваща криза, за да се преодолеят специфични глобални и трансрегионални заплахи за сигурността и да се подобри готовността за действие при кризи. Настоящият регламент има за цел да се въведе преразгледан инструмент въз основа на опита от Регламент (ЕО) № 1717/2006, за да се увеличат ефикасността и съгласуваността на действията на Съюза в областта на ответните мерки при кризи, предотвратяването на конфликти, укрепване на мира и готовността за действие при кризи и за отговор на заплахите и предизвикателствата за сигурността.
(12)
Приетите съгласно настоящия регламент мерки следва да са насочени към постигане на целите на член 21 от ДЕС и на членове 208 и 212 от ДФЕС. Те могат да допълват и следва да бъдат съгласувани с мерките, приети от Съюза, при следване на целите на общата външна политика и политика на сигурност в рамките на дял V от ДЕС и мерките, приети в рамките на част пета от ДФЕС. Съветът и Комисията следва да си сътрудничат, за да гарантират тази съгласуваност, като всеки от тях действа съгласно съответните си правомощия.
(13)
Настоящият регламент следва да е съгласуван с разпоредбите относно организацията и функционирането на Европейската служба за външна дейност (ЕСВД), установени в Решение 2010/427/ЕС на Съвета (3). Декларацията на върховния представител от 2010 г. относно политическата отчетност потвърди принципите на диалог и консултации с Европейския парламент и на предоставяне на информация и докладване пред него.
(14)
Комисията и ЕСВД, в зависимост от случая, следва да осъществяват редовен и периодичен обмен на мнения и информация с Европейския парламент. Освен това, съгласно съответните междуинституционални споразумения в тази област, на Европейския парламент следва да бъде даден достъп до документи с цел правото на контрол по силата на Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (4) да се упражнява по осведомен начин.
(15)
Общите правила и процедури за изпълнение на инструментите на Съюза за финансиране на външна дейност трябва да се определят в Регламент (ЕС) № 231/2014 на Европейския парламент и на Съвета (5).
(16)
С оглед осигуряване на еднакви условия за прилагането на настоящия регламент на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия във връзка с програмирането и мерките за изпълнение. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011.
(17)
Като се има предвид естеството на тези актове за изпълнение, по-специално характера на политическата им насоченост и отражението им върху бюджета, за тяхното приемане следва по принцип да се използва процедурата по разглеждане, освен в случай на мерки с малък финансов мащаб.
(18)
Комисията следва да приема актове за изпълнение с незабавно приложение, когато в надлежно обосновани случаи, свързани с необходимостта от бърза реакция на Съюза, наложителни причини за спешност изискват това.
(19)
Съюзът следва да се стреми към най-ефективно използване на наличните ресурси с оглед оптимизиране на въздействието на външната му дейност. Това следва да бъде постигнато чрез съгласуваност и взаимно допълване между инструментите на Съюза за външната дейност, както и чрез създаването на полезни взаимодействия между настоящия регламент, другите инструменти на Съюза за финансиране за външна дейност и другите политики на Съюза. Това следва да доведе и до взаимното укрепване на програмите, разработени в рамките на инструментите за финансиране на външната дейност.
(20)
Доколкото целите на настоящия регламент не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, а поради обхвата и последиците от действието, могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от ДЕС. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тези цели.
(21)
С настоящия регламент се определя финансов пакет за целия срок на прилагане на регламента, който да представлява основната референта сума по смисъла на точка 17 от Междуинституционалното споразумение от 2 декември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетни въпроси и доброто финансово управление (6), за Европейския парламент и Съвета в рамките на годишната бюджетна процедура.
(22)
Уместно е срокът на прилагане на настоящия регламент да се съобрази с този на Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013 на Съвета (7). Поради това настоящият регламент следва да се прилага от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет и цели
1. С настоящия регламент се създава инструмент („Инструмент, допринасящ за стабилността и мира“), който за периода 2014-2020 г. осигурява пряко подпомагане на външните политики на Съюза, като увеличава ефикасността и съгласуваността на действията на Съюза в областите на ответните мерки при кризи, предотвратяване на конфликти, укрепване на мира и готовност за действие при кризи, както и действията му в отговор на глобалните и трансрегионалните заплахи.
2. Съюзът предприема мерки за сътрудничество за развитие, както и мерки за финансово, икономическо и техническо сътрудничество с трети държави, регионални и международни организации и други държавни субекти и представители на гражданското общество при условията, установени в настоящия регламент.
3. За целите на настоящия регламент терминът „представители на гражданското общество“ включва неправителствени организации, организации, представляващи коренното население, местни граждански групи и търговски асоциации, кооперации, профсъюзи, организации, представляващи икономически и социални интереси, местни организации (включително мрежи), които участват в децентрализирано регионално сътрудничество и интеграция, потребителски организации, женски и младежки организации, образователни организации, организации с културна насоченост, научни и изследователски организации, университети, църкви и религиозни асоциации и общности, медиите и всякакви неправителствени асоциации и частни и обществени фондации, за които е вероятно да допринесат за развитието на вътрешните политики или на външното им измерение. Други органи или субекти, които не са изброени в настоящия параграф, могат да бъдат финансирани, когато това е необходимо с оглед постигане на целите на настоящия регламент.
4. Специфичните цели на настоящия регламент са:
а)
в ситуация на криза или на възникваща криза да се способства бързо за стабилност, като се осигури ефективен отговор, предназначен да помогне да се запазят, установят или възстановят условията от съществено значение за правилното изпълнение на външните политики и действия на Съюза в съответствие с член 21 от ДЕС;
б)
да се способства за предотвратяването на конфликти и за осигуряването на капацитет и готовност за справяне с предкризисни и следкризисни ситуации и за изграждането на мира; както и
в)
да се посрещат специфични глобални и трансрегионални заплахи за мира, международната сигурност и стабилността.
Член 2
Съгласуваност и допълващ характер на помощта на Съюза
1. Комисията гарантира, че мерките, приети съгласно настоящия регламент, са съвместими с цялостната стратегическа рамка на политиките на Съюза за партньорските държави, и по-специално с целите на мерките, посочени в параграф 2, както и с други съответни мерки на Съюза.
2. Мерките, приети съгласно настоящия регламент, могат да бъдат допълващи към мерките, приети съгласно дял V от ДЕС и част пета от ДФЕС, и са съгласувани с тях. Мерките, приети съгласно настоящия регламент, надлежно отчитат вижданията на Европейския парламент.
3. Помощта на Съюза съгласно настоящия регламент допълва предвидената в рамките на инструментите на Съюза за външна помощ и се предоставя само дотолкова, доколкото адекватен и ефективен отговор не може да бъде осигурен в рамките на тези инструменти, и се планира и изпълнява по начин, по който се постига непрекъснатост на действията по силата на тези инструменти, когато това е приложимо.
4. Когато е възможно, включително при програмирането, се обхващат следните въпроси, имащи отражение върху всички сектори:
а)
насърчаване на демокрацията и доброто управление;
б)
правата на човека и хуманитарното право, включително правата на децата и правата на коренното население;
в)
недискриминацията;
г)
равенството между половете и укрепване на положението на жените;
д)
предотвратяването на конфликти; и
е)
изменението на климата.
5. Дейностите, попадащи в обхвата на Регламент (ЕО) № 1257/96 на Съвета (8) и на Решение (ЕС) № 1313 /2013/EС на Европейския парламент и на Съвета (9), които са допустими за финансиране съгласно тези актове, не се финансират съгласно настоящия регламент.
6. За да се подобрят ефективността и допълващият характер на мерките за помощ на Съюза и на националните мерки за помощ и за да се предотврати двойното финансиране, Комисията насърчава тясната координация между дейностите на Съюза и тези на държавите членки, както на равнище вземане на решения, така и при действия на място. За тази цел държавите членки и Комисията поддържат система за обмен на информация. Комисията може да предприема инициативи за насърчаване на тази координация. Освен това Комисията осигурява координацията и сътрудничеството с многостранни, регионални и подрегионални организации и други донори.
ДЯЛ II
ВИДОВЕ ПОМОЩ НА СЪЮЗА
Член 3
Помощ в отговор на ситуация на криза или на възникваща криза, за да се предотвратят конфликти
1. Съюзът предоставя техническа и финансова помощ в преследване на специфичните цели, определени в член 1, параграф 4, буква а), в отговор на следните извънредни и непредвидени ситуации:
а)
ситуация на неотложност, на криза или на възникваща криза;
б)
ситуация, застрашаваща демокрацията, законността и реда, защитата на правата на човека и основните свободи или сигурността и безопасността на лицата, по-специално на тези, изложени на насилие въз основа на пола в ситуации на нестабилност; или
в)
ситуация, застрашаваща да ескалира във въоръжен конфликт или да дестабилизира сериозно съответната трета държава или държави.
