РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 525/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 21 май 2013 година
относно механизъм за мониторинг и докладване на емисиите на парникови газове и за докладване на друга информация, свързана с изменението на климата, на национално равнище и на равнището на Съюза и отмяна на Решение № 280/2004/ЕО
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 192, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
С Решение № 280/2004/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 г. относно механизма за мониторинг на емисиите на парникови газове в Общността и прилагане на Протокола от Киото (4) беше създадена рамка за мониторинг на антропогенните емисии на парникови газове по източници и поглъщанията на парникови газове по поглътители, за оценка на напредъка по отношение на спазването на ангажиментите, свързани с тези емисии, и за изпълнение на изискванията за мониторинг и докладване съгласно Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации по изменение на климата (РКООНИК) (5) и Протокола от Киото (6) в Съюза. За да се вземат предвид най-новите и бъдещите насоки на развитие в международен план, свързани с РКООНИК и Протокола от Киото, и за да се изпълнят новите изисквания за мониторинг и докладване, предвидени в правото на Съюза, решение № 280/2004/ЕО следва да бъде заменено.
(2)
Решение № 280/2004/ЕО следва да бъде заменено с регламент предвид по-големия обхват на правото на Съюза, включването на допълнителни категории лица, до които се отнасят задълженията, по-комплексното и в голяма степен техническо естество на въведените разпоредби, нарасналата нужда от уеднаквени правила, приложими в целия Съюз, както и с цел да се улесни прилагането.
(3)
Крайната цел на РКООНИК е стабилизирането на концентрациите на парникови газове в атмосферата на ниво, което би предотвратило опасна антропогенна намеса в климатичната система. За постигането на тази цел общото повишение на световната средногодишна температура на повърхността не трябва да надхвърля прединдустриалните равнища с повече от 2 °C.
(4)
Съществува необходимост от задълбочен мониторинг и докладване и от редовна оценка на емисиите на парникови газове в Съюза и държавите членки, както и на усилията на Съюза и държавите членки за противодействие на изменението на климата.
(5)
Решение 1/CP.15 на Конференцията на страните по РКООНИК („Решение 1/CP.15“) и Решение 1/CP.16 на Конференцията на страните по РКООНИК („Решение 1/CP.16“) допринесоха значително за напредъка към преодоляването на свързаните с изменението на климата предизвикателства по балансиран начин. С тези решения се въведоха нови изисквания за мониторинг и докладване, приложими към осъществяването на амбициозните намаления на емисиите, за които Съюзът и неговите държави членки са поели ангажимент, и се предостави помощ на развиващите се страни. В тези решения беше отчетено също, че е важно адаптирането към изменението на климата да се разглежда в същия приоритетен ред, както смекчаването на последиците от него. В Решение 1/СР.16 също се изисква развитите страни да разработят стратегии или планове за развитие с ниски нива на въглеродни емисии. Очаква се тези стратегии или планове да допринесат за изграждането на общество с ниски нива на въглеродни емисии и да осигурят траен висок растеж и устойчиво развитие, както и икономически ефективно преминаване към изпълнението на дългосрочната цел за климата с надлежно отчитане на междинните етапи. Настоящият регламент следва да улесни изпълнението на тези изисквания за мониторинг и докладване.
(6)
Наборът от правни актове на Съюза, приет през 2009 г., наричан „пакет относно климата и енергетиката“, и по-специално Решение № 406/2009/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. относно усилията на държавите членки за намаляване на техните емисии на парникови газове, необходими за изпълнение на ангажиментите на Общността за намаляване на емисиите на парникови газове до 2020 г. (7) и Директива 2009/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. за изменение на Директива 2003/87/ЕО с оглед подобряване и разширяване на схемата за търговия с квоти за емисии на парникови газове на Общността (8), отбелязва още един твърд ангажимент от страна на Съюза и държавите членки значително да намалят своите емисии на парникови газове. Системата на Съюза за мониторинг и докладване на емисиите следва също да бъде актуализирана в светлината на новите изисквания съгласно посочените два законодателни акта.
(7)
РКООНИК задължава Съюза и неговите държави членки да разработват, периодично да осъвременяват, да публикуват и да предоставят на Конференцията на страните национални инвентаризации на антропогенните емисии по източници и поглъщането от поглътители за всички парникови газове, неконтролирани от Монреалския протокол от 1987 г. за веществата, които нарушават озоновия слой, към Виенската конвенция за защита на озоновия слой (9) („Монреалски протокол“), като използват сравними методологии, договорени от Конференцията на страните.
(8)
В член 5, параграф 1 от Протокола от Киото се изисква от Съюза и от държавите членки да създадат и поддържат национална система за оценка на антропогенните емисии по източници и поглъщанията по поглътители за всички парникови газове, неконтролирани от Монреалския протокол, за да се гарантира изпълнението на другите разпоредби на Протокола от Киото. При спазването на това изискване Съюзът и държавите членки следва да прилагат ръководните принципи за националните системи, които се съдържат в приложението към Решение 19/CMP.1 на Конференцията на страните по РКООНИК, служеща като среща на страните по Протокола от Киото („Решение 19/СМР.1“). Освен това в Решение 1/СР.16 също се изисква въвеждането на национални мерки за оценка на антропогенните емисии по източници и поглъщанията по поглътители за всички парникови газове, неконтролирани от Монреалския протокол. Настоящият регламент следва да даде възможност тези две изисквания да бъдат изпълнени.
(9)
Кипър и Малта са включени в приложение I към РКООНИК съгласно Решение 10/CP.17 на Конференцията на страните по РКООНИК, което поражда действие от 9 януари 2013 г., и съответно Решение 3/CP.15 на Конференцията на страните по РКООНИК, което поражда действие от 26 октомври 2010 г.
(10)
Опитът при изпълнението на Решение № 280/2004/ЕО показа, че е необходимо да се увеличат взаимодействието и съгласуваността с докладването по други правни инструменти, по-специално с Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 г. за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността (10), с Регламент (ЕО) № 166/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 януари 2006 г. за създаване на Европейски регистър за изпускането и преноса на замърсители (11), с Директива 2001/81/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2001 г. относно националните тавани за емисии на някои атмосферни замърсители (12), с Регламент (ЕО) № 842/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 17 май 2006 г. относно някои флуорирани парникови газове (13) и с Регламент (ЕО) № 1099/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 г. относно статистиката за енергийния сектор (14). Макар рационализирането на изискванията за докладване да налага изменението на отделни правни инструменти, използването на съгласувани данни за докладване на емисиите на парникови газове е от решаващо значение, за да се осигури качеството на докладването на емисиите.
(11)
В четвъртия доклад за оценка на Междуправителствения комитет по изменение на климата (МКИК) беше установено, че потенциалът за глобално затопляне (ПГЗ) на азотния трифлуорид (NF3) е около 17 000 пъти по-голям от този на въглеродния диоксид (CO2). NF3 все по-често се използва в електрониката като заместител на перфлуорвъглеродите (PFC) и серния хексафлуорид (SF6). В съответствие с член 191, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) политиката на Съюза в областта на околната среда трябва да се основава на принципа на предпазните мерки. Този принцип изисква мониторинг на NF3, за да се оценят нивата на емисиите в Съюза и, ако е необходимо, да се определят действия за смекчаване на последиците.
(12)
Данните, които понастоящем се докладват от националните инвентаризации на парниковите газове, в националните регистри и в регистрите на Съюза, не са достатъчни, за да се определят на равнище държави членки емисиите на CO2 от гражданското въздухоплаване в национален мащаб, които не попадат в обхвата на Директива 2003/87/ЕО. При приемането на задължения за докладване Съюзът следва да не налага на държавите членки и на малките и средните предприятия (МСП) тежест, която не е пропорционална на преследваните цели. Емисиите на CO2 от полети, които не са обхванати от Директива 2003/87/ЕО, представляват само малка част от общите емисии на парникови газове и създаването на система за докладване на тези емисии би представлявало неоправдана тежест, като се имат предвид съществуващите изисквания за сектора в по-широк смисъл съгласно Директива 2003/87/ЕО. Ето защо емисиите на CO2 от категорията източник „1.А.3.А. гражданско въздухоплаване“ съгласно МКИК следва да се разглеждат като равни на нула за целите на член 3 и член 7, параграф 1 от Решение № 406/2009/ЕО.
(13)
За да се осигури ефективността на системата за мониторинг и докладване на емисиите на парникови газове, е необходимо да се избягва всякакво допълнително добавяне на финансова и административна тежест към тежестта, която държавите членки вече носят.
(14)
Докато емисиите и поглъщанията на парникови газове, свързани със земеползването, промените в земеползването и горското стопанство (ЗПЗГС), се отчитат за изпълнението на целта на Съюза за намаляване на емисиите съгласно Протокола от Киото, те не са част от целта за намаление с 20 % до 2020 г. съгласно пакета относно климата и енергетиката. Съгласно член 9 от Решение № 406/2009/ЕО от Комисията се изисква да извърши оценка на реда и условията за включване на емисиите и поглъщанията от дейности, свързани със ЗПЗГС, в ангажимента на Съюза за намаляване на емисиите на парникови газове, като гарантира постоянство и екологична насоченост на приноса от земеползването, от промените в земеползването и от горското стопанство и осигури точен мониторинг и отчитане на съответните емисии и поглъщания. От Комисията се изисква също да направи законодателно предложение по целесъобразност с цел то да влезе в сила от 2013 г. На 12 март 2012 г. Комисията представи на Европейския парламент и на Съвета предложение като първа стъпка към включването на сектора ЗПЗГС в ангажимента на Съюза за намаляване на емисиите, което доведе до приемането на Решение № 529/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2013 г. относно правила за отчитане на емисиите и поглъщанията на парникови газове, дължащи се на дейности във връзка със земеползването, промените в земеползването и горското стопанство и относно информация за действията, свързани с тези дейности (15).
(15)
Съюзът и държавите членки следва да се стремят да представят възможно най-актуална информация за своите емисии на парникови газове, по-специално в рамките на стратегията „Европа 2020“ и в определения за нея график. Настоящият регламент следва да дава възможност за изготвянето на такива оценки във възможно най-кратки срокове чрез използването на статистическа и друга информация, напр., доколкото е уместно, данни, получени с космически средства и предоставяни от програмата „Глобален мониторинг на околната среда и сигурността“ и от други сателитни системи.
(16)
Тъй като Комисията обяви, че възнамерява да предложи нови изисквания за мониторинг и докладване на емисиите от морския транспорт, в т.ч. необходимите изменения на настоящия регламент, настоящият регламент следва да не предопределя подобно предложение и поради това засега в него следва да не бъдат включвани разпоредби относно мониторинга и докладването на емисиите от морския транспорт.
(17)
Опитът при изпълнението на Решение № 280/2004/ЕО показа, че е необходимо да се подобрят прозрачността, точността, съгласуваността, пълнотата и сравнимостта на докладваната информация относно политиките, мерките и прогнозите. В Решение № 406/2009/ЕО от държавите членки се изисква да докладват прогнозирания напредък по отношение на изпълнението на техните задължения по това решение, включително информация относно националните политики и мерки, и национални прогнози. В стратегията „Европа 2020“ е изложена програма за интегрирана икономическа политика, в която от Съюза и държавите членки се изисква да положат допълнителни усилия за своевременно докладване относно политиките и мерките в областта на изменението на климата и относно предвиденото им въздействие върху емисиите. Създаването на системи на равнището на Съюза и на държавите членки, придружено от по-добри указания във връзка с докладването, следва значително да допринесе за постигането на тези цели. За да гарантира, че Съюзът изпълнява своите международни и вътрешни изисквания за докладване на прогнозите за парниковите газове, и да оцени напредъка му в изпълнението на неговите международни и вътрешни ангажименти и задължения, Комисията следва да може също така да изготвя и използва прогнозни оценки за парниковите газове.
(18)
Необходима е по-добра информация от държавите членки, за да се проследят напредъкът и действията им за адаптиране към изменението на климата. Тази информация е необходима, за да се разработи всеобхватна стратегия на Съюза за адаптация в съответствие с Бялата книга от 1 април 2009 г., озаглавена „Адаптиране спрямо изменението на климата - към европейска рамка за действие“. Докладването на информация относно адаптирането ще позволи на държавите членки да обменят добри практики и да преценяват своите потребности и равнището си на подготвеност за противодействие на изменението на климата.
(19)
Съгласно Решение 1/СР.15 Съюзът и държавите членки поеха ангажимент да предоставят съществено финансиране в подкрепа на действия за адаптиране и смекчаване на изменението на климата в развиващите се страни. В съответствие с точка 40 от Решение 1/СР.16 всяка развита страна, участваща в РКООНИК, трябва да подобри докладването относно финансовата и технологичната помощ и помощта за изграждане на капацитет, която предоставя на развиващите се страни, участващи в конвенцията. По-доброто докладване е от съществено значение, за да бъдат признати усилията, които Съюзът и държавите членки полагат в изпълнение на ангажиментите си. С Решение 1/СР.16 беше създаден и нов „технологичен механизъм“ за подобряване на международния трансфер на технологии. Настоящият регламент следва да осигури докладването на актуална информация за дейностите за трансфер на технологии към развиващите се страни въз основа на най-добрите налични данни.
(20)
С Директива 2008/101/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (16) беше изменена Директива 2003/87/ЕО като авиационните дейности бяха включени в схемата за търговия с квоти за емисии на парникови газове в Съюза. Директива 2003/87/ЕО съдържа разпоредби относно използването на приходите от търгове, докладването относно използването на приходите от търгове от държавите членки и действията, предприети съгласно член 3г от същата директива. В резултат на измененията, внесени с Директива 2009/29/ЕО, Директива 2003/87/ЕО понастоящем съдържа и разпоредби относно използването на приходите от търгове и постановява, че поне 50 % от тези приходи следва да се използват за целите на една или повече от дейностите, посочени в член 10, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО. Прозрачността при използването на приходите от търгове на квоти съгласно Директива 2003/87/ЕО е от ключова важност в подкрепа на ангажиментите на Съюза.
(21)
РКООНИК задължава Съюза и неговите държави членки да съставят, редовно да актуализират, да публикуват и да докладват на Конференцията на страните национални съобщения и двугодишни доклади, като използват насоките, методиките и форматите, договорени от Конференцията на страните. В Решение 1/СР.16 се настоява за по-добро докладване относно целите, свързани със смекчаването на изменението на климата, и относно финансовата и технологичната помощ и помощта за изграждане на капацитет, която се предоставя на развиващите се страни, участващи в конвенцията.
(22)
С Решение № 406/2009/ЕО сегашният годишен цикъл на докладване беше заменен с годишен цикъл от ангажименти, при което се изисква цялостен преглед на данните от инвентаризациите на парниковите газове в държавите членки в по-кратък срок от прегледа на данните от инвентаризациите съгласно РКООНИК, за да се даде възможност за гъвкавост и за прилагане на коригиращи мерки в края на съответната година, когато е необходимо. За да се гарантира, че оценката на спазването на Решение № 406/2009/ЕО се извършва по надежден, съгласуван, прозрачен и навременен начин, е необходимо да се установи на равнището на Съюза процедура за преглед на данните от инвентаризациите на парникови газове, представени от държавите членки.
(23)
В рамките на процеса по РКООНИК понастоящем се обсъждат няколко технически елемента, свързани с докладването на емисиите на парникови газове по източници и поглъщанията по поглътители, като ПГЗ, обхватът на докладваните парникови газове и методическите ръководства от МКИК, които да се използват при подготовката на националните инвентаризации на парниковите газове. Преразглеждането на тези методически елементи в контекста на процеса по РКООНИК и последващите преизчисления на времевите серии от емисии на парникови газове могат да променят равнището и тенденциите на емисиите на парниковите газове. Комисията следва да следи подобни насоки на развитие на международно равнище и, когато е необходимо, да предложи преразглеждане на настоящия регламент, за да се гарантира съгласуваността с методиките, използвани в контекста на процеса по РКООНИК.
(24)
Съгласно настоящите ръководства за докладване на парниковите газове по линия на РКООНИК изчислението и докладването на емисиите от метан се основават на ПГЗ в стогодишна перспектива. Предвид високия потенциал за глобално затопляне и относително краткия живот на метана в атмосферата, Комисията следва да анализира ефекта от приемането на двадесетгодишна перспектива за метана по отношение на политиките и мерките.
(25)
Като се вземе под внимание Резолюцията на Европейския парламент от 14 септември 2011 г. относно всеобхватен подход към антропогенните емисии на газове, различни от CO2, които оказват въздействие върху климата, и след като бъде постигнато споразумение в рамките на РКООНИК за използване на утвърдените и публикувани ръководства на МКИК за мониторинг и докладване на емисиите от сажди, Комисията следва да анализира последиците по отношение на политиките и мерките и, ако е уместно, да измени приложение I към настоящия регламент.
(26)
Емисиите на парникови газове, докладвани във времевите серии, следва да се изчисляват, като се използват едни и същи методи. Данните за обуславящите емисиите дейности и емисионните фактори следва да се получават и използват по съгласуван начин, като се гарантира, че изменения на тенденциите в емисиите не са в резултат на промени в методите за изчисление или в допусканията. Преизчисления на емисиите на парникови газове следва да се извършват съгласно утвърдени ръководства и да се използват за подобряване на съгласуваността, точността и пълнотата на докладваните времеви серии, както и прилагането на по-подробни методи. Когато се променя методиката или начинът, по който се събират данните за обуславящите емисиите дейности и емисионните фактори, държавите членки следва да преизчислят данните от инвентаризацията за докладваните времеви серии и да преценят необходимостта от преизчисления, като изхождат от съображенията, посочени в утвърдените ръководства, по-специално за ключовите категории. С настоящия регламент следва да се установи дали и при какви условия резултатите от тези преизчисления следва да се вземат предвид при определянето на годишно разпределените количества емисии.
(27)
Въздухоплаването оказва въздействие върху климата в световен мащаб в резултат на изпускането на CO2, както и на други емисии, в т.ч. емисиите на азотни оксиди и механизми като увеличаването на перестите облаци. С оглед на бързо развиващото се разбиране на науката за това въздействие, в контекста на настоящия регламент следва редовно да се извършва актуална оценка на въздействието на въздухоплаването върху климата в световен мащаб, несвързано с емисиите на CO2. Моделирането, което се използва в това отношение, следва да бъде приведено в съответствие с научния прогрес. Въз основа на своите оценки на това въздействие Комисията би могла да разгледа съответни варианти на мерки за противодействие.
(28)
Европейската агенция за околната среда има за цел да подпомага устойчивото развитие и постигането на значително и измеримо подобрение на състоянието на околната среда в Европа, като предоставя своевременна, целенасочена, подходяща и надеждна информация на лицата, определящи политиките, на публичните институции и на обществеността. Европейската агенция за околната среда следва да съдейства на Комисията, по целесъобразност, при дейности по мониторинга и докладването, особено в контекста на системата на Съюза за инвентаризация и системата му за политики и мерки, и прогнози, при осъществяването на годишен експертен преглед на инвентаризациите на държавите членки, при оценката на напредъка в изпълнението на ангажиментите на Съюза за намаляване на емисиите, при поддържането на Европейската платформа за адаптиране към изменението на климата относно въздействията, уязвимостта и адаптирането към изменението на климата, както и при предоставянето на обществеността на достоверна информация относно климата.
(29)
Всички изисквания за предоставяне на информация и данни съгласно настоящия регламент следва да се подчиняват на правилата на Съюза за защита на данните и търговската тайна.
(30)
Събраните по силата на настоящия регламент информация и данни може да допринесат и за определянето и оценката на бъдещата политика на Съюза по отношение на изменението на климата.
(31)
За да осигури съгласуваност, Комисията следва да наблюдава изпълнението на изискванията за мониторинг и докладване съгласно настоящия регламент и бъдещите насоки на развитие във връзка с РКООНИК и Протокола от Киото. Във връзка с това Комисията следва да представи по целесъобразност на Европейския парламент и на Съвета законодателно предложение.
(32)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнението на член член 5, параграф 4, член 7, параграфи 7 и 8, член 8, параграф 2, член 12, параграф 3, член 17, параграф 4 и член 19, параграфи 5 и 6 от настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. С изключение на член 19, параграф 6, тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (17).
