РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2015/171 НА КОМИСИЯТА
от 4 февруари 2015 година
относно някои аспекти на процедурата за лицензиране на железопътни предприятия
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2012/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. за създаване на единно европейско железопътно пространство (1), и по-специално член 17, параграф 5 от нея,
като има предвид, че:
(1)
В Препоръката на Комисията от 7 април 2004 г. относно използването на общ европейски формат за лицензионните документи, издавани в съответствие с Директива 95/18/ЕО относно лицензирането на железопътните предприятия (2) бе препоръчано да се използва стандартен формат за лицензионните документи, издавани от националните лицензиращи органи.
(2)
В съответствие с член 23 от Директива 2012/34/ЕС издаваните от националните лицензиращи органи лицензи са валидни за цялата територия на ЕС. Националните лицензиращи органи следва да информират Европейската железопътна агенция за издадените лицензи, лицензите със спряно действие, отнетите или изменените лицензи, а Европейската железопътна агенция следва съответно да уведомява останалите държави членки. Използването на общ образец за лиценза би улеснило работата на националните лицензиращи органи и на Европейската железопътна агенция и би осигурило по-лесен достъп до информация за лицензите, по-специално на лицензиращите органи на други държави членки и на управителите на инфраструктура.
(3)
Цялата необходима информация, удостоверяваща че дадено железопътно предприятие е редовно лицензирано за определен вид железопътни транспортни услуги, може да бъде събрана в стандартизиран документ. Стандартният образец за лицензионен документ би улеснил публикуването на цялата съответна информация относно лицензите на уебсайта на Европейската железопътна агенция. В бъдеще би могло стандартният формат да бъде изменян в зависимост от опита при неговото използване и от възникването на потребности за допълнителна информация относно лицензите.
(4)
Възможно е условията, при които могат да бъдат изпълнени изискванията по член 22 от Директива 2012/34/ЕС във връзка с покритието на гражданската отговорност, да се различават в различните държави членки, в зависимост от националното законодателство. Данните, че железопътното предприятие е в съответствие с тези национални изисквания, следва да бъдат представени в приложение към лицензионния документ. За тази цел следва да се използва стандартният образец за това приложение. В случай че железопътното предприятие желае да изпълнява своите дейности в две или повече държави членки, покритието на гражданската отговорност във всяка от тези държави членки следва да бъде посочено в допълнително приложение, издадено от лицензиращия орган в съответната допълнителна държава членка, където железопътното предприятие желае да оперира.
(5)
Лицензиращите органи биха могли да намаляват своите административни разходи, размера на лицензионните такси и времето за вземане на решение по заявленията за лиценз, ако бързо обменят необходимите данни с други органи и други публични или частни институции.
(6)
Поради малката степен на промени в пазара в някои държави членки не се вземат лицензионни решения в течение на една или повече последователни години. В същото време високите такси биха могли да представляват препятствие за навлизането на железопътни предприятия на пазара.
(7)
Кандидатстващите за нов лиценз железопътни предприятия следва да са поставени при не по-малко благоприятни условия в сравнение със железопътните предприятия, които вече оперират на пазара.
(8)
Следва да бъдат намалени излишните административни натоварвания, налагани върху лицензиращите органи и предприятията, като стриктно се ограничат изискванията във връзка с условията, определени в Директива 2012/34/ЕС.
(9)
Лицензиращите органи не са длъжни да изискват лицензионна такса от железопътните предприятия. При все това, държавите членки могат да решат да налагат такава такса за дейностите, извършвани от лицензиращите органи при проучването на заявленията. В такъв случай лицензионната такса следва да бъде недискриминационна, да се събира реално от всички кандидатстващи за лиценз предприятия и да се базира на действителното работно натоварване на лицензиращия орган. Ако лицензионната такса надхвърля 5 000 EUR, лицензиращият орган следва да посочи в известието за плащане на таксата броя на изразходваните човекочасове и на направените разходи.
(10)
В опит да бъдат създадени равноправни условия за железопътните предприятия с Директива 2012/34/ЕС бяха отменени някои разпоредби, които не са съвместими със засилване на пазарните условия, и се изисква железопътните предприятия да бъдат застраховани или да имат адекватни гаранции при пазарни условия. Лицензиращите органи следва да бъдат приканени да проверяват, съвместно с други органи на държавите членки, прилагането на така ревизираните условия.
(11)
Предоставянето на лиценз на железопътно предприятие не трябва да зависи от това дали предприятието притежава сертификат за безопасност по член 10 от Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (3).
