РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 653/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 май 2014 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1760/2000 по отношение на електронната идентификация на едър рогат добитък и за етикетирането на говеждо месо
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43, параграф 2 и член 168, параграф 4, буква б) от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
През 1997 г. Регламент (ЕО) № 820/97 на Съвета (3) подсили правилата на Съюза относно идентификацията и проследяването на едър рогат добитък с оглед на епидемията от спонгиформна енцефалопатия по говедата (СЕГ) и породената от нея по-голяма необходимост да бъдат проследявани произходът и придвижванията на животните, като се използват „класически ушни марки“.
(2)
В Регламент (ЕО) № 1760/2000 на Европейския парламент и на Съвета (4) се предвижда всяка държава членка да създаде система за идентификация и регистрация на едър рогат добитък в съответствие с посочения регламент.
(3)
С Регламент (ЕО) № 1760/2000 се създава система за идентификация и регистрация на едър рогат добитък, която се състои от ушни марки, поставени на двете уши на всяко животно, компютризирани бази данни, паспорти на животните и отделни регистри, поддържани във всяко стопанство.
(4)
Проследяването на говеждото месо обратно до неговия източник с помощта на идентификация и регистрация е необходимо условие, за да бъде посочен произходът му върху етикетите по цялата хранителна верига. Тези мерки осигуряват защитата на потребителите и общественото здраве и насърчават доверието на потребителите.
(5)
Регламент (ЕО) № 1760/2000, и по-специално идентификацията на едър рогат добитък и системите за доброволно етикетиране на говеждото месо са посочени като задължения за информиране с особена важност от гледна точка на тежестите, на които предприятията се излагат, в съобщението на Комисията от 22 октомври 2009 г., озаглавено „Програма за действие за намаляване на административните тежести в ЕС - Планове за намаляване по сектори и действия за 2009 г.“
(6)
Използването на системи за електронна идентификация („системи за ЕИ“) потенциално ще рационализира процесите за проследяване чрез автоматизирано и по-прецизно отчитане и записване в регистъра на стопанството. В допълнение това би позволило също автоматизирано докладване за движението на животните в компютризираната база данни, което ще подобри бързината, надеждността и прецизността на системата за проследяване. Използването на системите за ЕИ би подобрило и управлението на някои преки плащания към земеделските стопани.
(7)
Основаваните на радиочестотна идентификация системи за ЕИ бяха значително подобрени през последните десет години. Тази технология осигурява по-бързо и по-точно разчитане на индивидуалните кодове на животните директно в системите за обработка на данни. Това съкращава времето, необходимо за проследяването на потенциално заразени животни или храна, и води до по-голяма надеждност на базите данни и увеличена способност да се реагира бързо в случай на поява на огнища на заболявания, като по този начин спестява разходи за труд, дори и в същото време да повишава разходите за оборудване.
(8)
Настоящият регламент е съгласуван с факта, че системите за ЕИ вече бяха въведени в Съюза за животински видове, различни от едър рогат добитък, като задължителната система, използвана при животни от рода на овцете и козите.
(9)
Предвид технологичния напредък в областта на системите за ЕИ редица държави членки решиха да въведат доброволна ЕИ на едър рогат добитък. Възможно е тези инициативи да доведат до разработването на различни системи от страна на отделните държави членки и заинтересованите страни. На по-късен етап развитието на различни системи би възпрепятствало последващото хармонизиране на техническите стандарти в рамките на Съюза. Следва да се гарантира оперативната съвместимост на системите за ЕИ, прилагани в държавите членки, както и спазването на стандартите ISO или други международни технически стандарти, приети от признати международни организации за определяне на стандарти, с разбирането, че тези международни стандарти могат да гарантират най-малкото по-високо ниво на надеждност и ефективност от ISO стандартите.
(10)
Докладът на Комисията от 25 януари 2005 г. относно възможността за въвеждане на ЕИ на животни от рода на едрия рогат добитък стига до заключението, че са налице доказателства, че радиочестотната идентификация е разработена до степента, необходима, за да бъде вече приложена на практика. В този доклад също така се заключава, че е много желателно да се премине към ЕИ на животни от рода на едрия рогат добитък в рамките на Съюза, тъй като, наред с други ползи, тя би допринесла за намаляване на административната тежест.
(11)
В съответствие със съобщението на Комисията от 10 септември 2008 г., озаглавено „План за действие за изпълнение на стратегията на ЕС за здравето на животните“, Комисията следва да опрости задълженията за информиране, като например воденето на регистри на стопанствата и паспорти на животните в хода на въвеждане на системи за ЕИ.
(12)
В съобщението на Комисията от 19 септември 2007 г., озаглавено„Нова стратегия на Европейския съюз за здравето на животните (2007 - 2013 г.), според която „По-добре превенция, отколкото лечение“ “, се предлага ЕИ да се разглежда като възможно подобрение на съществуващата в Съюза система за идентификация и регистрация, за да се опростят задълженията за информиране, като например воденето на регистри на стопанствата и паспорти на животните, и да се въведе електронен обмен на паспортите на едрия рогат добитък. Този обмен би довел до въвеждането на ЕИ с въвеждане на данни в реално време. Такъв обмен би спестил значителни разходи и усилия на компетентните органи на държавите членки и другите заинтересовани страни и би намалил обема на работата при въвеждането на данните от паспортите на животните в компютризирани бази данни. Настоящия регламент е съгласуван с тази инициатива.
(13)
Настоящият регламент следва да допринесе за постигането на някои ключови цели на основните стратегии на Съюза, включително „Европа 2020 - стратегия за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж“, като подобри икономическия растеж, сближаването и конкурентоспособността.
(14)
Някои трети държави вече установиха правила, позволяващи използването на модерни технологии за ЕИ. Съюзът следва да установи подобни правила, за да се улесни търговията и да се подобри конкурентоспособността на отрасъла.
(15)
В светлината на технологичното развитие на нови типове електронни идентификатори е целесъобразно да се разшири обхватът на средствата за идентификация, предвидени в Регламент (ЕО) № 1760/2000, за да се позволи използването на електронни идентификатори като официално средство за идентификация. Тъй като въвеждането на съответните разпоредби предполага значителни инвестиции, е необходимо да се предвиди преходен период от пет години, който да даде на държавите членки необходимото време за подготовка. През този преходен период класическите ушни марки ще продължат да бъдат единственото официално средство за идентификация на едър рогат добитък.
(16)
Въвеждането на задължителна ЕИ би могло да има неблагоприятно икономическо въздействие върху някои стопански субекти. Поради това е уместно, когато ЕИ бъде призната за официално средство за идентификация, стопаните да могат да я използват на доброволна основа. При такъв доброволен режим ЕИ ще бъде предпочетена от стопаните, които вероятно ще имат икономически ползи от нея, докато останалите стопани следва да могат да продължат да идентифицират своите животни с две класически ушни марки.
(17)
Държавите членки имат твърде различни животновъдни системи, практики и отраслови организации. Затова на държавите членки следва да се предостави възможност да въведат задължителна ЕИ на своя територия само когато преценят, че е уместно, след като отчетат всички тези фактори, включително въздействието върху дребните земеделски стопани, и след като проведат консултации с представителните организации на сектора на едрия рогат добитък. Докато при търговията с животни в рамките на Съюза задължението за електронно идентифициране на дадено животно от рода на едрия рогат добитък следва да е на държавата членка, която е определила като задължително използването на ЕИ на своя територия, това не следва да води до задължение на тази държава членка за повторно идентифициране на животни, които вече са били идентифицирани по електронен път в държавата членка на изпращане.
(18)
Животните и месото, внесени в Съюза от трети държави, следва да отговарят на изисквания за идентификация и проследяване, които осигуряват равностойно равнище на защита.
(19)
При внос на живи животни в Съюза от трети държави за тях, при пристигането им, следва да се прилагат същите изисквания за идентификация, които се прилагат за родените в Съюза животни.
(20)
Двете официални средства за идентификация, поставени на едно животно, следва да имат един и същ идентификационен код. Въпреки това по време на началната фаза на адаптиране към използването на електронни идентификатори като официално средство за идентификация не може да се изключи, че в някои случаи техническите ограничения, свързани с конфигурацията на оригиналния идентификационен код на животното, биха възпрепятствали възпроизвеждането му на електронен идентификатор. Това може да се случи, когато съставните елементи на съществуващия идентификационен код на животното възпрепятстват конвертирането на кода в електронен формат. Поради това следва да бъдат предвидени специални преходни дерогации с цел да се позволи поставянето на електронен идентификатор и на такива животни, при условие че се гарантира пълно проследяване и че е възможна тяхната индивидуална идентификация, включително на стопанството, в което са родени.
(21)
В Регламент (ЕО) № 1760/2000 е предвидено компетентният орган да издава паспорт за всяко животно, което трябва да бъде идентифицирано в съответствие със същия регламент. Това създава значителна административна тежест за държавите членки. Компетентните органи в държавите членки имат задължението да създадат компютризирани бази данни в съответствие с членове 14 и 18 от Директива 64/432/ЕИО на Съвета (5). Тъй като тези бази данни трябваше да са започнали да функционират пълноценно от 31 декември 1999 г., те би следвало в достатъчна степен да осигуряват проследяване на придвижването на животни от рода на едрия рогат добитък. Затова следва да се издават паспорти само за животни, предназначени за търговия в рамките на Съюза. Въпреки това настоящият регламент не следва да възпрепятства национални разпоредби от издаването на паспорти за животни, които не са предназначени за търговия в рамките на Съюза.
(22)
BOVEX, пилотният проект за обмен на паспортни данни на едрия рогат добитък, беше разработен от Комисията с цел да се улесни обменът на данни между държавите членки, като същевременно се осигурява проследяване на животните при тяхното движение в рамките на Съюза. След като започне пълноценното функциониране на обмена на данни между националните компютризирани бази данни, изискването за издаване на паспорти на животните на хартиен носител следва да престане да се прилага за животни, предназначени за движение в рамките на Съюза. Това би следвало да допринесе за намаляването на административната тежест за държавите членки и за стопанските субекти.
(23)
В дял II, раздел II от Регламент (ЕО) № 1760/2000 са установени правила за система за доброволно етикетиране на говеждо месо, които предвиждат одобряване на някои спецификации на етикети от компетентния орган в съответната държава членка. Административната тежест и разходите, които трябва да понесат държавите членки и стопанските субекти при прилагането на тази система, не са пропорционални на ползите от системата. Тъй като след приемането на този регламент в сила влезе ново законодателство, специфичните правила относно системата за доброволно етикетиране станаха излишни и поради това следва да бъдат заличени. Въпреки това не следва да се засяга нито правото на стопанските субекти да информират потребителите чрез доброволно етикетиране относно характеристиките на месото, нито правото на потребителите да получават подлежаща на проверка информация. Следователно, както и за всеки друг вид месо, информацията относно говеждото месо, която надхвърля задължителното етикетиране, следва да е съобразена с действащото хоризонтално законодателство, включително Регламент (ЕС) № 1169/2011 на Европейския парламент и на Съвета (6).