(33)
С цел да бъдат установени хармонизирани изисквания за докладване с оглед мониторинг на емисиите на парникови газове и за друга информация, свързана с политиката в областта на изменението на климата, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от ДФЕС във връзка с изменение на приложение I и приложение III към настоящия регламент в съответствие с взетите решения в рамките на РКООНИК и Протокола от Киото, във връзка с промените в потенциала за глобално затопляне на различните газове и международно утвърдените ръководства за инвентаризациите, във връзка с установяване на съществени изисквания по отношение на системата на Съюза за инвентаризация и във връзка със създаването на регистъра на Съюза. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(34)
Тъй като целите на настоящия регламент, а именно създаване на механизъм за мониторинг и докладване на емисиите на парникови газове и за докладване на друга информация, свързана с изменението на климата, на национално равнище и на равнището на Съюза, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки и следователно, поради обхвата и последиците на предлаганото действие, могат да бъдат постигнати по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тези цели,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА 1
ПРЕДМЕТ, ОБХВАТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Предмет
С настоящия регламент се установява механизъм за:
а)
осигуряване на своевременно, прозрачно, точно, съгласувано, съпоставимо и пълно докладване от страна на Съюза и неговите държави членки до секретариата на РКООНИК;
б)
докладване и проверка на информацията, свързана със задълженията на Съюза и неговите държави членки съгласно РКООНИК, Протокола от Киото и приетите в съответствие с тях решения, и оценка на напредъка при изпълнението на тези задължения;
в)
мониторинг и докладване на всички антропогенни емисии по източници и поглъщания по поглътители за парниковите газове, неконтролирани от Монреалския протокол за веществата, които нарушават озоновия слой, в държавите членки;
г)
мониторинг, докладване, преглед и проверка на емисиите на парникови газове и на друга информация съгласно член 6 от Решение № 406/2009/ЕО;
д)
докладване на използването на приходите от търговете на квоти по член 3г, параграфи 1 или 2 или член 10, параграф 1 от Директива 2003/87/ЕО в съответствие с член 3г, параграф 4 и член 10, параграф 3 от същата директива;
е)
мониторинг и докладване на действията на държавите членки за адаптиране по икономически ефективен начин към неизбежните последствия от изменението на климата;
ж)
оценка на напредъка на държавите членки при изпълнението на техните задължения съгласно Решение № 406/2009/ЕО.
Член 2
Обхват
Настоящият регламент се прилага за:
а)
докладването относно стратегиите за развитие с ниски нива на въглеродни емисии на Съюза и на неговите държави членки и относно техните актуализации в съответствие с Решение 1/СР.16;
б)
емисиите на парникови газове, изброени в приложение I към настоящия регламент по сектори и източници, и поглъщанията по поглътители, обхванати от националните инвентаризации на парниковите газове съгласно член 4, параграф 1, буква а) от РКООНИК и изпуснати в атмосферата на територията на държавите членки;
в)
емисиите на парникови газове, попадащи в обхвата на член 2, параграф 1 от Решение № 406/2009/ЕО;
г)
въздействието върху климата поради емисии от гражданското въздухоплаване, несвързани с емисии на CO2;
д)
прогнозите на Съюза и неговите държави членки за антропогенните емисии по източници и поглъщанията по поглътители за парниковите газове, неконтролирани от Монреалския протокол, и свързаните с това политики и мерки на държавите членки;
е)
обобщената финансова и технологична помощ за развиващите се страни в съответствие с изискванията по РКООНИК;
ж)
използването на приходите от търговете на квоти по член 3г, параграфи 1 и 2 и член 10, параграф 1 от Директива 2003/87/ЕО;
з)
действията на държавите членки за адаптиране към изменението на климата.
Член 3
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„потенциал за глобално затопляне“ или „ПГЗ“ на даден газ означава общият принос към глобалното затопляне в резултат на отделянето на една единица от този газ в съотношение към една единица от референтния газ - CO2, за която е определена стойност 1;
(2)
„национална система за инвентаризация“ означава система от институционални, правни и процедурни договорености, установени в дадена държава членка, за оценка на антропогенните емисии по източници и поглъщанията по поглътители за парниковите газове, неконтролирани от Монреалския протокол, и за докладване и архивиране на информацията от инвентаризацията в съответствие с Решение 19/СМР.1 или други приложими решения на органите на РКООНИК или на Протокола от Киото;
3)
„компетентни органи по инвентаризацията“ означава органи, на които е поверена задачата да съберат данните от инвентаризацията на парниковите газове съгласно дадена национална система за инвентаризация;
4)
„осигуряване на качеството“ означава планова система от процедури за преглед, с оглед осигуряване на изпълнението на целите по отношение на качеството на данните и докладването на възможно най-добрите оценки и информация, за да се подобри ефективността на програмата за контрол на качеството и да се окаже съдействие на държавите членки;
5)
„контрол на качеството“ означава система от рутинни технически дейности за измерване и контрол на качеството на събираните информация и оценки с цел осигуряване на целостта, точността и пълнотата на данните, установяване и отстраняване на грешки и пропуски, документиране и архивиране на данните и другите използвани материали и водене на отчет за всички дейности по осигуряване на качеството;
6)
„показател“ означава количествен или качествен фактор или променлива величина, които допринасят за по-добро разбиране на напредъка в осъществяването на политиките и мерките, както и на тенденциите, свързани с емисиите на парникови газове;
7)
„предписана емисионна единица“ или „ПЕЕ“ означава единица, отпусната съгласно съответните разпоредби от приложението към Решение 13/СМР.1 на Конференцията на страните по РКООНИК, служеща като среща на страните по Протокола от Киото („Решение 13/СМР.1“) или от съответните решения на органите на РКООНИК или на Протокола от Киото;
8)
„единица погълнати емисии“ или „ЕПЕ“ означава единица, отпусната съгласно съответните разпоредби от приложението към Решение 13/СМР.1 или други приложими решения на органите на РКООНИК или на Протокола от Киото;
9)
„единица редуцирани емисии“ или „ЕРЕ“ означава единица, отпусната съгласно съответните разпоредби от приложението към Решение 13/СМР.1 или други приложимите решения на органите на РКООНИК или на Протокола от Киото;
10)
„сертифицирана единица редуцирани емисии“ или „СЕРЕ“ означава единица, отпусната съгласно член 12 от Протокола от Киото и свързаните с него изисквания, както и съгласно съответните разпоредби от приложението към Решение 13/СМР.1 или други приложими решения на органите на РКООНИК или на Протокола от Киото;
11)
„временна сертифицирана единица редуцирани емисии“ или „вСЕРЕ“ означава единица, отпусната съгласно член 12 от Протокола от Киото и свързаните с него изисквания, както и съгласно съответните разпоредби от приложението към Решение 13/СМР.1 или други приложими решения на органите на РКООНИК или на Протокола от Киото, т.е. кредити за поглъщания на емисии, които са удостоверени за проект с дейност залесяване или повторно залесяване в рамките на механизма за чисто развитие и които предстои да бъдат заменени след изтичане на втория период на поети задължения;
12)
„дългосрочна сертифицирана единица редуцирани емисии“ или „дСЕРЕ“ означава единица, отпусната съгласно член 12 от Протокола от Киото и свързаните с него изисквания, както и съгласно съответните разпоредби от приложението към Решение 13/СМР.1 или други приложими решения на органите на РКООНИК или на Протокола от Киото, т.е. кредити за дългосрочни поглъщания на емисии, които са удостоверени за проект с дейност залесяване или повторно залесяване в рамките на механизма за чисто развитие и които предстои да бъдат заменени след изтичане на периода за кредитиране на проекта или в случай на обръщане на тенденциите във връзка със съхранението или при непредставяне на доклад за сертифициране;
13)
„национален регистър“ означава регистър под формата на стандартизирана електронна база данни, която включва данни за отпускането, притежаването, прехвърлянето, придобиването, анулирането, изтеглянето, пренасянето, замяната или промяната на срока на валидност, в зависимост от случая, на ПЕЕ, ЕПЕ, ЕРЕ, СЕРЕ, вСЕРЕ, и дСЕРЕ;
14)
„политики и мерки“ означава всички инструменти, чиято цел е изпълнението на задълженията по член 4, параграф 2, букви а) и б) от РКООНИК, сред които може да се включват тези, които нямат за основна цел ограничаването и намаляването на емисиите на парникови газове;
15)
„система за политики и мерки, и прогнози“ означава система от институционални, правни и процедурни договорености, установени за докладване относно политиките и мерките, и прогнозите за антропогенните емисии по източници и поглъщанията по поглътители на парниковите газове, неконтролирани от Монреалския протокол, както се изисква в член 12 от настоящия регламент;
16)
„предварителна оценка на политиките и мерките“ означава оценка на предвиденото въздействие на дадена политика или мярка;
17)
„последваща оценка на политиките и мерките“ означава оценка на постигнатото въздействие от дадена политика или мярка;
18)
„прогнози без отчитане на мерките“ означава прогнози за антропогенните емисии на парникови газове по източници и поглъщанията по поглътители, от които е изключено въздействието на всички политики и мерки, които се планират, приемат или прилагат след годината, определена като отправна точка за съответната прогноза;
19)
„прогнози с отчитане на мерките“ означава прогнози за антропогенните емисии на парникови газове по източници и поглъщанията по поглътители, в които е включено въздействието по отношение на намаляването на емисиите на парникови газове от приетите и прилаганите политики и мерки;
20)
„прогнози с отчитане на допълнителните мерки“ означава прогнози за антропогенните емисии на парникови газове по източници и поглъщанията по поглътители, в които е включено въздействието по отношение на намаляването на емисиите на парникови газове от политиките и мерките, приети и прилагани с цел смекчаване на изменението на климата, както и въздействието на планираните за тази цел политики и мерки;
21)
„анализ на чувствителността“ означава изследване на алгоритмичен модел или допускане с цел да се определи количествено доколко чувствителни или стабилни са изходящите данни на модела в зависимост от промените на входящите данни или на допусканията, на които се основават. Той се извършва, като се променят входящите стойности или уравненията в модела и като се проследява по какъв начин се променят изходящите данни на модела;
22)
„подкрепа, свързана със смекчаването на изменението на климата“ означава подкрепа за дейности в развиващите се страни, допринасящи за постигането на целта за стабилизация на концентрациите на парникови газове в атмосферата на равнище, което би предотвратило опасна антропогенна намеса в климатичната система;
23)
„подкрепа, свързана с адаптацията към изменението на климата“ означава подкрепа за дейности в развиващите се страни, чиято цел е да се намали уязвимостта на човешките или природните системи от въздействието на изменението на климата и свързаните с климата рискове, като се поддържат или увеличават капацитетът за адаптация и устойчивостта на развиващите се страни;
24)
„технически корекции“ означава корекции на оценките от националните инвентаризации на парниковите газове, които се правят в контекста на прегледа, извършен съгласно член 19, когато представените при инвентаризацията данни са непълни или са изготвени по начин, несъгласуван с приложимите международни правила или насоки или с правилата или насоките на Съюза, и които са предназначени да заменят първоначално представените оценки;
25)
„преизчисления“, в съответствие с насоките на РКООНИК за докладване по отношение на годишните инвентаризации, означава процедура за преразглеждане на оценките за антропогенните емисии на парникови газове по източници и поглъщанията по поглътители от вече представени инвентаризации, в резултат на промени в методиките, в начина, по който се получават и използват данните за емисионните фактори и за дейностите, включване на нови категории източници и поглътители или на нови газове или промени в ПГЗ на парниковите газове.
ГЛАВА 2
СТРАТЕГИИ ЗА РАЗВИТИЕ С НИСКИ НИВА НА ВЪГЛЕРОДНИ ЕМИСИИ
Член 4
Стратегии за развитие с ниски нива на въглеродни емисии
1. Държавите членки и от името на Съюза Комисията изготвят стратегиите си за развитие с ниски нива на въглеродни емисии в съответствие с всички разпоредби за докладване, договорени в международен план в контекста на процеса по РКООНИК, за да допринесат за:
а)
прозрачния и точен мониторинг на действителния и предвидения напредък на държавите членки, включително приноса на мерките на Съюза за изпълнение на ангажиментите на Съюза и на държавите членки съгласно РКООНИК за ограничаване или намаляване на антропогенните емисии на парникови газове;
б)
изпълнението на ангажиментите на държавите членки за намаляване на емисиите на парникови газове съгласно Решение № 406/2009/ЕО и постигането на дългосрочно намаляване на емисиите и засилване на поглъщанията по поглътители във всички сектори в съответствие с целта на Съюза, в контекста на необходимите намаления на емисиите според МКИК от страна на развитите страни като група, да намали по икономически ефективен начин емисиите с 80 до 95 % до 2050 г. в сравнение с равнищата от 1990 г.
2. Държавите членки докладват на Комисията относно етапа на изпълнение на стратегията си за развитие с ниски нива на въглеродни емисии до 9 януари 2015 г. или съгласно график, договорен в международен план в контекста на процеса по РКООНИК.
3. Комисията и държавите членки незабавно предоставят на обществеността достъп до своите стратегии за развитие с ниски нива на въглеродни емисии и всички техни актуализации.
ГЛАВА 3
ДОКЛАДВАНЕ ОТНОСНО ЕМИСИИ В МИНАЛОТО И ПОГЛЪЩАНИЯ НА ПАРНИКОВИ ГАЗОВЕ
Член 5
Национални системи за инвентаризация
1. Държавите членки подготвят, поддържат и се стремят постоянно да усъвършенстват националните системи за инвентаризация в съответствие с изискванията на РКООНИК по отношение на националните системи с цел да оценяват антропогенните емисии по източници и поглъщанията по поглътители за парниковите газове, посочени в приложение I към настоящия регламент, и да осигуряват навременност, прозрачност, точност, съгласуваност, сравнимост и пълнота на своите инвентаризации на парниковите газове.
2. Държавите членки гарантират, че компетентните им органи по инвентаризацията имат достъп:
а)
до данните и методите, докладвани за дейностите и инсталациите съгласно Директива 2003/87/ЕО за целите на националните инвентаризации на парниковите газове, и с цел да се гарантира съгласуваността на докладваните данни за емисиите на парникови газове в рамките на схемата на Съюза за търговия с емисии и в рамките на националните инвентаризации на парниковите газове;
б)
по целесъобразност до данните, събирани чрез системите за докладване на флуорираните газове за различните сектори по силата на член 6, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 842/2006, за целите на националните инвентаризации на парниковите газове;
в)
по целесъобразност до емисиите, основните данни и методиките, докладвани по инсталации съгласно Регламент (ЕО) № 166/2006, за целите на националните инвентаризации на парниковите газове;
г)
до данните, докладвани съгласно Регламент (ЕО) № 1099/2008.
3. Държавите членки гарантират, че компетентните им органи по инвентаризацията по целесъобразност:
а)
използват системите за докладване, установени съгласно член 6, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 842/2006, за да подобрят оценките за флуорираните газове при националните инвентаризации на парниковите газове;
б)
са в състояние да провеждат годишните проверки за съгласуваност, посочени в член 7, параграф 1, букви л) и м).
4. Комисията приема актове за изпълнение, в който определя правила за структурата, формата и процедурите за представяне на информацията, свързана с националните системи за инвентаризация, както и с изискванията относно установяването, управлението и функционирането на националните системи за инвентаризация съгласно съответните решения, приети от органите на РКООНИК или Протокола от Киото или на произтичащите от тях или последващите ги споразумения. Посочените актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 26, параграф 2.
Член 6
Система на Съюза за инвентаризация
1. Създава се система на Съюза за инвентаризация, за да се осигурят навременността, прозрачността, точността, съгласуваността, сравнимостта и пълнотата на националните инвентаризации по отношение на инвентаризацията на парниковите газове в Съюза. Комисията управлява, поддържа и се стреми постоянно да усъвършенства тази система, която включва:
а)
програма за осигуряване и контрол на качеството, която включва определяне на цели за качеството и съставяне на план за осигуряване и контрол на качеството на инвентаризациите. Комисията подпомага държавите членки при изпълнението на техните програми за осигуряване и контрол на качеството;
б)
процедура за определяне в консултации със съответната държава членка на данните, които липсват от нейната национална инвентаризация;
в)
прегледите на инвентаризациите на парниковите газове в държавите членки, посочени в член 19.
2. Комисията се оправомощава да приеме делегирани актове в съответствие с член 25 по отношение на съществените изисквания за системата на Съюза за инвентаризация, с цел изпълнението на задълженията по силата на Решение 19/СМР.1. Комисията не приема разпоредби съгласно параграф 1, ако тяхното спазване обременява държавите членки повече от разпоредбите на актовете, приети по силата на член 3, параграф 3 и член 4, параграф 2 от Решение № 280/2004/ЕО.
Член 7
Инвентаризации на парниковите газове
1. До 15 януари всяка година („година Х“) държавите членки определят и докладват на Комисията следното:
a)
антропогенните си емисии на парникови газове, посочени в приложение I към настоящия регламент, и антропогенните емисии на парникови газове, посочени в член 2, параграф 1 от Решение № 406/2009/ЕО, за годината Х-2 в съответствие с изискванията за докладване на РКООНИК. Без да се засяга докладването на парниковите газове, посочени в приложение I към настоящия регламент, емисиите на CO2 от категорията източник „1.А.3.А. гражданско въздухоплаване“ съгласно МКИК се разглеждат като равни на нула за целите на член 3 и член 7, параграф 1 от Решение № 406/2009/ЕО;
б)
данните в съответствие с изискванията за докладване на РКООНИК за антропогенните емисии на въглероден моноксид (СО), серен диоксид (SO2), азотни оксиди (NOx) и летливи органични съединения, които са съгласувани с вече докладваните данни съгласно член 7 от Директива 2001/81/ЕО и Конвенцията на ИКЕООН за трансгранично замърсяване на въздуха на далечни разстояния, за годината Х-2;
в)
антропогенните си емисии на парникови газове по източници и поглъщанията на CO2 по поглътители в резултат на ЗПЗГС, за годината Х-2 в съответствие с изискванията за докладване на РКООНИК;
г)
антропогенните си емисии на парникови газове по източници и поглъщанията на CO2 по поглътители в резултат на дейности, свързани със ЗПЗГС, съгласно Решение № 529/2013/ЕС и Протокола от Киото и информация за отчитането на тези емисии и поглъщания на парникови газове от дейности, свързани със ЗПЗГС, в съответствие с Решение № 529/2013/ЕС и член 3, параграфи 3 и 4 от Протокола от Киото и съответните решения, свързани с него, за годините между 2008 г. или други приложими години и годината Х-2. Когато държавите членки отчитат управлението на обработваемите площи и управлението на пасища, рекултивацията или пресушаването и възстановяването на влажни зони, те докладват освен това емисиите на парникови газове по източници и поглъщанията по поглътители за всяка от тези дейности за съответната базова година или период, посочен в приложение VI към Решение № 529/2013/ЕС и в приложението към Решение 13/CMP.1. При спазване на задълженията си за докладване съгласно настоящата буква и по-специално, когато представят информация относно емисиите и поглъщанията, която е свързана с техните задължения за отчитане в съответствие с Решение № 529/2013/ЕС, държавите членки представят информация, като отчитат изцяло приложимите насоки на МКИК за добра практика в областта на ЗПЗГС;
д)
всякакви промени в информацията, посочена в букви а)-г) за годините между съответната базова година или период и годината X-3, като посочват причините за тези промени;
е)
информацията относно показателите, както са изложени в приложение III, за годината Х-2;
ж)
информация от националните си регистри за отпускането, придобиването, притежаването, прехвърлянето, анулирането, изтеглянето и пренасянето на ПЕЕ, ЕПЕ, ЕРЕ, СЕРЕ, вСЕРЕ и дСЕРЕ за годината Х-1;
з)
обобщена информация за извършените прехвърляния съгласно член 3, параграфи 4 и 5 от Решение № 406/2009/ЕО за годината Х-1;
и)
информация за използването на съвместно изпълнение, на механизма за чисто развитие и на международната търговия с емисии съгласно членове 6, 12 и 17 от Протокола от Киото или на други гъвкави механизми, предвидени в други инструменти, приети от Конференцията на страните по РКООНИК или Конференцията на страните по РКООНИК, служеща като среща на страните по Протокола от Киото, за изпълнение на количествените ангажименти на държавите членки за ограничаване или намаляване на емисиите съгласно член 2 от Решение 2002/358/ЕО и Протокола от Киото, или за бъдещи ангажименти съгласно РКООНИК или Протокола от Киото, за годината Х-2;
й)
информация за стъпките, предприети за подобряване на оценките при инвентаризациите, по-специално в областите, които са подлежали на корекция или за които е имало препоръки след експертните прегледи;
к)
действителното или прогнозираното разпределение на проверените емисии, докладвани по инсталации и оператори съгласно Директива 2003/87/ЕО, по категории източници от националните инвентаризации на парниковите газове, когато е възможно, и съотношението на тези проверени емисии към общите докладвани емисии на парникови газове за тези категории източници за годината Х-2;
л)
когато е целесъобразно, резултатите от проверките за съгласуваност на докладваните при инвентаризациите на парниковите газове емисии за годината Х-2 с проверените емисии, докладвани съгласно Директива 2003/87/ЕО;
м)
когато е целесъобразно, резултатите от проверките за съгласуваност на използваните данни за оценка на емисиите при инвентаризациите на парниковите газове за годината Х-2 с:
i)
данните, използвани при инвентаризациите на замърсителите на въздуха съгласно Директива 2001/81/ЕО;
ii)
данните, докладвани съгласно член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 842/2006;
iii)
данните за енергийния сектор, докладвани съгласно член 4 от Регламент (ЕО) № 1099/2008 и приложение Б към него;
н)
описание на промените в националната система за инвентаризация;
о)
описание на промените в националния регистър;
п)
информация за плановете им за осигуряване и контрол на качеството, обща оценка за неточност, обща оценка за пълнота и, когато са налице, други елементи от доклада за националната инвентаризация на парниковите газове, необходими за изготвяне на доклада за инвентаризацията на парниковите газове в Съюза.
