РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 18 март 2014 година
за отхвърляне на предложението за регламент за изпълнение за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и произведени от Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd и Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd
(2014/149/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 г. за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (1), и по-специално член 9 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия, представено след консултация с консултативния комитет,
като има предвид, че:
(1)
На 5 октомври 2006 г. Съветът прие Регламент (ЕО) № 1472/2006 (оспорваният регламент) за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и Виетнам (2). След преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на мерките този срок беше удължен с Регламент за изпълнение (ЕС) № 1294/2009 на Съвета (3). Срокът на действие на тези мерки изтече на 31 март 2011 г.
(2)
Някои производители износители подадоха жалби до Общия съд с искане за отмяна на оспорвания регламент. Общият съд отхвърли тези жалби (4). На етапа на обжалване обаче в решенията си от 2 февруари 2012 г. по дело C-249/10 P, Brosmann и др./Съвет и от 15 ноември 2012 г. по дело C-247/10 P, Zhejiang Aokang Shoes/Съвет (съдебните решения) Съдът отмени решенията на Общия съд и отмени Регламент (ЕО) № 1472/2006 в частта, която се отнася до жалбоподателите. По-специално Съдът констатира, че Комисията е трябвало да разгледа исканията, подадени от жалбоподателите с оглед да се ползват от третиране като дружества, работещи в условията на пазарна икономика (ТДПИ), в съответствие с член 2, параграф 7, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 1225/2009, както и че не е изключено, че подобно разглеждане би могло да доведе до налагане на жалбоподателите на по-ниско антидъмпингово мито.
(3)
С известие, публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (5), Комисията уведоми засегнатите от съдебните решения производители износители, че е решила да възобнови процедурата по замяна на отменените части на оспорвания регламент и да проучи въпроса дали тези производители са работили преобладаващо в условията на пазарна икономика през съответния период.
(4)
На 19 февруари 2014 г. Комисията прие предложението за регламент за изпълнение на Съвета за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и произведени от Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd и Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd (предложението). В предложението се заявява, че разглеждането на заявленията за ТДПИ е показало, че засегнатите от съдебните решения производители износители не са работили преобладаващо в условията на пазарна икономика през съответния период, че във връзка с това ТДПИ трябва да бъде отказано на тези производители износители и че следователно антидъмпинговото мито, първоначално наложено с оспорвания регламент, следва да бъде въведено отново. За тази цел предложението би въвело отново окончателно антидъмпингово мито за засегнатите от съдебните решения производители износители за периода на прилагане на оспорвания регламент.
(5)
Член 1, параграф 4 от предложението гласи, както следва: „Прилагат се действащите разпоредби в областта на митническите сборове, с изключение на член 221 от Регламент (ЕИО) № 2913/1992 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността (6). Уведомяването на длъжника за размера на сборовете може да се извърши след повече от три години от датата на възникване на митническото задължение, но не по-късно от две години след влизане в сила на настоящия регламент.“
С член 221, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 2913/1992 (Митническия кодекс) се въвежда давност за уведомяването за повторно наложено антидъмпингово мито на длъжника за всеки внос, който е извършен преди повече от три години, при условие че този период не е бил прекъсван поради обжалване по смисъла на член 243 от Митническия кодекс. Член 1, параграф 4 от оспорвания регламент предвижда, че освен ако не е предвидено друго, се прилагат действащите разпоредби относно митата, и не съдържа дерогация от член 221, параграф 3 от Митническия кодекс. Доколкото първоначалното уведомяване на длъжника за задължението е оттеглено вследствие на съдебните решения, операторите биха могли да имат оправдани правни очаквания, че след като тригодишният срок, предвиден в член 221, параграф 3 от Митническия кодекс, е изтекъл, евентуалното повторно налагане на задължението е покрито с давност и следователно задължението е „погасено“ (7). След като задължението е погасено съгласно член 221, параграф 3 от Митническия кодекс, повторното му налагане с обратно действие би нарушило оправданите правни очаквания на засегнатите оператори.