(12)
Новите железопътни предприятия имат критично важно значение за конкуренцията, но те биха могли да имат практически трудности при представянето на документация за тяхната финансова стабилност, даваща възможност за реалистични допускания за период от 12 месеца напред, в съответствие с член 20, параграфи 1 и 2 от Директива 2012/34/ЕС. Докато по отношение на някои по-малки въздушни превозвачи законодателите на ЕС са предвидили възможност за опростено доказване съгласно член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1008/2008 на Европейския парламент и на Съвета (4), по отношение на кандидатстващите за лиценз железопътни предприятия при процедурата за издаване на лиценз тези практически трудности могат да бъдат взети предвид чрез облекчаване на процедурата за доказване на финансова стабилност.
(13)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета, създаден съгласно член 62, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
В настоящия регламент са формулирани подробни указания за използването на общ образец за лицензионния документ. Освен това, в регламента са определени и някои аспекти на процедурата за предоставяне на лиценз.
Член 2
Определения
За целите по настоящия регламент „лицензионен документ“ означава попълненият и надлежно подписан общ образец, определен в приложение I и приложение II към настоящия регламент, който се подава в Европейската железопътна агенция.
Член 3
Употребата на общия образец за лицензионен документ
1. При издаването на лицензи съгласно глава III от Директива 2012/34/ЕС трябва да бъде използван стандартният формат, определен в приложение I и приложение II към настоящия регламент.
В случай на издаване на нов лиценз лицензиращият орган определя ЕО нотификационен номер на лиценза в съответствие с хармонизираната система за номериране, наречена Европейски идентификационен номер (EIN), както е зададена в допълнение 2 към Решение 2007/756/ЕО на Комисията (5).
Всеки път когато се издава лиценз или се изменя лиценз по начин, засягащ лицензионния документ, или се спира действието на лиценз, или той се отнема, или се заменя с временен лиценз, лицензиращият орган издава лицензионен документ въз основа на горепосочения формат.
2. Лицензиращите органи съответно уведомяват Европейската железопътна агенция в съответствие с член 24, параграф 8 от Директива 2012/34/ЕС, като предоставят копие на лицензионния документ в съответствие с договорения между тях комуникационен протокол.
3. Информацията относно финансовото покритие на гражданската отговорност по член 22 от Директива 2012/34/ЕС се посочва в приложението към лицензионния документ, като се използва стандартният формат, определен в приложение II към настоящия регламент. Приложението към лицензионния документ се прилага от издаващия лиценза орган. Номерът на това приложение трябва да е номер едно (1).
4. Чрез информацията, дадена в приложенията за отговорността, определена в приложение II към настоящия регламент, лицензиращият орган в дадена държава членка или даден управител на инфраструктура може да провери дали покритието на гражданската отговорност, направено от съответното железопътно предприятие и одобрено от други лицензиращи органи, е достатъчно в тази държава членка. Ако лицензиращият орган прецени, че размерът на покритието е недостатъчен, той може да поиска от железопътното предприятие да осигури допълнително покритие. Железопътното предприятие е длъжно да предостави на лицензиращия орган изискваната информация за неговото покритие.
5. След като лицензиращият орган бъде удовлетворен по отношение на покритието, той съответно информира Европейската железопътна агенция като актуализира съществуващо приложение, изпратено от лицензиращ орган на същата държава членка, или като добави следващо приложение към лиценза, като за тази цел използва стандартния формат съгласно приложение II към настоящия регламент и означи съответното приложение със следващия пореден номер (2, 3, 4 и т.н.).
6. Във всяко приложение, отнасящо се за отговорността, се посочват сумата, обхватът - например географският обхват или видът на услугите, началната дата и, ако е приложимо, крайната дата на покритието. Във всяко приложение се посочва нотификационният номер на лиценза, за да има ясна връзка с лицензираното железопътно предприятие. Ако бъде информиран за промяна в покритието за гражданската отговорност, лицензиращият орган издава актуализирано приложение и го изпраща на Европейската железопътна агенция.
Член 4
Лицензионни такси
Държавите членки могат да изискват лицензионна такса за прегледа на всяко заявление. Лицензионните такси трябва да се начисляват по недискриминиращ начин.
Член 5
Някои аспекти във връзка с изискванията за покритие на гражданската отговорност и адекватни гаранции
1. Лицензиращият орган публикува минимално изискваните равнища на покритието, включително в случай че размерът на този вид покритие е определен в националното законодателство.
2. Лицензиращият орган не може да изисква влизане на покритието в сила преди железопътното предприятие да започне своите влакови операции.