През първата година на докладване съгласно настоящия регламент държавите членки уведомяват Комисията за намерението си да използват член 3, параграфи 4 и 5 от Решение № 406/2009/ЕО.
2. Държавите членки докладват на Комисията предварителни данни в срок до 15 януари и окончателните данни в срок до 15 март през втората година след края на всеки отчетен период, посочен в приложение I към Решение № 529/2013/ЕС, подготвени за отчитането на техните дейности, свързани с ЗПЗГС, за този отчетен период съгласно член 4, параграф 6 от това решение.
3. До 15 март всяка година държавите членки представят на Комисията пълен и актуализиран доклад за националната инвентаризация. Този доклад съдържа цялата информация, посочена в параграф 1 от настоящия член, и последващите актуализации на тази информация.
4. До 15 април всяка година държавите членки представят на секретариата на РКООНИК данните от националните инвентаризации, включващи информацията, представена на Комисията в съответствие с параграф 3.
5. Комисията, в сътрудничество с държавите членки, ежегодно прави инвентаризация на парниковите газове в Съюза и изготвя доклад за инвентаризацията на парниковите газове в Съюза и до 15 април всяка година ги представя на секретариата на РКООНИК.
6. Комисията се оправомощава да приема делегирани актове в съответствие с член 25 с цел:
a)
да добавя или заличава вещества от списъка на парниковите газове в приложение I към настоящия регламент или да добавя, заличава или изменя показатели в приложение III към настоящия регламент съгласно съответните решения, приети от органите на РКООНИК или Протокола от Киото или на произтичащите от тях или последващите ги споразумения;
б)
да взема предвид промените в ПГЗ на различните газове и международно утвърдените насоки за инвентаризациите съгласно съответните решения, приети от органите на РКООНИК или Протокола от Киото или на произтичащите от тях или последващите ги споразумения.
7. Комисията приема актове за изпълнение, в който определя структурата, формата и процедурите за представяне от държавите членки на данните от инвентаризациите на парниковите газове по параграф 1 съгласно съответните решения, приети от органите на РКООНИК или Протокола от Киото или на произтичащите от тях или последващите ги споразумения. В същите актове за изпълнение се посочват и времевите рамки на сътрудничеството и координацията между Комисията и държавите членки при изготвянето на доклада за инвентаризацията на парниковите газове в Съюза. Посочените актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 26, параграф 2.
8. Комисията приема актове за изпълнение, в които определя структурата, формата и процедурите за представяне от държавите членки на данните за емисиите и поглъщанията на парникови газове и съгласно член 4 от Решение № 529/2013/ЕС. При приемането на посочените актове за изпълнение Комисията осигурява съвместимост между графика на Съюза и графика по линия на РКООНИК за мониторинг и докладване на тази информация. Посочените актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 26, параграф 2.
Член 8
Приблизителни инвентаризации на парниковите газове
1. Когато е възможно, до 31 юли всяка година („година Х“) държавите членки представят на Комисията резултатите от приблизителни инвентаризации на парниковите газове за годината Х-1. Въз основа на приблизителните инвентаризации на парниковите газове на държавите членки или, ако дадена държава членка не е съобщила данните от приблизителната си инвентаризация до тази дата - въз основа на собствените си оценки, Комисията ежегодно извършва приблизителна инвентаризация на парниковите газове в Съюза. До 30 септември всяка година Комисията предоставя тази информация на обществеността.
2. Комисията приема актове за изпълнение, в който определя структурата, формата и процедурите за представяне от държавите членки на данните от приблизителните инвентаризации на парниковите газове по параграф 1. Посочените актове за изпълнение се приема в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 26, параграф 2.
Член 9
Процедури за изготвяне на оценки за емисиите за целите на инвентаризацията на Съюза
1. Комисията извършва първоначална проверка на точността на данните, представени от държавите членки съгласно член 7, параграф 1. Тя изпраща резултатите от посочената проверка на държавите членки в рамките на шест седмици от крайния срок за подаване. До 15 март държавите членки отговарят на всички съществени въпроси, възникнали по повод на предварителната проверка, и едновременно с това изпращат окончателните данни от инвентаризацията за годината Х-2.
2. Когато до 15 март дадена държава членка не е изпратила данните от инвентаризацията, необходими за целите на инвентаризацията на Съюза, Комисията може да изготви оценки, за да допълни представените от държавата членка данни, в консултации и тясно сътрудничество със съответната държава членка. За тази цел Комисията използва приложимите насоки за извършване на националните инвентаризации на парниковите газове.
ГЛАВА 4
РЕГИСТРИ
Член 10
Създаване и поддържане на регистри
1. Съюзът и държавите членки създават и поддържат регистри за точно отчитане на отпускането, притежаването, прехвърлянето, придобиването, анулирането, изтеглянето, пренасянето, замяната или промяната на срока на валидност, в зависимост от случая, на ПЕЕ, ЕПЕ, ЕРЕ, СЕРЕ, вСЕРЕ и дСЕРЕ. Държавите членки могат да използват тези регистри и за точното отчитане на единиците, посочени в член 11а, параграф 5 от Директива 2003/87/ЕО.
2. Съюзът и държавите членки могат да водят своите регистри в консолидирана система заедно с още една или повече държави членки.
3. Данните, посочени в параграф 1 от настоящия член, се предоставят на централния администратор, определен съгласно член 20 от Директива 2003/87/ЕО.
4. Комисията се оправомощава да приеме делегирани актове в съответствие с член 25, за да създаде регистъра на Съюза, посочен в параграф 1 от настоящия член.
Член 11
Изтегляне на единици съгласно Протокола от Киото
1. След приключване на прегледа на данните от националните им инвентаризации по Протокола от Киото за всяка година от първия период на задължения, предвиден съгласно Протокола от Киото, включително решаването на всички въпроси, свързани с изпълнението, държавите членки изтеглят от регистъра ПЕЕ, ЕПЕ, ЕРЕ, СЕРЕ, вСЕРЕ и дСЕРЕ, еквивалентни на техните нетни емисии през съответната година.
2. По отношение на последната година от първия период на задължения, предвиден съгласно Протокола от Киото, държавите членки изтеглят единици от регистъра преди края на допълнителния период за изпълнение на задълженията, установен в Решение 11/СМР.1 на Конференцията на страните по РКООНИК, служеща като среща на страните по Протокола от Киото.
ГЛАВА 5
ДОКЛАДВАНЕ ОТНОСНО ПОЛИТИКИТЕ И МЕРКИТЕ И ОТНОСНО ПРОГНОЗИТЕ ЗА АНТРОПОГЕННИТЕ ЕМИСИИ НА ПАРНИКОВИ ГАЗОВЕ ПО ИЗТОЧНИЦИ И ПОГЛЪЩАНИЯТА ПО ПОГЛЪТИТЕЛИ
Член 12
Системи за политики и мерки, и прогнози на национално равнище и на равнището на Съюза
1. До 9 юли 2015 г. държавите членки и Комисията установяват, поддържат и се стремят непрекъснато да усъвършенстват системи съответно на национално равнище и на равнището на Съюза за докладване относно политиките и мерките и за докладване на прогнозите за антропогенните емисии на парникови газове по източници и поглъщанията по поглътители. Тези системи включват съответните институционални, правни и процедурни договорености, установени в рамките на дадена държава членка и на Съюза за оценяване на политиката и изготвяне на прогнози за антропогенните емисии на парникови газове по източници и поглъщанията по поглътители.
2. Държавите членки и Комисията имат за цел да осигурят навременност, прозрачност, точност, съгласуваност, сравнимост и пълнота на докладваната информация относно политиките и мерките и относно прогнозите за антропогенните емисии на парникови газове по източници и поглъщанията по поглътители съгласно посоченото в членове 13 и 14, включително по целесъобразност използването и прилагането на данни, методи и модели, както и осъществяването на дейности по осигуряване и контрол на качеството и анализ на чувствителността.
3. Комисията приема актове за изпълнение относно структурата, формата и процедурите за представяне на информацията, свързана с националните системи и системата на Съюза за политиките и мерките, и прогнозите съгласно настоящия член, параграфи 1 и 2, член 13 и член 14, параграф 1, както и съгласно съответните решения, приети от органите на РКООНИК или Протокола от Киото или на произтичащите от тях или последващите ги споразумения. Комисията осигурява спазването на международно утвърдените изисквания за докладване, както и съвместимостта между графика на Съюза и международния график за мониторинг и докладване на посочената информация. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 26, параграф 2.
Член 13
Докладване относно политиките и мерките
1. Държавите членки предоставят на Комисията в срок до 15 март 2015 г. и на всеки две години от тази дата следното:
a)
описание на своите национални системи за докладване относно политиките и мерките или относно групи от мерки и за докладване на прогнозите за антропогенните емисии на парникови газове по източници и поглъщанията по поглътители съгласно член 12, параграф 1, ако това описание все още не е предоставено, или информация за всякакви промени, внесени в тези системи, когато посоченото описание вече е предоставено;
б)
актуална информация за стратегиите, които прилагат за развитие с ниски нива на въглеродни емисии, посочени в член 4, както и за напредъка в изпълнението на тези стратегии;
в)
информация за националните политики и мерки или групи от мерки и за прилагането на политики и мерки или групи от мерки на Съюза, които водят до ограничаване или намаляване на емисиите на парникови газове по източници или до повишаване на поглъщанията по поглътители, представени по сектори и организирани по вид газ или група от газове (HFC и PFC), посочени в приложение I. Тази информация се отнася до приложимите и имащи отношение национални политики и политики на Съюза и включва:
i)
целта на политиката или мярката и кратко описание на политиката или мярката;
ii)
вида на инструмента на политиката;
iii)
състоянието на изпълнението на политиката или мярката, или групата от мерки;
iv)
показателите за наблюдение и оценка на напредъка във времето, ако се използват такива;
v)
ако са налични, количествените оценки на въздействието върху емисиите по източници и поглъщанията по поглътители за парниковите газове с разбивка на:
-
резултатите от предварителната оценка на въздействието на отделните политики и мерки или групите от тях върху смекчаването на изменението на климата. Оценките се извършват за поредица от четири бъдещи години, които завършват на 0 или 5 и които започват да се броят веднага след годината на докладване, като се разграничават емисиите на парникови газове, включени в обхвата на Директива 2003/87/ЕО, и тези, включени в обхвата на Решение № 406/2009/ЕО,
-
резултатите от последващите оценки на въздействието на отделните политики и мерки или групите от тях върху смекчаването на изменението на климата, като се разграничават емисиите на парникови газове, включени в обхвата на Директива 2003/87/ЕО, и тези, включени в обхвата на Решение № 406/2009/ЕО;
vi)
ако са налични, оценките на прогнозираните разходи и ползи от политиките и мерките, както и по целесъобразност оценките на направените разходи и постигнатите ползи от политиките и мерките;
vii)
ако са налични, всички позовавания на оценките и техническите доклади, на които тя се основава, посочени в параграф 3;
г)
информацията, посочена в член 6, параграф 1, буква г) от Решение № 406/2009/ЕО;
д)
информация за това до каква степен съответното действие на дадена държава членка съставлява значителен елемент от усилията, предприети на национално равнище, както и до каква степен предвиденото използване на съвместно изпълнение, на механизма за чисто развитие и на международната търговия с емисии е в допълнение на националните действия съгласно съответните разпоредби на Протокола от Киото и приетите в съответствие с него решения.
2. Съответната държава членка съобщава на Комисията всички съществени промени в информацията, докладвана съгласно настоящия член през първата година от периода на докладване, в срок до 15 март през годината след предишния доклад.
3. Държавите членки предоставят на обществеността в електронна форма всички имащи отношение оценки на разходите и на въздействието на националните политики и мерки, ако такива са налични, както и всякаква имаща отношение информация за прилагането на политиките и мерките на Съюза за ограничаване или намаляване на емисиите на парникови газове по източници или за повишаване на поглъщанията по поглътители, заедно с всички съществуващи технически доклади, на които се основават посочените оценки. Посочените оценки следва да включват описание на използваните модели и методически подходи, определения и основни допускания.
Член 14
Докладване на прогнозите
1. Държавите членки докладват на Комисията в срок до 15 март 2015 г. и на всеки две години от тази дата националните прогнози за антропогенните емисии на парникови газове по източници и поглъщанията по поглътители, организирани по вид газ или група от газове (HFC и PFC), посочени в приложение I, и по сектори. Тези прогнози включват количествени оценки за поредица от 4 бъдещи години, които завършват на 0 или 5 и които започват да се броят веднага след годината на докладване. В националните прогнози се вземат под внимание всички политики и мерки, приети на равнището на Съюза, и се включват:
a)
прогнози без отчитане на мерките, ако такива са налични, прогнози с отчитане на мерките и прогнози с отчитане на допълнителните мерки, ако такива са налични;
б)
прогнози за общите количества парникови газове и отделни оценки за очакваните емисии на парникови газове за източниците на емисии, включени в обхвата на Директива 2003/87/ЕО и в обхвата на Решение № 406/2009/ЕО;
в)
въздействието на политиките и мерките, установени съгласно член 13. Когато тези политики и мерки не са включени, това изрично се посочва и обяснява;
г)
резултати от анализа на чувствителността, направен по отношение на прогнозите;
д)
всички имащи отношение позовавания на оценката и техническите доклади, на които се основават прогнозите, посочени в параграф 4.
2. Съответната държава членка съобщава на Комисията всички съществени промени в информацията, докладвана съгласно настоящия член през първата година от периода на докладване, в срок до 15 март през годината след предишния доклад.
3. Държавите членки докладват най-актуалните прогнози, с които разполагат. Когато дадена държава членка не представи пълни прогнозни очаквания до 15 март всяка втора година и Комисията установи, че пропуските в оценките не могат да бъдат попълнени от тази държава членка след откриването им чрез процедурите на Комисията за осигуряване или контрол на качеството, Комисията може да изготви изискваните оценки, за да състави прогнозите на Съюза, в консултации със съответната държава членка.
4. Държавите членки предоставят на обществеността в електронна форма своите национални прогнози за емисиите на парникови газове по източници и поглъщанията по поглътители, заедно със съответните технически доклади, на които се основават посочените прогнози. Посочените прогнози следва да включват описание на използваните модели и методически подходи, определения и основни допускания.
ГЛАВА 6
ДОКЛАДВАНЕ НА ДРУГА ИНФОРМАЦИЯ, СВЪРЗАНА С ИЗМЕНЕНИЕТО НА КЛИМАТА
Член 15
Докладване относно националните действия за адаптиране
Държавите членки докладват на Комисията в срок до 15 март 2015 г. и на всеки четири години от тази дата, съобразено със сроковете за докладване по РКООНИК, информация относно своите национални планове и стратегии за адаптиране, като излагат осъществените или планираните действия за улесняване на адаптирането към изменението на климата. Посочената информация включва основните цели и категорията въздействие на изменението на климата, към която са насочени, като наводнения, повишаване на морското равнище, екстремни температури, суша и други екстремни метеорологични явления.
Член 16
Докладване относно предоставяната на развиващите се страни финансова и технологична помощ
1. Държавите членки си сътрудничат с Комисията, за да осигурят своевременно съгласувано докладване от Съюза и неговите държави членки относно помощта, предоставяна на развиващите се страни съгласно съответните разпоредби на РКООНИК, когато е приложимо, включително всеки общ формат, договорен в рамките на РКООНИК, и да гарантират докладването на информацията до 30 септември всяка година.
2. Доколкото има отношение или е приложимо по силата на РКООНИК, държавите членки се стремят да представят информация за финансовите потоци, въз основа на така наречените „Рио показатели за помощта, свързана със смекчаването на изменението на климата и с адаптацията към изменението на климата“ („Рио показатели“), въведени от Комитета за подпомагане на развитието към ОИСР, и методологическа информация, свързана с прилагането на методологията на „Рио показателите“ за изменението на климата.
3. Когато се докладва информация относно мобилизирани частни финансови потоци, тя включва информация относно използваните дефиниции и методи за определяне на стойностите.
4. В съответствие с решенията, приети от органите на РКООНИК или Протокола от Киото, или на произтичащите от тях или последващите ги споразумения информацията относно предоставената помощ включва информация относно помощта за смекчаване, адаптиране, изграждане на капацитет и пренос на технологии, както и, ако е възможно, информация дали финансовите ресурси са нови и допълнителни.
Член 17
Докладване за използването на приходи от търгове и кредити за проекти
1. До 31 юли всяка година („година Х“) държавите членки представят на Комисията за годината Х-1:
a)
подробна обосновка, посочена в член 6, параграф 2 от Решение № 406/2009/ЕО;
б)
информация за използването през годината Х-1 на приходите, генерирани от дадена държава членка чрез продажба на търг на квоти съгласно член 10, параграф 1 от Директива 2003/87/ЕО, включително информация за тези приходи, която е използвана за една или повече от целите, посочени в член 10, параграф 3 от същата директива, или финансовата равностойност на тези приходи, както и предприетите действия съгласно посочения член;
в)
информация за определеното от дадена държава членка използване на всички приходи, генерирани от нея чрез продажба на търг на квоти за въздухоплаването, съгласно член 3г, параграф 1 или 2 от Директива 2003/87/ЕО; посочената информация се предоставя в съответствие с член 3г, параграф 4 от същата директива;
г)
информацията, посочена в член 6, параграф 1, буква б) от Решение № 406/2009/ЕО, и информация как тяхната политика за закупуване спомага за постигането на международно споразумение относно изменението на климата;
д)
информация относно прилагането на член 11б, параграф 6 от Директива 2003/87/ЕО по отношение на дейности по линия на проекти, свързани с производството на енергия чрез водноелектрически централи с мощност над 20 MW.
2. Приходите от търгове, които не са изплатени към момента на представяне на доклада от държавата членка на Комисията съгласно настоящия член, се остойностяват количествено и се отчитат в докладите за следващите години.
3. Държавите членки предоставят на обществеността докладите, представени на Комисията съгласно настоящия член. Комисията предоставя на обществеността обобщената за Съюза информация в леснодостъпна форма.
4. Комисията приема актове за изпълнение, в който определя структурата, формата и процедурите за докладване на информация от държавите членки съгласно настоящия член. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 26, параграф 2.
Член 18
Двугодишни доклади и национални съобщения
1. Съюзът и държавите членки представят на секретариата на РКООНИК двугодишни доклади съгласно Решение 2/СР.17 на Конференцията на страните по РКООНИК (Решение 2/СР.17) или съответните последващи решения, приети от органите по РКООНИК, и национални съобщения съгласно член 12 от РКООНИК.
2. Държавите членки предоставят на Комисията копия от националните съобщения и двугодишните доклади, изпратени на секретариата на РКООНИК.
