ДИРЕКТИВА 2014/63/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 май 2014 година
за изменение на Директива 2001/110/ЕО на Съвета относно меда
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Директива 2001/110/ЕО на Съвета (3) определя меда като естествен сладък продукт, произвеждан от медоносни пчели Apis mellifera („пчели“). Медът се състои основно от различни захари, предимно фруктоза и глюкоза, както и от други вещества, като органични киселини, ензими и твърди частици, получавани при неговото събиране. Директива 2001/110/ЕО ограничава човешката намеса, която би могла да промени състава на меда, и във връзка с това позволява запазването на естествения характер на меда. По-специално Директива 2001/110/ЕО забранява добавянето в меда на хранителни съставки, включително хранителни добавки, и добавянето на друго освен мед. По същия начин директивата забранява отстраняването на съставните елементи, характерни за меда, включително полена, освен ако това отстраняване не може да се избегне при пречистване на меда от чужди примеси. Тези изисквания са в съответствие със стандарта Кодекс алиментариус за меда (Codex Stan 12-1981).
(2)
Поленът е част от критериите за състава на меда, определени в Директива 2001/110/ЕО. Наличните доказателства, включително емпирични и научни данни, потвърждават, че наличието на полен в меда се дължи на медоносните пчели. Поленовите зърна падат в нектара, събиран от медоносните пчели. В кошера пчелите превръщат събрания нектар, съдържащ поленови зърна, в мед. Според наличните данни в меда може да попадне допълнително полен от полена, който се намира по власинките на пчелите, от полена във въздуха вътре в кошера и от полена, събран от пчелите в килийките, които случайно може да се отворят при извличането на меда от стопанските субекти в хранителната промишленост. Следователно поленът попада в кошера в резултат на дейността на пчелите и присъства по естествен път в меда, независимо дали стопанските субекти в хранителната промишленост извличат меда или не. Освен това, няма съзнателно добавяне на полен в меда от страна на стопанските субекти в хранителната промишленост, тъй като това е забранено от Директива 2001/110/ЕО.
(3)
Регламент (ЕС) № 1169/2011 на Европейския парламент и на Съвета (4) определя като „съставка“ всяко вещество, използвано за производство или приготвяне на храна и все още налична в крайния продукт, дори и в изменен вид. Това определение предполага съзнателна употреба на вещество за производството или приготвянето на храна. Като се отчита фактът, че медът е естествен продукт, и по-специално, естественият произход на наличието в меда на съставни елементи, характерни за меда, поленът, който е естествен съставен елемент, характерен за меда, не следва да се счита за „съставка“ на меда по смисъла на Регламент (ЕС) № 1169/2011.
(4)
Настоящата директива не засяга прилагането на Регламент (ЕО) № 1829/2003 на Европейския парламент и на Съвета (5) по отношение на меда, който съдържа генетично модифициран полен, тъй като този мед представлява храна, произведена от генетично модифицирани организми по смисъла на този регламент. По дело С-442/09 (6), Карл Хайнц Баблок и други/Фрайщат Байерн, Съдът на Европейския съюз постанови, че определящият критерий за прилагането на Регламент (ЕО) № 1829/2003, както е посочено в съображение 16 от посочения регламент, е дали материалът, получен от генетично модифицирания изходен материал, присъства в храната. Следователно медът, съдържащ генетично модифициран полен, следва да се разглежда като „храна, (частично) произведена от ГМО“ по смисъла на член 3, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 1829/2003. Следователно предвиждането на разпоредба, предвиждаща, че поленът не е съставка на меда, не засяга заключението на Съда на Европейския съюз по споменатото дело С-442/09, че медът, съдържащ генетично модифициран полен, е обект на Регламент (ЕО) № 1829/2003, по-специално на изискванията на същия, отнасящи се до даване на предварително разрешение за пускане на пазара, надзор и - когато е приложимо - етикетиране.
(5)
Съгласно изискванията за етикетиране по Регламент (ЕО) № 1829/2003 няма задължение наличието на генетично модифициран полен в меда да бъде указано на етикетите за мед, ако са изпълнени следните условия: този полен не надвишава 0,9 % от меда, а присъствието му в меда е случайно или технически неизбежно. Следва да се припомни, че Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (7) предвижда, че държавите-членки могат да вземат подходящи мерки, за да избегнат случайното наличие на генетично модифицирани организми в меда.