Такава помощ може също да бъде насочена към ситуации, при които Съюзът се е позовал на клаузите върху съществени елементи на международни споразумения, за да спре частично или изцяло сътрудничеството с трети държави.
2. Техническата и финансовата помощ, посочена в параграф 1, може да обхваща следното:
а)
подкрепа посредством предоставяне на техническа и логистична помощ за усилията, предприети от международни и регионални организации, както и от представители на гражданското общество, за насърчаване изграждането на доверие, посредничеството, диалога и помирението;
б)
подкрепа за изпълнение на резолюциите на Съвета за сигурност на ООН относно жените, мира и сигурността, и по-конкретно в нестабилни държави, държави с нерешен конфликт и държави след конфликт;
в)
подкрепа за установяване и функциониране на временни администрации, получили мандат в съответствие с международното право;
г)
подкрепа за развитие на демократични, плуралистични държавни институции, включително мерки за засилване ролята на жените в тези институции, на ефективна гражданска администрация и граждански надзор върху системата за сигурност, както и на мерки за засилване на капацитета на правоприлагащите и съдебните органи, които участват в борбата срещу тероризма, организираната престъпност и всички форми на незаконен трафик;
д)
подкрепа за международни наказателни съдилища и ad hoc национални съдилища, комисии за установяване на истината и помирение и механизми за правно уреждане на искове относно правата на човека и за отстояване и присъждане на права на собственост, установени в съответствие с международните стандарти в областта на правата на човека и на правовата държава;
е)
подкрепа за мерките, необходими за започване на възстановяване и реконструкция на ключови инфраструктури, жилища, обществени сгради и икономически активи, и съществен производствен капацитет, както и други мерки за повторното започване на икономическа дейност, създаването на заетост и установяването на минимални условия, необходими за устойчиво социално развитие;
ж)
подкрепа за граждански мерки, свързани с демобилизацията и реинтеграцията на бивши бойци и техните семейства в гражданското общество, и по целесъобразност тяхното репатриране, както и мерки за справяне с положението на децата и жените бойци;
з)
подкрепа за мерки за смекчаване на социалните ефекти от преструктурирането на въоръжените сили;
и)
подкрепа за мерки за справяне, в рамките на политиките за сътрудничество на Съюза и техните цели, със социално-икономическото въздействие върху гражданското население на противопехотни мини, неексплодирали взривни боеприпаси или взривни военни остатъци. Дейностите, финансирани съгласно настоящия регламент, могат да обхващат, наред с другото, обучение за рисковете, откриване на мини и прочистване от мини и във връзка с това, унищожаване на запасите;
й)
подкрепа за мерки за борба, в рамките на политиките за сътрудничество на Съюза и техните цели, с незаконната употреба и достъпа до огнестрелни оръжия, малки оръжия и леки въоръжения;
к)
подкрепа за мерки, които гарантират, че се отговаря адекватно на специфичните нужди на жените и децата в ситуации на криза и конфликт, включително излагането им на насилие въз основа на пола;
л)
подкрепа за възстановяване и реинтеграция на жертвите на въоръжен конфликт, включително мерки за справяне със специфичните нужди на жените и децата;
м)
подкрепа за мерки за насърчаване и защита на зачитането на правата на човека и основните свободи, демокрацията и правовата държава, и на съответните международни инструменти;
н)
подкрепа за социално-икономически мерки за насърчаване на справедливия достъп до природните ресурси и тяхното прозрачно управление в ситуация на криза или на възникваща криза, включително укрепване на мира;
о)
подкрепа за мерки за справяне с потенциалното въздействие на внезапни движения на населението във връзка с политическото положение и сигурността, включително. мерки за справяне с нуждите на приемните общности в ситуация на криза или на възникваща криза, включително укрепване на мира;
п)
подкрепа за мерки за насърчаване развитието и организацията на гражданското общество и неговото участие в политическия процес, включително мерки за засилване на ролята на жените в тези процеси и мерки за насърчаване на независими, плуралистични и професионални медии;
р)
подкрепа за мерки в отговор на природни или предизвикани от човека бедствия, които представляват заплаха за стабилността, и в отговор на заплахи за общественото здраве, свързани с пандемии, при липса на хуманитарна помощ и помощ за гражданска защита на Съюза или като допълнение към тази помощ.
3. В ситуациите, посочени в параграф 1 от настоящия член, Съюзът може също да предостави техническа и финансова помощ, която не попада изрично в обхвата на параграф 2 от настоящия член. Тази помощ се ограничава до извънредните мерки за помощ, посочени в член 7, параграф 2, които отговарят на всички от посочените по-долу условия:
а)
попадат както в общия обхват на настоящия регламент, така и на конкретните цели, определени в член 1, параграф 4, буква а);
б)
са ограничени по времетраене до периода, определен в член 7, параграф 2,
в)
обикновено биха били допустими съгласно други инструменти на Съюза за външна помощ или други компоненти на настоящия регламент, но които поради необходимостта от бърз отговор на ситуацията следва да бъдат осъществени чрез мерки при криза или възникваща криза.
Член 4
Помощ за предотвратяване на конфликти, укрепване на мира и готовност за действие при кризи
1. Съюзът предоставя техническа и финансова помощ за изпълнение на специфичните цели, определени в член 1, параграф 4, буква б). Тази помощ обхваща подкрепа за мерки, които целят изграждане и засилване на капацитета на Съюза и неговите партньори за предотвратяване на конфликти, укрепване на мира и справяне с предкризисни и следкризисни нужди в тясно сътрудничество с Организацията на обединените нации и други международни, регионални и подрегионални организации, държавни субекти и представители на гражданското общество по отношение на техните усилия за:
а)
насърчаване на ранното предупреждение и анализа на риска от конфликти при изготвянето и прилагането на политиките;
б)
улесняване и укрепване на капацитета в областта на изграждането на доверие, посредничеството, диалога и помирението, като се обърне особено внимание на възникващо напрежение между общностите;
в)
засилване на капацитета за участие и разгръщане в граждански мисии за стабилизиране;
г)
подобряване на възстановяването след конфликт, както и възстановяването след бедствие с отношение към политическото положение и сигурността;
д)
ограничаване на използването на природни ресурси за финансиране на конфликти и подпомагане на спазването от заинтересованите страни на инициативи като схемата за сертифициране в рамките на процеса от Кимбърли, особено по отношение осъществяването на ефективен местен контрол върху производството и търговията с природни ресурси.
2. Мерките съгласно настоящия член:
a)
включват трансфер на ноу-хау, обмен на информация и добри практики, оценка на риска или заплахата, научни изследвания и анализ, системи за ранно предупреждение, обучение и предоставяне на услуги;
б)
допринасят за по-нататъшното разгръщане на структурния диалог по въпросите за укрепването на мира;
в)
могат също да включват техническа и финансова помощ за изпълнението на дейности за подкрепа на укрепването на мира и на държавното изграждане.
Член 5
Помощ за справяне с глобалните, трансрегионалните и възникващите заплахи
1. Съюзът предоставя техническа и финансова помощ в преследване на специфичните цели, определени в член 1, параграф 4, буква в), в следните области:
а)
Заплахи за законността и реда, за сигурността и безопасността на лицата, за критични инфраструктури и за общественото здраве;
б)
смекчаване на ефекта и готовност за рискове, породени от умишлени действия, аварии или природни бедствия, свързани с химични, биологични, радиологични и ядрени материали или агенти;
2. Помощта в областите, посочени в параграф 1, буква а), обхваща подкрепа за мерки, насочени към:
а)
засилване на капацитета на правоприлагащите, съдебните и гражданските органи, които участват в борбата срещу тероризма, организираната престъпност, включително киберпрестъпността, и всички форми на незаконен трафик, както и в ефективния контрол върху незаконната търговия и транзит;
б)
справяне със заплахите за критичната инфраструктура, които могат да включват международния транспорт, включително превоза на пътници и товари, енергийните дейности и енергоразпределението и електронните информационни и комуникационни мрежи. С тези мерки се поставя акцент особено върху трансрегионалното сътрудничество и изпълнението на международните стандарти в областта на осъзнаване на риска, анализ на уязвимостта, аварийна готовност, управление на тревогите и на последиците;
в)
гарантиране на адекватен отговор на сериозни заплахи за общественото здраве, включително внезапно възникнали епидемии с потенциално транснационално въздействие;
г)
справяне с глобалните и трансрегионалните последици от изменението на климата, имащи потенциален дестабилизиращ ефект върху мира и сигурността.