ГЛАВА 7
ЕКСПЕРТЕН ПРЕГЛЕД ОТ СТРАНА НА СЪЮЗА НА ЕМИСИИТЕ НА ПАРНИКОВИ ГАЗОВЕ
Член 19
Преглед на данните от инвентаризациите
1. Комисията провежда цялостен преглед на данните от националните инвентаризации, представени от държавите членки съгласно член 7, параграф 4 от настоящия регламент, за да се определи годишното разпределено количество емисии, предвидено в член 3, параграф 2, четвърта алинея от Решение № 406/2009/ЕО, за прилагането на членове 20 и 27 от настоящия регламент и с цел мониторинг доколко държавите членки са постигнали своите цели за намаляване или ограничаване на емисиите на парникови газове съгласно членове 3 и 7 от Решение № 406/2009/ЕО в годините, когато се извършва цялостен преглед.
2. Като започне с данните, докладвани за 2013 г., Комисията провежда годишен преглед на данните от националните инвентаризации, предоставени от държавите членки съгласно член 7, параграф 1 от настоящия регламент и със значение за мониторинга на намаляването или ограничаването на емисиите на парникови газове от страна на държавите членки съгласно членове 3 и 7 от Решение № 406/2009/ЕО и на други поставени в законодателството на Съюза цели за намаляване или ограничаване на емисиите на парникови газове. Държавите членки участват пълноценно в този процес.
3. Цялостният преглед, посочен в параграф 1, включва:
a)
проверки за прозрачност, точност, съгласуваност, сравнимост и пълнота на подадената информация;
б)
проверки за установяване на случаи, когато данните от инвентаризацията са подготвени по начин, който не съответства на ръководствата на РКООНИК или на правилата на Съюза; и
в)
изчисляване по целесъобразност на произтичащите от това необходими технически корекции в консултации с държавите членки.
4. Годишните прегледи включват проверките, посочени в параграф 3, буква а). Когато това бъде поискано от държава членка, съгласувано с Комисията, или когато при тези проверки се установят съществени проблеми като:
а)
неизпълнени препоръки от по-ранни прегледи на Съюза или РКООНИК или неизяснени от съответната държава членка въпроси; или
б)
надценяване или подценяване, свързани с ключова категория в инвентаризацията на държавата членка,
годишният преглед за съответната държава членка включва също проверките, посочени в параграф 3, буква б), за да бъдат извършени изчисленията, посочени в параграф 3, буква в).
5. Комисията приема актове за изпълнение, в които определя графика и стъпките за извършване на цялостния преглед и годишния преглед, посочени съответно в параграфи 1 и 2 от настоящия член, включващи изложените задачи в параграфи 3 и 4 от настоящия член и осигуряващи необходимите консултации с държавите членки с оглед на приключване на прегледите. Посочените актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 26, параграф 2.
6. Чрез акт за изпълнение Комисията определя общия сбор от емисиите за съответната година в резултат на коригираните данни от инвентаризацията за всяка държава членка след приключване на съответния преглед.
7. Данните за всяка държава членка, вписани в регистрите по член 11 от Решение № 406/2009/ЕО и член 19 от Директива 2003/87/ЕО към дата, която се пада четири месеца след датата на публикуване на акта за изпълнение, приет съгласно параграф 6 от настоящия член, са от значение за прилагането на член 7, параграф 1 от Решение № 406/2009/ЕО. Това включва промените на тези данни в резултат на използването от тази държава членка на възможностите за гъвкавост съгласно членове 3 и 5 от Решение № 406/2009/ЕО.
Член 20
Разглеждане на въздействието от преизчисленията
1. Когато цялостният преглед на данните от инвентаризациите, които се отнасят за 2020 г., приключи в съответствие с член 19, Комисията изчислява съгласно формулата, посочена в приложение II, сбора на въздействието от преизчислените емисии на парникови газове за всяка държава членка.
2. Без да се засяга член 27, параграф 2 от настоящия регламент, Комисията използва наред с другото сбора, посочен в параграф 1 от настоящия член, когато предлага целите за намаляване или ограничаване на емисиите за всяка държава членка за периода след 2020 г. съгласно член 14 от Решение № 406/2009/ЕО.
3. Комисията публикува незабавно резултатите от изчисленията, направени съгласно параграф 1.
ГЛАВА 8
ДОКЛАДВАНЕ ОТНОСНО НАПРЕДЪКА ПРИ ИЗПЪЛНЕНИЕТО НА АНГАЖИМЕНТИТЕ, ПОЕТИ В РАМКИТЕ НА СЪЮЗА, И НА МЕЖДУНАРОДНИТЕ АНГАЖИМЕНТИ
Член 21
Докладване относно напредъка
1. С оглед да определи дали е постигнат достатъчен напредък, всяка година въз основа на докладваната информация съгласно настоящия регламент и в консултации с държавите членки, Комисията прави оценка на постигнатия напредък от Съюза и неговите държави членки при изпълнение на следното:
a)
задълженията по член 4 от РКООНИК и по член 3 от Протокола от Киото, които впоследствие са залегнали в решенията, приети от Конференцията на страните по РКООНИК или от Конференцията на страните по РКООНИК, служеща като среща на страните по Протокола от Киото. Тази оценка се основава на докладваната информация в съответствие с членове 7, 8, 10 и 13-17;
б)
задълженията, определени в член 3 от Решение № 406/2009/ЕО. Тази оценка се основава на докладваната информация в съответствие с членове 7, 8, 13 и 14.
2. На всеки две години Комисията оценява общото въздействие на въздухоплаването върху климата в световен мащаб, включително чрез емисии, различни от емисии на CO2, или различни ефекти, въз основа на данните за емисиите, предоставени от държавите членки съгласно член 7, и подобрява тази оценка, като се позовава по целесъобразност на научния напредък и на данните за въздушния трафик.
3. До 31 октомври всяка година Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад, в който се обобщават заключенията от оценките, предвидени в параграфи 1 и 2.
Член 22
Доклад относно допълнителния период за изпълнение на ангажиментите по Протокола от Киото
Съюзът и всяка държава членка представят на секретариата на РКООНИК доклад относно допълнителния период за изпълнение на ангажиментите, посочен в точка 3 от Решение 13/CMP.1, след изтичането на този период.
ГЛАВА 9
СЪТРУДНИЧЕСТВО И ПОДКРЕПА
Член 23
Сътрудничество между държавите членки и Съюза
Държавите членки и Съюзът си сътрудничат и се координират изцяло във връзка със задълженията по настоящия регламент по отношение на:
a)
извършването на инвентаризацията на парниковите газове в Съюза и съставянето на доклада за инвентаризацията на парниковите газове в Съюза съгласно член 7, параграф 5;
б)
изготвянето на националните съобщения на Съюза съгласно член 12 от РКООНИК и на двугодишния доклад на Съюза съгласно Решение 2/CP.17 или съответните последващи решения, приети от органите по РКООНИК;
в)
прегледа и процедурите за съответствие по РКООНИК и Протокола от Киото съгласно всички приложими решения по РКООНИК или Протокола от Киото, както и процедурата на Съюза за преглед на данните от инвентаризациите на парниковите газове на държавите членки, посочена в член 19 от настоящия регламент;
г)
всякакви корекции съгласно член 5, параграф 2 от Протокола от Киото или съгласно процедурата за преглед от страна на Съюза, посочена в член 19 от настоящия регламент, или други промени в инвентаризациите и в докладите за инвентаризациите, които са представени или предстои да бъдат предадени на секретариата на РКООНИК;
д)
извършването на приблизителната инвентаризация на парниковите газове в Съюза съгласно член 8;
е)
докладването във връзка с изтеглянето на ПЕЕ, ЕПЕ, ЕРЕ, СЕРЕ, вСЕРЕ и дСЕРЕ след допълнителния период, посочен в точка 14 от Решение 13/CMP.1, за изпълнение на задълженията съгласно член 3, параграф 1 от Протокола от Киото.
Член 24
Роля на Европейската агенция за околната среда
Европейската агенция за околната среда подпомага Комисията в нейната работа по спазване на членове 6-9, 12-19, 21 и 22 в съответствие с годишната си работна програма. Това включва съдействие при:
a)
извършване на инвентаризацията на парниковите газове в Съюза и изготвяне на доклада за инвентаризацията на парниковите газове в Съюза;
б)
изпълняване на процедурите по осигуряване и контрол на качеството при извършването на инвентаризацията на парниковите газове в Съюза;
в)
изготвяне на оценки за данните, които не са докладвани при националните инвентаризации на парниковите газове;
г)
осъществяване на прегледите;
д)
извършване на приблизителната инвентаризация на парниковите газове в Съюза;
е)
обобщаване на докладваната от държавите членки информация за политиките и мерките, и за прогнозите;
ж)
изпълняване на процедурите за осигуряване и контрол на качеството на докладваната от държавите членки информация за прогнозите и за политиките и мерките;
з)
изготвяне на оценки за данните относно прогнози, които не са докладвани от държавите членки;
и)
обобщаване на необходимите данни за годишния доклад до Европейския парламент и до Съвета, изготвян от Комисията;
й)
разпространяване на събраната по настоящия регламент информация, включително поддържане и актуализиране на база данни за политиките и мерките на държавите членки за смекчаване на изменението на климата и на Европейската платформа за адаптиране към изменението на климата относно въздействията, уязвимостта и адаптирането към изменението на климата.
ГЛАВА 10
ДЕЛЕГИРАНЕ
Член 25
Упражняване на делегирането на правомощия
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в членове 6, 7 и 10, се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 8 юли 2013 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се удължава с мълчаливо съгласие за периоди със същата продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу удължаването не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки период.
3. Делегирането на правомощия, посочено в членове 6, 7 и 10, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията уведомява едновременно Европейския парламент и Съвета за него.
5. Делегиран акт, приет съгласно членове 6, 7 и 10, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от три месеца след уведомяването на Европейския парламент и на Съвета за акта или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с три месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
ГЛАВА 11
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 26
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от Комитет по изменението на климата. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 27
Преглед
1. Комисията редовно прави преглед на съответствието на разпоредбите за мониторинг и докладване на настоящия регламент с бъдещите решения, свързани с РКООНИК и Протокола от Киото или с друго законодателство на Съюза. Комисията прави редовно и оценка дали променените обстоятелства в рамките на РКООНИК водят до положение, при което задълженията съгласно настоящия регламент не са повече необходими, не са пропорционални на съответстващите им ползи, се нуждаят от корекции, дублират или не съответстват на изискванията за докладване съгласно РКООНИК, и по целесъобразност представя законодателно предложение на Европейския парламент и на Съвета.
2. До декември 2016 г. Комисията проучва дали ефектът от използването на ръководствата на МКИК от 2006 г. за националните инвентаризации на емисиите на парникови газове или значителна промяна в използваните методики по РКООНИК за определяне на данните от инвентаризациите на парниковите газове води до разлика от повече от 1 % в общите емисии на парникови газове на отделните държави членки със значение за член 3 от Решение № 406/2009/ЕО и може да преразгледа годишно разпределеното количество емисии на държавите членки, предвидено в член 3, параграф 2, четвърта алинея от Решение № 406/2009/ЕО.
Член 28
Отмяна
Решение № 280/2004/ЕО се отменя. Позовавания на отмененото решение се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат според таблицата на съответствието в приложение IV.
Член 29
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 21 май 2013 година.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 525/2013
(2013. gada 21. maijs)
par mehānismu siltumnīcefekta gāzu emisiju pārraudzībai un ziņošanai un citas informācijas ziņošanai valstu un Savienības līmenī saistībā ar klimata pārmaiņām un par Lēmuma Nr. 280/2004/EK atcelšanu
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 192. panta 1. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu (2),
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (3),
tā kā:
(1)
Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 280/2004/EK (2004. gada 11. februāris) par monitoringa mehānismu attiecībā uz siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju un par Kioto protokola īstenošanu Kopienā (4) ir izveidota sistēma, ar kuru nodrošina pārraudzību attiecībā uz siltumnīcefekta gāzu antropogēnajām emisijām no avotiem un siltumnīcefekta gāzu piesaisti piesaistītājos, ar kuru tiek izvērtēta virzība uz saistību izpildi attiecībā uz šīm emisijām un ar kuru Savienībā īsteno pārraudzības un ziņošanas prasības saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Vispārējo konvenciju par klimata pārmaiņām (UNFCCC) (5) un Kioto protokolu (6). Lai ņemtu vērā nesenās un turpmākās starptautiska mēroga norises saistībā ar UNFCCC un Kioto protokolu un lai īstenotu Savienības tiesību aktos noteiktās jaunās pārraudzības un ziņošanas prasības, Lēmums Nr. 280/2004/EK būtu jāaizstāj.
(2)
Lēmums Nr. 280/2004/EK būtu jāaizstāj ar regulu, ņemot vērā Savienības tiesību aktu plašāko darbības jomu, papildu personu kategoriju ieviešanu, uz kurām attiecas noteiktie pienākumi, jaunieviesto noteikumu daudz sarežģītāko un ļoti tehnisko raksturu, pieaugošo nepieciešamību pēc vienotiem visā Savienībā piemērojamiem noteikumiem un lai atvieglotu īstenošanu.
(3)
UNFCCC pamatmērķis ir stabilizēt siltumnīcefekta gāzu koncentrāciju atmosfērā tādā līmenī, kas novērstu bīstamu antropogēnu iejaukšanos klimata sistēmā. Lai sasniegtu šo mērķi, zemeslodes virsmas gada vidējās temperatūras pieaugums nedrīkst par 2 °C pārsniegt pirmsrūpniecības laikmeta līmeni.
(4)
Ir nepieciešama rūpīga pārraudzība un ziņošana, un regulārs izvērtējums par Savienības un dalībvalstu siltumnīcefekta gāzu emisijām un to centieniem risināt klimata pārmaiņu problēmas.
(5)
UNFCCC Līgumslēdzēju pušu konferences Lēmums 1/CP.15 (“Lēmums 1/CP.15”) un UNFCCC Līgumslēdzēju pušu konferences Lēmums 1/CP.16 (“Lēmums 1/CP.16”) ievērojami veicināja progresu, līdzsvarotā veidā risinot klimata pārmaiņu izraisītās problēmas. Ar šiem lēmumiem ieviesa jaunas pārraudzības un ziņošanas prasības, ko piemēro to vērienīgo emisiju samazinājumu īstenošanai, kurus Savienība un tās dalībvalstis pašas ir apņēmušās panākt, un sniedza atbalstu jaunattīstības valstīm. Šajos lēmumos arī atzīts, ka pielāgošanās ir tikpat svarīga kā klimata pārmaiņu mazināšana. Lēmumā 1/CP.16 arī ir noteikts, ka attīstītās valstis pilnveido zemu oglekļa emisiju attīstības stratēģijas vai plānus. Tiek gaidīts, ka tādas stratēģijas vai plāni veicinās tādas sabiedrības veidošanu, kuras radīto oglekļa dioksīda emisiju līmenis būs zems, un palīdzēs nodrošināt pastāvīgu spēcīgu izaugsmi un ilgtspējīgu attīstību, kā arī, pienācīgi ņemot vērā starpposmus, izmaksu ziņā efektīvā veidā tieksies uz ilgtermiņa mērķa sasniegšanu klimata jomā. Šai regulai būtu jāveicina minēto pārraudzības un ziņošanas prasību īstenošana.
(6)
2009. gadā pieņemto Savienības tiesību aktu kopums (tā dēvētais “klimata un enerģētikas tiesību aktu kopums”), jo īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums Nr. 406/2009/EK (2009. gada 23. aprīlis) par dalībvalstu pasākumiem siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisiju samazināšanai, lai izpildītu Kopienas saistības siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisiju samazināšanas jomā līdz 2020. gadam (7), un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/29/EK (2009. gada 23. aprīlis), ar ko Direktīvu 2003/87/EK groza, lai uzlabotu un paplašinātu Kopienas siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju kvotu tirdzniecības sistēmu (8), iezīmē vēl vienu stingru Savienības un dalībvalstu apņemšanos būtiski samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas. Ņemot vērā jaunās prasības saskaņā ar abiem minētajiem tiesību aktiem, būtu jāatjaunina arī Savienības emisiju pārraudzības un ziņošanas sistēma.
(7)
Saskaņā ar UNFCCC Savienībai un tās dalībvalstīm ir prasīts izstrādāt, regulāri atjaunināt, publicēt un Līgumslēdzēju pušu konferencei ziņot par valstu pārskatiem attiecībā uz visu siltumnīcefekta gāzu, ko nekontrolē ar Vīnes Konvencijas par ozona slāņa aizsardzību 1987. gada Monreālas protokolu par ozona slāni noārdošajām vielām (9) (“Monreālas protokols”), antropogēnām emisijām no avotiem un to piesaisti piesaistītājos, izmantojot salīdzināmu metodiku, par kuru vienojusies Līgumslēdzēju pušu konference.
(8)
Saskaņā ar Kioto protokola 5. panta 1. punktu Savienībai un dalībvalstīm ir jāizveido un jāuztur valstu sistēma, saskaņā ar kuru aplēš visas Monreālas protokolā paredzētajā kontrolē neiekļauto siltumnīcefekta gāzu antropogēnās emisijas no avotiem un to piesaisti piesaistītājos, ar mērķi nodrošināt citu Kioto protokola noteikumu īstenošanu. To darot, Savienībai un dalībvalstīm būtu jāpiemēro valstu sistēmām paredzētās vadlīnijas, kas izklāstītas UNFCCC Līgumslēdzēju pušu konferences, kas vienlaikus bija Kioto protokola līgumslēdzēju pušu sanāksme, Lēmuma 19/CMP.1 (Lēmums 19/CMP.1) pielikumā. Turklāt Lēmumā 1/CP.16 tiek prasīts izveidot valsts pasākumus, ar kuriem aplēš visu ar Monreālas protokolu nekontrolēto siltumnīcefekta gāzu antropogēnās emisijas no avotiem un to piesaisti piesaistītājos. Ar šo regulu būtu jādod iespēja īstenot abas minētās prasības.
(9)
Ar UNFCCC Līgumslēdzēju pušu konferences Lēmumu 10/CP.17 (spēkā no 2013. gada 9. janvāra) un UNFCCC Līgumslēdzēju pušu konferences Lēmumu 3/CP.15 (spēkā no 2010. gada 26. oktobra) UNFCCC I pielikumā attiecīgi ir iekļauta Kipra un Malta.
(10)
Pieredze, kas gūta, īstenojot Lēmumu Nr. 280/2004/EK, atklāja vajadzību palielināt sinerģijas un saskaņotību ar ziņošanu, ko veic saskaņā ar citiem juridiskiem instrumentiem, jo īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK (2003. gada 13. oktobris), ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā (10), Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 166/2006 (2006. gada 18. janvāris) par Eiropas Piesārņojošo vielu un izmešu pārneses reģistra ieviešanu (11), Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/81/EK (2001. gada 23. oktobris) par valstīm noteikto maksimāli pieļaujamo emisiju dažām atmosfēru piesārņojošām vielām (12), Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 842/2006 (2006. gada 17. maijs) par dažām fluorētām siltumnīcefekta gāzēm (13) un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1099/2008 (2008. gada 22. oktobris) par enerģētikas statistiku (14). Lai gan ziņojumu sniegšanas prasību racionalizēšanai būs nepieciešams grozīt atsevišķus juridiskus instrumentus, konsekventu datu izmantošana, ziņojot par siltumnīcefekta gāzu emisijām, ir būtiska, lai nodrošinātu ziņošanas par emisijām kvalitāti.
(11)
Klimata pārmaiņu starpvaldību padomes (IPCC) Ceturtajā izvērtējuma ziņojumā tika noteikts slāpekļa trifluorīda (NF3) globālās sasilšanas potenciāls (GSP), kas ir aptuveni 17 000 reižu lielāks nekā oglekļa dioksīda (CO2) globālās sasilšanas potenciāls. Slāpekļa trifluorīdu (NF3) arvien vairāk izmanto elektronikas nozarē, lai aizstātu perfluorogļūdeņražus (PFC) un sēra heksafluorīdu (SF6). Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 191. panta 2. punktu Savienības vides politikai ir jābūt balstītai uz piesardzības principu. Saskaņā ar šo principu vajadzīga NF3 pārraudzība, lai izvērtētu emisiju līmeni Savienībā un, ja nepieciešams, noteiktu klimata pārmaiņu mazināšanas darbības.