В заключение оценката на Съвета е, че прилагането с обратно действие на дерогацията от член 221, параграф 3 от Митническия кодекс не е възможно в този случай, тъй като би нарушило оправданите правни очаквания на засегнатите оператори.
(6)
Без дерогацията с обратно действие от член 221, параграф 3, на практика повторното налагане на митата би имало много ограничени финансови последици, тъй като срокът на действие на първоначалните мерки изтече на 31 март 2011 г.
(7)
Освен това жалбоподателите не са представили елементи, доказващи, че приемането на предлаганата мярка би имало въздействие върху тях.
(8)
Съдът отмени оспорвания регламент в неговата цялост, дотолкова доколкото той се отнася до жалбоподателите. Следователно действието на съдебните решения по отношение на отменената мярка не зависи от допълнителен акт, който да бъде приет от институциите. Във връзка с това Съветът заключава, че член 266 от Договора за функционирането на Европейския съюз не задължава институциите повторно да наложат митата в настоящия случай,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Предложението за регламент за изпълнение на Съвета за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и произведени от Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd и Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd, се отхвърля и процедурата по отношение на тези производители се прекратява.
Член 2
Настоящото решение влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 18 март 2014 година.
PADOMES ĪSTENOŠANAS LĒMUMS
(2014. gada 18. marts),
ar ko noraida priekšlikumu Īstenošanas regulai, ar kuru atkārtoti nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa un kurus ražo Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd un Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd
(2014/149/ES)
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1225/2009 (2009. gada 30. novembris) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (1), un jo īpaši tās 9. pantu,
ņemot vērā priekšlikumu, ko Eiropas Komisija iesniedza pēc apspriešanās ar Padomdevēju komiteju,
tā kā:
(1)
Padome 2006. gada 5. oktobrī pieņēma Regulu (EK) Nr. 1472/2006 (2) (“apstrīdētā regula”), ar kuru uzlika galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasēja pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa. Pēc termiņa beigu pārskatīšanas minētos pasākumus turpināja attiecināt ar Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1294/2009 (3). Šie pasākumi zaudēja spēku 2011. gada 31. martā.
(2)
Daži ražotāji eksportētāji Vispārējā tiesā cēla prasību atcelt apstrīdēto regulu. Vispārējā tiesa minētās prasības noraidīja (4). Tomēr, pamatojoties uz apelācijas sūdzībām, Tiesa ar 2012. gada 2. februāra spriedumu lietā C-249/10 P Brosmann un citi/Padome un ar 2012. gada 15. novembra spriedumu lietā C-247/10 P Zhejiang Aokang Shoes/Padome (“spriedumi”) atcēla Vispārējās tiesas spriedumus un atcēla Regulu (EK) Nr. 1472/2006 daļā, kas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzējām. Jo īpaši - Tiesa konstatēja, ka Komisijai bija jāizskata pieprasījumi, ko tai iesniegušas apelācijas sūdzības iesniedzējas, lūdzot tām piešķirt uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos (turpmāk - TER), statusu atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunktam, un ka nav iespējams izslēgt, ka šādas izskatīšanas rezultātā sūdzības iesniedzējām piemērotais antidempinga maksājums būtu zemāks.
(3)
Ar Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicēto paziņojumu (5) Komisija informēja tos ražotājus eksportētājus, uz kuriem attiecas spriedumi, par savu lēmumu atsākt atcelto apstrīdētās regulas daļu aizvietošanas procedūru un pārbaudīt, vai attiecīgajā laikposmā attiecībā uz minētajiem ražotājiem dominējuši tirgus ekonomikas apstākļi.