(24)
С цел избягване на риск от измама в областта на етикетирането на месо и защита на европейските потребители приложимият контрол и санкции следва да имат достатъчно възпиращ ефект.
(25)
В съответствие с Регламент (ЕС) № 1169/2011 Комисията е задължена да представи доклад на Европейския парламент и на Съвета относно задължителното посочване на държавата на произход или мястото на произход за месото, използвано като съставка. Този доклад трябва, ако е уместно, да бъде придружен от законодателно предложение с цел да се осигури повече прозрачност в производствената верига на месото и да се информират по-добре европейските потребители. Като се вземат предвид възникналите напоследък проблеми във връзка с етикетирането на месни продукти, които засегнаха функционирането на хранителната верига, Европейския парламент и Съветът очакваха докладът да бъде приет възможно най-рано през втората половина на 2013 г. и той беше приет на 17 декември 2013 г.
(26)
В резултат на влизането в сила на Договора от Лисабон е необходимо правомощията, предоставени на Комисията съгласно Регламент (ЕО) № 1760/2000, да бъдат приведени в съответствие с членове 290 и 291 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС).
(27)
С цел да се гарантира, че се прилагат необходимите правила за правилното функциониране на идентификацията, регистрацията и проследяването на животни от рода на едрия рогат добитък и говеждо месо, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от ДФЕС що се отнася до изискванията за алтернативни средства за идентификация на едър рогат добитък; специалните обстоятелства, при които на държавите членки е позволено да удължават максималния срок за прилагане на средствата за идентификация; изискванията за средствата за идентификация; добавянето на средства за идентификация към списъка, определен в приложение I, правилата относно информацията от компютризираните бази данни, която да се съдържа в паспортите на животните и в отделните регистри, които трябва да се поддържат във всяко стопанство; идентификацията и регистрацията на придвижванията на едър рогат добитък, когато животните се извеждат на сезонна паша, включително сезонната миграция; правилата за етикетиране на определени продукти, които следва да са еквивалентни на правилата, определени в Регламент (ЕО) № 1760/2000; разпоредбите за етикетиране, отнасящи се до опростено представяне на обозначението за произход в случай на много кратък престой на животното в държава членка или трета държава на произход или клане; и определенията и изискванията, приложими към думите или категориите думи, които могат да бъдат изписвани на етикетите на предварително опаковано и замразено говеждо и телешко месо. От особено важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегирани актове, Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи на Европейския парламент и на Съвета.
(28)
С цел да се осигурят еднакви условия за прилагането на Регламент (ЕО) № 1760/2000 по отношение на регистрацията на стопанствата, които използват алтернативни средства за идентификация; техническите характеристики и подробните договорености за обмен на данни между компютризираните бази данни на държавите членки; признаването на пълноценното функциониране на системата за обмен на данни; формàта и конструкцията на средствата за идентификация; техническите процедури и стандарти за прилагането на ЕИ, правилата относно конфигурацията на идентификационния код, максималния размер и състава на определени групи животни, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (7).
(29)
Следва да се осъществява мониторинг на прилагането на настоящия регламент. Следователно не по-късно от пет години след влизането в сила на настоящия регламент по отношение на разпоредбите, отнасящи се до доброволното етикетиране на говеждото месо, и девет години по отношение на разпоредбите, отнасящи се до ЕИ, Комисията следва да представи на Парламента и на Съвета два доклада, в които се разглежда както прилагането на настоящия регламент, така и техническата и икономическата изпълнимост на въвеждането на задължителна ЕИ навсякъде в Съюза. Тези доклади следва да се придружават по целесъобразност от подходящи законодателни предложения.
(30)
Поради това Регламент (ЕО) № 1760/2000 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 1760/2000 се изменя както следва:
1)
В член 1, параграф 2 второто изречение се заличава.
2)
В член 2 първото тире се заменя със следния текст:
„-
„животно“ означава животно от рода на едрия рогат добитък по смисъла на член 2, параграф 2, букви б) и в) от Директива 64/432/ЕИО, включително животни, които участват в културни и спортни събития,“;
3)
В член 3 първа алинея, буква а) се заменя със следното:
„а)
средства за идентификация с цел индивидуална идентификация на животните;“;
4)
Член 4 се заменя със следното:
„Член 4
Задължение за идентификация на животните
1. Всички животни в дадено стопанство се идентифицират чрез най-малко две средства за идентификация, изброени в приложение I и съответстващи на правилата, приети в изпълнение на параграф 3, и одобрени от компетентния орган. Най-малко едно от средствата за идентификация е видимо и на него е поставен видим идентификационен код.
Първа алинея не се прилага за животни, които са родени преди 1 януари 1998 г. и не са предназначени за търговия в рамките на Съюза. Тези животни се идентифицират чрез най-малко едно средство за идентификация.
С цел да се осигури адаптирането към техническия напредък на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 22б по отношение на добавянето на средства за идентификация към списъка, определен в приложение I, като същевременно се гарантира тяхната оперативна съвместимост.
Средствата за идентификация се предоставят на стопанствата, разпределят се и се поставят на животните по начин, определен от компетентния орган.
Двете средства за идентификация, разрешени в съответствие с приетите съгласно параграф 3 и настоящия параграф делегирани актове и актовете за изпълнение и поставени на едно животно, носят един и същ уникален идентификационен код, който - заедно с регистрацията на животните - прави възможно идентифицирането на всяко отделно животно и на стопанството, в което е родено
2. Чрез дерогация от параграф 1, в случай че съставните елементи на идентификационния код не позволяват поставяне на електронен идентификатор със същия уникален идентификационен код, съответните държавите членки могат - под надзора на компетентния орган - да разрешат върху второто средство за идентификация да бъде нанесен различен код, при условие че е изпълнено всяко от следните условия:
а)
животното е родено преди датата на влизане в сила на актовете за изпълнение, посочени в параграф 3, втора алинея, буква в),
б)
е гарантирано пълно проследяване,
в)
е възможна индивидуалната идентификация на животното, включително стопанството, в което то е родено,
г)
животното не е предназначено за търговия в рамките на Съюза.
3. С цел да се гарантира адекватно проследяване и приспособимост към техническия напредък, както и оптималното функциониране на системата за идентификация, Комисията приема делегирани актове в съответствие с член 22б относно изискванията по отношение на средствата за идентификация, посочени в приложение I, и преходните мерки, необходими за въвеждането на конкретно средство за идентификация.
Въз основа на съответните ISO стандарти или други международни технически стандарти, приети от признати международни организации за определяне на стандарти, с уговорката, че тези международни стандарти могат да гарантират най-малко по-високо ниво на надеждност и ефективност от ISO стандартите, Комисията определя посредством актове за изпълнение необходимите правила относно:
а)
формàта и конструкцията на средствата за идентификация,
б)
техническите процедури за електронната идентификация на животни от рода на едрия рогат добитък; и
в)
конфигурацията на идентификационния код.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 23, параграф 2.
4. Считано от … 18 юли 2019 г., държавите членки гарантират, че разполагат с необходимата инфраструктура с цел осигуряване на идентификацията на животните въз основа на електронен идентификатор като официално средство за идентификация в съответствие с настоящия регламент.
Считано от … 18 юли 2019 г., държавите членки могат да въведат национални разпоредби, с които да направят задължително използването на електронен идентификатор като едно от двете средства за идентификация, предвидени в параграф 1.
Държавите членки, които се възползват от възможността, посочена във втора алинея, предоставят на Комисията текста на съответните си национални разпоредби и осигуряват достъп до тази информация в интернет. Комисията подпомага държавите членки при предоставянето на обществен достъп до тази информация, като предоставя на своята интернет страница връзки към съответните интернет страници на държавите членки.
5. Чрез дерогация от параграф 1, едрият рогат добитък, предназначен за културни и спортни събития, различни от панаири и изложения, може да се обозначава чрез алтернативни средства за идентификация, отговарящи на норми за идентификация, еквивалентни на предвидените в посочения параграф.
Стопанствата, които използват алтернативните средства за идентификация, посочени в първа алинея, се регистрират в компютризираната база данни, предвидена в член 5.
Комисията определя необходимите правила за тази регистрация посредством актове за изпълнение. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 23, параграф 2.
С цел да се осигури проследяване въз основа на нормите за идентификация, еквивалентни на предвидените в параграф 1, Комисията се оправомощава да приема делегирани актове в съответствие с член 22б относно изискванията за алтернативните средства за идентификация, посочени в първа алинея, включително преходните мерки, изисквани за тяхното въвеждане.
Комисията може да определи посредством актове за изпълнение правилата относно формàта и конструкцията на алтернативните средства за идентификация, посочени в първата алинея, включително преходните мерки, необходими за тяхното въвеждане. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 23, параграф 2.
6. Държавите членки съобщават една на друга и на Комисията модела на средствата за идентификация, използвани на тяхна територия. Те осигуряват достъп до тази информация в интернет. Комисията подпомага държавите членки при осигуряването на обществен достъп до тази информация, като предоставя на своята интернет страница връзки към съответните интернет страници на държавите членки.“;
5)
Вмъкват се следните членове:
„Член 4а
Срокове за поставяне на средства за идентификация
1. Предвидените в член 4, параграф 1 средства за идентификация се поставят на животното преди изтичането на максимален срок, който се определя от държавата членка, в която животното е било родено. Максималният срок се определя от датата на раждане на животното и не надвишава 20 дни.
Чрез дерогация от първа алинея, поради причини, свързани с физиологичното развитие на животните, този срок може да бъде удължен за второто средство за идентификация до 60 дни, считано от раждането на животното.
Нито едно животно не може да напусне стопанството, в което е родено, преди да му бъдат поставени двете средства за идентификация.
2. С цел да се даде възможност за поставяне на средствата за идентификация при специални обстоятелства, включващи практически затруднения, Комисията се оправомощава да приема делегирани актове в съответствие с член 22б, за да определи тези специални обстоятелства, при които държавите членки могат да удължават максималните срокове за поставяне на средствата за идентификация, както е предвидено в параграф 1, първа и втора алинея. Държавите членки уведомяват Комисията, винаги когато се възползват от тази възможност.
Член 4б
Идентификация на животни от трети държави
1. Всички животни, които подлежат на ветеринарни проверки съгласно Директива 91/496/ЕИО, влиза в Съюза от трети държави и предназначени за стопанство по местоназначение, намиращо се на територията на Съюза, се идентифицират в стопанството по местоназначение посредством средствата за идентификация, предвидени в член 4, параграф 1.