(6)
Съгласно Директива 2001/110/ЕО, ако медът произхожда от повече от една държава членка или трета страна, задължителното указание за страните на произход може да бъде заменено с едно от следните указания, по целесъобразност: „смес от видове мед с произход от ЕС“, „смес от видове мед с произход извън ЕС“, „смес от видове мед с произход от ЕС и извън него“. След влизането в сила на Договора от Лисабон Европейският съюз замени и наследи Европейската общност. Следователно е целесъобразно да се изяснят съответните изисквания за етикетиране, като позоваването на „ЕО“ се замени с „ЕС“.
(7)
С Директива 2001/110/ЕО се предоставят правомощия на Комисията за изпълнение на някои от нейните разпоредби, по-специално правомощия да приема мерки, необходими за изпълнението на разпоредбите, свързани с адаптирането към техническия прогрес и привеждането на посочената директива в съответствие с общото законодателство на Съюза в областта на храните. Освен това Директива 2001/110/ЕО предоставя правомощия на Комисията да приема методи, позволяващи да се проверява съответствието на меда с посочената директива. Необходимо е да се преразгледа обхватът на тези правомощия.
(8)
С цел да се гарантират справедливи търговски практики, да се защитават интересите на потребителите и да се даде възможност за установяване на съответните методи за анализ, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз, за да се определят количествени параметри за критерия „основно“ по отношение на цветния или растителния произход на меда и минималното количество полен във филтрирания мед след отстраняване на чуждите неорганични или органични вещества. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(9)
След приемането на Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета (8), който се прилага за всички етапи на производството, преработката и разпространението на храни и фуражи на равнището на Съюза и на национално равнище, общите разпоредби на Съюза относно хранителните продукти се прилагат пряко към продуктите, обхванати от Директива 2001/110/ЕО. Следователно вече не е необходимо Комисията да разполага с правомощия за привеждане в съответствие на разпоредбите на посочената директива към общото законодателство на Съюза в областта на храните. Поради това разпоредбите, предоставящи такива правомощия, следва да бъдат заличени.
(10)
След приемането на Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (9) е целесъобразно да се адаптират съответните разпоредби на Директива 2001/110/ЕО към посочения регламент.
(11)
С цел да се позволи на държавите-членки да приемат националните законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за постигане на съответствие с Директива 2001/110/ЕО, така, както е изменена с настоящата директива, следва да се определи срок от 12 месеца за транспониране. По време на този период изискванията на Директива 2001/110/ЕО, без измененията, въведени с настоящата директива, остават приложими.
(12)
С цел да бъдат отчетени интересите на стопанските субекти в хранителната промишленост, които пускат на пазара или етикетират своите продукти в съответствие с изискванията, приложими преди прилагането на националните разпоредби, транспониращи Директива 2001/110/ЕО, така, както е изменена с настоящата директива, е необходимо да се установят целесъобразни преходни мерки. Следователно следва да е възможно продуктите, които са пуснати на пазара или са етикетирани преди прилагането на тези разпоредби, да продължат да бъдат предлагани на пазара до изчерпване на запасите.
(13)
Поради това Директива 2001/110/ЕО следва да бъде съответно изменена.
(14)
Тъй като измененията, свързани с предоставянето на правомощия на Комисията, се отнасят само до правомощията на Комисията, не е необходимо те да бъдат транспонирани от държавите-членки.
(15)
Тъй като целите на настоящата директива, а именно да предвиди, че поленът като естествен съставен елемент, характерен за меда, не следва да се счита за съставка на меда, да разясни изискванията за етикетиране в случаите, когато медът произхожда от повече от една държава членка или трета страна, както и да преразгледа обхвата на съществуващите правомощия, предоставени на Комисията, не могат да бъдат постигнати в задоволителна степен от държавите-членки, а могат да бъдат постигнати по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки, в съответствие с принципа на субсидиарност, посочен в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, посочен в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тези цели,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Изменения
Директива 2001/110/ЕО се изменя, както следва:
1)
В член 2, параграф 4 буква а) се заменя със следното:
„а)
страната или страните на произход, където е бил добит медът, се посочват върху етикета.