(12)
Pašlaik valstu siltumnīcefekta gāzu emisiju pārskatos un valstu un Savienības reģistros iekļautie dati nav pietiekami, lai dalībvalstu līmenī noteiktu tās civilās aviācijas CO2 emisijas valstu mērogā, uz kurām neattiecas Direktīva 2003/87/EK. Pieņemot ziņošanas saistības, Savienībai nebūtu dalībvalstīm un maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU) jāuzliek ar sasniedzamo mērķi nesamērīgs slogs. Lidojumu CO2 emisijas, uz kurām neattiecas Direktīva 2003/87/EK, veido tikai pavisam nelielu daļu no kopējām siltumnīcefekta gāzu emisijām, un izveidot ziņošanas sistēmu par šīm emisijām būtu pārāk apgrūtinoši, ņemot vērā spēkā esošās prasības plašākai nozarei saskaņā ar Direktīvu 2003/87/EK. Tādēļ CO2 emisijas no IPCC avota kategorijas “1.A.3.A civilā aviācija” būtu jāuzskata par vienādām ar nulli Lēmuma Nr. 406/2009/EK 3. panta un 7. panta 1. punkta nozīmē.
(13)
Lai nodrošinātu siltumnīcefekta gāzu emisiju pārraudzības un ziņošanas pasākumu efektivitāti, ir jāizvairās vēl vairāk palielināt finansiālo un administratīvo slogu, ko dalībvalstis jau ir uzņēmušās.
(14)
Lai gan siltumnīcefekta gāzu emisijas un to piesaisti attiecībā uz zemes izmantošanu, zemes izmantošanas maiņu un mežsaimniecību uzskaita Savienības emisiju samazināšanas mērķos saskaņā ar Kioto protokolu, tās nav daļa no 2020. gadam noteiktā 20 % mērķa saskaņā ar Klimata un enerģētikas tiesību aktu kopumu. Lēmuma Nr. 406/2009/EK 9. pantā ir noteikts, ka Komisijai jāizvērtē veidi, kā Savienības siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanas saistībās iekļaut ar zemes izmantošanas, zemes izmantošanas maiņas un mežsaimniecības darbībām saistītās emisijas un piesaisti, nodrošinot zemes izmantošanas, zemes izmantošanas maiņas un mežsaimniecības ieguldījuma pastāvību un integritāti vides aspektā, kā arī attiecīgo emisiju un piesaistes pareizu pārraudzību un uzskaiti. Tajā arī ir prasīts, lai Komisija sniegtu attiecīgu leģislatīvā akta priekšlikumu ar mērķi, lai tas stātos spēkā, sākot ar 2013. gadu. 2012. gada 12. martā Komisija Eiropas Parlamentam un Padomei iesniedza priekšlikumu kā pirmo pasākumu ceļā uz zemes izmantošanas, zemes izmantošanas maiņas un mežsaimniecības sektora iekļaušanu Savienības emisiju samazināšanas saistībās, kā rezultātā tika pieņemts Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 21. maija Lēmums Nr. 529/2013/ES par uzskaites noteikumiem attiecībā uz siltumnīcefekta gāzu emisijām un piesaisti, kas rodas darbībās, kuras saistītas ar zemes izmantošanu, zemes izmantošanas maiņu un mežsaimniecību, un par informāciju par rīcību, kas saistīta ar šīm darbībām (15).
(15)
Savienībai un dalībvalstīm būtu jācenšas sniegt visjaunāko informāciju par savām siltumnīcefekta gāzu emisijām, jo īpaši saistībā ar stratēģiju “Eiropa 2020” un tajā noteiktajiem termiņiem. Ar šo regulu būtu jādod iespēja šādas aplēses sagatavot cik iespējams īsākos termiņos, izmantojot statistikas datus un citu informāciju, piemēram, vajadzības gadījumā Globālās vides un drošības novērošanas programmas un citu satelītu sistēmu sniegtos kosmosā iegūtos datus.
(16)
Tā kā Komisija ir paziņojusi, ka tā ir paredzējusi ierosināt jaunas pārraudzības un ziņošanas prasības emisijām no jūras transporta, tostarp vajadzības gadījumā šīs regulas grozījumus, šai regulai nebūtu jāskar šādi ierosinājumi un tādēļ šobrīd šajā regulā nebūtu jāiekļauj noteikumi attiecībā uz pārraudzību un ziņošanu par emisijām no jūras transporta.
(17)
Pieredze, kas gūta, īstenojot Lēmumu Nr. 280/2004/EK, atklāja vajadzību uzlabot par politiku, pasākumiem un prognozēm ziņotās informācijas pārredzamību, precizitāti, konsekvenci, pilnīgumu un salīdzināmību. Ar Lēmumu Nr. 406/2009/EK ir noteikts, ka dalībvalstis ziņo par plānoto progresu minētajā lēmumā noteikto saistību izpildē, tostarp informāciju par valstu politiku, pasākumiem un valstu prognozēm. Ar stratēģiju “Eiropa 2020” ir noteikta integrētas ekonomiskās politikas programma, kas prasa Savienībai un dalībvalstīm veikt turpmākus centienus savlaicīgai ziņošanai par klimata pārmaiņu politiku un pasākumiem un to prognozēto ietekmi uz emisijām. Sistēmu izveidošanai Savienības un dalībvalstu līmenī kopā ar labākām pamatnostādnēm par ziņošanu būtu ievērojami jāveicina šo mērķu sasniegšana. Lai nodrošinātu, ka Savienība izpilda savas starptautiskās un iekšējās ziņošanas prasības par siltumnīcefekta gāzu prognozēm, un lai novērtētu tās panākumus starptautisko un iekšējo saistību un pienākumu izpildē, arī Komisijai būtu jāspēj sagatavot un izmantot siltumnīcefekta gāzu prognožu aplēses.
(18)
Ir vajadzīga labāka informācija no dalībvalstīm, lai pārraudzītu to progresu un rīcību, pielāgojoties klimata pārmaiņām. Šī informācija ir vajadzīga, lai izstrādātu visaptverošu Savienības pielāgošanās stratēģiju saskaņā ar Komisijas 2009. gada 1. aprīļa Balto grāmatu ar nosaukumu “Adaptācija klimata pārmaiņām - iedibinot Eiropas rīcības pamatprincipus”. Informācijas sniegšana par pielāgošanos ļaus dalībvalstīm apmainīties ar paraugpraksi un izvērtēt to vajadzības un gatavību rīkoties klimata pārmaiņu jomā.
(19)
Saskaņā ar Lēmumu 1/CP.15 Savienība un dalībvalstis apņēmās nodrošināt ievērojamu finansējumu klimata jomai, lai atbalstītu pielāgošanās un klimata pārmaiņu mazināšanas pasākumus jaunattīstības valstīs. Saskaņā ar Lēmuma 1/CP.16 40. punktu katrai attīstīto valstu UNFCCC līgumslēdzējai pusei ir jāuzlabo ziņošana par līgumslēdzējām pusēm, kas ir jaunattīstības valstis, sniegto finanšu, tehnoloģisko un kapacitātes veidošanas atbalstu. Uzlabot ziņošanu ir būtiski, lai tiktu atzīti Savienības un dalībvalstu centieni izpildīt saistības. Ar Lēmumu 1/CP.16 tika izveidots arī jauns tehnoloģiju mehānisms, lai veicinātu starptautisku tehnoloģiju nodošanu. Ar šo regulu, pamatojoties uz labākajiem pieejamajiem datiem, būtu jānodrošina jaunākās informācijas ziņošana par pasākumiem tehnoloģiju nodošanai jaunattīstības valstīm.
(20)
Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/101/EK (16) tika veikti grozījumi Direktīvā 2003/87/EK, lai Savienības siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu tirdzniecības shēmā iekļautu aviācijas darbības. Direktīvā 2003/87/EK ir ietverti noteikumi arī par izsoļu ieņēmumu izlietojumu, dalībvalstu ziņošanu par šādu izsoļu ieņēmumu izmantošanu un par pasākumiem, kas veikti saskaņā ar minētās direktīvas 3.d pantu. Direktīvā 2003/87/EK, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2009/29/EK, tagad ietverti arī noteikumi par izsoļu ieņēmumu izlietojumu, un tajā ir paredzēts, ka vismaz 50 % no šiem ieņēmumiem būtu jāizmanto vienai vai vairākām darbībām, kas minētas Direktīvas 2003/87/EK 10. panta 3. punktā. Pārredzamība to ieņēmumu izlietojumā, kas iegūti no kvotu izsolīšanas saskaņā ar Direktīvu 2003/87/EK, ir svarīgs faktors Savienības saistību izpildē.
(21)
Saskaņā ar UNFCCC Savienībai un tās dalībvalstīm ir pienākums izstrādāt, regulāri atjaunināt, publicēt un iesniegt Līgumslēdzēju pušu konferencei valsts ziņojumus un divgadu pārskatus, izmantojot Līgumslēdzēju pušu konferencē apstiprinātās vadlīnijas, metodiku un formātus. Ar Lēmumu 1/CP.16 aicina uzlabot ziņošanu par klimata pārmaiņu mazināšanas mērķiem un finanšu, tehnoloģiskā un kapacitātes veidošanas atbalsta nodrošināšanu tām līgumslēdzējām pusēm, kas ir jaunattīstības valstis.
(22)
Ar Lēmumu Nr. 406/2009/EK pašreizējais ikgadējais pārskata cikls tika pārvērsts gada saistību ciklā, tāpēc dalībvalstu siltumnīcefekta gāzu emisiju vispusīga izskatīšana ir jāveic īsākā laikposmā par pašreizējo UNFCCC pārskatu izskatīšanu, lai vajadzības gadījumā ļautu izmantot elastīguma iespējas un piemērot koriģējošus pasākumus katra attiecīgā gada beigās. Lai nodrošinātu, ka atbilstība Lēmumam Nr. 406/2009/EK tiek izvērtēta ticami, konsekventi, pārredzami un savlaicīgi, ir jāizveido dalībvalstu iesniegto siltumnīcefekta gāzu emisiju pārskatu izskatīšanas process Savienības mērogā.
(23)
Pašlaik UNFCCC procesā tiek apspriesti vairāki tehniski elementi, kas saistīti ar ziņošanu par siltumnīcefekta gāzu emisijām no avotiem un piesaisti piesaistītājos, piemēram, GSP, apjoms, kādā ziņo par siltumnīcefekta gāzēm, un IPCC metodiskās vadlīnijas, kas izmantojamas valstu siltumnīcefekta gāzu emisiju pārskatu sagatavošanai. Šo metodisko elementu labojumi saistībā ar UNFCCC procesu un siltumnīcefekta gāzu emisiju laikrindu turpmāka pārrēķināšana var mainīt siltumnīcefekta gāzu emisiju līmeni un tendences. Komisijai būtu jāseko līdzi šādām norisēm starptautiskā līmenī un vajadzības gadījumā jāierosina pārskatīt šo regulu, lai nodrošinātu atbilstību metodikai, kuru izmanto UNFCCC procesā.
(24)
Saskaņā ar spēkā esošajām UNFCCC vadlīnijām attiecībā uz ziņošanu par siltumnīcefekta gāzēm aprēķins un ziņošana par metāna emisijām ir balstīta uz GSP, kas saistīts ar 100 gadu laikposmu. Ņemot vērā metāna augsto GSP un relatīvi īso noturību atmosfērā, Komisijai būtu jāanalizē, kāda ietekme uz politiku un pasākumiem būtu metāna emisiju 20 gadu laikposma pieņemšanai.
(25)
Ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2011. gada 14. septembra rezolūciju par visaptverošu pieeju ar CO2 nesaistītām klimatu ietekmējošām antropogēnajām emisijām, tiklīdz saskaņā ar UNFCCC tiks panākta vienošanās par apstiprinātu un publiskotu IPCC vadlīniju izmantošanu attiecībā uz pārraudzību un ziņošanu par melnā oglekļa emisijām, Komisijai būtu jāizanalizē ietekme uz politiku un pasākumiem un vajadzības gadījumā jāgroza šīs regulas I pielikums.
(26)
Siltumnīcefekta gāzu emisijas visās ziņotajās laikrindās būtu jāaplēš, izmantojot vienādas metodes. Pamata darbības dati un emisijas koeficienti būtu jāiegūst un jāizmanto konsekventi, nodrošinot to, ka izmaiņas aplēšu metodēs un pieņēmumos nerada izmaiņas emisiju tendencēs. Siltumnīcefekta gāzu emisiju pārrēķini būtu jāveic saskaņā ar apstiprinātām pamatnostādnēm, un tie būtu jāveic, lai uzlabotu ziņoto laikrindu konsekvenci, precizitāti un pilnīgumu un lai īstenotu detalizētākas metodes. Ja ir mainījusies metodika vai veids, kādā tiek vākti attiecīgās pamata darbības dati un emisijas koeficienti, dalībvalstīm būtu jāpārrēķina pārskati par ziņotajām laikrindām un jānovērtē vajadzība veikt pārrēķinu, pamatojoties uz apstiprinātajās pamatnostādnēs minētajiem iemesliem, jo īpaši attiecībā uz galvenajām kategorijām. Ar šo regulu būtu jānosaka, vai un ar kādiem nosacījumiem šādu pārrēķinu rezultāti būtu jāņem vērā, nosakot ikgadējos emisiju sadales apjomus.
(27)
Aviācija ietekmē pasaules klimatu CO2 emisiju, kā arī citu emisiju, tostarp slāpekļa oksīdu emisiju, un mehānismu, piemēram, spalvu mākoņu palielināšanās izraisīšanas, dēļ. Ņemot vērā, ka zinātniskā izpratne par šādu ietekmi strauji attīstās, saistībā ar šo regulu regulāri būtu jāveic atjaunināts izvērtējums par aviācijas ar CO2 nesaistīto ietekmi uz pasaules klimatu. Šajā ziņā izmantotā modelēšana būtu jāpielāgo zinātniskajam progresam. Balstoties uz šādas ietekmes izvērtējumiem, Komisija varētu apsvērt attiecīgas politikas iespējas šīs problēmas risināšanai.
(28)
Eiropas Vides aģentūras mērķis ir atbalstīt ilgtspējīgu attīstību un palīdzēt sasniegt ievērojamu un izmērāmu Eiropas vides uzlabošanos, sniedzot politikas veidotājiem, valsts iestādēm un sabiedrībai savlaicīgu, mērķtiecīgu, būtisku un ticamu informāciju. Eiropas Vides aģentūrai būtu jāpalīdz Komisijai, ja nepieciešams, pārraudzības un ziņošanas darbā, jo īpaši saistībā ar Eiropas Savienības pārskatu sistēmu un tās politikas, pasākumu un prognožu sistēmu, rīkojot ekspertu veiktu ikgadēju dalībvalstu pārskatu izskatīšanu, novērtējot Savienības emisiju samazināšanas saistību izpildē panākto progresu, uzturot Eiropas pielāgošanās platformu klimata pārmaiņām, kas attiecas uz klimata pārmaiņu ietekmi, to radīto neaizsargātību un pielāgošanos tām, kā arī sniedzot sabiedrībai pamatotu informāciju par klimata pārmaiņām.
(29)
Attiecībā uz visām šajā regulā paredzētajām prasībām par informācijas un datu sniegšanu būtu jāpiemēro Savienības noteikumi par datu aizsardzību un komercnoslēpumu.
(30)
Atbilstīgi šai regulai savāktā informācija un dati var arī veicināt turpmāko Savienības klimata pārmaiņu politikas izstrādi un izvērtēšanu.
(31)
Komisijai būtu jāseko līdzi pārraudzības un ziņošanas prasību īstenošanai saskaņā ar šo regulu un turpmākajām norisēm saistībā ar UNFCCC un Kioto protokolu, lai nodrošinātu konsekvenci. Šajā ziņā Komisijai vajadzības gadījumā būtu jāiesniedz tiesību akta priekšlikums Eiropas Parlamentam un Padomei.
(32)
Lai nodrošinātu vienotus nosacījumus šīs regulas 5. panta 4. punkta, 7. panta 7. un 8. punkta, 8. panta 2. punkta, 12. panta 3. punkta, 17. panta 4. punkta, 19. panta 5. un 6. punkta īstenošanai, Komisijai būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras. Izņemot attiecībā uz 19. panta 6. punktu, minētās pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011 (2011. gada 16. februāris), ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu (17).
(33)
Lai noteiktu harmonizētas ziņošanas prasības siltumnīcefekta gāzu emisiju un citas ar klimata pārmaiņu politiku saistītas informācijas pārraudzībai, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu, lai grozītu šīs regulas I pielikumu un III pielikumu atbilstīgi lēmumiem, kas pieņemti saskaņā ar UNFCCC un Kioto protokolu, ņemtu vērā izmaiņas GSP un starptautiski apstiprinātās vadlīnijās par pārskatiem, noteiktu pamatprasības Savienības pārskatu sistēmai un izveidotu Savienības reģistru. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu attiecīgas apspriešanās, tostarp ekspertu līmenī. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina vienlaicīga, savlaicīga un atbilstīga attiecīgo dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei.
(34)
Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķus, proti, izveidot mehānismu siltumnīcefekta gāzu emisiju pārraudzībai un ziņošanai un citas informācijas ziņošanai valstu un Savienības līmenī saistībā ar klimata pārmaiņām, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, un to, ka ierosinātās rīcības mēroga vai iedarbības dēļ šos mērķus var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
1. NODAĻA
PRIEKŠMETS, DARBĪBAS JOMA UN DEFINĪCIJAS
1. pants
Priekšmets
Ar šo regulu ievieš mehānismu, ar ko:
a)
nodrošina, ka ziņojumi, ko Savienība un tās dalībvalstis sniedz UNFCCC sekretariātā, ir savlaicīgi, pārredzami, precīzi, konsekventi, salīdzināmi un pilnīgi;
b)
ziņo un pārbauda informāciju, kura attiecas uz Savienības un tās dalībvalstu saistībām saskaņā ar UNFCCC, Kioto protokolu un saskaņā ar tiem pieņemtiem lēmumiem, un vērtē minēto saistību izpildē panākto progresu;
c)
veic pārraudzību un ziņošanu attiecībā uz tādu siltumnīcefekta gāzu antropogēnām emisijām no avotiem un piesaisti piesaistītājos dalībvalstīs, kuras nekontrolē Monreālas protokols par ozona slāni noārdošām vielām;
d)
veic pārraudzību, ziņošanu, pārskatīšanu un pārbaudi attiecībā uz siltumnīcefekta gāzu emisijām un citu informāciju saskaņā ar Lēmuma Nr. 406/2009/EK 6. pantu;
e)
ziņo par kvotu izsolēs atbilstīgi Direktīvas 2003/87/EK 3.d panta 1. vai 2. punktam vai 10. panta 1. punktam gūto ieņēmumu izlietojumu atbilstīgi minētās direktīvas 3.d panta 4. punktam un 10. panta 3. punktam;
f)
veic pārraudzību un ziņošanu attiecībā uz dalībvalstu veiktajiem pasākumiem, ar ko izmaksu ziņā efektīvā veidā pielāgojas neizbēgamajām klimata pārmaiņu sekām;
g)
vērtē dalībvalstu panākto progresu pienākumu izpildē saskaņā ar Lēmumu Nr. 406/2009/EK.
2. pants
Darbības joma
Šī regula attiecas uz:
a)
ziņošanu par Savienības un tās dalībvalstu zemu oglekļa emisiju attīstības stratēģijām un to atjauninājumiem saskaņā ar Lēmumu 1/CP.16;
b)
šīs regulas I pielikumā uzskaitīto siltumnīcefekta gāzu emisijām nozarēs un no avotiem un to piesaisti piesaistītājos, uz kurām attiecas valsts siltumnīcefekta gāzu pārskati saskaņā ar UNFCCC 4. panta 1. punkta a) apakšpunktu un kuras tiek emitētas dalībvalstu teritorijās;
c)
siltumnīcefekta gāzu emisijām, kuras ietilpst Lēmuma Nr. 406/2009/EK 2. panta 1. punkta darbības jomā;
d)
ar CO2 nesaistītu ietekmi uz klimatu, kura saistīta ar uz emisijām no civilās aviācijas;
e)
Savienības un tās dalībvalstu prognozēm par siltumnīcefekta gāzu, ko nekontrolē ar Monreālas protokolu, antropogēnām emisijām no avotiem un to piesaisti piesaistītājos un dalībvalstu politiku un pasākumiem, kas uz to attiecas;
f)
apkopotu finanšu un tehnoloģisko atbalstu jaunattīstības valstīm saskaņā ar UNFCCC prasībām;
g)
atbilstoši Direktīvas 2003/87/EK 3.d panta 1. un 2. punktam un 10. panta 1. punktam veiktajās kvotu izsolēs iegūto ieņēmumu izlietojumu;
h)
dalībvalstu rīcību tam, lai pielāgotos klimata pārmaiņām.