3. По отношение на мерките, посочени в параграф 2, буква а):
а)
дава се приоритет на трансрегионалното сътрудничество, включващо две или повече трети държави, които са доказали ясна политическа воля за решаване на възникващите проблеми. Сътрудничество в борбата срещу тероризма може да бъде осъществявано също с отделни държави, региони и международни, регионални и подрегионални организации;
б)
те наблягат по-специално върху доброто управление и са в съответствие с международното право;
в)
по отношение на помощта за органите, които участват в борбата срещу тероризма, се дава приоритет на мерките за подкрепа, отнасящи се до развитието и укрепването на законодателството за противодействие на тероризма, изпълнението и практиката на финансовото право, на митническото право и на правото в областта на имиграцията, разработването на процедури за правоприлагане, които съответстват на най-високите международни стандарти и на международното право, укрепването на демократичния контрол и на институционалните механизми за надзор, както и предотвратяването на отявления радикализъм;
г)
по отношение на помощта, свързана с проблема с наркотиците, подобаващо внимание се отделя на международното сътрудничество, което цели насърчаване на добрите практики, свързани с намаляване на търсенето, производството и вредите.
4. Помощта в областите, посочени в параграф 1, буква б) обхваща подкрепа за мерки, насочени към:
а)
насърчаване на дейности за граждански научни изследвания като алтернатива на свързаните с отбраната научни изследвания;
б)
подобряване на практиките за безопасност, свързани с граждански обекти, в които чувствителни химични, биологични, радиологични и ядрени материали или агенти се съхраняват или се третират в контекста на гражданските програми за научни изследвания;
в)
оказване на подкрепа, в рамките на политиките за сътрудничество на Съюза и техните цели, за установяването на граждански инфраструктури и съответни граждански изследвания, необходими за закриването, разчистването или конверсията на оръжейни съоръжения и обекти, когато бъде обявено, че вече не са част от отбранителна програма;
г)
засилване на капацитета на компетентните граждански органи, участващи в развитието и изпълнението на ефективен контрол на незаконния трафик на химични, биологични, радиологични и ядрени материали или агенти (включително оборудването за тяхното производство или доставка);
д)
разработване на правната рамка и на институционалния капацитет за установяване и изпълнение на ефективни мерки за контрол при износ на изделия с двойна употреба, включително мерки за регионално сътрудничество;
е)
разработване на ефективни мерки за гражданска готовност при бедствия, планове за действие при извънредни ситуации, ответни мерки при кризи и капацитет за мерки за справяне с последиците.
ДЯЛ III
ПРОГРАМИРАНЕ И ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 6
Обща рамка
Помощта на Съюза се изпълнява в съответствие с Регламент (ЕС) № 236/2014 чрез:
а)
извънредни мерки за помощ и програми за временни мерки, посочени в член 7;
б)
тематични стратегически документи и многогодишни индикативни програми, посочени в член 8;
в)
годишни програми за действие, индивидуални мерки и специални мерки;
г)
мерки за подкрепа.
Член 7
Извънредни мерки за помощ и програми за временни мерки
1. Помощта на Съюза съгласно член 3 се предоставя посредством извънредни мерки за помощ и програми за временни мерки.
2. В ситуациите, посочени в член 3, параграф 1,Комисията може да приеме извънредни мерки за помощ, които изпълняват условията, определени в член 3, параграф 3. Такава извънредна мярка за помощ може да има срок до 18 месеца, който може да се удължи двукратно с допълнителен срок от най-много шест месеца, до общ срок от най-много 30 месеца, в случай на обективни и непредвидени пречки за нейното изпълнение, при условие че не се увеличава размерът на финансовите средства за мярката.
В случаи на продължителна кризи и конфликт Комисията може да приеме втора извънредна мярка за помощ със срок до 18 месеца.
Срокът на извънредната мярка за помощ, посочена в първа алинея, съчетан със срока на мярката, посочена във втора алинея, не може да превишава 36 месеца.
3. Когато разходите за извънредна мярка за помощ надхвърлят 20 000 000 EUR, тя се приема в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 16, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2014.
4. Преди да приеме или удължи срока на действие на извънредните мерки за помощ в размер до 20 000 000 EUR, Комисията информира Съвета относно тяхното естество и цели и относно предвидените финансови средства. Комисията информира по същия начин Съвета, преди да направи значителни и съществени промени във вече приетите извънредни мерки за помощ. Комисията взема предвид съответния политически подход на Съвета както при планирането, така и при последващото изпълнение на тези мерки в интерес на съгласуваността на външната дейност на Съюза.
5. Възможно най-рано след приемането на извънредна мярка за помощ и при всички положения в рамките на три месеца след това, Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета, като прави преглед на естеството, контекста и обосновката на приетите мерки, включително на допълващия характер на тези мерки спрямо текущия и планиран отговор на Съюза.
6. Комисията може да приеме програми за временни мерки в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 16, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2014, с оглед установяване или възстановяване на съществените условия, необходими за ефективното изпълнение на политиките за външно сътрудничество на Съюза.
Програмите за временни мерки се основават на извънредните мерки за помощ.
7. Комисията надлежно и своевременно информира Европейския парламент за планирането и изпълнението на помощта на Съюза съгласно член 3, включително за предвидените финансови средства, и информира също Европейския парламент за направените значителни промени или удължавания за тази помощ.
Член 8
Тематични стратегически документи и многогодишни индикативни програми
1. Тематичните стратегически документи представляват общата основа за изпълнението на помощта съгласно членове 4 и 5. Тематичните стратегически документи предоставят рамка за сътрудничество между Съюза и съответните партньорските държави или региони.
2. При подготовката и прилагането на тематични стратегически документи се съблюдават принципите за ефективност на помощта, като партньорство, координиране и където е приложимо, хармонизиране. За тази цел тематичните стратегически документи съответстват на документите за програмиране, одобрени или приети съгласно други инструменти на Съюза за външна помощ, и избягват дублирането с тях.
Тематичните стратегически документи по принцип се основават на диалога между Съюза и където е целесъобразно, имащите отношение държави членки, и съответните партньорски държави или региони с участието на гражданското общество и на регионалните и местните органи, така че да се гарантира, че съответните държави или региони поемат отговорност за процеса на програмиране в достатъчна степен.
При необходимост Съюзът и държавите членки се консултират помежду си на ранен етап от процеса на програмиране, за да се насърчи съгласуваността и взаимното допълване на действията им за сътрудничество.
3. Всеки тематичен стратегически документ се придружава от многогодишна индикативна програма, в която се обобщават приоритетните области, подбрани за финансиране от Съюза, специфичните цели, очакваните резултати, показателите за изпълнение и графикът за помощ от Съюза.
В многогодишната индикативна програма се определят индикативните финансови средства за всяка програма, като се отчитат нуждите и специфичните трудности на съответните партньорски държави или региони. Финансовите средства могат да бъдат представени под формата на определен диапазон, ако е необходимо.
4. Тематичните стратегически документи се одобряват и многогодишните индикативни програми се приемат от Комисията в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 16, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2014 Тази процедура се прилага и по отношение на съществени прегледи, които имат за резултат значително изменение на тематичните стратегически документи или на многогодишните индикативни програми.
5. Процедурата по разглеждане, посочена в член 16, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2014, не се прилага за несъществени изменения или технически корекции на тематичните стратегически документи и многогодишните индикативни програми, съгласно които средствата се пренасочват в рамките на индикативните финансови средства по приоритетни области или размерът на първоначалните индикативни средства се увеличава или намалява с не повече от 20 %, но със сума, която не превишава сумата от 10 000 000 евро, при условие че подобни изменения или технически корекции не засягат приоритетните области и целите, определени в тези документи.
В тези случаи измененията или техническите корекциите се съобщават незабавно на Европейския парламент и на представителите на държавите членки в комитета, посочен в член 11.
6. По надлежно обосновани наложителни причини за спешност свързани с необходимостта от бърз отговор от Съюза, Комисията може да изменя тематични стратегически документи и многогодишни индикативни програми в съответствие с процедурата, посочена в член 16, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 236/2014.
7. При всяко програмиране или преразглеждане на програмите, което се прави след публикуването на доклада за междинен преглед, посочен в член 17 от Регламент (ЕС) № 236/2014 се отчитат резултатите, констатациите и заключенията, съдържащи се в посочения доклад.
Член 9
Гражданско общество
Изготвянето, програмирането, изпълнението и мониторингът на мерките по настоящия регламент се извършват в консултации с гражданското общество, когато това е възможно и целесъобразно.
Член 10
Права на човека
1. Комисията гарантира, че мерките, приети по настоящия регламент във връзка с борбата срещу тероризма и организираната престъпност, се изпълняват в съответствие с международното право, включително международното хуманитарно право.
2. В съответствие със Стратегическата рамка и плана за действие на ЕС относно правата на човека и демокрацията Комисията разработва оперативни насоки, които да гарантират, че правата на човека се вземат предвид при формулирането и изпълнението на мерките, посочени в параграф 1, по-специално по отношение на предотвратяването на изтезанията и други форми на жестоко, нечовешко или унизително отнасяне и надлежното провеждане на съдебния процес, включително презумпцията за невиновност, правото на справедлив процес и правото на защита. Измерението, свързано с правата на човека, присъства по недвусмислен начин и в мерките, насочени към киберсигурността и борбата срещу киберпрестъпността.