3. Най-късно до 25 август 2015 г. издалият лиценза лицензиращ орган трябва да изиска от всички лицензирани железопътни предприятия данни за равнището и обхвата на тяхното съществуващо покритие за отговорността в случай на произшествия освен ако те не са сключили застраховка или лицензиращият орган вече има тази информация. Също така лицензиращият орган може да изисква от железопътните предприятия съответни данни, в случай че се съмнява дали тяхното покритие съответства на изискванията по член 22 от Директива 2012/34/ЕС.
4. Ако предприятието вместо да докаже, че е адекватно застраховано, изясни че разполага с адекватни гаранции в ролята на покритие, лицензиращият орган трябва, ако е уместно след консултация с регулаторния орган, да проучи дали условията, при които предприятието е получило такива гаранции, съответстват на пазарните условия, които биха били получени от всяко друго предприятие със същото равнище на финансово състояние и рискова експозиция.
5. Ако лицензиращият орган спре действието на лиценз съгласно член 24, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС или предостави временен лиценз съгласно член 24, параграф 3 от цитираната директива, той трябва съответно да информира всички останали компетентни органи, посочени в Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета (6), за които знае, че съответното железопътно предприятие е договорило с тях изпълнението на услуги. Ако лицензиращият орган има съмнения по отношение на съответствието на гаранциите за покриване на отговорности с правилата на ЕС относно държавната помощ, той може да изпрати необходимата информация на органите, отговарящи за контрола на прилагането на правилата за държавната помощ.
Член 6
Връзка със сертификатите за безопасност
1. Предоставянето на лиценз не може да зависи от това дали съответното предприятие има сертификат за безопасност по член 10 от Директива 2004/49/ЕО.
2. Ако предприятието притежава сертификат за безопасност, лицензиращият орган не проверява при предоставянето на лиценз изискванията за сертификат за безопасност.
Член 7
Някои аспекти на процедурата за предоставяне на лиценз
1. В срок от един месец след получаването на съответно заявление, лицензиращият орган или информира предприятието, че документацията е пълна, или иска допълнителна информация. При изключителни обстоятелства този срок може да бъде удължен с две седмици, за което предприятието трябва да бъде съответно информирано. В срок от максимум един месец след като бъде получена допълнителната информация, лицензиращият орган информира предприятието дали документацията е пълна.
2. Лицензиращият орган може да изисква наличието само на такива документи, които са посочени в глава III от Директива 2012/34/ЕС, или се изискват съгласно националното законодателство. Също така, лицензиращият орган трябва да публикува списък на всички необходими документи и тяхното съдържание и не може да изисква от предприятията каквито и да са допълнителни документи. Ако списъкът е актуализиран и новият списък е публикуван, предприятията все още могат да се съобразяват с предходния списък по отношение на заявленията, подадени преди актуализацията.
3. По отношение на предприятия с годишни приходи от железопътни транспортни дейности под 5 милиона евро лицензиращият орган би могъл да смята за изпълнено изискването по отношение на способността на предприятието да посрещне своите действителни и потенциални задължения за период от 12 месеца от началото на работата в съответствие с член 20, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС, ако предприятието може да докаже, че неговият нетен капитал е поне 100 000 EUR, или възлиза на сума, съгласувана с регулаторния орган. Лицензиращият орган публикува размера на тази сума.
Член 8
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент се прилага от 16 юни 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 4 февруари 2015 година.
PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/171
ze dne 4. února 2015
o některých aspektech postupu vydávání licencí železničním podnikům
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2012/34/EU ze dne 21. listopadu 2012 o vytvoření jednotného evropského železničního prostoru (1), a zejména na čl. 17 odst. 5 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Doporučení Komise ze dne 7. dubna 2004 o používání společného evropského vzoru pro licenční doklady vydané v souladu se směrnicí Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům (2) doporučilo používání standardního vzoru pro licenční doklady vydávané vnitrostátními orgány vydávajícími licence.
(2)
Podle článku 23 směrnice 2012/34/EU platí licence vydané vnitrostátními orgány vydávajícími licence na celém území Unie. Vnitrostátní orgány vydávající licence by měly informovat Evropskou agenturu pro železnice o licencích, které byly vydány, pozastaveny, odebrány nebo změněny a ta by měla v souladu s tím informovat ostatní členské státy. Společná šablona pro licence by usnadnila práci vnitrostátním orgánům vydávajícím licence a Evropské agentuře pro železnice a zajistila by snazší přístup k informacím o licencích všem zúčastněným stranám, zejména orgánům vydávajícím licence z ostatních členských států a provozovatelům infrastruktury.