3. pants
Definīcijas
Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:
1)
gāzes “globālās sasilšanas potenciāls” jeb “GSP” ir kopējais ieguldījums globālajā sasilšanā, ko rada attiecīgās gāzes vienas vienības emisija, salīdzinājumā ar etalongāzes - CO2, kam ir piešķirta vērtība 1, - vienas vienības emisiju;
2)
“valsts pārskata sistēma” ir institucionālu, juridisku un procesuālu pasākumu sistēma, kas izveidota dalībvalstī, lai aplēstu ar Monreālas protokolu nekontrolēto siltumnīcefekta gāzu, antropogēnās emisijas no avotiem un to piesaisti piesaistītājos, kā arī lai ziņotu un arhivētu pārskata informāciju saskaņā ar Lēmumu 19/CMP.1 vai ar citiem attiecīgiem lēmumiem, ko pieņēmušas ar UNFCCC vai Kioto protokolu izveidotas struktūras;
3)
“kompetentas pārskata iestādes” ir iestādes, kurām saskaņā ar valsts pārskata sistēmu ir uzticēts uzdevums apkopot siltumnīcefekta gāzu pārskatu;
4)
“kvalitātes nodrošināšana” jeb “KN” ir plānota pārskatīšanas procedūru sistēma, ar ko nodrošina, ka tiek sasniegti datu kvalitātes mērķi un ka tiek ziņotas iespējami labākās aplēses un informācija, lai atbalstītu kvalitātes kontroles programmas efektivitāti un palīdzētu dalībvalstīm;
5)
“kvalitātes kontrole” jeb “KK” ir ikdienas tehnisko darbību sistēma, ar ko mēra un kontrolē apkopotās informācijas un aplēšu kvalitāti, lai nodrošinātu datu integritāti, pareizību un pilnīgumu, identificētu un novērstu kļūdas un izlaidumus, dokumentētu un arhivētu datus un citus izmantotos materiālus un reģistrētu visas KN darbības;
6)
“rādītājs” ir kvantitatīvs vai kvalitatīvs faktors jeb mainīgais, kas veicina labāku izpratni par politikas un pasākumu īstenošanas progresu un siltumnīcefekta gāzu emisiju tendencēm;
7)
“noteiktā daudzuma vienība” jeb “AAU” ir vienība, ko piešķir saskaņā ar attiecīgajiem noteikumiem pielikumā Lēmumam 13/CMP.1, kas pieņemts UNFCCC Līgumslēdzēju pušu konferencē, kura vienlaikus ir Kioto protokola Līgumslēdzēju pušu sanāksme (“Lēmums 13/CMP.1”), vai ar citiem attiecīgiem lēmumiem, ko pieņēmušas ar UNFCCC vai Kioto protokolu izveidotas struktūras;
8)
“piesaistes vienība” jeb “RMU” ir vienība, ko piešķir saskaņā ar attiecīgajiem noteikumiem pielikumā Lēmumam 13/CMP.1 vai citos attiecīgos UNFCCC vai Kioto protokola struktūru lēmumos;
9)
“emisiju samazināšanas vienība” jeb “ERU” ir vienība, ko piešķir saskaņā ar attiecīgajiem noteikumiem pielikumā Lēmumam 13/CMP.1 vai ar citiem attiecīgiem lēmumiem, ko pieņēmušas ar UNFCCC vai Kioto protokolu izveidotas struktūras;
10)
“sertificēta emisiju samazināšana” jeb “CER” ir vienība, ko piešķir saskaņā ar Kioto protokola 12. pantu un tā prasībām, kā arī ar attiecīgajiem noteikumiem pielikumā Lēmumam 13/CMP.1 vai ar citiem attiecīgiem lēmumiem, ko pieņēmušas ar UNFCCC vai Kioto protokolu izveidotas struktūras;
11)
“pagaidu sertificēta emisiju samazināšana” jeb “pagaidu CER” ir vienība, ko piešķir saskaņā ar Kioto protokola 12. pantu un tā prasībām, kā arī ar attiecīgajiem noteikumiem pielikumā Lēmumam 13/CMP.1 vai ar citiem attiecīgiem lēmumiem, ko pieņēmušas ar UNFCCC vai Kioto protokolu izveidotas struktūras, proti, kredīti, kurus piešķir emisiju piesaistei, kas sertificēta tīras attīstības mehānisma (TAM) meža ieaudzēšanas vai atjaunošanas projektam; tos paredzēts aizstāt pēc termiņa beigām otrā saistību perioda beigās;
12)
“ilgtermiņa sertificēta emisiju samazināšana” jeb “ilgtermiņa CER” ir vienība, ko piešķir saskaņā ar Kioto protokola 12. pantu un tā prasībām, kā arī ar attiecīgajiem noteikumiem pielikumā Lēmumam 13/CMP.1 vai ar citiem attiecīgiem lēmumiem, ko pieņēmušas ar UNFCCC vai Kioto protokolu izveidotas struktūras, proti, kredīti, kurus piešķir ilgtermiņa emisiju piesaistei, kas sertificēta TAM meža ieaudzēšanas vai atjaunošanas projektam; tos paredzēts aizstāt pēc termiņa beigām projekta kredīta laikposma beigās, uzglabāšanas apvērses gadījumā vai tad, ja netiek iesniegts sertifikācijas ziņojums;
13)
“valsts reģistrs” ir standartizētas elektroniskas datubāzes veidā izveidots reģistrs, kurā attiecīgi ir dati par AAU, RMU, ERU, CER, pagaidu CER un ilgtermiņa CER piešķiršanu, turēšanu, pārskaitīšanu, iegūšanu, anulēšanu, norakstīšanu, pārnesi, aizstāšanu vai termiņa beigu datuma maiņu;
14)
“politika un pasākumi” ir visi instrumenti, kuru mērķis ir īstenot saistības saskaņā ar UNFCCC 4. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktu, un to starpā var būt tādi, kuru galvenais mērķis nav siltumnīcefekta gāzu emisiju ierobežošana un samazināšana;
15)
“politikas, pasākumu un prognožu sistēma” ir institucionālu, juridisku un procesuālu pasākumu sistēma, kas izveidota, lai ziņotu par politiku un pasākumiem un par prognozēm attiecībā uz ar Monreālas protokolu nekontrolētu siltumnīcefekta gāzu antropogēnām emisijām no avotiem un to piesaisti piesaistītājos, kā noteikts šīs regulas 12. pantā;
16)
“politikas un pasākumu ex-ante izvērtējums” ir politikas vai pasākuma prognozētās ietekmes izvērtējums;
17)
“politikas un pasākumu ex-post izvērtējums” ir politikas vai pasākuma radītās ietekmes izvērtējums;
18)
“prognozes bez pasākumiem” ir prognozes par siltumnīcefekta gāzu antropogēnām emisijām no avotiem un to piesaisti piesaistītājos, kurās neietilpst visu to pasākumu un politikas rezultāti, kas plānoti, pieņemti vai īstenoti pēc gada, kas izvēlēts par attiecīgās prognozes sākumpunktu;
19)
“prognozes ar pasākumiem” ir prognozes par siltumnīcefekta gāzu antropogēnām emisijām no avotiem un to piesaisti piesaistītājos, kas ietver pieņemtās un īstenotās politikas un pasākumu rezultātus siltumnīcefekta gāzu emisiju samazinājuma ziņā;
20)
“prognozes ar papildu pasākumiem” ir prognozes par siltumnīcefekta gāzu antropogēnām emisijām no avotiem un to piesaisti piesaistītājos, kas siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanas ziņā ietver rezultātus politikai un pasākumiem, kas pieņemti un īstenoti, lai mazinātu klimata pārmaiņas, kā arī šai sakarā plānotajai politikai un pasākumiem;
21)
“jutīguma analīze” ir modeļa algoritma vai pieņēmuma izpēte, lai kvantitatīvi novērtētu, cik jutīgi vai stabili pret izmaiņām ievades datos vai to pamatā esošajos pieņēmumos ir modeļa rezultātu dati. To veic, mainot ievades vērtības vai modeļa vienādojumus un novērojot, kā attiecīgi mainās modeļa rezultāti;
22)
“ar klimata pārmaiņu mazināšanu saistītais atbalsts” ir atbalsts pasākumiem jaunattīstības valstīs, ar kuriem veicina mērķi stabilizēt siltumnīcefekta gāzu koncentrāciju atmosfērā tādā līmenī, kas novērstu bīstamu antropogēnu iejaukšanos klimata sistēmā;
23)
“ar pielāgošanos klimata pārmaiņām saistītais atbalsts” ir atbalsts pasākumiem jaunattīstības valstīs, kuri paredzēti, lai samazinātu cilvēku vai dabas sistēmu neaizsargātību pret klimata pārmaiņu ietekmi un ar klimatu saistītiem riskiem, saglabājot vai palielinot jaunattīstības valstu pielāgošanās spējas un noturību;
24)
“tehniskas korekcijas” ir korekcijas valsts siltumnīcefekta gāzu pārskatu aplēsēs, kas veiktas saistībā ar izskatīšanu saskaņā ar 19. pantu, ja iesniegtie pārskata dati ir nepilnīgi vai ir sagatavoti tādā veidā, kas neatbilst attiecīgajiem starptautiskajiem un Savienības noteikumiem vai pamatnostādnēm, un kas ir paredzētas, lai aizstātu sākotnēji iesniegtās aplēses;
25)
“pārrēķini” saskaņā ar UNFCCC ziņošanas vadlīnijām par gada pārskatiem ir procedūra, ar ko atkārtoti aplēš iepriekš iesniegtos pārskatus par siltumnīcefekta gāzu antropogēnām emisijām no avotiem un to piesaisti piesaistītājos, jo ir mainījusies metodika vai veids, kādā tiek iegūti un izmantoti emisijas koeficienti un darbības dati, iekļautas jaunas avotu un piesaistes kategorijas vai jaunas gāzes vai ir mainījies siltumnīcefekta gāzu GSP.
2. NODAĻA
ZEMU OGLEKĻA EMISIJU ATTĪSTĪBAS STRATĒĢIJAS
4. pants
Zemu oglekļa emisiju attīstības stratēģijas
1. Dalībvalstis un - Savienības vārdā - Komisija saskaņā ar visiem ziņošanas noteikumiem, par ko panākta starptautiska vienošanās UNFCCC procesā, izstrādā savas zemu oglekļa emisiju attīstības stratēģijas, lai veicinātu:
a)
pārredzamu un precīzu pārraudzību attiecībā uz dalībvalstu faktisko un prognozēto progresu, tostarp attiecībā uz ieguldījumu, ko devuši Savienības pasākumi, izpildot Savienības un dalībvalstu saistības atbilstīgi UNFCCC ierobežot vai samazināt antropogēnās siltumnīcefekta gāzu emisijas;
b)
siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanas saistību izpildi dalībvalstīs saskaņā ar Lēmumu Nr. 406/2009/EK un panāktu ilgtermiņa emisiju samazinājumus un to lielāku piesaisti piesaistītājos visās nozarēs saskaņā ar Savienības mērķi - izmaksu ziņā efektīvā veidā līdz 2050. gadam samazināt emisijas par 80 līdz 95 %, salīdzinot ar 1990. gada līmeni, ņemot vērā nepieciešamo samazināšanu attīstīto valstu grupā saskaņā ar IPCC.
2. Dalībvalstis ziņo Komisijai par savu zemu oglekļa emisiju attīstības stratēģiju īstenošanas stāvokli līdz 2015. gada 9. janvārim vai saskaņā ar starptautiski UNFCCC procesā apstiprinātu grafiku.
3. Komisija un dalībvalstis savas attiecīgās zemu oglekļa emisiju attīstības stratēģijas un to atjauninājumus nekavējoties dara publiski pieejamus.
3. NODAĻA
ZIŅOŠANA PAR VĒSTURISKAJĀM SILTUMNĪCEFEKTA GĀZU EMISIJĀM UN PIESAISTI
5. pants
Valsts pārskata sistēmas
1. Dalībvalstis saskaņā ar valstu sistēmām piemērojamām UNFCCC prasībām izveido, izmanto un cenšas pastāvīgi uzlabot valsts pārskata sistēmas, aplēš šīs regulas I pielikumā minēto siltumnīcefekta gāzu antropogēnās emisijas no avotiem un to piesaisti piesaistītājos un nodrošina, ka to siltumnīcefekta gāzu pārskati ir savlaicīgi, pārredzami, precīzi, konsekventi, salīdzināmi un pilnīgi.
2. Dalībvalstis nodrošina, lai to kompetentajām pārskata iestādēm būtu piekļuve:
a)
datiem un metodēm attiecībā uz darbībām un iekārtām saskaņā ar Direktīvu 2003/87/EK, kuri paziņoti nolūkā sagatavot valsts siltumnīcefekta gāzu pārskatu, lai nodrošinātu paziņoto siltumnīcefekta gāzu emisiju konsekvenci Savienības emisijas kvotu tirdzniecības sistēmā un valsts siltumnīcefekta gāzu pārskatā;
b)
vajadzības gadījumā - datiem, kas savākti, izmantojot ziņošanas sistēmas par fluorētām gāzēm dažādās nozarēs, kuras izveidotas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 842/2006 6. panta 4. punktu valsts siltumnīcefekta gāzu pārskatu sagatavošanai;
c)
vajadzības gadījumā - emisijām, pamatā esošajiem datiem un metodēm, kas paziņoti par objektiem saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 166/2006 valsts siltumnīcefekta gāzu pārskatu sagatavošanai;
d)
datiem, kas paziņoti saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1099/2008.
3. Dalībvalstis nodrošina, lai to kompetentās pārskata iestādes vajadzības gadījumā:
a)
izmantotu ziņošanas sistēmas, kas izveidotas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 842/2006 6. panta 4. punktu, lai uzlabotu fluorēto gāzu aplēses valstu siltumnīcefekta gāzu pārskatos;
b)
spētu veikt ikgadējas konsekvences pārbaudes, kas minētas 7. panta 1. punkta l) un m) apakšpunktā.
4. Komisija pieņem īstenošanas aktus, kuros izklāsta noteikumus par ar valstu pārskata sistēmām saistītas informācijas, struktūru, formātu un iesniegšanas procedūru un kuros nosaka prasības valstu pārskata sistēmu izveidei un darbībai atbilstoši attiecīgiem lēmumiem, ko pieņēmušas UNFCCC vai Kioto protokola struktūras vai struktūras, kas izveidotas atbilstoši no minētajiem dokumentiem izrietošiem vai tos aizstājošiem nolīgumiem. Šādus īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 26. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
6. pants
Savienības pārskata sistēma
1. Ar šo tiek izveidota Savienības pārskata sistēma tam, lai nodrošinātu valstu pārskatu savlaicīgumu, pārredzamību, precizitāti, konsekvenci, salīdzināmību un pilnīgumu saistībā ar Savienības siltumnīcefekta gāzu pārskatu. Komisija pārvalda, uztur un cenšas pastāvīgi uzlabot minēto sistēmu, kas ietver:
a)
kvalitātes nodrošināšanas un kvalitātes kontroles programmu, kas ietver kvalitātes mērķu noteikšanu un pārskata kvalitātes nodrošināšanas un kvalitātes kontroles plāna sagatavošanu. Komisija palīdz dalībvalstīm īstenot kvalitātes nodrošināšanas un kvalitātes kontroles programmas;
b)
procedūru, kā, apspriežoties ar attiecīgo dalībvalsti, aplēš valsts pārskatā trūkstošos datus;
c)
dalībvalstu siltumnīcefekta gāzu pārskatu izskatīšanu, kas minēta 19. pantā.
2. Komisija tiek pilnvarota saskaņā ar 25. pantu pieņemt deleģētus aktus par Savienības pārskata sistēmas pamatprasībām tam, lai izpildītu saistības atbilstoši Lēmumam 19/CMP.1. Komisija atbilstoši 1. punktam nepieņem tādus noteikumus, kurus dalībvalstīm ir grūtāk izpildīt nekā noteikumus, kas paredzēti aktos, kuri pieņemti saskaņā ar Lēmuma Nr. 280/2004/EK 3. panta 3. punktu un 4. panta 2. punktu.
7. pants
Siltumnīcefekta gāzu pārskati
1. Dalībvalstis līdz katra gada (“X gads”) 15. janvārim nosaka un paziņo Komisijai:
a)
savas siltumnīcefekta gāzu antropogēnās emisijas, kas minētas šīs regulas I pielikumā, un siltumnīcefekta gāzu antropogēnās emisijas, kas minētas Lēmuma Nr. 406/2009/EK 2. panta 1. punktā, par X-2 gadu, ievērojot UNFCCC ziņošanas prasības. Neskarot ziņošanu par siltumnīcefekta gāzēm, kas minētas šīs regulas I pielikumā, CO2 emisijas no IPCC avota kategorijas “1.A.3.A civilā aviācija” uzskata par vienādām ar nulli Lēmuma Nr. 406/2009/EK 3. panta un 7. panta 1. punkta nolūkā;
b)
UNFCCC ziņošanas prasībām atbilstošus datus par savām oglekļa monoksīda (CO), sēra dioksīda (SO2), slāpekļa oksīdu (NOx) un gaistošu organisku savienojumu antropogēnām emisijām, nodrošinot atbilstību datiem, kas jau paziņoti saskaņā ar Direktīvas 2001/81/EK 7. pantu un ANO/EEK Konvenciju par robežšķērsojošo gaisa piesārņošanu lielos attālumos, par X-2 gadu;
c)
savas siltumnīcefekta gāzu antropogēnās emisijas no avotiem un CO2 piesaisti piesaistītājos, kas izriet no zemes izmantošanas, zemes izmantošanas maiņas un mežsaimniecības, par X-2 gadu, ievērojot UNFCCC ziņošanas prasības;
d)
savas siltumnīcefekta gāzu antropogēnās emisijas no avotiem un CO2 piesaisti piesaistītājos, kas izriet no zemes izmantošanas, zemes izmantošanas maiņas un mežsaimniecības darbībām saskaņā ar Lēmumu Nr. 529/2013/ES un Kioto protokolu, un informāciju par minēto siltumnīcefekta gāzu emisiju un to piesaistes pārskatu saistībā ar zemes izmantošanas, zemes izmantošanas maiņas un mežsaimniecības darbībām saskaņā ar Lēmumu Nr. 529/2013/ES un ar Kioto protokola 3. panta 3. un 4. punktu, un par attiecīgajiem saskaņā ar tiem pieņemtajiem lēmumiem par gadiem no 2008. gada vai cita attiecīga gada līdz X-2 gadam. Ja dalībvalstis ņem vērā aramzemes apsaimniekošanu, ganību apsaimniekošanu, veģetācijas atjaunošanu vai mitrāju nosusināšanu un atjaunošanu, tās ziņo par siltumnīcefekta gāzu emisijām no avotiem un to piesaisti piesaistītājos arī par katru šādu darbību par attiecīgo bāzes gadu vai par laikposmu, kas norādīts Lēmuma Nr. 529/2013/ES VI pielikumā un Lēmuma 13/CMP. 1. pielikumā. Izpildot saskaņā ar šo punktu noteiktās ziņošanas prasības un jo īpaši iesniedzot ar Lēmumā Nr. 529/2013/ES izklāstītajiem dalībvalstu uzskaites pienākumiem saistītu informāciju par emisijām un piesaisti, dalībvalstis iesniedz informāciju, pilnībā ņemot vērā piemērojamās IPCC labas prakses vadlīnijas attiecībā uz zemes izmantošanu, zemes izmantošanas maiņu un mežsaimniecību;
e)
visas izmaiņas informācijā, kas minēta a) līdz d) punktā attiecībā uz gadiem no attiecīgā bāzes gada vai laikposma līdz X-3 gadam, norādot šādu izmaiņu iemeslus;
f)
informācija par rādītājiem attiecībā uz X-2 gadu, kā izklāstīts III pielikumā;
g)
informācija no valsts reģistra par AAU, RMU, ERU, CER, pagaidu CER un ilgtermiņa CER piešķiršanu, iegūšanu, turēšanu, pārskaitīšanu, anulēšanu, atsaukšanu un pārnesi par X-1 gadu;
h)
kopsavilkuma informācija par veiktajiem pārskaitījumiem saskaņā ar Lēmuma Nr. 406/2009/EK 3. panta 4. un 5. punktu par X-1 gadu;
i)
informācija par to, kā izmanto kopīgu īstenošanu, TAM un starptautisko emisijas kvotu tirdzniecību saskaņā ar Kioto protokola 6., 12. un 17. pantu vai jebkuru citu elastīgu mehānismu, kas paredzēts citos instrumentos, kurus pieņēmusi UNFCCC Līgumslēdzēju pušu konference vai UNFCCC Līgumslēdzēju pušu konference, kas vienlaikus ir Kioto protokola Līgumslēdzēju pušu sanāksme, lai izpildītu emisiju ierobežošanas vai samazināšanas skaitliskās saistības saskaņā ar Lēmuma Nr. 2002/358/EK 2. pantu un Kioto protokolu vai jebkuras turpmākās saistības saskaņā ar UNFCCC vai Kioto protokolu, par X-2 gadu;
j)
informācija par pasākumiem, kas veikti, lai uzlabotu pārskata aplēses, jo īpaši tajās pārskata jomās, kurās ir veiktas korekcijas vai ieteikumi pēc ekspertu veiktas izskatīšanas;
k)
pārbaudīto emisiju, par kurām iekārtas un operatori ziņo saskaņā ar Direktīvu 2003/87/EK, faktiskais vai aplēstais sadales apjoms pa valsts siltumnīcefekta gāzu pārskata avotu kategorijām, ja iespējams, un šo pārbaudīto emisiju attiecība pret kopējām paziņotajām siltumnīcefekta gāzu emisijām šajās avotu kategorijās par X-2 gadu;
l)
vajadzības gadījumā - rezultāti, kas gūti konsekvences pārbaudēs par emisijām, kas paziņotas siltumnīcefekta gāzu pārskatā, par X-2 gadu attiecībā uz pārbaudītajām emisijām, kas paziņotas saskaņā ar Direktīvu 2003/87/EK;
m)
vajadzības gadījumā - rezultāti, kas gūti konsekvences pārbaudēs par datiem, kuri izmantoti, lai aplēstu emisijas siltumnīcefekta gāzu pārskata sagatavošanā, par X-2 gadu attiecībā uz:
i)
datiem, kas izmantoti, lai sagatavotu gaisu piesārņojošo vielu pārskatu saskaņā ar Direktīvu 2001/81/EK;
ii)
datiem, kas paziņoti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 842/2006 6. panta 1. punktu;
iii)
enerģētikas datiem, kas paziņoti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1099/2008 4. pantu un B pielikumu;
n)
apraksts par izmaiņām savā valsts pārskata sistēmā;
o)
apraksts par izmaiņām valsts reģistrā;
p)
informācija par dalībvalstu kvalitātes nodrošināšanas un kvalitātes kontroles plāniem, vispārēju nenoteiktības novērtējumu, vispārēju pilnīguma izvērtējumu un, ja tādi dati pieejami, citiem valsts siltumnīcefekta gāzu pārskata ziņojuma elementiem, kas nepieciešami, lai sagatavotu Savienības siltumnīcefekta gāzu pārskata ziņojumu.