3. Комисията следи внимателно изпълнението на мерките, посочени в параграф 1, за да гарантира съответствието със задълженията по отношение правата на човека. Комисията включва информация по този въпрос в редовните си доклади.
ДЯЛ IV
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 11
Комитет
Комисията се подпомага от комитет (Комитет относно Инструмента за стабилност и мир). Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 12
Европейска служба за външна дейност
Настоящият регламент се прилага в съответствие с Решение 2010/427/ЕС, и по-специално с член 9 от него.
Член 13
Финансов пакет
1. Финансовият пакет за изпълнението на настоящия регламент за периода от 2014 г. до 2020 г. се определя на 2 338 719 000 EUR.
2. Годишните бюджетни кредити се разрешават от Европейския парламент и Съвета в границите, посочени в многогодишната финансова рамка.
3. През периода от 2014 г до 2020 г.:
a)
най-малко 70 процентни пункта от финансовия пакет се разпределят за мерки, попадащи в приложното поле на член 3, и
б)
съответно девет процентни пункта от финансовия пакет се разпределят за мерки, попадащи в приложното поле на член 4.
Член 14
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 11 март 2014 година.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 230/2014
(2014. gada 11. marts),
ar ko izveido stabilitātes un miera veicināšanas instrumentu
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 209. panta 1. punktu un 212. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, (1)
tā kā:
(1)
Šī regula ir viens no instrumentiem, ar ko sniedz tiešu atbalstu Savienības ārpolitikai, un tā aizstāj Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1717/2006 (2), kuras darbības termiņš beidzās 2013. gada 31. decembrī.
(2)
Miera saglabāšana, konfliktu novēršana, starptautiskās drošības stiprināšana un palīdzība iedzīvotājiem, valstīm un reģioniem, kurus skārušas dabas vai cilvēku izraisītas katastrofas, pieder pie Eiropas Savienības ārējās darbības galvenajiem mērķiem, kas, inter alia, izklāstīti Līguma par Eiropas Savienību (LES) 21. pantā. Krīzes un konflikti, kas ietekmē valstis un reģionus, un citi faktori - terorisms, organizētā noziedzība, dzimuma vardarbība, klimata pārmaiņas, kiberdrošības problēmas un drošības apdraudējumi, ko izraisa dabas katastrofas, - apdraud stabilitāti un drošību. Lai risinātu šos jautājumus efektīvi un savlaicīgi, ir vajadzīgi īpaši finanšu resursi un finanšu instrumenti, kas varētu papildināt humānās palīdzības un ilgtermiņa sadarbības instrumentus.
(3)
Eiropadome 2001. gada 15. un 16. jūnija secinājumos apstiprināja Savienības programmu vardarbīgu konfliktu novēršanai, uzsverot Savienības politisko apņemšanos konfliktu novēršanu noteikt par vienu no galvenajiem Savienības ārējo attiecību mērķiem un atzīstot, ka attīstības sadarbības instrumenti var veicināt minētā mērķa sasniegšanu. Padomes 2011. gada 20. jūnija secinājumos par konflikta novēršanu ir vēlreiz apliecināts, ka minētā programma ir lietderīgs politisks pamats turpmākiem Savienības konfliktu novēršanas pasākumiem. Padome 2009. gada 17. novembra secinājumos apstiprināja koncepciju par ES starpniecības un dialoga spēju stiprināšanu.
(4)
Padomes 2007. gada 19. novembra secinājumos par ES reakciju uz nestabilām situācijām un Padomes un Padomē sanākušo dalībvalstu valdību pārstāvju secinājumos par drošību un attīstību (arī 2007. gada 19. novembris) bija uzsvērts, ka saiknei starp attīstību un drošību būtu jābūt Savienības stratēģijas un politikas pamatā, lai sekmētu politikas saskaņotību attīstībai atbilstīgi Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 208. pantam un kopumā nodrošinātu Savienības ārējās darbības saskaņotību. Konkrētāk, Padome secināja, ka turpmākajā darbā attiecībā uz drošību un attīstību būtu jāiekļauj ietekme, kāda uz drošības un attīstības aspektiem ir klimata pārmaiņām, vides un dabas resursu pārvaldes jautājumiem un migrācijai.
(5)
Eiropadome 2003. gada 12. decembrī apstiprināja Eiropas Drošības stratēģiju, bet 2008. gada 11. decembrī - tās īstenošanas ziņojuma kopīgo analīzi. Paziņojumā ar nosaukumu “ES iekšējās drošības stratēģija darbībā - pieci soļi pretim drošākai Eiropai” Komisija arī norādīja uz lielo nozīmi, kāda ir sadarbībai ar trešām valstīm un reģionālām organizācijām, jo īpaši, lai apkarotu vairāku veidu draudus, piemēram, cilvēku tirdzniecību, narkotiku tirdzniecību un terorismu.
(6)
Paziņojumā ar nosaukumu “ES atbilde uz nestabilām situācijām - iesaistīšanās situācijās, kad ilgtspējīga attīstība, stabilitāte un miers ir apdraudēti” Komisija atzina to, cik būtisks ir Savienības ieguldījums miera un stabilitātes sekmēšanā, cīnoties pret vardarbības izpausmēm un nedrošības un vardarbīgu konfliktu pamatcēloņiem. Ar šo regulu būtu jāveicina minēto mērķu sasniegšana.
(7)
Padome 2008. gada 8. decembrī apstiprināja visaptverošu pieeju attiecībā uz Savienības veiktu ANO Drošības padomes Rezolūcijas Nr. 1325 (2000) un Nr. 1820 (2008) par sievietēm, mieru un drošību īstenošanu, atzīstot miera, drošības, attīstības un dzimumu līdztiesības jautājumu ciešo saikni. Savienība ir nemitīgi aicinājusi pilnībā īstenot programmu “Sievietes, miers un drošība”, kas izklāstīta attiecīgajās Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes rezolūcijās, jo īpaši saistībā ar nepieciešamību apkarot vardarbību pret sievietēm konfliktu situācijās un veicināt sieviešu līdzdalību miera veidošanā.
(8)
ES Stratēģiskajā satvarā un rīcības plānā par cilvēktiesībām un demokrātiju, ko Padome pieņēma 2012. gada 25. jūnijā, ir aicināts izstrādāt darbības norādes, lai nodrošinātu cilvēktiesību ņemšanu vērā, izstrādājot un īstenojot terorisma apkarošanas palīdzības pasākumus, un ir uzsvērts, ka cilvēktiesību īstenošanas jomā Savienības prioritāte ir izskaust spīdzināšanu un citu nežēlīgu, necilvēcīgu vai pazemojošu rīcību un ievērot pienācīgu procesu (tostarp nevainīguma prezumpcija, tiesības uz taisnīgu tiesu un tiesības uz aizstāvību).
(9)
Demokrātija un cilvēktiesības Savienības attiecībās ar trešām valstīm ir izvirzītas priekšplānā un tālab būtu jāuzskata par šīs regulas principiem.
(10)
Eiropadomes 2004. gada 25. marta paziņojumā par terorisma apkarošanu tika aicināts iekļaut pretterorisma mērķus ārējā atbalsta programmās. Eiropas Savienības pretterorisma stratēģijā, ko Padome pieņēma 2005. gada 30. novembrī, tika aicināts pastiprināt sadarbību ar trešām valstīm un Apvienoto Nāciju Organizāciju terorisma apkarošanā. Padomes 2011. gada 23. maija secinājumos par saiknes uzlabošanu starp terorisma apkarošanas iekšējiem un ārējiem aspektiem bija izteikts aicinājums Regulu (EK) Nr. 1717/2006 izveidotā Stabilitātes instrumenta stratēģiskās plānošanas ietvaros stiprināt to kompetento iestāžu veiktspēju, kas iesaistītas terorisma apkarošanā trešās valstīs.
(11)
Regulu (EK) Nr. 1717/2006 pieņēma ar mērķi dot Savienībai iespēju konsekventi un integrēti reaģēt uz krīzes un iespējamas krīzes situācijām, novērst konkrētus globālus un starpreģionālus draudus drošībai un palielināt gatavību krīzēm. Šīs regulas mērķis ir ieviest pārskatītu instrumentu, kas pamatojas uz pieredzi ar Regulu (EK) Nr. 1717/2006, lai palielinātu Savienības darbību efektivitāti un saskaņotību reaģēšanā uz krīzēm, konfliktu novēršanā, miera veidošanā un gatavībā krīzēm, kā arī drošībai radīto draudu un problēmu novēršanā.