Независимо от първата алинея, ако медът произхожда от повече от една държава членка или трета страна, указанието за страните на произход може да бъде заменено с едно от следните указания, по целесъобразност:
-
„смес от видове мед с произход от ЕС“,
-
„смес от видове мед с произход извън ЕС“,
-
„смес от видове мед с произход от ЕС и извън него“.“
2)
В член 2 се добавя следната точка:
„5.
Поленът, в качеството си на естествен съставен елемент, характерен за меда, не се счита за съставка - по смисъла на член 2, параграф 2, буква е) от Регламент (ЕС) № 1169/2011на Европейския парламент и на Съвета (10) - на продуктите, посочени в приложение I към настоящата директива.
(10) Регламент (ЕС) № 1169/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 г. за предоставянето на информация за храните на потребителите, за изменение на регламенти (ЕО) № 1924/2006 и (ЕО) № 1925/2006 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 87/250/ЕИО на Комисията, Директива 90/496/ЕИО на Съвета, Директива 1999/10/ЕО на Комисията, Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, директиви 2002/67/ЕО и 2008/5/ЕО на Комисията и на Регламент (ЕО) № 608/2004 на Комисията (ОВ L 304, 22.11.2011 г., стр. 18).“" 						
3)
Член 4 се заменя със следното:
„Член 4
1. За целите на член 9, втора алинея от настоящата директива Комисията може, като отчита международните стандарти и техническия напредък, чрез актове за изпълнение, които са в съответствие с Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета (11), да установи методи за анализ, позволяващи да се проверява съответствието на меда с разпоредбите на настоящата директива. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 7, параграф 2 от настоящата директива. До приемането на тези методи на анализ, за проверка на спазването на разпоредбите на настоящата директива държавите-членки използват, винаги когато е възможно, международно признати валидирани методи за анализ, като например методите, одобрени от Кодекс алиментариус.
2. За целите на гарантиране на лоялни търговски практики и на защита на интересите на потребителите и за да се даде възможност за установяване на съответните методи за анализ, на Комисията се предоставят правомощия за приемане на делегирани актове в съответствие с член 6 за допълване на настоящата директива чрез определяне на количествените параметри, свързани със следното:
а)
критерий за „основно“ по отношение на цветния или растителния произход на меда съобразно посоченото в член 2, параграф 2, буква б), първо тире; както и
б)
минималното съдържание на полен във филтрирания мед след отстраняване на чуждите неорганични или органични примеси, посочени в приложение I, точка 2, буква б), подточка viii).
В тези делегирани актове Комисията предвижда подходящи преходни мерки за продуктите, пуснати на пазара преди дата на прилагане на посочените делегирани актове.
(11) Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните (ОВ L 165, 30.4.2004 г., стр. 1).“" 						
4)
Член 6 се заменя със следното:
„Член 6
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегираните актове, посочени в член 4, параграф 2, се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 23 юни 2014 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 4, параграф 2, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. Решението не засяга валидността на делегираните актове, които вече са влезли в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и на Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 4, параграф 2, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.“
5)
Член 7 се заменя със следното:
„Член 7
1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните („комитета“), създаден с член 58, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета (12). Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета. (13)
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта на акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011).
(12) Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (ОВ L 31, 1.2.2002 г., стр. 1)." 						
(13) Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите-членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (ОВ L 55, 28.2.2011 г., стр. 13).“" 						
6)
В приложение II третата алинея се заменя със следното:
„Без да се засяга приложение I, точка 2, буква б), подточка viii), не трябва да се отстраняват нито поленът, нито другите съставни елементи, характерни за меда, освен когато това не може да се избегне при пречистването на меда от чужди неорганични или органични примеси.“
Член 2
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с член 1, точки 1, 2 и 6 и с член 3. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези мерки.
Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки прилагат мерките, посочени в параграф 1, считано от 24 юни 2015 г.
Член 3
Преходни мерки
Продуктите, които са пуснати на пазара или етикетирани преди 24 юни 2015 г. в съответствие с Директива 2001/110/ЕО, могат да продължат да бъдат предлагани на пазара до изчерпване на запасите.