Първоначалната идентификация, поставена на животното в третата държава на произход, се вписва в компютризираната база данни, предвидена в член 5, заедно с уникалния идентификационен код на средствата за идентификация, определен на животното от държавата членка по местоназначение.
Първа алинея не се прилага по отношение на животни, предназначени директно за кланица, разположена в държава членка, при условие че животните биват заклани в срок от 20 дни след посочените ветеринарни проверки съгласно Директива 91/496/ЕИО.
2. Средствата за идентификация на животни, посочени в член 4, параграф 1, се поставят в рамките на максимален срок, който се определя от държавата членка, в която се намира стопанството по местоназначение. Този срок не трябва да надвишава 20 дни след извършването на ветеринарните проверки, посочени в параграф 1.
Чрез дерогация от първа алинея, поради причини, свързани с физиологичното развитие на животните, този срок може да бъде удължен до 60 дни, считано от раждането на животното, за второто средство за идентификация.
При всички случаи двете средства за идентификация по член 4, параграф 1, първа алинея се поставят на животните, преди да напуснат стопанството по местоназначение.
3. Когато стопанството по местоназначение се намира в държава членка, въвела национални разпоредби съгласно член 4, параграф 4, втора алинея за задължително използване на електронни идентификатори, животните се идентифицират посредством този електронен идентификатор в стопанството на местоназначение в Съюза в срок, който се определя от държавата членка по местоназначение. Този срок не трябва да надвишава 20 дни след извършването на ветеринарните проверки, посочени в параграф 1.
Чрез дерогация от първа алинея, поради причини, свързани с физиологичното развитие на животните, този срок може да бъде удължен за второто средство за идентификация до 60 дни, считано от раждането на животното.
При всички случаи електронният идентификатор се поставя на животните, преди да напуснат стопанството по местоназначение.
Член 4в
Идентификация на животните, преместени от една държава членка в друга
1. Животните, преместени от една държава членка в друга, запазват първоначалните средства за идентификация, които са им поставени съгласно член 4, параграф 1.
Въпреки това, чрез дерогация от първа алинея, считано от … 18 юли 2019 г. датата, компетентните органи на държавата членка по местоназначение могат да разрешат:
а)
замяната на едно от средствата за идентификация с електронен идентификатор, без да се променя първоначалният уникален идентификационен код на животното;
б)
замяната на двете средства за идентификация с две нови средства за идентификация, като и двете трябва да имат един и същ, нов уникален идентификационен код. Настоящата дерогация може да се прилага до пет години след … 18 юли 2019 г., в случай че съставните елементи на идентификационния код на класическата ушна марка на животното не позволяват поставянето на електронен идентификатор със същия уникален идентификационен код, и при условие че животното е родено преди датата на влизане в сила на актовете за изпълнение, посочени в член 4, параграф 3, втора алинея, буква в).
2. Ако стопанството по местоназначение се намира в държава членка, въвела национални разпоредби за задължително използване на електронен идентификатор, животните се идентифицират посредством електронен идентификатор най-късно в стопанството по местоназначение в рамките на максимален срок, който се определя от държавата членка, в която се намира стопанството по местоназначение. Максималният срок не трябва да надвишава 20 дни, считано от датата на пристигането на животните в стопанството по местоназначение.
Чрез дерогация от първа алинея, поради причини, свързани с физиологичното развитие на животните, този срок може да бъде удължен за второто средство за идентификация до 60 дни, считано от раждането на животното.
При всички случаи електронният идентификатор се поставя на животните, преди да напуснат стопанството по местоназначение.
Първа алинея обаче не се прилага по отношение на животни, предназначени директно за кланица, разположена на територията на държавата членка, която е въвела национални разпоредби за задължително използване на електронен идентификатор.
Член 4г
Отстраняване, промяна или замяна на средствата за идентификация
Нито едно средство за идентификация не може да бъде премахнато, променено или заменено без разрешението на компетентния орган. Такова разрешение може да бъде издадено само ако премахването, промяната или замяната не излагат на риск проследяването на животното и когато е възможна индивидуалната му идентификация, включително на стопанството, в което е родено.
Всяка замяна на даден идентификационен код се вписва в компютризираната база данни, предвидена в член 5, заедно с уникалния идентификационен код на първоначалното средство за идентификация на животното.“;
6)
Член 5 се заменя със следното:
„Член 5
Компетентният орган в държавите членки създава компютризирана база данни в съответствие с членове 14 и 18 от Директива 64/432/ЕИО.
Държавите членки могат да обменят данни в електронен вид между своите компютризирани бази данни от датата, на която Комисията признае пълната оперативност на системата за обмен на данни. Този обмен се осъществява по начин, който да гарантира защита на данните и предотвратяване на всякакъв вид злоупотреба с тях, за да се запазят интересите на съответния стопанин.
За да се гарантира електронният обмен на информация между държавите членки, Комисията приема делегирани актове в съответствие с член 22б, за да установи правилата по отношение данните, които да бъдат обменяни между компютризираните бази данни на държавите членки.
Чрез актове за изпълнение Комисията определя техническите условия и ред за такъв обмен и признава пълната оперативност на системата за обмен на данни. Актовете за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 23, параграф 2.“;
7)
Член 6 се заменя със следното:
„Член 6
1. Ако дадена държава членка не участва в обмена на електронни данни с другите държави членки в рамките на системата за електронен обмен, посочена в член 5, се прилага следното:
а)
за всяко животно, предназначено за търговия в рамките на Съюза, компетентният орган на тази държава членка издава паспорт въз основа на информацията, съдържаща се в компютризираната база данни, създадена в същата държава членка;
б)
всяко животно с издаден паспорт се придружава от него при преместване на животното от една държава членка в друга;
в)
при пристигането на животното в стопанството по местоназначение паспортът му се предава на компетентните органи на държавата членка, в която се намира стопанството по местоназначение.
2. С оглед да се даде възможност за проследяване на движението на животните обратно до стопанството на произход, разположено в държава членка, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 22б за установяване на правила относно информацията от компютризираната база данни, която да се включва в паспорта на животното, включително преходните мерки, необходими за тяхното въвеждане.“;
8)
Вмъква се следният член:
„Член 6а
Настоящият регламент не възпрепятства национални разпоредби на държава членка от издаването на паспорти за животни, които не са предназначени за търговия в рамките на Съюза.“;
9)
Член 7 се изменя както следва:
а)
параграф 1 се изменя както следва:
i)
второто тире се заменя със следното:
„-
да докладва на компетентния орган за всички придвижвания до и от стопанството и за всички раждания и смъртни случаи на животни в стопанството, заедно с датите на тези събития, в рамките на максимален срок, определен от съответната държава членка; този максимален срок е най-малко три дни и не надвишава седем дни от настъпването на едно от тези събития; Държавите членки могат да поискат Комисията да удължи максималния срок от седем дни.“;
ii)
добавя се следната алинея:
„С цел вземането предвид на практически затруднения в изключителни случаи Комисията се оправомощава да приема делегирани актове в съответствие с член 22б, за да определи изключителните обстоятелства, при които държавите членки могат да удължат максималния срок от седем дни, предвиден във второто тире на първа алинея, както и максималната продължителност на удължаването, която не надвишава 14 дни, считано от изтичането на седемдневния срок, посочен във второто тире на първа алинея.“;
б)
параграф 2 се заменя със следното:
„2. С цел да се осигури адекватно и ефективно проследяване на животните от рода на едрия рогат добитък, когато последните се извеждат на сезонна паша, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 22б по отношение на държавите членки или част от държавите членки, в които се прилагат специални правила за сезонна паша, включително за срока, специфичните задължения на стопаните и правилата за регистрация на стопанствата и регистрация на движението на такива животни от рода на едрия рогат добитък, включително преходните мерки, необходими за тяхното въвеждане.“;
в)
добавят се следните параграфи:
„5. Чрез дерогация от параграф 4 поддържането на регистър е по избор за всеки стопанин, който:
а)
разполага с достъп до компютризираната база данни, предвидена в член 5, вече съдържаща информацията, която трябва да бъде включена в регистъра; и
б)
въвежда актуална информация или разполага с въведена директно в компютризираната база данни, предвидена в член 5.
6. С цел да се гарантира точността и надеждността на информацията, която следва да се съдържа в регистъра на стопанството, предвиден в настоящия член, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 22б, за да определи необходимите правила относно тази информация, включително преходните мерки, необходими за тяхното въвеждане.“;
10)
Член 8 се заличава;
11)
Добавя се следният член:
„Член 9а
Обучение
Държавите членки гарантират, че всяко лице, което отговаря за идентификацията и регистрацията на животни, е получило указания и насоки относно съответните разпоредби на настоящия регламент и на всички делегирани актове и актове за изпълнение, приети от Комисията съгласно настоящия регламент.
Когато релевантните разпоредби се изменят, съответната информация се предоставя на разположение на лицето, посочено в първа алинея.
Държавите членки гарантират наличието на подходящи курсове за обучение.
Комисията улеснява обмена на най-добри практики с цел да се подобри качеството на информацията и обучението в целия Съюз.“;
12)
Член 10 се заличава;
13)
Член 12 се заменя със следното:
„Член 12
За целите на настоящия дял се прилагат следните дефиниции:
1)
„говеждо месо“ означава всички продукти, които попадат в кодове по КН 0201, 0202, 0206 10 95 и 0206 29 91;
2)
„етикетиране“ означава прикачването на етикет към отделно парче или парчета месо, или тяхната опаковка, или при неопаковани предварително продукти - представянето на подходяща информация в писмена и видима форма за потребителя на мястото на продажбата,
3)
„организация“ означава група от стопански субекти в една и съща или в различни сфери на търговията с говеждо месо,
4)
„мляно месо“ означава обезкостено месо, което е смляно на парченца, съдържа по-малко от 1 % сол и попада в кодове по КН 0201, 0202, 0206 10 95 и 0206 29 91,
5)
„изрезки“ означава малки парчета месо, признати за годни за консумация от човека, произведени изключително по време на транжиране, на обезкостяване на кланични трупове или при разфасоване на месо;
6)
„транжирано месо“ означава месо, което е било разделено на малки кубчета, на резени или други индивидуални порции, които не изискват по-нататъшно транжиране от стопанския субект, преди да бъдат закупени от крайния потребител, и които могат да се използват пряко от потребителя. Тази дефиниция не включва мляно месо и изрезки.“;
14)
Член 13 се изменя, както следва:
а)
параграфи 3 и 4 се заличават;
б)
в параграф 5 уводното изречение на буква а) се заменя със следното:
„а)
стопанските субекти и организациите обозначават на етикета също така:“;
в)
добавя се следният параграф:
„6. С цел да се избегне ненужното повторение на посочването върху етикета за говеждото месо на държави членки или трети страни, в които е осъществено отглеждането, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 22б, отнасящи се до опростено представяне за случаи на много кратък престой на животното в държава членка или трета страна на раждане или на клане.