(12)
Pasākumiem, kas tiek pieņemti saskaņā ar šo regulu, vajadzētu būt paredzētiem, lai sasniegtu mērķus, kuri minēti LES 21. pantā un LESD 208. un 212. pantā. Tie var būt papildinoši, un tiem vajadzētu būt saskaņotiem ar pasākumiem, ko Savienība pieņem, lai īstenotu kopējās ārpolitikas un drošības politikas mērķus saskaņā ar LES V sadaļu, un pasākumiem, ko tā pieņem saskaņā ar LESD Piekto daļu. Padomei un Komisijai būtu jāsadarbojas, lai katra saskaņā ar savām pilnvarām nodrošinātu šādu konsekvenci.
(13)
Šai regulai vajadzētu būt saskaņā ar noteikumiem par Eiropas Ārējās darbības dienesta (EĀDD) organizatorisko struktūru un darbību, kā noteikts ar Padomes Lēmumu 2010/427/ES (3). Augstās pārstāves 2010. gada paziņojums par politisko atbildību apstiprināja principus - dialogu un apspriešanos ar Eiropas Parlamentu, kā arī informācijas sniegšanu un ziņošanu tam.
(14)
Vajadzības gadījumā Komisijai un EĀDD būtu regulāri un bieži jāveic viedokļu un informācijas apmaiņa ar Eiropas Parlamentu. Papildus tam, saskaņā ar attiecīgiem iestāžu nolīgumiem šajā jautājumā, Eiropas Parlamentam ir jāsniedz piekļuve dokumentiem, lai, pamatojoties uz pilnīgu informāciju, izmantotu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 182/2011 (4) paredzētās pārbaudes tiesības.
(15)
Kopīgi noteikumi un procedūras, lai īstenotu Savienības instrumentus ārējās darbības finansēšanai, ir paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 231/2014 (5).
(16)
Lai nodrošinātu vienveidīgus šīs regulas īstenošanas nosacījumus, īstenošanas pilnvaras būtu jāpiešķir Komisijai attiecībā uz plānošanas un īstenošanas pasākumiem. Minētās pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 182/2011.
(17)
Ņemot vērā šo īstenošanas aktu iezīmes, jo īpaši to politikas ievirzes raksturu un ietekmi uz budžetu, to pieņemšanā principā būtu jāpiemēro pārbaudes procedūra, izņemot maza finanšu apmēra pasākumu gadījumā.
(18)
Komisijai būtu jāpieņem tūlītēji piemērojami īstenošanas akti, ja pienācīgi pamatotu, nenovēršamu un steidzamu iemeslu dēļ ir nepieciešama ātra reaģēšana no Savienības puses.
(19)
Savienībai būtu jācenšas panākt pieejamo resursu pats efektīvākais pielietojums, lai panāktu tās ārējās darbības optimālu ietekmi. Tas būtu jāsasniedz ar Savienības ārējās darbības instrumentu saskaņotību un papildināmību, kā arī radot sinerģijas starp šo instrumentu, citiem Savienības instrumentiem ārējās darbības finansēšanai un citām Savienības politikas jomām. Tam būtu jāietver arī ar instrumentiem ārējās darbības finansēšanai izveidoto programmu savstarpēja stiprināšana.
(20)
Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķus nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, un to, ka darbības mēroga un ietekmes dēļ minētos mērķus var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar LES 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai.
(21)
Ar šo regulu visam tās piemērošanas laikposmam paredz finansējumu, kas Eiropas Parlamentam un Padomei ikgadējās budžeta procedūras laikā ir galvenā atsauces summa, kā paredzēts 17. punktā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2013. gada 2. decembra Iestāžu nolīgumā par sadarbību budžeta lietās, budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību (6).
(22)
Šīs regulas piemērošanas laikposmu ir lietderīgi saskaņot ar Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 1311/2013 (7) piemērošanas laikposmu. Tāpēc šī regula būtu jāpiemēro no 2014. gada 1. janvāra līdz 2020. gada 31. decembrim,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
I SADAĻA
VISPĀRĪGI NOTEIKUMI
1. pants
Priekšmets un mērķi
1. Ar šo regulu tiek izveidots instruments (“Stabilitātes un miera veicināšanas instruments”), ar ko laikposmam no 2014. līdz 2020. gadam nodrošina tiešu atbalstu Savienības ārpolitikai, uzlabojot Savienības darbību efektivitāti un saskaņotību reaģēšanā uz krīzēm, konfliktu novēršanā, miera veidošanā un gatavībā krīzēm, kā arī globālu un starpreģionālu draudu novēršanā.
2. Savienība saskaņā ar šajā regulā paredzētajiem nosacījumiem īsteno attīstības sadarbības, kā arī finanšu, ekonomiskās un tehniskās sadarbības pasākumus ar trešām valstīm, reģionālām un starptautiskām organizācijām un citiem valsts un pilsoniskās sabiedrības dalībniekiem.
3. Šajā regulā termins “pilsoniskās sabiedrības dalībnieki” nozīmē nevalstiskas organizācijas, pirmiedzīvotāju organizācijas, vietējo pilsoņu grupas un tirgotāju asociācijas, kooperatīvi, arodbiedrības, organizācijas, kas pārstāv ekonomiskās un sociālās intereses, vietējās organizācijas (tostarp tīkli), kas darbojas decentralizētas reģionālās sadarbības un integrācijas jomā, patērētāju organizācijas, sieviešu un jauniešu organizācijas, izglītības, kultūras, pētniecības un zinātniskās organizācijas, universitātes, baznīcas un reliģiskas apvienības un kopienas, mediji un visas nevalstiskās apvienības, kā arī privātie un publiskie fondi, kas iespējami sekmē attīstību vai iekšējās politikas jomu ārējo dimensiju. Citas struktūras vai dalībnieki, kas nav uzskaitīti šajā punktā, var saņemt finansējumu, kad tas ir nepieciešams šīs regulas mērķu sasniegšanai.
4. Šīs regulas konkrētie mērķi ir šādi:
a)
ātri veicināt stabilitāti krīzes vai iespējamas krīzes situācijā, veicot efektīvus pasākumus, kas ir paredzēti, lai palīdzētu saglabāt, izveidot vai atjaunot nosacījumus, kas ir būtiski nepieciešami, lai nodrošinātu pienācīgu Savienības ārpolitikas un darbību īstenošanu saskaņā ar LES 21. pantu;
b)
palīdzēt novērst konfliktus un nodrošināt spējas un gatavību risināt situācijas, pirms un pēc krīzes, un veidot mieru; un
c)
novērst konkrētus globālus un starpreģionālus miera, starptautiskās drošības un stabilitātes apdraudējumus.
2. pants
Savienības palīdzības saskaņotība un papildināmība
1. Komisija nodrošina, ka saskaņā ar šo regulu pieņemtie pasākumi atbilst Savienības vispārējai stratēģiskajai politikai attiecībā uz partnervalstīm un jo īpaši 2. punktā minēto pasākumu mērķiem, kā arī citiem atbilstīgiem Savienības pasākumiem.
2. Pasākumi, kas pieņemti saskaņā ar šo regulu, var papildināt pasākumus, kas pieņemti saskaņā ar LES V sadaļu un LESD piekto daļu, un ir saskanīgi ar tiem. Veicot saskaņā ar šo regulu pieņemtus pasākumus, pienācīgi ņem vērā Eiropas Parlamenta viedokli.
3. Savienības palīdzību saskaņā ar šo regulu sniedz kā papildinājumu palīdzībai, ko piešķir saskaņā ar Savienības instrumentiem ārējai palīdzībai, un to sniedz tikai tad, ja ar minētajiem instrumentiem nevar panākt atbilstīgu un efektīvu rezultātu, un to plāno un īsteno tādā veidā, lai attiecīgā gadījumā veicinātu saskaņā ar minētajiem instrumentiem veikto darbību nepārtrauktību.
4. Kad vien iespējams, tostarp plānošanā, tiek ietverti šādi transversāli jautājumi:
a)
demokrātijas un labas pārvaldības veicināšana;
b)
cilvēktiesību un humanitāro tiesību veicināšana, tostarp bērnu tiesības un pirmiedzīvotāju tiesības;
c)
nediskriminēšana;
d)
dzimumu līdztiesība un sieviešu iespēju palielināšana;
e)
konfliktu novēršana; un
f)
klimata pārmaiņas.
5. Saskaņā ar šo regulu nefinansē darbības, kuras ietilpst Padomes Regulas (EK) Nr. 1257/96 (8) un Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmuma Nr. 1313/2013/ES (9) darbības jomā un kuras atbilst kritērijiem finansējuma saņemšanai saskaņā ar minētajiem tiesību aktiem.