Pirmajā šajā regulā noteiktajā pārskata gadā dalībvalstis informē Komisiju par ikvienu nodomu izmantot Lēmuma Nr. 406/2009/EK 3. panta 4. un 5. punktu.
2. Līdz 15. janvārim otrajā gadā pēc katra pārskata laikposma beigām, kā norādīts Lēmuma Nr. 529/2013/ES I pielikumā, dalībvalstis paziņo Komisijai sākotnējos datus, un līdz 15. martam minētajā gadā - galīgos datus, kas atbilstīgi minētā lēmuma 4. panta 6. punktam par attiecīgo uzskaites laikposmu sagatavoti to zemes izmantošanas, zemes izmantošanas maiņas un mežsaimniecības uzskaitēm.
3. Līdz katra gada 15. martam dalībvalstis iesniedz Komisijai pilnīgu un atjauninātu valsts pārskata ziņojumu. Šajā ziņojumā ietver visu informāciju, kas noteikta 1. punktā, un visus turpmākus šīs informācijas atjauninājumus.
4. Katru gadu līdz 15. aprīlim dalībvalstis iesniedz UNFCCC sekretariātā valsts pārskatu, kas satur informāciju, kura iesniegta Komisijai saskaņā ar 3. punktu.
5. Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm ik gadu izveido Savienības siltumnīcefekta gāzu pārskatu un sagatavo Savienības siltumnīcefekta gāzu pārskata ziņojumu, un līdz katra gada 15. aprīlim iesniedz tos UNFCCC sekretariātā.
6. Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 25. pantu, lai:
a)
pievienotu vai dzēstu vielas siltumnīcefekta gāzu sarakstā šīs regulas I pielikumā, vai pievienotu, dzēstu vai grozītu rādītājus šīs regulas III pielikumā atbilstoši attiecīgiem lēmumiem, ko pieņēmušas UNFCCC vai Kioto protokola struktūras vai struktūras, kas izveidotas atbilstoši no minētajiem dokumentiem izrietošiem vai tos aizstājošiem nolīgumiem;
b)
ņemtu vērā izmaiņas GSP un starptautiski apstiprinātās vadlīnijās par pārskatu veikšanu atbilstoši attiecīgiem lēmumiem, ko pieņēmušas UNFCCC vai Kioto protokola struktūras vai struktūras, kas izveidotas atbilstoši no minētajiem dokumentiem izrietošiem vai tos aizstājošiem nolīgumiem.
7. Komisija pieņem īstenošanas aktus, kuros nosaka struktūru, formātu un procedūru dalībvalstu siltumnīcefekta gāzu pārskata iesniegšanai saskaņā ar 1. punktu atbilstoši attiecīgiem lēmumiem, ko pieņēmušas UNFCCC vai Kioto protokola struktūras vai struktūras, kas izveidotas atbilstoši no minētajiem dokumentiem izrietošiem vai tos aizstājošiem nolīgumiem. Šajos īstenošanas aktos precizē arī grafikus Komisijas un dalībvalstu sadarbībai un koordinēšanai, sagatavojot Savienības siltumnīcefekta gāzu pārskata ziņojumu. Šādus īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 26. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
8. Komisija pieņem īstenošanas aktus, kuros nosaka struktūru, formātu un procedūru, kādā dalībvalstis ziņo par siltumnīcefekta gāzu emisijām un piesaisti saskaņā ar Lēmuma Nr. 529/2013/ES 4. pantu. Pieņemot šādus īstenošanas aktus, Komisija nodrošina Savienības un UNFCCC grafiku saskaņotību attiecībā uz šīs informācijas pārraudzību un ziņošanu. Šādus īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 26. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
8. pants
Aptuvenais siltumnīcefekta gāzu pārskats
1. Ja iespējams, dalībvalstis līdz katra gada (“X gads”) 31. jūlijam iesniedz Komisijai aptuvenu siltumnīcefekta gāzu pārskatu par X-1 gadu. Komisija, pamatojoties uz dalībvalstu aptuveno siltumnīcefekta gāzu pārskatu vai savām aplēsēm, ja dalībvalsts līdz minētajam datumam nav paziņojusi aptuveno pārskatu, ik gadu apkopo aptuveno Savienības siltumnīcefekta gāzu pārskatu. Komisija šo informāciju dara publiski pieejamu līdz katra gada 30. septembrim.
2. Komisija pieņem īstenošanas aktus, kuros nosaka struktūru, formātu un iesniegšanas procedūru dalībvalstu aptuveno siltumnīcefekta gāzu pārskatiem atbilstoši 1. punktam. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 26. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
9. pants
Procedūras emisiju aplēšu veikšanai, lai apkopotu Savienības pārskatu
1. Komisija veic saskaņā ar 7. panta 1. punktu dalībvalstu iesniegto datu precizitātes sākotnējo pārbaudi. Tā minēto pārbaužu rezultātus nosūta dalībvalstīm sešu nedēļu laikā pēc iesniegšanas termiņa. Līdz 15. martam kopā ar galīgā pārskata iesniegšanu par X-2 gadu dalībvalstis atbild uz visiem sākotnējā pārbaudē uzdotiem attiecīgiem jautājumiem.
2. Ja dalībvalsts līdz 15. martam neiesniedz pārskata datus, kas nepieciešami, lai apkopotu Savienības pārskatu, Komisija, apspriežoties un cieši sadarbojoties ar attiecīgo dalībvalsti, var sagatavot aplēses, lai papildinātu dalībvalsts iesniegtos datus. Komisija šim nolūkam izmanto pamatnostādnes, kas attiecas uz valsts siltumnīcefekta gāzu pārskatu sagatavošanu.
4. NODAĻA
REĢISTRI
10. pants
Reģistru izveide un darbība
1. Savienība un dalībvalstis izveido un uztur reģistrus, lai pēc vajadzības precīzi uzskaitītu AAU, RMU, ERU, CER, pagaidu CER un ilgtermiņa CER piešķiršanu, turēšanu, pārskaitīšanu, iegūšanu, anulēšanu, norakstīšanu, pārnesi, aizstāšanu vai termiņa beigu datuma maiņu. Dalībvalstis šos reģistrus var arī izmantot, lai precīzi uzskaitītu Direktīvas 2003/87/EK 11.a panta 5. punktā minētās vienības.
2. Savienība un dalībvalstis var uzturēt savus reģistrus konsolidētā sistēmā kopā ar vienu vai vairākām citām dalībvalstīm.
3. Šā panta 1. punktā minētos datus dara pieejamus centrālajam administratoram, kas iecelts saskaņā ar Direktīvas 2003/87/EK 20. pantu.
4. Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētus aktus saskaņā ar 25. pantu, lai izveidotu Savienības reģistru, kas minēts šā panta 1. punktā.
11. pants
Vienību norakstīšana saskaņā ar Kioto protokolu
1. Dalībvalstis pēc valsts pārskata pārbaudes pabeigšanas saskaņā ar Kioto protokolu attiecībā uz katru gadu Kioto protokola pirmajā saistību periodā, tostarp pēc visu īstenošanas jautājumu atrisināšanas, noraksta no reģistra AAU, RMU, ERU, CER, pagaidu CER un ilgtermiņa CER, kas līdzvērtīgas to neto emisijām konkrētā gada laikā.
2. Attiecībā uz Kioto protokola pirmā saistību perioda pēdējo gadu dalībvalstis noraksta vienības no reģistra, pirms beidzies saistību izpildes papildu laikposms, kas paredzēts Lēmumā 11/CMP.1, kurš pieņemts UNFCCC Līgumslēdzēju pušu konferencē, kas vienlaikus ir Kioto protokola Līgumslēdzēju pušu sanāksme.
5. NODAĻA
ZIŅOŠANA PAR POLITIKU UN PASĀKUMIEM, KĀ ARĪ PAR PROGNOZĒM PAR SILTUMNĪCEFEKTA GĀZU ANTROPOGĒNĀM EMISIJĀM NO AVOTIEM UN TO PIESAISTI PIESAISTĪTĀJOS
12. pants
Valsts un Savienības politikas, pasākumu un prognožu sistēmas
1. Dalībvalstis un Komisija līdz 2015. gada 9. jūlijam izveido un pēc tam izmanto un cenšas pastāvīgi uzlabot attiecīgi valstu un Savienības sistēmas ziņošanai par politiku un pasākumiem un ziņošanai par prognozēm par siltumnīcefekta gāzu antropogēnām emisijām no avotiem un to piesaisti piesaistītājos. Minētās sistēmas ietver attiecīgos institucionālos, juridiskos un procesuālos pasākumus, kas izveidoti dalībvalstī un Savienībā, lai izvērtētu politiku un prognozētu siltumnīcefekta gāzu antropogēno emisiju no avotiem un to piesaisti piesaistītājos.
2. Dalībvalstu un Komisijas mērķis ir nodrošināt, lai paziņotā informācija par politiku un pasākumiem un prognozes par siltumnīcefekta gāzu antropogēnām emisijām no avotiem un to piesaisti piesaistītājos, kā minēts 13. un 14. pantā, būtu savlaicīga, pārredzama, precīza, konsekventa, salīdzināma un pilnīga, tostarp lai attiecīgā gadījumā tiktu izmantoti un piemēroti dati, metodes un modeļi, kā arī tiktu īstenoti kvalitātes nodrošināšanas un kvalitātes kontroles pasākumi un jutīguma analīze.
3. Komisija pieņem īstenošanas aktus par struktūru, formātu un procedūru, kādā iesniedzama informācija par valstu un Savienības politikas, pasākumu un prognožu sistēmām, ievērojot šā panta 1. un 2. punktu, 13. pantu un 14. panta 1. punktu un atbilstoši attiecīgiem lēmumiem, ko pieņēmušas UNFCCC vai Kioto protokola struktūras vai struktūras, kas izveidotas saskaņā ar no minētajiem dokumentiem izrietošiem vai tos aizstājošiem nolīgumiem. Komisija nodrošina saskaņotību ar starptautiski apstiprinātām ziņošanas prasībām, kā arī Savienības un starptautisko grafiku saskaņotību attiecībā uz šīs informācijas pārraudzību un ziņošanu. Šādus īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 26. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
13. pants
Ziņošana par politiku un pasākumiem
1. Dalībvalstis līdz 2015. gada 15. martam un pēc tam reizi divos gados iesniedz Komisijai:
a)
aprakstu par savas valsts sistēmu ziņošanai par politiku un pasākumiem vai pasākumu grupām un ziņošanai par pro gnozēm par siltumnīcefekta gāzu antropogēnām emisijām no avotiem un to piesaisti piesaistītājos saskaņā ar 12. panta 1. punktu, ja šāds apraksts vēl nav iesniegts, vai informāciju par visām izmaiņām šajā sistēmā, ja šāds apraksts jau ir iesniegts;
b)
atjauninājumus, kuri attiecas uz zemu oglekļa emisiju attīstības stratēģijām, kas minētas 4. pantā, un virzību šo stratēģiju īstenošanā;
c)
informāciju par valsts politiku un pasākumiem vai pasākumu grupām, kā arī par Savienības politikas un pasākumu vai pasākumu grupu īstenošanu, ar kuru ierobežo vai samazina siltumnīcefekta gāzu emisijas no avotiem vai veicina to piesaisti piesaistītājos, strukturējot šo informāciju pa nozarēm un iedalot pa atsevišķām gāzēm vai gāzu grupām (fluorogļūdeņraži un perfluorogļūdeņraži), kas uzskaitītas I pielikumā. Šajā informācijā atsaucas uz piemērojamo un attiecīgo valsts vai Savienības politiku un ietver:
i)
politikas vai pasākuma mērķi un īsu politikas vai pasākuma aprakstu;
ii)
politikas instrumenta veidu;
iii)
politikas, pasākuma vai pasākumu grupas īstenošanas stāvokli;
iv)
attiecīgā gadījumā rādītājus, lai pārraudzītu un novērtētu progresu laika gaitā;
v)
ja ir pieejamas - kvantitatīvās aplēses par ietekmi uz siltumnīcefekta gāzu emisijām no avotiem un to piesaisti piesaistītājos, sadalot tās šādi:
-
atsevišķu pasākumu un politikas vai to grupu ietekmes ex-ante izvērtējumu rezultāti. Aplēses sniedz par četriem secīgiem turpmākiem gadiem, kas beidzas ar 0 vai 5 un kas seko uzreiz pēc pārskata gada, nošķirot siltumnīcefekta gāzu emisijas, uz kurām attiecas Direktīva 2003/87/EK, un tās, uz kurām attiecas Lēmums Nr. 406/2009/EK,
-
rezultāti ex-post izvērtējumiem par atsevišķu politikas un pasākumu vai to grupu ietekmi uz klimata pārmaiņu mazināšanu, nošķirot siltumnīcefekta gāzu emisijas, uz kurām attiecas Direktīva 2003/87/EK, un tās, uz kurām attiecas Lēmums Nr. 406/2009/EK;
vi)
ja ir pieejamas - politikas un pasākumu prognozēto izmaksu un ieguvumu aplēses, kā arī vajadzības gadījumā radušos izdevumu un ieguvumu aplēses par politiku un pasākumiem;
vii)
ja ir pieejamas - visas atsauces uz izvērtējumu un tā pamatā esošiem tehniskajiem ziņojumiem, kas minēti 3. punktā;
d)
informāciju, kas minēta Lēmuma Nr. 406/2009/EK 6. panta 1. punkta d) apakšpunktā;
e)
informāciju par to, kādā apmērā dalībvalsts rīcība ir būtisks elements valsts mērogā veiktos centienos, kā arī to, kādā apmērā kopīgas īstenošanas mehānisma, TAM prognozētā izmantošana un starptautiskā emisijas kvotu tirdzniecība papildina valsts pasākumus atbilstīgi attiecīgajiem Kioto protokola un saskaņā ar to pieņemto lēmumu noteikumiem.
2. Dalībvalsts Komisijai paziņo par jebkādām būtiskām izmaiņām informācijā, kura tiek paziņota saskaņā ar šo pantu pārskata laikposma pirmajā gadā, līdz šai paziņošanai sekojošā gada 15. martam.
3. Dalībvalstis dara sabiedrībai elektroniski pieejamu ikvienu būtisku valsts politikas un pasākumu izmaksu un ietekmes izvērtējumu, ja tāds pieejams, un jebkuru būtisku informāciju par Savienības politikas un pasākumu īstenošanu, ar ko ierobežo vai samazina siltumnīcefekta gāzu emisijas no avotiem vai veicina to piesaisti piesaistītājos, kopā ar pastāvošiem tehniskiem ziņojumiem, kas ir šo izvērtējumu pamatā. Minētajos izvērtējumos būtu jāiekļauj izmantoto modeļu un metodiskās pieejas apraksti, definīcijas un pamatā esošie pieņēmumi.
14. pants
Ziņošana par prognozēm
1. Dalībvalstis līdz 2015. gada 15. martam un pēc tam reizi divos gados paziņo Komisijai valsts prognozes par siltumnīcefekta gāzu antropogēnām emisijām no avotiem un to piesaisti piesaistītājos, iedalot tās pēc atsevišķām gāzēm vai gāzu grupām (fluorogļūdeņraži un perfluorogļūdeņraži), kas uzskaitītas I pielikumā, un pēc nozares. Minētās prognozes ietver kvantitatīvas aplēses par četriem secīgiem turpmākiem gadiem, kas beidzas ar 0 vai 5 un kas seko uzreiz pēc pārskata gada. Valsts prognozēs ņem vērā visu Savienības mērogā pieņemto politiku un pasākumus, un tajās ietver:
a)
prognozes bez pasākumiem, ja tādas ir pieejamas, prognozes ar pasākumiem un prognozes ar papildu pasākumiem, ja tādas ir pieejamas;
b)
kopējās siltumnīcefekta gāzu prognozes un atsevišķas aplēses par prognozētajām siltumnīcefekta gāzu emisijām no emisiju avotiem, uz kuriem attiecas Direktīva 2003/87/EK un Lēmums Nr. 406/2009/EK;
c)
atbilstīgi 13. pantam apzinātās politikas un pasākumu ietekmi. Ja šāda politika un pasākumi nav iekļauti, to skaidri norāda un izskaidro;
d)
attiecībā uz prognozēm veiktās jutīguma analīzes rezultātus;
e)
visas attiecīgās atsauces uz izvērtējumu un tehniskajiem ziņojumiem, kas ir pamatā 4. punktā minētajām prognozēm.
2. Dalībvalsts Komisijai paziņo par jebkādām būtiskām izmaiņām informācijā, kura tiek paziņota saskaņā ar šo pantu pārskata laikposma pirmajā gadā, līdz pēc pēdējā pārskata sniegšanas sekojošā gada 15. martam.
3. Dalībvalstis ziņo par visaktuālākajām pieejamām prognozēm. Ja dalībvalsts katru otro gadu līdz 15. martam neiesniedz pilnīgas prognožu aplēses un Komisija ir konstatējusi, ka attiecīgā dalībvalsts nevar novērst aplēšu nepilnības, kas konstatētas ar Komisijas KN vai KK procedūrām, Komisija, apspriežoties ar attiecīgo dalībvalsti, var sagatavot aplēses, kas vajadzīgas, lai apkopotu Savienības prognozes.