Посредством актове за изпълнение Комисията приема правила относно максималния размер и състав на групата животни, посочена в параграф 1 и параграф 2, буква а), като взема предвид ограниченията по отношение на хомогенността на групите от животни, от които идват транжираното месо и изрезките. Актовете за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 23, параграф 2.“;
15)
В член 14 четвърта алинея се заменя със следното:
„С цел да гарантира спазване на хоризонталните правила относно етикетирането в настоящия раздел Комисията се оправомощава да приема делегирани актове в съответствие с член 22б, въз основа на натрупания опит с мляното месо, за да установи правила, еквивалентни на посочените в първите три алинеи от настоящия член, по отношение на изрезки от говеждо месо или транжирано говеждо месо.“;
16)
Член 15 се заменя със следното:
„Член 15
Задължително етикетиране на говеждо месо от трети държави
Чрез дерогация от член 13 говеждо месо, внесено на територията на Съюза, за което не е налична цялата информация, предвидена в член 13, се етикетира с обозначение:
„произход: от държава извън ЕС“ и „Заклано в: (име на третата държава)“.“;
17)
Считано от 13 декември 2014 г.:
а)
заглавието на дял II, раздел II се замества с думите „Доброволно етикетиране“;
б)
членове 16, 17 и 18 се заличават; и
в)
следният член се вмъква в дял II, раздел II.
„Член 15а
Общи правила
Данните за храните, различни от предвидените в членове 13, 14 и 15, добавени на етикетите доброволно от стопанските субекти или организациите, занимаващи се с продажбата на говеждо месо, трябва да са обективни, проверими от компетентните органи и разбираеми за потребителите.
Тази информация трябва да съответства на хоризонталното законодателство относно етикетирането, и по-специално на Регламент (ЕС) № 1169/2011 на Европейския парламент и на Съвета (8).
Когато стопански субекти или организации, които търгуват с говеждо месо, не спазват задълженията, посочени в първа и втора алинея, компетентният орган прилага подходящи наказания, както е посочено в член 22.
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 22б относно дефинициите и изискванията, които се прилагат към думи или категории думи, които могат да бъдат поставяни на етикетите на предварително опаковано прясно и замразено говеждо и телешко месо.
(8) Регламент (ЕС) № 1169/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 г. за предоставянето на информация за храните на потребителите, за изменение на регламенти (ЕО) № 1924/2006 и (ЕО) № 1925/2006 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 87/250/ЕИО на Комисията, Директива 90/496/ЕИО на Съвета, Директива 1999/10/ЕО на Комисията, Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, директиви 2002/67/ЕО и 2008/5/ЕО на Комисията и на Регламент (ЕО) № 608/2004 на Комисията (ОВ L 304, 22.11.2011 г., стр. 18).“;" 						
18)
Член 19, 20 и 21 се заличават;
19)
Член 22 се заменя със следното:
„Член 22
1. Държавите членки вземат всички необходими мерки, за да осигурят спазването на разпоредбите на настоящия регламент.
Предвиденият контрол не засяга друг вид контрол, който Комисията може да осъществява в съответствие с член 9 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95.
Всички наказания, налагани от държава членка на стопанина, стопанския субект или организацията, които търгуват с говеждо месо, трябва да бъдат ефикасни, възпиращи и пропорционални.
Компетентният орган извършва всяка година минимален брой официални проверки във връзка с идентификацията и регистрацията на животни, които обхващат поне 3 % от стопанствата.
Компетентният орган незабавно увеличава минималното ниво на официалните проверки, посочени във втора алинея, когато се установи, че разпоредбите относно идентификацията и регистрацията на животните не са спазени.
Подборът на стопанства за инспектиране от компетентния орган се извършва на базата на анализ на риска.
До 31 август всяка държава членка предава на Комисията годишен доклад относно прилагането на официалните проверки през предходната година.
2. Независимо от разпоредбите на параграф 1 компетентният орган налага на даден стопанин следните административни санкции:
а)
ако едно или повече животни в дадено стопанство не отговарят на нито една от разпоредбите, предвидени в дял I, върху движението на всички животни от и към стопанството на този стопанин се налага ограничение;
б)
в случай на животни, по отношение на които изискванията за идентифициране и регистрация, предвидени в дял I, не са изцяло изпълнени, незабавно се налага ограничение върху движението само на съответните животни, докато тези изисквания не се изпълнят изцяло;
в)
ако в едно стопанство броят на животните, по отношение на които изискванията за идентифициране и регистрация, предвидени в дял I, не са изцяло изпълнени, надхвърля 20 %, върху движението на всички животни, намиращи се в това стопанство, се налага незабавно ограничение; по отношение на стопанства от не повече от 10 животни тази мярка се прилага само ако повече от две животни не са напълно идентифицирани в съответствие с разпоредбите на дял I;
г)
ако стопанинът на дадено животно не може да представи доказателство за идентификацията и проследяването му, когато е уместно и въз основа на оценка на рисковете за здравето на животните и безопасността на храните, се издава заповед за унищожаването на животното без право на обезщетение;
д)
ако стопанин не изпълни задължението си да докладва на компетентния орган движението на животни от и към неговото стопанство в съответствие с член 7, параграф 1, второ тире, компетентният орган ограничава движението на животни от и към неговото стопанство;
е)
ако стопанин не изпълни задължението си да докладва на компетентния орган за раждане или смърт на животно съгласно член 7, параграф 1, второ тире, компетентният орган ограничава движението на животни от и към неговото стопанство;
ж)
в случаи на продължаващо неспазване на задължението за плащане на разноските, посочени в член 9, държавите членки могат да ограничат движението на животни от и към стопанството на конкретния стопанин.
3. Независимо от параграф 1, когато стопански субекти и организации, които търгуват с говеждо месо, са етикетирали говеждо месо, без да спазят своите задължения, определени в дял II, държавите членки, когато е целесъобразно и в съответствие с принципа на пропорционалност, налагат отстраняването на говеждото месо от пазара.В допълнение към санкциите, предвидени в параграф 1, държавите членки могат:
а)
ако засегнатото месо отговаря на съответните ветеринарни и санитарни правила, които разрешават:
i)
пускането на това говеждо месо на пазара, след като е било правилно етикетирано в съответствие с изискванията на Съюза, или
ii)
прякото изпращане на това месо за преработка в продукти, различни от посочените в член 12, първо тире;
б)
да наредят спирането на действието или оттеглянето на одобрението на съответните стопански субекти и организации.
4. Експерти на Комисията, съвместно с компетентните органи:
а)
проверяват дали държавите членки се съобразяват с изискванията на настоящия регламент;
б)
извършват проверки на място, за да гарантират, че извършването на проверки става в съответствие с настоящия регламент.
5. Държава членка, на чиято територия се провежда проверка на място, осигурява на експертите от Комисията всяка помощ, от която имат нужда при изпълнение на своите задачи. Резултатът от проведените проверки се обсъжда с компетентния орган на дадената държава членка, преди да бъде изготвен и разпространен окончателният доклад. Когато е необходимо, този доклад съдържа препоръки към държавите членки за подобряване на съответствието с изискванията на настоящия регламент.“
20)
Вмъкват се следните членове:
„Член 22а
Компетентни органи
Държавите членки определят компетентния орган или компетентните органи, които отговарят за осигуряване на спазването на настоящия регламент, както и на всички актове, приети от Комисията на негова основа.
Те информират Комисията и другите държави членки кои точно са тези органи.
Член 22б
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието за приемане на делегирани актове, посочено в член 4, параграфи 1, 3 и 5, член 4а, параграф 2, член 5, член 6, параграф 2, член 7, параграфи 1, 2 и 6, член 13, параграф 6, член 14, параграф 4 и член 15а, се предоставя на Комисията за петгодишен срок, считано от … 17 юли 2014 г.. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възрази срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 4, параграфи 1, 3 и 5, член 4а, параграф 2, член 5, член 6, параграф 2, член 7, параграфи 1, 2 и 6, член 13, параграф 6, член 14, параграф 4 и член 15а във всеки един момент може да бъде оттеглено от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То влиза в сила в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на посочена в него по-късна дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага щом приеме делегиран акт, Комисията уведомява за това едновременно Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 4, параграфи 1, 3 и 5, член 4а, параграф 2, член 5, член 6, параграф 2, член 7, параграфи 1, 2 и 6, член 13, параграф 6, член 14, параграф 4 и член 15а, влиза в сила само ако Европейският парламент или Съветът не са изразили възражение в срок от два месеца, след като са получили уведомление за него, или ако преди изтичането на този срок Европейският парламент и Съветът са уведомили Комисията, че нямат възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.“
21)
Член 23 се заменя със следното:
„Член 23
Процедура на комитета
1. Комисията се подпомага за актовете за изпълнение, приети съгласно член 4, параграфи 3 и 5, член 5 и член 13, параграф 6, от Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, създаден по силата на член 58 от Регламент (ЕО № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета (9).
Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (10).
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Когато становището на комитета трябва да бъде получено чрез писмена процедура, тази процедура се прекратява без резултат, ако в рамките на определения срок за предаване на становището председателят на комитета вземе такова решение или обикновено мнозинство от членовете на комитета поиска това.
(9) Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (ОВ L 31, 1.2.2002 г., стр. 1)." 						
(10) Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (ОВ L 55, 28.2.2011 г., стр. 13).“;" 						
22)
Добавя се следният член:
„Член 23а
Докладване и развитие на законодателството
Не по-късно от:
-
18 юли 2019 г. за разпоредбите за доброволното етикетиране и
-
18 юли 2023 г. за разпоредбите за електронна идентификация,
Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета съответните доклади, в които се разглежда изпълнението и въздействието на настоящия регламент, включително, в първия случай - възможността за преразглеждане на предвидените разпоредби за доброволно етикетиране, а във втория случай - техническата и икономическа възможност за въвеждане на задължителна електронна идентификация навсякъде в Съюза.
При необходимост докладът може да бъде придружен от подходящи законодателни предложения.“
23)
Вмъква се следното приложение:
„ПРИЛОЖЕНИЕ I
СРЕДСТВА ЗА ИДЕНТИФИКАЦИЯ
А)
КЛАСИЧЕСКА УШНА МАРКА
СЧИТАНО ОТ 18 ЮЛИ 2019 г.:
Б)
ЕЛЕКТРОНЕН ИДЕНТИФИКАТОР ПОД ФОРМАТА НА ЕЛЕКТРОННА УШНА МАРКА
В)
ЕЛЕКТРОНЕН ИДЕНТИФИКАТОР ПОД ФОРМАТА НА ТЪРБУШЕН БОЛУС
Г)
ЕЛЕКТРОНЕН ИДЕНТИФИКАТОР ПОД ФОРМАТА НА ТРАНСПОНДЕР, КОЙТО СЕ ИНЖЕКТИРА“;
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 15 май 2014 година
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 653/2014
ze dne 15. května 2014,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1760/2000, pokud jde o elektronickou identifikaci skotu a označování hovězího masa
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 2 a čl. 168 odst. 4 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V roce 1997 nařízení Rady (ES) č. 820/97 (3) posílilo unijní pravidla identifikace a vysledovatelnosti skotu v souvislosti s epidemií bovinní spongiformní encefalopatie (BSE) a následnou zvýšenou potřebou sledovat původ a přesuny zvířat pomocí běžných ušních značek.