6. Lai uzlabotu Savienības un dalībvalstu atbalsta pasākumu efektivitāti un papildināmību un novērstu dubultfinansējumu, Komisija veicina Savienības un dalībvalstu veikto darbību ciešu koordināciju gan lēmumu pieņemšanas, gan darbību izpildes līmenī. Šim nolūkam dalībvalstis un Komisija izmanto informācijas apmaiņas sistēmu. Komisija var nākt klajā ar iniciatīvām veicināt šādu koordināciju. Papildus minētajam Komisija nodrošina koordināciju un sadarbību ar daudzpusējām, reģionālām un apakšreģionālām organizācijām un citiem līdzekļu devējiem.
II SADAĻA
SAVIENĪBAS PALĪDZĪBAS VEIDI
3. pants
Palīdzība, ko sniedz krīzes vai iespējamas krīzes gadījumā, lai novērstu konfliktus
1. Savienība saskaņā ar 1. panta 4. punkta a) apakšpunktā minētajiem konkrētajiem mērķiem piešķir tehnisku un finansiālu palīdzību, ko sniedz šādās ārkārtas un neparedzētās situācijās:
a)
ārkārtas, krīzes vai iespējamas krīzes situācijās;
b)
situācijās, kas var apdraudēt demokrātiju, sabiedrisko kārtību, cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzību vai personu aizsardzību un drošību, jo īpaši attiecībā uz tām personām, kuras ir pakļautas dzimuma vardarbībai nestabilitātes situācijās; vai
c)
situācijās, kas draud izvērsties bruņotā konfliktā vai būtiski destabilizēt attiecīgo trešo valsti vai valstis.
Šādu palīdzību var sniegt arī situācijās, kad Savienība ir piemērojusi starptautisku nolīgumu svarīgāko elementu klauzulas, lai daļēji vai pilnībā apturētu sadarbību ar trešām valstīm.
2. Šā panta 1. punktā minētā tehniskā un finansiālā palīdzība var būt:
a)
atbalsts, sniedzot tehnisku un loģistikas palīdzību, atbalsts centieniem, ko uzsākušas starptautiskas un reģionālas organizācijas un valsts un pilsoniskās sabiedrības organizācijas, lai sekmētu uzticības veidošanu, starpniecību, dialogu un izlīgumu;
b)
atbalsts tam, lai tiktu īstenotas ANO Drošības padomes rezolūcijas par sievietēm, mieru un drošību, jo īpaši nestabilās, konfliktu skartās vai pēckonflikta valstīs;
c)
atbalsts tādas pagaidu pārvaldes izveidei un darbībai, kas deleģēta saskaņā ar starptautiskajām tiesībām;
d)
atbalsts demokrātisku un plurālistisku valsts iestāžu izveidei, tostarp pasākumiem, ar ko sekmē sieviešu lomu šādās iestādēs, efektīvu civilo pārvaldi un drošības sistēmas civilu pārraudzīšanu, kā arī pasākumiem tiesībaizsardzības efektivitātes palielināšanai un to tiesu iestāžu stiprināšanai, kas iesaistītas cīņā pret terorismu, organizēto noziedzību un visu veidu nelegālo tirdzniecību;
e)
atbalsts saskaņā ar starptautiskiem standartiem cilvēktiesību un tiesiskuma jomā izveidotām starptautiskām krimināltiesām un īpašām valstu tiesām, patiesības noskaidrošanas un samierināšanas komisijām un mehānismiem, ar ko tiesiskā ceļā izskata prasības par cilvēktiesību ievērošanu un ar ko apstiprina un piešķir īpašumtiesības;
f)
atbalsts pasākumiem, kas vajadzīgi, lai sāktu pamatinfrastruktūras, mājokļu, sabiedrisko celtņu un ekonomisko līdzekļu un būtisko ražošanas jaudu atjaunošanu, un citiem pasākumiem saimniecisko darbību atsākšanai, nodarbinātības veidošanai un ilgtspējīgai sociālajai attīstībai nepieciešamo minimālo apstākļu nodrošināšanai;
g)
atbalsts civiliem pasākumiem, kas saistīti ar bijušo kaujinieku un viņu ģimeņu demobilizāciju un reintegrāciju pilsoniskajā sabiedrībā, un, ja nepieciešams, viņu repatriāciju, kā arī pasākumiem, kas paredzēti bērnu kareivju un sieviešu kareivju problēmu risināšanai;
h)
atbalsts pasākumiem, ar kuriem mazina bruņoto spēku pārstrukturēšanas sociālās sekas;
i)
atbalsts pasākumiem, kas saskaņā ar Savienības sadarbības politiku un tās mērķiem paredzēti, lai risinātu civiliedzīvotāju sociāli ekonomiskās problēmas saistībā ar kājnieku mīnu, nesprāgušas munīcijas vai citu sprādzienbīstamu kara palieku atrašanos attiecīgajā teritorijā. Darbības, ko finansē saskaņā ar šo regulu, var ietvert inter alia izglītošanu par riskiem, mīnu atklāšanu un atmīnēšanu, kā arī ar to saistītu krājumu iznīcināšanu;
j)
atbalsts pasākumiem, kas saskaņā ar Savienības sadarbības politiku un tās mērķiem ir paredzēti, lai apkarotu šaujamieroču, kājnieku ieroču un vieglo ieroču nelikumīgu izmantošanu un piekļuvi tiem;
k)
atbalsts pasākumiem, lai krīzes vai konfliktu situācijā nodrošinātu sieviešu un bērnu īpašo vajadzību ievērošanu, tostarp pienācīgi ņemot vērā viņu neaizsargātību pret dzimuma vardarbību;
l)
atbalsts bruņotu konfliktu upuru rehabilitācijai un reintegrācijai, tostarp pasākumiem, ar ko nodrošina sieviešu un bērnu īpašo vajadzību ievērošanu;
m)
atbalsts pasākumiem, ar ko veicina un aizsargā cilvēktiesību, pamatbrīvību, demokrātijas un tiesiskuma, kā arī attiecīgo starptautisko tiesību aktu ievērošanu;
n)
atbalsts sociāli ekonomiskiem pasākumiem, ar ko sekmē taisnīgu piekļuvi dabas resursiem un pārredzamu to pārvaldību krīzes un iespējamas krīzes situācijā, tostarp miera veidošanas procesā;
o)
atbalsts pasākumiem, lai saistībā ar politisko un drošības situāciju risinātu pēkšņas iedzīvotāju pārvietošanās iespējamo ietekmi, tostarp pasākumiem, ar kuriem krīzes un iespējamas krīzes situācijā, tostarp miera veidošanas procesā, nodrošina to kopienu vajadzības, uz kurām pārceļas civiliedzīvotāji;
p)
atbalsts pasākumiem, ar ko veicina pilsoniskās sabiedrības attīstību un organizētību un sekmē tās līdzdalību politikas procesā, tostarp pasākumiem sieviešu lomas palielināšanai šādos procesos, un pasākumiem neatkarīgu, plurālistisku un profesionālu plašsaziņas līdzekļu darbības veicināšanai;
q)
atbalsts pasākumiem, ko veic tādu dabas vai cilvēka izraisītu katastrofu gadījumos, kas apdraud stabilitāti, un sabiedrības veselības apdraudējuma gadījumos, kas saistīti ar pandēmiju, kad trūkst Savienības humānās palīdzības un civilās aizsardzības pasākumu, vai gadījumos, kad šie pasākumi ir jāpapildina.
3. Situācijās, kas šā panta minētas 1. punktā, Savienība var sniegt arī tehnisku un finansiālu palīdzību, kas nav skaidri minēta šā panta 2. punktā. Šādu palīdzību sniedz, veicot tikai 7. panta 2. punktā minētos ārkārtas palīdzības pasākumus, kas atbilst visiem šiem nosacījumiem:
a)
tie ietilpst šīs regulas vispārējā darbības jomā un atbilst 1. panta 4. punkta a) apakšpunktā izklāstītajiem konkrētajiem mērķiem;
b)
to ilgums ir ierobežots līdz 7. panta 2. punktā paredzētajam termiņam;
c)
tos parasti veiktu saskaņā ar citiem Savienības ārējās palīdzības instrumentiem vai ar citiem šīs regulas komponentiem, bet tādēļ, ka attiecīgajā situācijā ir jārīkojas steidzami, tie būtu jārisina ar krīzes vai iespējamas krīzes novēršanas pasākumiem.