(4)
Komisija 2014. gada 19. februārī nāca klajā ar priekšlikumu Padomes Īstenošanas regulai, ar kuru atkārtoti nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa un kurus ražo Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd un Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd (“priekšlikums”). Priekšlikumā minēts, ka TER pieprasījumu izskatīšana pierāda to, ka ražotāji eksportētāji, uz kuriem attiecas spriedumi, attiecīgajā periodā nav darbojušies tirgus ekonomikas apstākļos; ka līdz ar to visiem minētajiem ražotājiem eksportētājiem ir jāatsaka TER un ka attiecīgi būtu jāatjauno ar apstrīdēto regulu sākotnēji uzliktais antidempinga maksājums. Šajā sakarā ar priekšlikumu attiecībā uz ražotājiem eksportētājiem, uz kuriem attiecas spriedumi, apstrīdētās regulas piemērošanas laikposmā tiktu atjaunots galīgais antidempinga maksājums.
(5)
Priekšlikumā 1. panta 4. punkts ir šāds: “Tiek piemēroti spēkā esošie noteikumi, kas attiecas uz muitas nodokļiem, izņemot 221. pantu Padomes Regulā (EEK) Nr. 2913/92 (1992. gada 12. oktobris) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (6). Nodokļa summas paziņošana parādniekam var notikt vēlāk kā trīs gadus pēc muitas parāda rašanās, bet ne vēlāk kā divus gadus pēc šīs regulas spēkā stāšanās.”
Regulas (EEK) Nr. 2913/92 (“Muitas kodekss”) 221. panta 3. punkts paredz noilgumu attiecībā uz paziņošanu parādniekam par antidempinga maksājuma atkārtotu noteikšanu importam, kas veikts vairāk nekā pirms trim gadiem, - ar noteikumu, ka minētais laikposms nav ticis apturēts pārsūdzības procesa laikā saskaņā ar Muitas kodeksa 243. pantu. Apstrīdētās regulas 1. panta 4. punktā bija paredzēts, ka - ja vien nav noteikts citādi - jāpiemēro spēkā esošie noteikumi par muitas nodokļiem, un tajā nebija ietverta nekāda atkāpe no Muitas kodeksa 221. panta 3. punkta. Tā kā pēc spriedumu pasludināšanas sākotnējais parādniekam sniedzamais paziņojums par parādu tika anulēts, uzņēmēji varēja tiesiski paļauties uz to, ka pēc tam, kad būs beidzies Muitas kodeksa 221. panta 3. punktā noteiktais trīs gadu laikposms, parāda atkārtotai noteikšanai būs iestājies noilgums un tas attiecīgi tiks dzēsts (7). Tiklīdz parāds ir dzēsts saskaņā ar 221. panta 3. punktu, tā atkārtota noteikšana ar atpakaļejošu spēku tādējādi aizskartu attiecīgo uzņēmēju tiesisko paļāvību.
Noslēdzot - Padome uzskata, ka šajā gadījumā nav iespējams ar atpakaļejošu spēku piemērot atkāpi no Muitas kodeksa 221. panta 3. punkta, jo tādējādi tiktu aizskarta attiecīgo uzņēmēju tiesiskā paļāvība.
(6)
Nepiemērojot ar atpakaļejošu spēku atkāpi no 221. panta 3. punkta, maksājuma atkārtotai noteikšanai praktiski būtu ļoti ierobežotas finansiālas sekas, jo sākotnējie pasākumi zaudēja spēku 2011. gada 31. martā.
(7)
Turklāt sūdzību iesniedzēji nesniedza informāciju, ar ko pierāda, ka viņus ietekmētu ierosinātā pasākuma pieņemšana.
(8)
Tiesa pilnībā ir atcēlusi apstrīdēto regulu, ciktāl tā attiecas uz apelācijas sūdzību iesniedzējām. Līdz ar to spriedumu ietekme attiecībā uz atcelto pasākumu nav atkarīga no papildu tiesību akta, kas jāpieņem iestādēm. Tāpēc Padome secina, ka no Līguma par Eiropas Savienības darbību 266. panta iestādēm neizriet pienākums konkrētajā lietā atkārtoti noteikt maksājumus,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Priekšlikums Padomes Īstenošanas regulai, ar kuru atkārtoti nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa un kurus ražo Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd un Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd, ir noraidīts, un procedūra saistībā ar minētajiem ražotājiem ir pabeigta.
2. pants
Šis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Briselē, 2014. gada 18. martā