(2)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 (4) stanoví, že každý členský stát má vytvořit systém identifikace a evidence skotu v souladu s uvedeným nařízením.
(3)
Nařízení (ES) č. 1760/2000 zavádí systém identifikace a evidence skotu zahrnující ušní značky připevňované na obě uši každého zvířete, počítačové databáze, zvířecí pasy a jednotlivé evidence vedené v každém zemědělském podniku.
(4)
Zpětná vysledovatelnost hovězího masa až ke zdroji prostřednictvím identifikace a evidence je nezbytnou podmínkou pro označování původu v celém potravinovém řetězci. Tato opatření zajišťují ochranu spotřebitele a veřejné zdraví a zvyšují důvěru spotřebitelů.
(5)
Nařízení (ES) č. 1760/2000, a konkrétně systémy identifikace skotu a nepovinného označování hovězího masa, byly ve sdělení Komise ze dne 22. října 2009 nazvaném „Akční program pro snižování administrativní zátěže v Evropské unii - Plány snižování zátěže v jednotlivých odvětvích a činnosti v roce 2009“ označeny za informační povinnosti se zvláštním významem, pokud jde o zátěž, kterou představují pro podniky.
(6)
Používání systémů elektronické identifikace (dále jen „EID“) by mohlo zefektivnit postupy vysledovatelnosti prostřednictvím automatizovaného a přesnějšího načítání a záznamu do podnikových evidencí. Umožnilo by zároveň automatizované hlášení přesunů zvířat do počítačové databáze, a tím by zvýšilo rychlost, spolehlivost a přesnost systému vysledovatelnosti. Používání systémů EID by zlepšilo i správu určitých přímých plateb zemědělcům.
(7)
Systémy EID založené na radiofrekvenční identifikaci se v posledních deseti letech značně zlepšily. Tato technologie umožňuje rychlejší a přesnější načítání individuálních identifikačních kódů zvířat přímo do systémů pro zpracování údajů, což vede ke zkrácení času potřebného k vysledování potenciálně nakažených zvířat nebo infikovaných potravin, a tím k větší spolehlivosti databází a zvýšení schopnosti pohotově reagovat v případě vypuknutí nákazy, a snižuje náklady práce, přestože si žádá zvýšení nákladů na vybavení.
(8)
Toto nařízení je v souladu se skutečností, že systémy EID již v Unii byly zavedeny pro jiné druhy zvířat než skot, jako je povinný systém používaný u ovcí a koz.
(9)
Vzhledem k technickému pokroku v oblasti systémů EID se několik členských států rozhodlo začít provádět elektronickou identifikaci skotu na bázi dobrovolnosti. Je pravděpodobné, že tyto iniciativy povedou k tomu, že jednotlivé členské státy a různé zúčastněné subjekty budou vyvíjet rozdílné systémy. Vývoj rozdílných systémů by bránil následné harmonizaci technických norem v Unii. Je třeba zajistit interoperabilitu systémů EID členských států, jakož i jejich soulad s příslušnými normami ISO či jinými mezinárodními technickými normami, které přijaly uznávané mezinárodní normalizační organizace, a to za předpokladu, že tyto mezinárodní normy mohou zaručit přinejmenším vyšší úroveň funkční způsobilosti než normy ISO.
(10)
Zpráva Komise ze dne 25. ledna 2005 o možnosti zavedení EID skotu uvádí, že bylo prokázáno, že se radiofrekvenční identifikace vyvinula do takové míry, že ji lze již používat v praxi. Tato zpráva rovněž dospěla k závěru, že je velmi žádoucí přejít k EID skotu v Unii, jelikož by to kromě jiných výhod přispělo ke snížení administrativní zátěže.
(11)
Podle sdělení Komise ze dne 10. září 2008 nazvaného „Akční plán pro provádění strategie EU v oblasti zdraví zvířat“ má Komise v průběhu zavádění systémů EID zjednodušit informační povinnosti, jako je vedení podnikové evidence a používání pasů zvířat.
(12)
Sdělení Komise ze dne 19. září 2007 nazvané „Nová strategie Evropské unie v oblasti zdraví zvířat (2007-2013) podle zásady „Prevence je lepší než léčba“ “ považuje elektronickou identifikaci pro skot za možnost, jak zlepšit stávající systém Unie pro identifikaci a evidenci, aby se zjednodušily informační povinnosti, jako je vedení podnikové evidence a pasy zvířat, a navrhuje zavedení elektronické výměny pasů skotu. Tato výměna by představovala zavedení EID se zadáváním údajů v reálném čase. Taková výměna by vedla ke značným úsporám nákladů a zátěže příslušných orgánů členských států a ostatních zúčastněných subjektů a snížila by pracovní zatížení při přenášení údajů zvířecích pasů do počítačových databází. Toto nařízení je v souladu s uvedenou iniciativou.
(13)
Proto se očekává, že toto nařízení přispěje k některým klíčovým cílům důležitých strategií Unie, včetně strategie Evropa 2020 pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění, tím, že posílí hospodářský růst, soudržnost a konkurenceschopnost.
(14)
Některé třetí země již stanovily pravidla umožňující používání pokročilých technologií EID. V zájmu usnadnění obchodu a zvýšení konkurenceschopnosti odvětví by Unie měla stanovit obdobná pravidla.
(15)
Vzhledem k technologickému vývoji nových typů elektronických identifikátorů je vhodné rozšířit počet identifikačních značek stanovených v nařízení (ES) č. 1760/2000 o používání elektronických identifikátorů jako oficiální identifikační značky. Jelikož zavedení příslušných ustanovení s sebou ponese značné investice, je nezbytné umožnit pětileté přechodné období, které poskytne členským státům potřebný čas na přípravu. Během tohoto přechodného období budou běžné ušní značky i nadále jedinou oficiální identifikační značkou pro skot.
(16)
Stanovení povinné EID v celé Unii by pro některé hospodářské subjekty mohlo mít nepříznivé ekonomické účinky. Je proto vhodné, aby používání EID po jejím uznání za oficiální identifikační značku bylo pro chovatele dobrovolné. V takovém nepovinném režimu by si EID zvolili chovatelé, pro které bude pravděpodobně ekonomicky přínosná, zatímco ostatní chovatelé by měli mít i nadále možnost používat pro identifikaci svých zvířat dvě běžné ušní značky.
(17)
Členské státy mají velmi rozdílné systémy chovu, zemědělské postupy a odvětvové organizace. Proto by mělo být členským státům umožněno, aby stanovily povinnou EID na svém území pouze tehdy, pokud to budou považovat za vhodné a po zvážení všech uvedených činitelů, včetně dopadu na drobné zemědělce, a po konzultaci s organizacemi zastupujícími odvětví hovězího masa. Při obchodu se zvířetem v rámci Unie by měla připadnout povinnost elektronické identifikace skotu na členský stát, který na svém území stanovil povinné používání EID. To neznamená, že by tento členský stát musel ta zvířata, která již byla elektronicky identifikována v členském státě odeslání, znovu identifikovat.
(18)
Na zvířata a maso dovážené do Unie ze třetích zemí by se měly vztahovat požadavky na identifikaci a vysledovatelnost, které zajistí rovnocennou úroveň ochrany.
(19)
Na živá zvířata dovážená do Unie ze třetích zemí by se měly při jejich dovozu vztahovat stejné požadavky na identifikaci, které se používají pro zvířata narozená v Unii.
(20)
Obě oficiální identifikační značky přidělené jednomu zvířeti by měly mít stejný identifikační kód. V počáteční fázi přechodu na používání elektronických identifikátorů jako oficiálních identifikačních značek však v určitých případech nelze vyloučit, že by technická omezení spojená s konfigurací původního identifikačního kódu zvířete mohla znemožnit převedení tohoto kódu na elektronický identifikátor. K tomu by mohlo dojít, znemožňují-li znaky tvořící stávající identifikační kód zvířete převedení tohoto kódu do elektronického formátu. Měly by být proto stanoveny zvláštní přechodné výjimky, které umožní používání elektronického identifikátoru také u těchto zvířat, a to za předpokladu, že bude zajištěna jejich plná vysledovatelnost a že bude možné tato zvířata individuálně identifikovat, včetně zemědělského podniku, ve kterém se narodila.
(21)
Nařízení (ES) č. 1760/2000 stanoví, že příslušný orgán vydá pas pro každé zvíře, které musí být identifikováno podle uvedeného nařízení. To představuje značnou administrativní zátěž pro členské státy. Příslušné orgány členských států jsou povinny vytvořit počítačovou databázi v souladu s články 14 a 18 směrnice Rady 64/432/EHS (5). Jelikož tyto databáze musely být plně funkční od 31. prosince 1999, měly by dostatečně zajišťovat vysledovatelnost vnitrostátních přesunů skotu. Pasy by proto měly být vydávány pouze pro zvířata určená pro obchod v rámci Unie. Toto nařízení by však nemělo bránit v přijetí vnitrostátních předpisů o vydávání pasů zvířatům, která nejsou určena pro obchod v rámci Unie.
(22)
BOVEX, pilotní projekt výměny pasů skotu mezi členskými státy, zavedla Komise s cílem usnadnit výměnu údajů mezi členskými státy a současně zajistit vysledovatelnost zvířat při jejich přesunech v rámci Unie. Jakmile bude výměna údajů mezi jednotlivými národními počítačovými databázemi plně funkční, požadavek vydávat pasy zvířat v tištěné podobě by se již neměl vztahovat na zvířata určená pro přesuny v rámci Unie. Toto opatření by mělo přispět ke snížení administrativní zátěže členských států a hospodářských subjektů.
(23)
Oddíl II hlavy II nařízení (ES) č. 1760/2000 obsahuje pravidla pro systém nepovinného označování hovězího masa, která stanoví schválení některých zadávacích podmínek označování příslušným orgánem dotčeného členského státu. Administrativní zátěž a náklady vynakládané členskými státy a hospodářskými subjekty na používání tohoto systému nejsou přiměřené přínosům tohoto systému. Jelikož po přijetí uvedeného nařízení vstoupily v platnost nové právní předpisy, jsou zvláštní pravidla pro systém nepovinného označování již nadbytečná, a měla by být proto zrušena. Nemělo by však být narušeno právo hospodářských subjektů informovat spotřebitele prostřednictvím nepovinného označování o kvalitativních vlastnostech masa a právo spotřebitelů na ověřitelné informace. Tak jako u jiných druhů masa je tudíž nezbytné, aby informace o hovězím mase poskytované nad rámec povinného označování odpovídaly stávajícím horizontálním právním předpisům, včetně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 (6).