Член 4
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 5
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 15 май 2014 година.
SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2014/63/EU
ze dne 15. května 2014,
kterou se mění směrnice Rady 2001/110/ES o medu
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Med je ve směrnici Rady 2001/110/ES (3) definován jako přírodní sladká látka produkovaná včelami medonosnými (Apis mellifera, dále jen „včely“). Med se skládá v především z různých cukrů, převážně glukosy a fruktosy, jakož i jiných látek, jako jsou organické kyseliny, enzymy a pevné částice zachycené při sběru medu. Směrnice 2001/110/ES omezuje lidské zásahy, které by mohly změnit složení medu, a chrání tím zachování jeho přírodního charakteru. Směrnice 2001/110/ES zejména zakazuje přidávání jakýchkoli potravinových složek do medu, včetně potravinářských přídatných látek, nebo přidávání jakýchkoli látek jiných než med. Stejně tak zakazuje odstraňování jakýchkoli specifických součástí medu, včetně pylu, kromě případů, kdy se tomu nelze vyhnout při odstraňování cizorodých látek. Tyto požadavky jsou v souladu s normami Codexu alimentarius týkajícími se medu (Codex Stan 12-1981).
(2)
Pyl je uveden mezi vlastnostmi složení medu stanovenými ve směrnici 2001/110/ES. Dostupné poznatky, včetně empirických a vědeckých údajů, potvrzují, že původcem přítomnosti pylu v medu jsou včely. Pylová zrnka spadají do nektaru, který včely sbírají. Nasbíraný nektar obsahující pylová zrnka pak včely v úlu přemění na med. Podle dostupných údajů se může do medu dostat další pyl z ochlupení včel, pyl přítomný ve vzduchu uvnitř úlu a pyl, který včely uložily do buněk pláství, jež mohou být náhodou otevřeny, když provozovatel potravinářského podniku med vytáčí. Z toho vyplývá, že se pyl dostává do úlu v důsledku činnosti včel a v medu se vyskytuje přirozeně bez ohledu na to, zda provozovatel potravinářského podniku med vytáčí, či nikoli. Kromě toho je úmyslné přidávání pylu do medu provozovateli potravinářského podniku zakázáno směrnicí 2001/110/ES.
(3)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 (4) definuje „složku“ jako jakoukoli látku, která je použita při výrobě nebo přípravě potraviny a je v konečném výrobku stále přítomna, i když případně ve změněné formě. Tato definice naznačuje záměrné použití látky při výrobě nebo přípravě potraviny. Vzhledem k přírodnímu charakteru medu, zejména k přirozenému původu přítomnosti jeho specifických součástí, by pyl jako specifická přirozená součást medu neměl být považován za „složku“ medu ve smyslu nařízení (EU) č. 1169/2011.
(4)
Touto směrnicí není dotčeno uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 (5) na med obsahující geneticky modifikovaný pyl, protože tento med je potravinou vyprodukovanou z geneticky modifikovaných organismů ve smyslu tohoto nařízení. Soudní dvůr Evropské unie ve věci C-442/09 (6), Karl Heinz Bablok a další v. Freistaat Bayern, rozhodl, že rozhodujícím kritériem pro uplatnění nařízení (ES) č. 1829/2003, uvedeným v 16. bodě odůvodnění uvedeného nařízení, je skutečnost, zda materiál vyrobený z geneticky modifikovaného výchozího materiálu je přítomný v potravinách. Med obsahující geneticky modifikovaný pyl by proto měl být považován za „potravinu (částečně) vyrobenou z GMO“ ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1829/2003. Stanovení ustanovení, v němž je uvedeno, že pyl není složkou medu, nemá proto vliv na závěr Soudního dvora ve věci C-442/09, že se na med obsahující geneticky modifikovaný pyl vztahuje nařízení (ES) č. 1829/2003, zejména jeho požadavky týkající se povolování před uvedením na trh, dohledu a případně označování.