4. pants
Palīdzība konfliktu novēršanai, miera veidošanai un gatavībai krīzēm
1. Savienība saskaņā ar 1. panta 4. punkta b) apakšpunktā minētajiem konkrētajiem mērķiem piešķir tehnisku un finansiālu palīdzību. Šāda palīdzība attiecas uz atbalstu pasākumiem, kuru mērķis ir Savienības un tās partneru spēju veidošana un stiprināšana, lai novērstu konfliktus, veidotu mieru un risinātu vajadzības, kas rodas pirms krīzes un pēc tās, ciešā sadarbībā ar Apvienoto Nāciju Organizāciju un citām starptautiskām, reģionālām un apakšreģionālām organizācijām, un valsts un pilsoniskās sabiedrības dalībniekiem, cenšoties:
a)
politikas veidošanā un politikas īstenošanā veicināt agrīnu brīdināšanu un uz iespējamu konfliktu vērstu risku analīzi;
b)
sekmēt un vairot spējas veicināt uzticību, starpniecību, dialogu un samierināšanu, īpaši lai novērstu spriedzi starp kopienām;
c)
stiprināt spējas, lai piedalītos un izvietotu spēkus civilās stabilizācijas misijās;
d)
uzlabot atjaunošanas procesus pēc konfliktiem un katastrofām saistībā ar politisko un drošības situāciju;
e)
ierobežot to, ka dabas resursus izmanto konfliktu finansēšanai, un atbalstīt to, lai iesaistītās personas ievērotu tādas iniciatīvas kā Kimberli procesa sertifikācijas sistēma, jo īpaši attiecībā uz to, lai vietējā mērogā īstenotu efektīvu kontroli pār dabas resursu ieguvi un tirdzniecību.
2. Šajā pantā minētie pasākumi:
a)
ietver zinātības nodošanu, informācijas un paraugprakses apmaiņu, riska vai draudu izvērtējumu, pētījumus un analīzi, agrīnās brīdināšanas sistēmas, apmācību un pakalpojumu sniegšanu;
b)
palīdz vēl vairāk attīstīt strukturālo dialogu par miera veidošanas jautājumiem;
c)
var ietvert tehnisku un finansiālu atbalstu miera un valsts veidošanas darbību atbalstam.
5. pants
Palīdzība globālu un starpreģionālu, kā arī iespējamu apdraudējumu novēršanai
1. Savienība saskaņā ar 1. panta 4. punkta c) apakšpunktā minētajiem konkrētajiem mērķiem piešķir tehnisku un finansiālu palīdzību šādās jomās:
a)
draudi sabiedriskajai kārtībai, personu aizsardzībai un drošībai, kritiskajai infrastruktūrai un sabiedrības veselībai;
b)
ar ķīmiskiem, bioloģiskiem, radioloģiskiem materiāliem un aktīvām vielām un kodolmateriāliem vai aktīvajām kodolvielām saistītu tīši radītu, nejaušu vai dabiskas izcelsmes risku mazināšana un gatavība tiem;
2. Šā panta 1. punkta a) apakšpunktā minētajās jomās palīdzība attiecas uz pasākumiem, kuru mērķis ir:
a)
to tiesībaizsardzības iestāžu un tiesu, kā arī to civilo iestāžu spēju stiprināšana, kas iesaistītas cīņā pret terorismu, organizēto noziedzību, tostarp kibernoziedzību, un visu veidu nelegālo tirdzniecību un nodrošina efektīvu nelegālās tirdzniecības un tranzīta kontroli;
b)
draudu novēršana kritiskajai infrastruktūrai, kas var ietvert starptautiskus pārvadājumus, tostarp pasažieru un kravas transportu, enerģijas ražošanu un sadali, elektroniskos informācijas un sakaru tīklus. Pasākumi īpaši attiecas uz reģionu sadarbību un starptautisku standartu īstenošanu riska apzināšanā, neaizsargātības analīzē, gatavībā ārkārtas situācijām, brīdinājumu un seku pārvaldībā;
c)
piemērotas rīcības nodrošināšana, ja rodas ievērojami draudi sabiedrības veselībai, tostarp pēkšņas epidēmijas ar iespējamu pārrobežu ietekmi;
d)
to globālo un reģionālo klimata pārmaiņu seku novēršana, kam ir iespējama destabilizējoša ietekme uz mieru un drošību.
3. Attiecībā uz 2. punkta a) apakšpunktā minētajiem:
a)
prioritāti piešķir reģionu sadarbībai, kas ietver divas vai vairākas trešās valstis, kuras ir skaidri izteikušas politisko gribu risināt radušās problēmas. Sadarboties cīņā pret terorismu var arī ar atsevišķām valstīm, reģioniem vai starptautiskām, reģionālām un apakšreģionālām organizācijām;
b)
tie šajā jomā ir īpaši vērsti uz labu pārvaldi un ir saskaņā ar starptautiskajiem tiesību aktiem;
c)
attiecībā uz palīdzību iestādēm, kas ir iesaistītas cīņā pret terorismu, prioritāti piešķir atbalsta pasākumiem pret terorismu vērstu tiesību aktu izstrādei un stiprināšanai, finanšu, muitas un imigrācijas tiesību aktu īstenošanai un izmantošanai, tādu procedūru izstrādei tiesībaizsardzības jomā, kas ir saskaņotas ar visaugstākajiem starptautiskajiem standartiem un kas atbilst starptautiskajām tiesībām, demokrātiskas kontroles un iestāžu uzraudzības mehānismu nostiprināšanai, kā arī vardarbīga radikālisma novēršanai;
d)
attiecībā uz palīdzību saistībā ar narkotiku problemātiku pienācīgu uzmanību velta starptautiskajai sadarbībai, kas vērsta uz paraugprakses veicināšanu pieprasījuma, ražošanas un nodarītā kaitējuma samazināšanai;
4. Palīdzība 1. punkta b) apakšpunktā minētajās jomās attiecas uz pasākumiem, kuru mērķis ir:
a)
civilo pētījumu veicināšana, uzskatot tos par alternatīvu pētniecībai aizsardzības jomā;
b)
atbalsts drošības praksei civilos objektos, kur tiek uzglabāti vai civilo pētījumu programmu vajadzībām tiek izmantoti jutīgi ķīmiskie, bioloģiskie, radioloģiskie materiāli un aktīvās vielas un kodolmateriāli vai aktīvās kodolvielas;
c)
īstenojot Savienības sadarbības politiku un tās mērķus, atbalsta sniegšana civilo infrastruktūru izveidei un atbilstošiem civilajiem pētījumiem, kas nepieciešami tādu ar ieročiem saistītu objektu un teritoriju likvidēšanai, sanācijai vai pārveidošanai, par kuriem paziņots, ka tie vairs nav aizsardzības programmas daļa;
d)
to kompetento civilās pārvaldes iestāžu spēju palielināšana, kas ir iesaistītas efektīvas kontroles izveidē un piemērošanā attiecībā uz ķīmisko, bioloģisko, radioloģisko materiālu un aktīvo vielu un kodolmateriālu vai aktīvo kodolvielu nelegālu tirdzniecību (tostarp to ražošanas vai piegādes iekārtām);
e)
tiesiskā regulējuma un iestāžu spēju pilnveidošana divējāda lietojuma preču eksporta efektīvas kontroles ieviešanai un piemērošanai, tostarp reģionālās sadarbības pasākumi;
f)
efektīvas civilās sagatavotības katastrofām, ārkārtas situāciju paredzēšanas, reaģēšanas uz krīzēm, kā arī spējas veikt vides attīrīšanas pasākumus izveide.
III SADAĻA
PLĀNOŠANA UN ĪSTENOŠANA
6. pants
Vispārīgās pamatnostādnes
Savienības palīdzību sniedz saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 236/2014:
a)
regulas 7. pantā minētajiem ārkārtas palīdzības pasākumiem un pagaidu reaģēšanas programmām;
b)
regulas 8. pantā minētajiem tematiskiem stratēģijas dokumentiem un daudzgadu indikatīvajām programmām;
c)
gada rīcības programmām, individuāliem pasākumiem un īpašiem pasākumiem;
d)
atbalsta pasākumiem.
7. pants
Ārkārtas palīdzības pasākumi un pagaidu reaģēšanas programmas
1. Šīs regulas 3. pantā paredzēto Savienības atbalstu sniedz, izmantojot ārkārtas palīdzības pasākumus un pagaidu reaģēšanas programmas.
2. Šīs regulas 3. panta 1. punktā minētajās situācijās Komisija var pieņemt ārkārtas palīdzības pasākumus, kuri atbilst 3. panta 3. punktā minētajiem nosacījumiem. Šādu ārkārtas palīdzības pasākumu maksimālais ilgums var būt 18 mēneši, un tos var pagarināt vēl divas reizes uz laiku līdz sešiem mēnešiem (maksimāli līdz kopējam ilgumam - 30 mēneši), ja to īstenošanu kavē objektīvi un neparedzēti šķēršļi, ar noteikumu, ka nepalielinās pasākuma veikšanai paredzēto līdzekļu apjoms.
Ilgstošas krīzes un konflikta gadījumā Komisija var pieņemt otru ārkārtas palīdzības pasākumu, kura ilgums var būt līdz 18 mēnešiem.
Šā punkta pirmajā un otrajā daļā minēto ārkārtas palīdzības pasākumu kopējais ilgums nav vairāk par 36 mēnešiem.