(24)
Za účelem předcházení rizikům podvodu při označování masa a ochrany evropských spotřebitelů by použitelné kontroly a sankce měly mít dostatečně odrazující účinek.
(25)
Komise v souladu s nařízením (EU) č. 1169/2011 předložila Evropskému parlamentu a Radě zprávu o povinném uvádění země původu nebo místa provenience masa užitého jako složka. Tato zpráva měla být případně doplněna o legislativní návrh s cílem zajistit větší transparentnost celého pohybu masa na trhu a lepší informovanost evropských spotřebitelů. Vzhledem k problémům, které byly v poslední době zaznamenány v oblasti označování masných výrobků a které měly dopad na fungování potravinového řetězce, Evropský parlament a Rada očekávaly, že zpráva bude přijata co nejdříve v druhé polovině roku 2013, a nakonec byla přijata dne 17. prosince 2013.
(26)
Po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost je třeba uvést pravomoci svěřené Komisi nařízením (ES) č. 1760/2000 do souladu s články 290 a 291 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“).
(27)
Aby bylo zajištěno používání nezbytných pravidel pro řádné fungování identifikace, registrace a vysledovatelnost skotu a hovězího masa, měla by být na Komisi v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU přenesena pravomoc, pokud jde o požadavky na alternativní značky k identifikaci skotu; zvláštní okolnosti, za kterých má být členským státům povoleno prodloužit maximální lhůtu pro používání identifikačních značek; údaje vyměňované mezi počítačovými databázemi členských států; maximální lhůtu pro některé ohlašovací povinnosti; požadavky na identifikační značky; doplnění seznamu identifikačních značek uvedeného v příloze -I; pravidla týkající se informací z počítačové databáze, které mají být uvedeny v pasech zvířat a v jednotlivých evidencích, které se mají vést v každém zemědělském podniku; identifikaci a evidenci přesunů skotu při vyhánění na pastviny včetně sezónního přesunu na jiné pastviny; pravidla pro označování některých výrobků, která by měla odpovídat pravidlům stanoveným v nařízení (ES) č. 1760/2000; ustanovení o označování týkající se zjednodušeného provedení označování původu v případě velmi krátkého pobytu zvířete v členském státě nebo třetí zemi narození či porážky; a definice a požadavky vztahující se na pojmy nebo kategorie pojmů, které mohou být uváděny na štítcích baleného čerstvého a zmrazeného hovězího a telecího masa. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravných činností vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktu v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(28)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení nařízení (ES) č. 1760/2000 by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o evidenci zemědělských podniků, které používají alternativní identifikační značky; technické vlastnosti a podmínky vzájemné výměny údajů mezi počítačovými databázemi členských států; uznání plné provozuschopnosti systémů pro výměnu údajů; formát a provedení identifikačních značek; technické postupy a normy pro provádění EID; pravidla týkající se konfigurace identifikačního kódu, maximální velikost a složení některých skupin zvířat. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (7).
(29)
Je třeba sledovat provádění tohoto nařízení. Proto by Komise nejpozději pět let po vstupu tohoto nařízení v platnost v případě ustanovení týkajících se nepovinného označování hovězího masa a devět let po vstupu tohoto nařízení v platnost v případě ustanovení týkajících se EID měla předložit Evropskému parlamentu a Radě dvě zprávy zabývající se jak prováděním tohoto nařízení, tak technickou a ekonomickou proveditelností zavedení povinné EID v celé Unii. Ke zprávám by měly být v případě potřeby připojeny vhodné legislativní návrhy.
(30)
Nařízení (ES) č. 1760/2000 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1760/2000 se mění takto:
1)
V čl. 1 odst. 2 se zrušuje druhá věta.
2)
V článku 2 se první odrážka nahrazuje tímto:
„-
„zvířetem“ skot ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. b) a c) směrnice 64/432/EHS, včetně zvířat účastnících se kulturních a sportovních událostí,“.
3)
V čl. 3 prvním pododstavci se písmeno a) nahrazuje tímto:
„a)
identifikační značky pro individuální identifikaci zvířat;“.
4)
Článek 4 se nahrazuje tímto:
„Článek 4
Povinnost identifikovat zvířata
1. Všechna zvířata zemědělského podniku musí být identifikována alespoň dvěma identifikačními značkami uvedenými na seznamu v příloze -I, které jsou v souladu s pravidly přijatými podle odstavce 3 a byly schváleny příslušným orgánem. Alespoň jedna z těchto identifikačních značek musí být viditelná a musí být na ní viditelný identifikační kód.
První pododstavec se nepoužije na zvířata, která se narodila před 1. lednem 1998 a která nejsou určena pro obchod v rámci Unie. Tato zvířata musí být identifikována alespoň jednou identifikační značkou.
Aby se zajistilo přizpůsobování technickému pokroku, je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 22b, pokud jde o doplnění seznamu identifikačních značek uvedeného v příloze -I, přičemž je nutno zajistit jejich interoperabilitu.
Identifikační značky se přidělují zemědělskému podniku, rozdělují a připevňují na zvířata způsobem stanoveným příslušným orgánem.
Obě identifikační značky, schválené v souladu s akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými podle odstavce 3 a tohoto odstavce, a jež jsou připevněny na jedno zvíře, musí mít stejný jedinečný identifikační kód, který spolu s evidencí zvířat umožňuje individuálně identifikovat toto zvíře a zemědělský podnik, ve kterém se narodilo.
2. Odchylně od odstavce 1, znemožňují-li znaky tvořící identifikační kód zvířat používání elektronického identifikátoru se stejným jedinečným identifikačním kódem, může dotčený členský stát povolit, že druhá identifikační značka může pod dohledem příslušného orgánu daného členského státu nést jiný kód, a to za předpokladu, že jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
zvíře se narodilo přede dnem vstupu prováděcích aktů uvedených v odst. 3 druhém pododstavci písm. c) v platnost;
b)
je zajištěna plná vysledovatelnost;
c)
je možná individuální identifikace zvířat, včetně zemědělského podniku, ve kterém se narodila;
d)
zvíře není určeno pro obchod v rámci Unie.
3. Aby byla zajištěna odpovídající vysledovatelnost a přizpůsobivost technickému vývoji a optimální fungování identifikačního systému, přijme Komise akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 22b, pokud jde o požadavky na identifikačních značky uvedené v příloze -I a o přechodná opatření nezbytná pro zavedení určité identifikační značky.
Na základě příslušných norem ISO či jiných mezinárodních technických norem, které přijaly uznávané mezinárodní normalizační organizace, pokud tyto mezinárodní normy mohou přinejmenším zaručit vyšší úroveň funkční způsobilosti a spolehlivosti než normy ISO, Komise prostřednictvím prováděcích aktů stanoví nezbytná pravidla týkající se:
a)
formátu a provedení identifikačních značek;
b)
technických postupů pro provádění elektronické identifikace skotu a
c)
konfigurace identifikačního kódu.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 23 odst. 2.
4. Ode dne 18. července 2019 členské státy zajistí, aby existovala nezbytná infrastruktura, pomoci níž budou provádět identifikaci zvířat na základě elektronického identifikátoru jako oficiální identifikační značky v souladu s tímto nařízením.
Ode dne 18. července 2019 mohou členské státy zavést vnitrostátní předpisy, které stanoví povinné používání elektronického identifikátoru jako jednoho ze dvou identifikačních značek uvedených v odstavci 1.
Členské státy, které možnost uvedenou v druhém pododstavci využijí, sdělí Komisi znění těchto vnitrostátních předpisů a zpřístupní tuto informaci na internetu. Komise členským státům pomůže tyto informace zpřístupnit veřejnosti tím, že na svých internetových stránkách uvede odkaz na příslušné internetové stránky členských států.
5. Odchylně od odstavce 1 může být skot určený pro kulturní a sportovní události, s výjimkou veletrhů a výstav, označen alternativní identifikační značkou, která poskytuje rovnocennou úroveň identifikace jako úroveň stanovená v odstavci 1.
Zemědělské podniky využívající alternativní identifikační značky uvedené v prvním pododstavci se evidují v počítačové databázi stanovené v článku 5.
Komise prostřednictvím prováděcích aktů stanoví nezbytná pravidla týkající se této evidence. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 23 odst. 2.
Aby byla zajištěna vysledovatelnost na základě identifikačních norem, které jsou rovnocenné normám uvedeným v odstavci 1, je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 22b o požadavcích na alternativní identifikační značky uvedené v prvním pododstavci, včetně přechodných opatření potřebných pro jejich zavedení.
Komise může prostřednictvím prováděcích aktů stanovit pravidla týkající se formátu a provedení alternativních identifikačních značek uvedených v prvním pododstavci, včetně přechodných opatření potřebných pro jejich zavedení. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 23 odst. 2.
6. Členské státy sobě navzájem a Komisi sdělí vzor identifikačních značek používaných na jejich území. Tyto informace zpřístupní na internetu. Komise členským státům pomůže tyto informace zpřístupnit veřejnosti tím, že na svých internetových stránkách uvede odkaz na příslušné internetové stránky členských států.“.
5)
Vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 4a
Lhůta pro připevnění identifikační značky
1. Identifikační značky uvedené v čl. 4 odst. 1 se na zvíře připevní v maximální lhůtě, kterou stanoví členský stát, v němž se zvíře narodilo. Tato lhůta se počítá ode dne narození zvířete a nesmí překročit 20 dní.
Odchylně od prvního pododstavce může být z důvodů spjatých s fyziologickým vývojem zvířete tato lhůta u druhé identifikační značky prodloužena až na 60 dní po narození zvířete.
Žádné zvíře nesmí opustit zemědělský podnik, ve kterém se narodilo, dokud na ně nejsou tyto dvě identifikační značky připevněny.
2. S cílem umožnit připevnění identifikační značky za zvláštních okolností provázených praktickými obtížemi je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 22b, kterými stanoví zvláštní okolnosti, za kterých mohou členské státy prodloužit maximální lhůty pro připevnění identifikačních značek podle odst. 1 prvního a druhého pododstavce. Členské státy uvědomí Komisi o každém využití této možnosti.
Článek 4b
Identifikace zvířat ze třetích zemí
1. Každé zvíře, na které se vztahují veterinární kontroly podle směrnice 91/496/EHS, dovážené do Unie ze třetí země, a které je určeno pro zemědělský podnik určení na území Unie, musí být v zemědělském podniku určení identifikováno identifikačními značkami uvedenými v čl. 4 odst. 1.