(5)
Pokud se jedná o požadavky na označování podle nařízení (ES) č. 1829/2003, není povinností uvést přítomnost geneticky modifikovaného pylu v medu na etiketě medu, jsou-li splněny následující podmínky: takový pyl nepřesahuje 0,9 % medu a jeho přítomnost v medu je náhodná nebo technicky nevyhnutelná. Je třeba připomenout, že směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES (7) stanoví, že členské státy mohou přijmout vhodná opatření, aby se předešlo nezáměrné přítomnosti geneticky modifikovaných organismů v medu.
(6)
Podle směrnice 2001/110/ES, pokud med pochází z více členských států nebo ze třetí země, může být povinné označení zemí původu nahrazeno podle potřeby jedním z následujících označení: „směs medů ze zemí ES“, „směs medů ze zemí mimo ES“, „směs medů ze zemí ES a ze zemí mimo ES“. Po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost Evropská unie nahradila Evropské společenství a je jeho nástupkyní. Je proto vhodné vyjasnit příslušné požadavky na označování nahrazením odkazu na „ES“ odkazem na „EU“.
(7)
Směrnice 2001/110/ES svěřuje Komisi pravomoc k provádění některých svých ustanovení, zejména pravomoci k přijetí opatření nezbytných pro její provádění, pokud jde o přizpůsobení se technickému pokroku a sladění uvedené směrnice s obecnými právními předpisy Unie o potravinách. Kromě toho směrnice 2001/110/ES svěřuje Komisi pravomoc k přijímání metod umožňujících ověřit, zda je med v souladu s uvedenou směrnicí. Je třeba přezkoumat rozsah této pravomoci.
(8)
Za účelem zajištění poctivého obchodního jednání, ochrany zájmů spotřebitelů a umožnění stanovit příslušné metody analýzy by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o stanovení kvantitativních parametrů pro kritérium „převážně“, pokud jde o původ medu z květů nebo rostlin a minimální obsah pylu ve filtrovaném medu po odstranění cizorodých anorganických nebo organických látek. Je obzvlášť důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(9)
Po přijetí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 (8), které se vztahuje na všechny fáze výroby, zpracování a distribuce potravin a krmiv na úrovni Evropské unie a na vnitrostátní úrovni, jsou obecné předpisy Evropské unie o potravinách přímo použitelné pro výrobky spadající do oblasti působnosti směrnice 2001/110/ES. Proto již není nutné, aby Komise měla pravomoc sladit ustanovení uvedené směrnice s obecnými právními předpisy Evropské unie o potravinách. Ustanovení, kterými se svěřuje uvedená pravomoc, by proto měla být zrušena.
(10)
Po přijetí nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (9) je vhodné přizpůsobit příslušná ustanovení směrnice 2001/110/ES uvedenému nařízení.
(11)
S cílem umožnit členským státům přijmout vnitrostátní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí 2001/110/ES ve znění této směrnice by mělo být stanoveno přechodné období v délce 12 měsíců. Během tohoto období nadále platí požadavky směrnice 2001/110/ES beze změn zavedených touto směrnicí.
(12)
Aby bylo možné zohlednit zájmy provozovatelů potravinářského podniku, které uvádějí produkty na trh nebo je označují v souladu s požadavky platnými před nabytím účinnosti vnitrostátních ustanovení provádějících směrnici 2001/110/ES ve znění této směrnice, je třeba určit vhodná přechodná opatření. Mělo by proto být možné, aby výrobky uváděné na trh nebo označené před použitím uvedených ustanovení mohly být i nadále uváděny na trh až do vyčerpání zásob.
(13)
Směrnice 2001/110/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(14)
Jelikož se změny týkající se svěření pravomoci Komisi týkají pouze pravomoci Komise, nemusí je členské státy provádět do vnitrostátních předpisů.
(15)
Jelikož cílů této směrnice, tj. zajistit, aby pyl jako specifická přirozená součást medu nebyl považován za složku medu, vyjasnit požadavky na označování v případech, kdy med pochází z více než jednoho členského státu nebo třetí země, a přezkoumat rozsah stávající pravomoci svěřené Komisi, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Změny
Směrnice 2001/110/ES se mění takto:
1)
V čl. 2 odst. 4 se písm. a) nahrazuje tímto:
„a)
Země původu, kde byl med sklizen, se uvede/uvedou na etiketě.