3. Ja ārkārtas palīdzības pasākums izmaksā vairāk nekā EUR 20 000 000, šo pasākumu pieņem saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 236/2014 16. panta 3. punktā minēto pārbaudes procedūru.
4. Pirms Komisija pieņem vai pagarina ārkārtas palīdzības pasākumu, kuru izmaksas nepārsniedz EUR 20 000 000, tā informē Padomi par tā veidu un mērķiem un par plānoto finansējumu. Tāpat Komisija informē Padomi, pirms tā veic būtiskas izmaiņas jau pieņemtajos ārkārtas palīdzības pasākumos. Plānojot un vēlāk īstenojot šādus pasākumus, Komisija ņem vērā attiecīgo Padomes politikas pieeju, lai nodrošinātu Savienības ārējās darbības konsekvenci.
5. Pēc iespējas ātrāk pēc ārkārtas palīdzības pasākuma pieņemšanas un katrā ziņā ne vēlāk kā triju mēnešu laikā pēc minētās pieņemšanas Komisija ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei, sniedzot pārskatu par pieņemtā pasākuma veidu, kontekstu un pamatojumu, tostarp par tā papildināmību ar Savienības esošo un plānoto reaģēšanu.
6. Komisija saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 236/2014 16. panta 3. punktā minēto pārbaudes procedūru var pieņemt pagaidu reaģēšanas programmas, lai iedibinātu vai atjaunotu būtiskākos nosacījumus, kas nepieciešami Savienības ārējās sadarbības politikas efektīvai īstenošanai.
Pagaidu reaģēšanas programmas izstrādā, pamatojoties uz ārkārtas palīdzības pasākumiem.
7. Komisija savlaicīgi pienācīgi informē Eiropas Parlamentu par 3. pantā paredzētās Savienības palīdzības plānošanu un īstenošanu, tostarp par paredzētā finansējuma apmēru, un informē Eiropas Parlamentu arī gadījumā, ja tā veic būtiskas izmaiņas minētajā palīdzībā vai tās ilguma pagarinājumus.
8. pants
Tematiskie stratēģijas dokumenti un daudzgadu indikatīvās programmas
1. Tematiskie stratēģijas dokumenti veido vispārēju pamatu atbalsta sniegšanai saskaņā ar 4. un 5. pantu. Tematiskie stratēģijas dokumenti nodrošina satvaru sadarbībai starp Savienību un attiecīgajām partnervalstīm vai reģioniem.
2. Tematisko stratēģijas dokumentu sagatavošana un īstenošana atbilst atbalsta efektivitātes principiem, piemēram, partnerattiecības, koordināciju un attiecīgā gadījumā saskaņošanu. Šajā nolūkā nodrošina tematisko stratēģijas dokumentu atbilstību un nedublēšanos ar plānošanas dokumentiem, kas ir apstiprināti vai pieņemti saskaņā ar citiem Savienības ārējās palīdzības instrumentiem.
Tematiskie stratēģijas dokumenti principā balstās uz Savienības vai attiecīgā gadījumā attiecīgo dalībvalstu dialogu ar iesaistīto partnervalsti vai reģionu, tostarp pilsonisko sabiedrību un reģionālajām un vietējām iestādēm, lai nodrošinātu attiecīgās valsts vai reģiona pietiekamu atbildības uzņemšanos par plānošanas procesu.
Plānošanas procesa agrīnā posmā Savienība un dalībvalstis savstarpēji apspriežas, lai sekmētu sadarbības pasākumu saskaņotību un papildināmību.
3. Katram tematiskajam stratēģijas dokumentam pievieno daudzgadu indikatīvo programmu, kurā ir apkopotas Savienības finansējumam izvēlētās prioritārās jomas, konkrēti mērķi, gaidāmie rezultāti, darbības rādītāji un Savienības palīdzības sniegšanas grafiks.
Daudzgadu indikatīvajās programmās nosaka indikatīvos finanšu piešķīrumus katrai to programmai, ņemot vērā attiecīgo partnervalstu vai reģionu vajadzības un konkrētās grūtības. Vajadzības gadījumā finanšu piešķīrumu var norādīt kā summas diapazonu.
4. Komisija tematiskos stratēģijas dokumentus apstiprina un daudzgadu indikatīvās programmas pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta Regulu (ES) Nr. 236/2014 16. panta 3. punktā. Šo procedūru piemēro arī tematisko stratēģijas dokumentu vai daudzgadu indikatīvās programmas būtiskas pārskatīšanas gadījumā.
5. Pārbaudes procedūru, kas minēta Regulu (ES) Nr. 236/2014 16. panta 3. punktā, nepiemēro tematisko stratēģijas dokumentu un daudzgadu indikatīvo programmu nebūtisku grozījumu vai tehnisku pielāgojumu gadījumā, pārvietojot līdzekļus starp indikatīvajiem finanšu piešķīrumiem katrai prioritārajai jomai vai palielinot vai samazinot sākotnējā indikatīvā finanšu piešķīruma summu par ne vairāk kā 20 %, taču nepārsniedzot EUR 10 000 000, ar noteikumu, ka šādi grozījumi vai tehniski pielāgojumi neietekmē šajos dokumentos noteiktās prioritārās jomas un mērķus.
Šādā gadījumā par grozījumiem vai tehniskiem pielāgojumiem nekavējoties ziņo Eiropas Parlamentam un dalībvalstu pārstāvjiem 11. pantā minētajā komitejā.
6. Pienācīgi pamatotos steidzamības gadījumos, kas saistīti ar vajadzību pēc ātras Savienības rīcības, Komisija var izdarīt izmaiņas tematiskajos stratēģijas dokumentos un daudzgadu indikatīvajās programmās saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 236/2014 16. panta 4. punktu.
7. Izstrādājot jebkādus plānus vai plānu pārskatus pēc Regulu (ES) Nr. 236/2014 17. pantā minētā starpposma izvērtēšanas ziņojuma publicēšanas, ņem vērā minētajā ziņojumā iekļautos rezultātus, atzinumus un secinājumus.
9. pants
Pilsoniskā sabiedrība
Šajā regulā paredzēto pasākumu sagatavošana, plānošana, īstenošana un pārraudzība tiek veikta, apspriežoties ar pilsonisko sabiedrību, cik vien tas ir iespējams un lietderīgi.
10. pants
Cilvēktiesības
1. Komisija nodrošina, ka pasākumi, kas saskaņā ar šo regulu pieņemti saistībā ar terorisma un organizētās noziedzības apkarošanu, tiek īstenoti saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, tostarp starptautiskajām humanitārajām tiesībām.
2. Saskaņā ar ES Stratēģisko satvaru un rīcības plānu par cilvēktiesībām un demokrātiju Komisijas izstrādā darbības norādes, ar ko nodrošina cilvēktiesību ņemšanu vērā, plānojot un īstenojot 1. punktā minētos pasākumus, jo īpaši attiecībā uz spīdzināšanas un citas nežēlīgas, necilvēcīgas vai pazemojošas rīcības novēršanu un pienācīga procesa ievērošanu, tostarp nevainīguma prezumpcija, tiesības uz taisnīgu tiesu, tiesības uz aizstāvību. Skaidri noteiktu cilvēktiesību perspektīvu iekļauj arī pasākumos, ar ko risina kiberdrošības un kibernoziedzības apkarošanas jautājumus.
3. Komisija rūpīgi uzrauga 1. punktā minēto pasākumu īstenošanu, lai nodrošinātu šādas īstenošanas atbilstību minētajiem pienākumiem cilvēktiesību jomā. Komisija iekļauj ar to saistītu informāciju savos regulārajos ziņojumos.
IV SADAĻA
NOBEIGUMA NOTEIKUMI
11. pants
Komiteja
Komisijai palīdz komiteja (“Stabilitātes un miera instrumenta komiteja”). Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē.
12. pants
Eiropas Ārējās darbības dienests
Šo regulu piemēro saskaņā ar Lēmumu 2010/427/ES, jo īpaši ar tā 9. pantu.
13. pants
Finansējums
1. Šīs regulas īstenošanai paredzētais finansējums laikposmam no 2014. gada līdz 2020. gadam ir EUR 2 338 719 000.
2. Gada apropriācijas piešķir Eiropas Parlaments un Padome atbilstīgi daudzgadu finanšu shēmai.
3. Laikposmā no 2014. gada līdz 2020. gadam
a)
vismaz 70 procentpunktus no finansējuma piešķir pasākumiem, uz kuriem attiecas 3. pants, un
b)
deviņus procentpunktus no finansējuma piešķir pasākumiem, uz kuriem attiecas 4. pants.
14. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2014. gada 1. janvāra līdz 2020. gada 31. decembrim.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Strasbūrā, 2014. gada 11. marts