Původní identifikace použitá pro zvíře ve třetí zemi se zaznamená do počítačové databáze podle článku 5 společně s jedinečným identifikačním kódem identifikačních značek přidělených tomuto zvířeti členským státem určení.
První pododstavec se nepoužije pro zvířata určená přímo pro jatka v členském státě, pokud jsou zvířata poražena do 20 dní po provedení uvedených veterinárních kontrol podle směrnice 91/496/EHS.
2. Identifikační značky zvířat uvedené v čl. 4 odst. 1 se připevní v maximální lhůtě stanovené členským státem, ve kterém se nachází zemědělský podnik určení. Tato lhůta nesmí překročit 20 dní po veterinárních kontrolách uvedených v odstavci 1.
Odchylně od prvního pododstavce může být z důvodů spjatých s fyziologickým vývojem zvířete tato lhůta u druhé identifikační značky prodloužena až na 60 dní po narození zvířete.
V každém případě se obě identifikační značky uvedené v čl. 4 odst. 1 prvním pododstavci připevňují na zvířata předtím, než tato zvířata opustí zemědělský podnik určení.
3. Pokud se zemědělský podnik určení nachází v členském státě, jenž zavedl vnitrostátní předpisy podle čl. 4 odst. 4 druhého pododstavce, které stanoví povinné používání elektronického identifikátoru, identifikují se zvířata elektronickým identifikátorem v zemědělském podniku určení v Unii ve lhůtě, kterou stanoví členský stát určení. Tato lhůta nesmí překročit 20 dní po veterinárních kontrolách uvedených v odstavci 1.
Odchylně od prvního pododstavce může být z důvodů spjatých s fyziologickým vývojem zvířete tato lhůta u druhé identifikační značky prodloužena až na 60 dní po narození zvířete.
V každém případě se elektronický identifikátor připevňuje na zvířata předtím, než tato zvířata opustí zemědělský podnik určení.
Článek 4c
Identifikace zvířat přesouvaných z jednoho členského státu do druhého
1. Zvířatům přesouvaným z jednoho členského státu do druhého se ponechá původní identifikační značka, která na ně byla připevněna podle čl. 4 odst. 1.
Avšak odchylně od prvního pododstavce může příslušný orgán členského státu počínaje 18. červencem 2019 umožnit:
a)
nahrazení jedné identifikační značky elektronickým identifikátorem, aniž by došlo ke změně původního jedinečného identifikačního kódu zvířete;
b)
nahrazení obou identifikačních značek dvěma novými identifikačními značkami, které budou mít týž nový jedinečný identifikační kód. Tuto odchylku lze uplatnit do pěti let po 18. červenci 2019, znemožňují-li znaky tvořící identifikační kód běžné ušní značky zvířete používání elektronického identifikátoru se stejným jedinečným identifikačním kódem a zvíře se narodí přede dnem vstupu prováděcích aktů uvedených v čl. 4 odst. 3 druhém pododstavci písm. c) v platnost.
2. Pokud se zemědělský podnik určení nachází v členském státě, jenž zavedl vnitrostátní předpisy, které stanoví povinné používání elektronického identifikátoru, uvedená zvířata se identifikují elektronickým identifikátorem nejpozději v zemědělském podniku určení v maximální lhůtě, kterou stanoví členský stát, v kterém se zemědělský podnik určení nachází. Maximální lhůta nepřesáhne 20 dní ode dne dovozu zvířat do zemědělského podniku určení.
Odchylně od prvního pododstavce může být z důvodů spjatých s fyziologickým vývojem zvířete tato lhůta u druhé identifikační značky prodloužena až na 60 dní po narození zvířete.
V každém případě se elektronický identifikátor připevňuje na zvířata předtím, než tato zvířata opustí zemědělský podnik určení.
První pododstavec se však nepoužije pro zvířata určená přímo pro jatka v členském státě, jenž zavedl vnitrostátní předpisy, které stanoví povinné používání elektronického identifikátoru.
Článek 4d
Odebrání, změna nebo nahrazení identifikační značky
Žádná identifikační značka nesmí být bez povolení příslušného orgánu odebrána, pozměněna ani nahrazena. Toto povolení lze udělit pouze tehdy, pokud odebrání, pozměnění nebo nahrazení nenaruší vysledovatelnost zvířete, a v případech, kdy je možná individuální identifikace, včetně zemědělského podniku, ve kterém se zvíře narodilo.
Každé nahrazení identifikačního kódu se zaznamená v počítačové databázi uvedené v článku 5, společně s jedinečným identifikačním kódem původní identifikační značky zvířete.“
6)
Článek 5 se nahrazuje tímto:
„Článek 5
Příslušný orgán členských států vytvoří počítačovou databázi v souladu s články 14 a 18 směrnice 64/432/EHS.
Členské státy si mohou vyměňovat elektronické údaje mezi svými počítačovými databázemi ode dne, kdy Komise uzná, že je systém pro výměnu údajů plně provozuschopný. Tato výměna musí být prováděna způsobem, který zaručí ochranu údajů a zabrání jakémukoli zneužívání, aby se ochránily zájmy chovatele.
S cílem zajistit elektronickou výměnu informací mezi členskými státy přijme Komise akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 22b, kterými stanoví pravidla týkající se údajů, které se musí vyměňovat mezi počítačovými databázemi členských států.
Komise prostřednictvím prováděcích aktů stanoví technické podmínky a způsoby této výměny a uzná plnou provozuschopnost systému pro výměnu údajů. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 23 odst. 2.“
7)
Článek 6 se nahrazuje tímto:
„Článek 6
1. Pokud členský stát nevyměňuje elektronické údaje s ostatními členskými státy v rámci systému pro elektronickou výměnu uvedeného v článku 5, použije se následující postup:
a)
příslušný orgán daného členského státy vydá pro každé zvíře, které je určeno pro obchod v rámci Unie, pas na základě informací obsažených v počítačové databázi zřízené v uvedeném členském státě;
b)
každé zvíře, pro které je pas vydán, je tímto pasem doprovázeno při každém přesunu tohoto zvířete z jednoho členského státu do druhého;
c)
při dovozu zvířete do zemědělského podniku určení se pas doprovázející zvíře odevzdá příslušnému orgánu členského státu, ve kterém se nachází zemědělský podnik určení.
2. S cílem umožnit zpětnou vysledovatelnost přesunů zvířat až k zemědělskému podniku původu, který se nachází v členském státě, je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 22b, kterými stanoví pravidla týkající se informací z počítačové databáze, které mají být uvedeny v pasech zvířat, včetně přechodných opatření potřebných pro jejich zavedení.“
8)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 6a
Toto nařízení nebrání členským státům v přijetí vnitrostátních předpisů týkajících se vydávání pasů zvířatům, která nejsou určena pro obchod v rámci Unie.“
9)
Článek 7 se mění takto:
a)
odstavec 1 se mění takto:
i)
druhá odrážka se nahrazuje tímto:
„-
nahlásí příslušnému orgánu veškeré přesuny zvířat ze zemědělského podniku a do zemědělského podniku a všechna narození a úhyny zvířat v zemědělském podniku spolu s daty těchto událostí, a to v maximální lhůtě stanovené dotčeným členským státem; tato maximální lhůta činí nejméně tři dny a nejvýše sedm dní od výskytu jedné z těchto událostí. Členské státy mohou požádat Komisi o prodloužení maximální sedmidenní lhůty.“,
ii)
doplňuje se nový pododstavec, který zní:
„S cílem zohlednit praktické obtíže ve výjimečných případech je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 22b, kterými stanoví výjimečné okolnosti, za kterých mohou členské státy prodloužit maximální sedmidenní lhůtu stanovenou v druhé odrážce prvního pododstavce, spolu s maximální délkou tohoto prodloužení, která nesmí překročit 14 dní od uplynutí sedmidenní lhůty uvedené v prvním pododstavci druhé odrážce.“;
b)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. S cílem zajistit náležitou a efektivní vysledovatelnost skotu při sezónním přesunu na pastviny je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 22b, co se týče členských států nebo jejich částí, kde platí zvláštní pravidla pro sezónní pobyt na pastvinách, včetně období, konkrétních povinností chovatelů a pravidel pro registraci zemědělského podniku a evidenci přesunů skotu, včetně přechodných opatření potřebných pro jejich zavedení.“;
c)
doplňují se nové odstavce, které znějí:
„5. Odchylně od odstavce 4 je vedení evidence nepovinné pro každého chovatele, který:
a)
má přístup k počítačové databázi uvedené v článku 5, která již obsahuje informace, které mají být zahrnuty v evidenci a
b)
zadá nebo zadal aktuální informace přímo do počítačové databáze uvedené v článku 5.
6. S cílem zajistit přesnost a spolehlivost informací, jež se zadávají do evidence zemědělských podniků podle tohoto článku, je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci podle článku 22b, kterými stanoví potřebná pravidla týkající se těchto informací, včetně přechodných opatření potřebných pro jejich zavedení.“
10)
Článek 8 se zrušuje.
11)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 9a
Školení
Členské státy zajistí, aby každá osoba odpovědná za identifikaci a evidenci zvířat obdržela pokyny a poučení ohledně příslušných ustanovení tohoto nařízení a všech aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů přijatých Komisí na základě tohoto nařízení.
Kdykoli se relevantní ustanovení změní, poskytnou se osobě uvedené v prvním pododstavci příslušné informace.
Členské státy zajistí, aby byly k dispozici vhodné školicí kurzy.
Komise usnadní výměnu osvědčených postupů s cílem zlepšit kvalitu informací a odborné přípravy v Unii.“
12)
Článek 10 se zrušuje.
13)
Článek 12 se nahrazuje tímto:
„Článek 12
Pro účely této hlavy se rozumí:
1)
„hovězím masem“ všechny produkty kódů KN 0201, 0202, 0206 10 95 a 0206 29 91;
2)
„označováním“ připevňování štítku na jednotlivý kus nebo jednotlivé kusy masa nebo na jejich obal nebo v případě nebalených produktů poskytnutí příslušných informací v písemné a viditelné formě spotřebiteli v místě prodeje;
3)
„organizací“ skupina hospodářských subjektů ze stejného odvětví nebo z různých odvětví obchodu s hovězím masem;
4)
„mletým masem“ vykostěné maso, které bylo rozemleto na kousky a obsahuje méně než 1 % soli a které spadá pod kódy KN 0201, 0202, 0206 10 95 a 0206 29 91;
5)
„ořezem“ malé kousky masa, jež jsou uznány za vhodné pro lidskou spotřebu a jsou získány výhradně z ořezávání při vykosťování jatečně upravených těl nebo bourání či porcování masa;
6)
„bouraným masem“ maso rozkrájené na malé kostky, plátky nebo jiné dílčí části, které nevyžadují, aby je hospodářský subjekt před zakoupením konečným spotřebitelem dále porcoval, a které může tento spotřebitel přímo použít. Tato definice nepokrývá mleté maso a ořez.“
14)
Článek 13 se mění takto:
a)
odstavce 3 a 4 se zrušují;
b)
v odst. 5 písm. a) se návětí nahrazuje tímto:
„a)
Hospodářské subjekty a organizace rovněž uvedou na štítcích:“;
c)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„6. S cílem zabránit zbytečnému opakování označení uvedeného na štítku hovězího masa členských států či třetích zemí, kde probíhal chov, je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 22b týkající se zjednodušeného provedení v případě velmi krátkého pobytu zvířete v členském státě nebo třetí zemi narození či porážky.