Bez ohledu na první pododstavec, pokud med pochází z více než jednoho členského státu nebo z více než jedné třetí země, lze názvy zemí původu nahradit podle potřeby jedním z následujících označení:
-
‚směs medů ze zemí EU‘,
-
‚směs medů ze zemí mimo EU‘,
-
‚směs medů ze zemí EU a ze zemí mimo EU‘.“
2)
V článku 2 se doplňuje nový bod, který zní:
„5.
Jelikož je pyl přirozenou součástí medu, nepovažuje se za složku ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. f) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 (10) výrobků vymezených v příloze I této směrnice.
(10) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 ze dne 25. října 2011 o poskytování informací o potravinách spotřebitelům, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 a (ES) č. 1925/2006 a o zrušení směrnice Komise 87/250/EHS, směrnice Rady 90/496/EHS, směrnice Komise 1999/10/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES, směrnic Komise 2002/67/ES a 2008/5/ES a nařízení Komise (ES) č. 608/2004 (Úř. věst. L 304, 22.11.2011, s. 18).“" 						
3)
Článek 4 se nahrazuje tímto:
„Článek 4
1. Pro účely čl. 9 druhého pododstavce této směrnice může Komise, s ohledem na mezinárodní normy a technický pokrok, prostřednictvím prováděcích aktů přijatých v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 (11) stanovit metody analýzy s cílem ověřit, zda je med v souladu s touto směrnicí. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem podle čl. 7 odst. 2 této směrnice. Do přijetí takových metod použijí členské státy, vždy když je to možné, k ověřování souladu s touto směrnicí mezinárodně uznávané schválené metody analýzy, jako jsou metody schválené v Codexu alimentarius.
2. Za účelem zajištění poctivého obchodního jednání a ochrany zájmů spotřebitelů a umožnění stanovit příslušné metody analýzy je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 6, pokud jde o doplnění této směrnice stanovením kvantitativních parametrů týkajících se níže uvedených bodů:
a)
kritérium ‚převážně‘ pokud jde o původ medu z květů nebo rostlin, jak je uvedeno v první odrážce čl. 2 odst. 2 písm. b), a
b)
minimální obsah pylu ve filtrovaném medu po odstranění cizorodých anorganických nebo organických látek, jak je uvedeno v příloze I bodu 2 písm. b) bodu viii).
V uvedených aktech v přenesené pravomoci Komise stanoví odpovídající přechodná opatření pro výrobky uváděné na trh přede dnem použitelnosti těchto aktů.
(11) Nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (Úř. věst. L 165, 30.4.2004, s. 1).“" 						
4)
Článek 6 se nahrazuje tímto:
„Článek 6
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 4 odst. 2 je svěřena Komisi na dobu pěti let počínaje 23. červnem 2014. Komise vypracuje zprávu o přenesení pravomoci nejpozději devět měsíců před uplynutím tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 4 odst. 2 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 4 odst. 2 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.“
5)
Článek 7 se nahrazuje tímto:
„Článek 7
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat (dále jen ‚výbor‘) zřízený čl. 58 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 (12). Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (13).
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Pokud výbor žádné stanovisko nevydá, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se třetí pododstavec čl. 5 odst. 4 nařízení Rady (EU) č. 182/2011.
(12) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (Úř. věst. L 31, 1.2.2002, s. 1)." 						
(13) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13).“" 						
6)
V příloze II se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„Aniž je dotčen bod 2 písm. b) bod viii) přílohy I, nesmí být odstraněn ani pyl, ani jiná specifická součást medu, kromě případů, kdy se tomu nelze vyhnout při odstraňování cizorodých anorganických a organických látek.“
Článek 2
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s čl. 1 body 1, 2 a 6 a článkem 3. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy použijí ustanovení uvedené v odstavci 1 ode dne 24. června 2015.
Článek 3
Přechodná ustanovení
Výrobky, které jsou uvedeny na trh či opatřeny etiketami před 24. červnem 2015 v souladu se směrnicí 2001/110/ES, mohou být i nadále obchodovány až do vyčerpání zásob.
Článek 4
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 5
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 15. května 2014.