4. Dalībvalstis dara sabiedrībai elektroniski pieejamas savas valsts prognozes par siltumnīcefekta gāzu emisijām no avotiem un to piesaisti piesaistītājos kopā ar attiecīgajiem tehniskajiem ziņojumiem, kas ir šo prognožu pamatā. Minētajās prognozēs būtu jāiekļauj izmantoto modeļu un metodiskās pieejas apraksti, definīcijas un pamatā esošie pieņēmumi.
6. NODAĻA
CITAS KLIMATA PĀRMAIŅĀM BŪTISKAS INFORMĀCIJAS PAZIŅOŠANA
15. pants
Ziņošana par valstu pielāgošanās pasākumiem
Dalībvalstis līdz 2015. gada 15. martam un pēc tam reizi četros gados (termiņš saskaņots ar UNFCCC ziņošanas termiņu) paziņo Komisijai informāciju par saviem valsts pielāgošanās plāniem un stratēģijām, izklāstot īstenotās vai plānotās darbības, kuru mērķis ir sekmēt pielāgošanos klimata pārmaiņām. Minētajā informācijā iekļauj galvenos mērķus un klimata pārmaiņu ietekmētu apstākļu kategorijas, uz kurām tie attiecas, piemēram, plūdi, jūras līmeņa celšanās, ekstrēmas temperatūras, sausums un citi ekstrēmi laikapstākļi.
16. pants
Ziņošana par jaunattīstības valstīm piešķirto finanšu un tehnoloģisko atbalstu
1. Dalībvalstis sadarbojas ar Komisiju, lai Savienība un tās dalībvalstis varētu laikus un saskaņoti ziņot par jaunattīstības valstīm sniegto atbalstu atbilstoši piemērojamiem attiecīgiem UNFCCC noteikumiem, cita starpā izmantojot saskaņā ar UNFCCC apstiprinātus kopīgus formātus, un lai nodrošinātu, ka ikgadējā ziņošana tiek veikta līdz 30. septembrim.
2. Ja ir vajadzīgs vai prasīts UNFCCC, dalībvalstis cenšas sniegt informāciju par finanšu plūsmām, pamatojoties uz tā sauktajiem “Riodežaneiro politikas rādītājiem” ar klimata pārmaiņu mazināšanu saistītam atbalstam un ar pielāgošanos klimata pārmaiņām saistītam atbalstam, kurus ieviesa ESAO Attīstības palīdzības komiteja, un metodisko informāciju, kas attiecas uz Riodežaneiro klimata pārmaiņu rādītāju metodikas īstenošanu.
3. Ja tiek sniegta informācija par mobilizētām privātām finanšu plūsmām, tajā iekļauj ziņas par definīcijām un metodēm, kas izmantotas jebkuru kvantitatīvu rādītāju noteikšanai.
4. Atbilstoši lēmumiem, ko pieņēmušas UNFCCC vai Kioto protokola struktūras vai struktūras, kas izveidotas atbilstoši no minētajiem dokumentiem izrietošiem vai tos aizstājošiem nolīgumiem, informācijā par sniegto atbalstu iekļauj ziņas par atbalstu klimata pārmaiņu mazināšanai, pielāgošanai, kapacitātes veidošanai un tehnoloģiju nodošanai un, ja iespējams, informāciju par to, vai finanšu resursi ir jauni un papildinoši.
17. pants
Ziņošana par izsoles ieņēmumu un projektu kredītu izlietojumu
1. Dalībvalstis līdz katra gada 31. jūlijam (“X gads”) par X-1 gadu Komisijai iesniedz šādu informāciju:
a)
detalizēts pamatojums, kas minēts Lēmuma Nr. 406/2009/EK 6. panta 2. punktā;
b)
informācija par to, kā X-1 gadā izlietoti ieņēmumi, kurus dalībvalsts ieguvusi kvotu izsolēs saskaņā ar Direktīvas 2003/87/EK 10. panta 1. punktu, tostarp informāciju par tādiem ieņēmumiem, kas izmantoti vienam vai vairākiem no minētās direktīvas 10. panta 3. punktā noteiktajiem mērķiem, vai par tādu ieņēmumu finansiālās vērtības ekvivalentu, un par darbībām, kas veiktas saskaņā ar minēto pantu;
c)
informācija par to, kā atbilstīgi dalībvalsts noteiktajam ir izlietoti visi ieņēmumi no dalībvalsts aviācijas kvotu izsolēm saskaņā ar Direktīvas 2003/87/EK 3.d panta 1. vai 2. punktu; šo informāciju sniedz saskaņā ar minētās direktīvas 3.d panta 4. punktu;
d)
informācija, kas minēta Lēmuma Nr. 406/2009/EK 6. panta 1. punkta b) apakšpunktā, un informācija par to, kā to iepirkuma politika veicina starptautiskas vienošanās par klimata pārmaiņām panākšanu;
e)
informācija par Direktīvas 2003/87/EK 11.b panta 6. punkta piemērošanu attiecībā uz projekta darbībām, kuras saistītas ar hidroelektroenerģijas ražošanu ar ražošanas jaudu, kas lielāka par 20 MW.
2. Izsolēs iegūtie ieņēmumi, kas nav izlietoti laikā, kad dalībvalsts iesniedz Komisijai ziņojumu saskaņā ar šo pantu, tiek kvantificēti un iekļauti turpmāko gadu ziņojumos.
3. Dalībvalstis dara sabiedrībai pieejamus ziņojumus, kas iesniegti Komisijai saskaņā ar šo pantu. Komisija viegli pieejamā veidā publisko par visu Savienību apkopotu informāciju.
4. Komisija pieņem īstenošanas aktus, kuros izklāsta struktūru, formātu un iesniegšanas procedūras, ko dalībvalstis izmanto, paziņojot informāciju saskaņā ar šo pantu. Šādus īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 26. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
18. pants
Divgadu ziņojumi un valstu paziņojumi
1. Savienība un dalībvalstis UNFCCC sekretariātā iesniedz divgadu ziņojumus saskaņā ar UNFCCC Līgumslēdzējpušu konferences Lēmumu 2/CP.17 (Lēmums 2/CP.17) vai turpmākiem UNFCCC struktūru pieņemtiem attiecīgiem lēmumiem un valstu paziņojumus saskaņā ar UNFCCC 12. pantu.
2. Dalībvalstis Komisijai iesniedz UNFCCC sekretariātā iesniegto valstu paziņojumu un divgadu ziņojumu kopijas.
7. NODAĻA
SAVIENĪBAS EKSPERTU VEIKTA SILTUMNĪCEFEKTA GĀZU EMISIJU IZSKATĪŠANA
19. pants
Pārskatu izskatīšana
1. Komisija veic vispusīgu izskatīšanu attiecībā uz valsts pārskatu datiem, ko dalībvalstis iesniegušas saskaņā ar šīs regulas 7. panta 4. punktu, lai noteiktu ikgadējo emisiju sadales apjomu, kas paredzēts Lēmuma Nr. 406/2009/EK 3. panta 2. punkta ceturtajā daļā, nolūkā piemērot šīs regulas 20. un 27. pantu un lai pārraudzītu dalībvalstu gūtos panākumus, sasniedzot to siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanas vai ierobežošanas mērķus atbilstīgi Lēmuma Nr. 406/2009/EK 3. un 7. pantam gados, kad tiek veikta vispusīgā izskatīšana.
2. Sākot ar paziņotajiem datiem par 2013. gadu, Komisija veic ikgadēju izskatīšanu attiecībā uz tiem dalībvalstu saskaņā ar šīs regulas 7. panta 1. punktu iesniegtajiem valstu pārskatu datiem, kas ir lietderīgi, lai pārraudzītu dalībvalstu siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanu vai ierobežošanu saskaņā ar Lēmuma Nr. 406/2009/EK 3. un 7. pantu un citiem Savienības tiesību aktos noteiktiem siltumnīcefekta gāzu emisiju samazinājuma vai ierobežojuma mērķiem. Dalībvalstis pilnīgi iesaistās šajā procesā.
3. 1. punktā minētā vispusīgā izskatīšanā ietver:
a)
pārbaudes, lai pārliecinātos par iesniegtās informācijas pārredzamību, precizitāti, konsekvenci, salīdzināmību un pilnīgumu;
b)
pārbaudes, lai noteiktu gadījumus, kad pārskata dati sagatavoti neatbilstoši UNFCCC vadlīniju dokumentācijai vai Savienības noteikumiem; un
c)
attiecīgā gadījumā, apspriežoties ar dalībvalstīm, aprēķinus par izskatīšanas rezultātā vajadzīgajām tehniskajām korekcijām.
4. Ikgadējā izskatīšanā ietver pārbaudes, kas izklāstītas 3. punkta a) apakšpunktā. Ja to ir lūgusi kāda dalībvalsts pēc apspriešanās ar Komisiju vai ja pārbaudēs konstatē būtiskas problēmas, piemēram:
a)
ja iepriekšējās Savienības vai UNFCCC pārskatīšanās sniegtie ieteikumi nav īstenoti vai dalībvalsts nav izskaidrojusi kādus jautājumus; vai
b)
ja saistībā ar kādu no galvenajām kategorijām dalībvalsts pārskatā aplēses ir pārāk lielas vai mazas,
attiecīgās dalībvalsts datu ikgadējā pārskatīšanā ietver arī pārbaudes, kas minētas 3. punkta b) apakšpunktā, lai būtu iespējams veikt 3. punkta c) apakšpunktā izklāstītos aprēķinus.
5. Komisija pieņem īstenošanas aktus, kuros nosaka termiņus un pasākumus vispusīgās un ikgadējās izskatīšanas veikšanai, kuras attiecīgi minētas šā panta 1. un 2. punktā, tostarp šā panta 3. un 4. punktā izklāstītos uzdevumus, un cita starpā nodrošina pienācīgu apspriešanos ar dalībvalstīm par izskatīšanas secinājumiem. Šādus īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 26. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
6. Komisija, pieņemot īstenošanas aktu, nosaka kopējo emisiju summu attiecīgajā gadā, kura, pabeidzot attiecīgo izskatīšanu, izriet no koriģētajiem pārskatu datiem par katru dalībvalsti.
7. Piemērojot Lēmuma Nr. 406/2009/EK 7. panta 1. punktu, izmanto datus par katru dalībvalsti, kuri saskaņā ar Lēmuma Nr. 406/2009/EK 11. pantu un Direktīvas 2003/87/EK 19. pantu izveidotajos reģistros ir iekļauti dienā, kas ir četrus mēnešus pēc saskaņā ar šā panta 6. punktu pieņemta īstenošanas akta publicēšanas dienas. Tas ietver izmaiņas minētajos datos, kuras konkrētā dalībvalsts ir veikusi, izmantojot elastīguma iespējas saskaņā ar Lēmuma Nr. 406/2009/EK 3. un 5. pantu.
20. pants
Pārrēķinu sekas
1. Kad saskaņā ar 19. pantu ir pabeigta vispusīgā pārbaude par pārskata datiem, kas attiecas uz 2020. gadu, Komisija saskaņā ar II pielikumā noteikto formulu aprēķina pārrēķināto siltumnīcefekta gāzu emisiju seku summu katrai dalībvalstij.
2. Neskarot šīs regulas 27. panta 2. punktu, Komisija cita starpā izmanto summu, kas minēta šā panta 1. punktā, ierosinot emisiju samazinājuma vai ierobežojuma mērķus katrai dalībvalstij laikposmam pēc 2020. gada saskaņā ar Lēmuma Nr. 406/2009/EK 14. pantu.
3. Komisija nekavējoties publicē saskaņā ar 1. punktu veikto aprēķinu rezultātus.
8. NODAĻA
ZIŅOŠANA PAR PROGRESU SAVIENĪBAS UN STARPTAUTISKO SAISTĪBU IZPILDĒ
21. pants
Ziņošana par progresu
1. Komisija, pamatojoties uz informāciju, kas iesniegta saskaņā ar šo regulu, un apspriežoties ar dalībvalstīm, katru gadu izvērtē Savienības un tās dalībvalstu panākto progresu, nosakot, vai ir gūti pietiekami panākumi, lai izpildītu:
a)
saistības saskaņā ar UNFCCC 4. pantu un Kioto protokola 3. pantu, kas plašāk izklāstītas lēmumos, kurus pieņēmusi UNFCCC Līgumslēdzēju pušu konference vai UNFCCC Līgumslēdzēju pušu konference, kas vienlaikus ir Kioto protokola pušu sanāksme. Šādu izvērtējumu balsta uz informāciju, kas paziņota saskaņā ar 7., 8., 10. un 13.-17. pantu;
b)
pienākumus, kas noteikti Lēmuma Nr. 406/2009/EK 3. pantā. Šādu izvērtējumu balsta uz informāciju, kas paziņota saskaņā ar 7., 8., 13. un 14. pantu.
2. Komisija reizi divos gados izvērtē aviācijas kopējo ietekmi uz pasaules klimatu, tostarp saistībā ar emisijām, kas nav CO2, vai tās radītās sekas, pamatojoties uz emisiju datiem, kurus dalībvalstis iesniegušas saskaņā ar 7. pantu, un attiecīgā gadījumā uzlabo minēto izvērtējumu, atsaucoties uz zinātnes sasniegumiem un gaisa satiksmes datiem.
3. Komisija līdz katra gada 31. oktobrim iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu, kurā apkopoti 1. un 2. punktā paredzēto izvērtējumu secinājumi.
22. pants
Ziņojums par papildu laikposmu saistību izpildei saskaņā ar Kioto protokolu
Eiropas Savienība un katra dalībvalsts UNFCCC sekretariātā iesniedz ziņojumu par papildu laikposmu ar Lēmuma 13/CMP.1 3. punktu noteikto saistību izpildei tad, kad minētais laikposms ir beidzies.
9. NODAĻA
SADARBĪBA UN ATBALSTS
23. pants
Sadarbība starp dalībvalstīm un Savienību
Dalībvalstis un Savienība nodrošina pilnīgu sadarbību un koordināciju savā starpā saistībā ar šajā regulā paredzētajiem pienākumiem attiecībā uz:
a)
Savienības siltumnīcefekta gāzu pārskata izstrādi un Savienības siltumnīcefekta gāzu pārskata ziņojuma sagatavošanu atbilstīgi 7. panta 5. punktam;
b)
Savienības valstu paziņojuma sagatavošanu saskaņā ar UNFCCC 12. pantu un Savienības divgadu ziņojuma sagatavošanu saskaņā ar Lēmumu 2/CP.17 vai turpmākiem UNFCCC struktūru pieņemtiem attiecīgiem lēmumiem;
c)
UNFCCC un Kioto protokolā noteiktām pārskatīšanas un atbilstības procedūrām atbilstoši piemērojamiem lēmumiem saskaņā ar UNFCCC vai Kioto protokolu, kā arī Savienības procedūrai dalībvalstu siltumnīcefekta gāzu pārskata izskatīšanai, kas minēta šīs regulas 19. pantā;
d)
visām korekcijām saskaņā ar Kioto protokola 5. panta 2. punktu vai pēc Savienības izskatīšanas procesa, kas minēts šīs regulas 19. pantā, vai citām izmaiņām pārskatos un pārskatu ziņojumos, kas iesniegti vai ir iesniedzami UNFCCC sekretariātam;
e)
Savienības aptuvenā siltumnīcefekta gāzu pārskata apkopošanu saskaņā ar 8. pantu;
f)
ziņošanu attiecībā uz AAU, RMU, ERU, CER, pagaidu CER vai ilgtermiņa CER norakstīšanu pēc papildu laikposma, kas minēts Lēmuma 13/CMP.1 14. punktā saistību izpildei saskaņā ar Kioto protokola 3. panta 1. punktu.
24. pants
Eiropas Vides aģentūras loma
Eiropas Vides aģentūra palīdz Komisijai tās darbā, lai izpildītu 6.-9., 12.-19., 21. un 22. pantu saskaņā ar tās gada darba programmu. Tas ietver palīdzību:
a)
apkopojot Savienības siltumnīcefekta gāzu pārskatu un sagatavojot ES siltumnīcefekta gāzu pārskata ziņojumu;
b)
veicot kvalitātes nodrošināšanas un kvalitātes kontroles procedūras, lai sagatavotu Savienības siltumnīcefekta gāzu pārskatu;
c)
sagatavojot aplēses par datiem, kas nav iekļauti valsts siltumnīcefekta gāzu pārskatā;
d)
veicot izskatīšanas;
e)
sagatavojot aptuveno Savienības siltumnīcefekta gāzu pārskatu;
f)
apkopojot informāciju, kuru dalībvalstis paziņojušas par politiku un pasākumiem, kā arī prognozēm;
g)
veicot kvalitātes nodrošināšanas un kvalitātes kontroles procedūras attiecībā uz informāciju, ko dalībvalstis paziņojušas par prognozēm, politiku un pasākumiem;
h)
sagatavojot datu aplēses par prognozēm, kuras dalībvalstis nav paziņojušas;
i)
apkopojot datus, kas nepieciešami ikgadējam ziņojumam Eiropas Parlamentam un Padomei, kuru sagatavo Komisija;
j)
izplatot informāciju, kas savākta saskaņā ar šo regulu, tostarp uzturot un atjauninot datubāzi par dalībvalstu klimata pārmaiņu seku mazināšanas politiku un pasākumiem un uzturot Eiropas pielāgošanās platformu klimata pārmaiņām, kas attiecas uz klimata pārmaiņu ietekmi, to radīto neaizsargātību un pielāgošanos tām.
10. NODAĻA
DELEĢĒŠANA
25. pants
Deleģēšanas īstenošana
1. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā izklāstītos nosacījumus.
2. Pilnvaras pieņemt 6., 7. un 10. pantā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz piecu gadu laikposmu no 2013. gada 8. jūlija. Komisija sagatavo ziņojumu par pilnvaru deleģēšanu vēlākais deviņus mēnešus pirms piecu gadu laikposma beigām. Pilnvaru deleģēšana tiek automātiski pagarināta uz tāda paša ilguma laikposmiem, ja vien Eiropas Parlaments vai Padome neiebilst pret šādu pagarinājumu vēlākais trīs mēnešus pirms katra laikposma beigām.
3. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt 6., 7. un 10. pantā minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neskar jau spēkā esošus deleģētos aktus.
4. Tiklīdz Komisija pieņem deleģētu aktu, tā par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei.
5. Saskaņā ar 6., 7. un 10. pantu pieņemts deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja trīs mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par trīs mēnešiem.
11. NODAĻA
NOBEIGUMA NOTEIKUMI
26. pants
Komiteju procedūra
1. Komisijai palīdz Klimata pārmaiņu jautājumu komiteja. Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē.
2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu.
27. pants
Pārskatīšana
1. Komisija regulāri pārskata šajā regulā noteikto pārraudzības un ziņošanas noteikumu atbilstību turpmākiem lēmumiem saistībā ar UNFCCC un Kioto protokolu vai citiem Savienības tiesību aktiem. Turklāt Komisija regulāri izvērtē to, vai norises saistībā ar UNFCCC nerada situāciju, kad šajā regulā noteiktie pienākumi vairs nav vajadzīgi, nav samērīgi ar attiecīgajiem ieguvumiem, ir jāpielāgo vai nav saderīgi vai pārklājas ar ziņošanas prasībām saskaņā ar UNFCCC, un vajadzības gadījumā iesniedz leģislatīvā akta priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei.
2. Komisija līdz 2016. gada decembrim izskata, vai IPCC 2006. gada vadlīniju par valstu siltumnīcefekta gāzu pārskatiem izmantošanas ietekmē vai būtisku izmaiņu dēļ UNFCCC metodikā, ko izmanto, nosakot siltumnīcefekta gāzu pārskatu, nav radusies vairāk nekā 1 % atšķirība dalībvalsts kopējās siltumnīcefekta gāzu emisijās, uz kurām attiecas Lēmuma Nr. 406/2009/EK 3. pants, un var pārskatīt dalībvalstu gada emisiju sadales apjomus, kā noteikts Lēmuma Nr. 406/2009/EK 3. panta 2. punkta ceturtajā daļā.
28. pants
Atcelšana
Ar šo atceļ Lēmumu Nr. 280/2004/EK. Atsauces uz atcelto lēmumu uzskata par atsaucēm uz šo regulu un lasa saskaņā ar IV pielikumā pievienoto atbilstības tabulu.
29. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Strasbūrā, 2013. gada 21. maijā