Komise prostřednictvím prováděcích aktů přijme pravidla pro maximální velikost a složení skupiny zvířat uvedené v odstavci 1 a odst. 2 písm. a) při zohlednění omezení, pokud jde o homogenitu skupin zvířat, z nichž toto bourané maso či ořez pochází. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 23 odst. 2.“
15)
V článku 14 se čtvrtý pododstavec nahrazuje tímto:
„S cílem zajistit plnění horizontálních právních předpisů o označování v tomto oddílu je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 22b, kterými na základě zkušeností s mletým masem stanoví pravidla rovnocenná pravidlům uvedeným v prvních třech pododstavcích tohoto článku pro hovězí ořez nebo bourané hovězí maso.“
16)
Článek 15 se nahrazuje tímto:
„Článek 15
Povinné označování hovězího masa ze třetích zemí
Odchylně od článku 13 musí být hovězí maso dovážené na území Unie, pro které nejsou k dispozici všechny informace uvedené v článku 13, opatřeno štítkem s údaji:
„Původ: mimo EU“ a „Poraženo v: (název třetí země)“.“
17)
Od 13. prosince 2014 se:
a)
nadpis oddílu II hlavy II nahrazuje slovy „Nepovinné označování“;
b)
články 16, 17 a 18 zrušují a
c)
do oddílu II hlavy II vkládá nový článek, který zní:
„Článek 15a
Obecná pravidla
Jiné informace o potravinách než ty, které jsou uvedeny v článcích 13, 14 a 15 a které hospodářské subjekty či organizace uvádějící hovězí maso na trh uvádějí dobrovolně na štítcích, musí být objektivní, ověřitelné příslušnými orgány a srozumitelné spotřebitelům.
Tyto informace musí být v souladu s horizontálními právními předpisy o označování, a především s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 (8).
Jestliže hospodářské subjekty či organizace, které uvádějí hovězí maso na trh, poruší povinnosti uvedené v prvním a druhém pododstavci, uloží příslušný orgán v souladu s článkem 22 přiměřené sankce.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 22b, pokud jde o definice a požadavky vztahující se na pojmy nebo kategorie pojmů, které mohou být uváděny na štítcích baleného čerstvého a zmrazeného hovězího a telecího masa.
(8) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 ze dne 25. října 2011 o poskytování informací o potravinách spotřebitelům, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 a (ES) č. 1925/2006 a o zrušení směrnice Komise 87/250/EHS, směrnice Rady 90/496/EHS, směrnice Komise 1999/10/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES, směrnic Komise 2002/67/ES a 2008/5/ES a nařízení Komise (ES) č. 608/2004 (Úř. věst. L 304, 22.11.2011, s. 18).“" 						
18)
Články 19, 20 a 21 se zrušují.
19)
Článek 22 se nahrazuje tímto:
„Článek 22
1. Členské státy přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění dodržování ustanovení tohoto nařízení.
Prováděním stanovených kontrol nejsou dotčeny kontroly, které může provádět Komise podle článku 9 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95.
Sankce, které členský stát uloží chovateli, hospodářskému subjektu nebo organizaci uvádějící hovězí maso na trh, musí být účinné, odrazující a přiměřené.
Příslušný orgán provádí každoročně minimální počet úředních kontrol identifikace a evidence zvířat, a to alespoň ve 3 % zemědělských podniků.
Zjistí-li se, že nebyla dodržena ustanovení o identifikaci a evidenci zvířat, zvýší příslušný orgán okamžitě minimální míru úředních kontrol uvedenou ve druhém pododstavci.
Výběr zemědělských podniků, které mají být podrobeny kontrole příslušným orgánem, se provádí na základě analýzy rizika.
Každý členský stát předloží každoročně do 31. srpna zprávu Komisi o provádění úředních kontrol v předchozím roce.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, uloží příslušný orgán chovateli tyto správní sankce:
a)
pokud jedno nebo více zvířat v zemědělském podniku nesplňuje ustanovení hlavy I, omezení přesunu všech zvířat ze zemědělského podniku dotyčného chovatele a do něj;
b)
v případě zvířat, u nichž nejsou požadavky na identifikaci a evidenci stanovené v hlavě I zcela splněny, okamžité omezení přesunu těchto zvířat, dokud nejsou tyto požadavky zcela splněny;
c)
v případě, že počet zvířat v jednom zemědělském podniku, u nichž nejsou zcela splněny požadavky na identifikaci a evidenci stanovené v hlavě I, překročí 20 %, okamžité omezení přesunu všech zvířat přítomných v tomto zemědělském podniku; v případě zemědělských podniků chovajících nejvýše deset zvířat se toto opatření uplatní, pokud nejsou plně identifikována v souladu s požadavky stanovenými v hlavě I více než dvě zvířata;
d)
nemůže-li chovatel zvířete prokázat identifikaci a vysledovatelnost daného zvířete, případně na základě posouzení zdraví zvířete a rizik pro bezpečnost potravin, utracení zvířete bez náhrady;
e)
neoznámí-li chovatel příslušnému orgánu přesun zvířete ze svého zemědělského podniku a do něj v souladu s čl. 7 odst. 1 druhou odrážkou, příslušný orgán omezí přesun zvířat z tohoto podniku a do něj;
f)
neoznámí-li chovatel příslušnému orgánu narození nebo úhyn zvířete v souladu s čl. 7 odst. 1 druhou odrážkou, příslušný orgán omezí přesuny zvířat z tohoto podniku a do něj;
g)
nehradí-li chovatel soustavně náklady podle článku 9, mohou členské státy omezit přesuny zvířat ze zemědělského podniku tohoto chovatele a do něj.
3. Aniž je dotčen odstavec 1, pokud hospodářské subjekty a organizace, které uvádějí hovězí maso na trh, označily hovězí maso, aniž by splnily své povinnosti stanovené v hlavě II, členské státy, je-li to vhodné a v souladu se zásadou proporcionality, nařídí odstranění hovězího masa z trhu. Kromě sankcí uvedených v odstavci 1 mohou členské státy:
a)
pokud dotčené maso splňuje příslušné veterinární a hygienické předpisy, povolit, aby takové hovězí maso bylo:
i)
umístěno na trh poté, co bylo řádně označeno v souladu s požadavky Unie, nebo
ii)
přímo předáno ke zpracování na výrobky jiné, než které jsou uvedeny v čl. 12 první odrážce;
b)
nařídit pozastavení nebo odnětí schválení dotčených hospodářských subjektů a organizací.
4. Odborníci Komise v součinnosti s příslušnými orgány:
a)
ověřují, že členské státy plní požadavky tohoto nařízení;
b)
provádějí kontroly na místě, aby se přesvědčili, že kontroly jsou prováděny v souladu s tímto nařízením.
5. Členský stát, na jehož území se provádí kontrola na místě, poskytne odborníkům Komise veškerou pomoc, kterou si při výkonu svých povinností vyžádají. Před vypracováním a rozšířením konečné zprávy jsou výsledky kontrol projednány s příslušným orgánem dotyčného členského státu. Tato zpráva případně obsahuje doporučení členským státům, jak zlepšit dodržování tohoto nařízení.“
20)
Vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 22a
Příslušné orgány
Členské státy určí příslušný orgán nebo orgány odpovídající za dodržování tohoto nařízení a veškerých aktů přijatých Komisí na jeho základě.
Komisi a ostatní členské státy informují o identitě těchto orgánů.
Článek 22b
Výkon přenesení pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 4 odst. 1, 3 a 5, čl. 4a odst. 2, článku 5, čl. 6 odst. 2, čl. 7 odst. 1, 2 a 6, čl. 13 odst. 6, čl. 14 odst. 4 a článku 15a je svěřena Komisi na dobu pěti let od 17. července 2014. Komise vypracuje zprávu o přenesení pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 4 odst. 1, 3 a 5, čl. 4a odst. 2, článku 5, čl. 6 odst. 2, čl. 7 odst. 1, 2 a 6, čl. 13 odst. 6, čl. 14 odst. 4 a článku 15a kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 4 odst. 1, 3 a 5, čl. 4a odst. 2, článku 5, čl. 6 odst. 2, čl. 7 odst. 1, 2 a 6, čl. 13 odst. 6, čl. 14 odst. 4 a článku 15a vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.“
21)
Článek 23 se nahrazuje tímto:
„Článek 23
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen pro prováděcí akty přijímané podle čl. 4 odst. 3 a 5, článku 5 a čl. 13 odst. 6 Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat zřízený článkem 58 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 (9).
Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (10).
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Pokud má být stanovisko výboru získáno písemným postupem, tento postup se ukončí bez výsledku ve lhůtě pro vydání stanoviska, pokud tak rozhodne předseda výboru nebo pokud o to požádá prostá většina členů výboru.
(9) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (Úř. věst. L 31, 1.2.2002, s. 1)." 						
(10) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13).“" 						
22)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 23a
Zpráva a legislativní vývoj
Do:
-
18. července 2019 v případě ustanovení o nepovinném označování a
-
18. července 2023 v případě ustanovení o elektronické identifikaci
předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě odpovídající zprávy zabývající se prováděním a dopadem tohoto nařízení, které v prvním případě obsahují možnost přezkoumat ustanovení o nepovinném označování a v druhém případě popisují technickou a ekonomickou proveditelnost uplatňování povinné elektronické identifikace v celé Unii.
K těmto zprávám v případě potřeby připojí vhodné legislativní návrhy.“
23)
Vkládá se nová příloha, která zní:
„PŘÍLOHA I
IDENTIFIKAČNÍ ZNAČKY
A)
BĚŽNÁ UŠNÍ ZNAČKA
S ÚČINNOSTÍ OD 18. ČERVENCE 2019:
B)
ELEKTRONICKÝ IDENTIFIKÁTOR VE FORMĚ ELEKTRONICKÉ UŠNÍ ZNAČKY
C)
ELEKTRONICKÝ IDENTIFIKÁTOR VE FORMĚ BACHOROVÉHO BOLUSOVÉHO ODPOVÍDAČE
D)
ELEKTRONICKÝ IDENTIFIKÁTOR VE FORMĚ INJEKČNĚ ZAVÁDĚNÉHO ODPOVÍDAČE“.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 15. května 2014.