(3)
Všechny nezbytné informace, které potvrzují, že danému železničnímu podniku je pravidelně vydávána licence pro určitý druh železničních dopravních služeb, mohou být obsaženy ve standardizovaném dokladu. Standardní šablona pro licenční doklad by usnadnila zveřejňování všech důležitých informací o licencích na internetové stránce Evropské agentury pro železnice. Standardní vzor by mohl být v budoucnu měněn v závislosti na zkušenostech s jeho používáním a na vývoji potřeb dalších informací o licencích.
(4)
Podmínky, za kterých mohou být splněny požadavky uvedené v článku 22 směrnice 2012/34/EU týkající se pokrytí občanskoprávní odpovědnosti, se mohou mezi členskými státy lišit v závislosti na vnitrostátních právních předpisech. Důkaz, že železniční podnik splňuje tyto vnitrostátní požadavky by měl být uveden v příloze licenčního dokladu. Za tímto účelem by měla být pro tuto přílohu použita standardní šablona. V případě, že železniční podnik hodlá provozovat své činnosti ve dvou nebo více členských státech, pokrytí občanskoprávní odpovědnosti pro každý z těchto členských států by mělo být uvedeno v další příloze, kterou by měl poskytnout orgán vydávající licence v dalším členském státě, ve kterém železniční podnik hodlá své činnosti provozovat.
(5)
Orgány vydávající licence mohou snížit své administrativní náklady, úroveň licenčních poplatků a zkrátit dobu pro přijetí rozhodnutí o žádosti o licenci, pokud si budou rychle vyměňovat potřebné údaje s ostatními orgány a jinými veřejnými či soukromými subjekty.
(6)
Kvůli malému pohybu na trhu nejsou v některých členských státech po dobu jednoho roku nebo více po sobě jdoucích let přijímána žádná rozhodnutí o vydání licence. Vysoké poplatky zároveň mohou pro železniční podniky představovat překážku vstupu na trh.
(7)
Na železniční podniky, které žádají o novou licenci, by se neměly vztahovat méně příznivé podmínky pro vydávání licencí než na železniční podniky, které již na trhu provozují činnost.
(8)
Zbytečná administrativní zátěž orgánů vydávajících licence a podniků by měla být snížena přísným omezením požadavků na podmínky stanovené ve směrnici 2012/34/EU.
(9)
Orgány vydávající licence nemají povinnost vyžadovat od železničního podniku licenční poplatek. Členské státy však mohou rozhodnout o zavedení takového poplatku za činnost prováděnou orgány vydávajícími licence při posuzování žádosti. V takovém případě by licenční poplatek měl být nediskriminační, měl by být skutečně vybírán od všech podniků žádajících o licenci a vycházet ze skutečné pracovní zátěže orgánu vydávajícího licence. Jestliže licenční poplatek překročí částku 5 000 EUR, orgán vydávající licence by měl v potvrzení o zaplacení poplatku uvést počet vynaložených člověkohodin a výdaje.
(10)
Ve snaze vytvořit rovné podmínky mezi železničními podniky byly směrnicí 2012/34/EU zrušeny některé úpravy, které nejsou slučitelné se zlepšenými tržními podmínkami, kdy železniční podniky musí být pojištěny nebo mít odpovídající záruky za tržních podmínek. Orgány vydávající licence by měly být vyzvány, aby ověřily provádění revidovaných podmínek ve spolupráci s dalšími orgány členských států.
(11)
Udělení licence železničnímu podniku by nemělo být podmíněno tím, že je držitelem osvědčení o bezpečnosti podle čl. 10 směrnice 2004/49/ES Evropského parlamentu a Rady. (3)
(12)
Nové železniční podniky jsou pro hospodářskou soutěž velmi důležité, ale mohou mít praktické obtíže předložit záznamy o své finanční způsobilosti, která jim umožní realisticky odhadnout jejich závazky na dobu dvanácti měsíců v budoucnu podle čl. 20 odst. 1 a 2 směrnice 2012/34/EU. Zatímco zákonodárci EU vytvořili možnost zjednodušeného dokladu pro některé menší letecké dopravce podle čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 (4), postup získání licence může zohlednit tyto praktické obtíže zmírněním postupu k prokázání finanční způsobilosti pro železniční podniky, které žádají o licenci.
(13)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 62 odst. 1 směrnice 2012/34/EU,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví podrobné náležitosti pro použití společné šablony pro licenční doklad. Rovněž stanoví některé aspekty postupu pro udělování licence.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se „licenčním dokladem“ rozumí vyplněná a řádně podepsaná společná šablona, jak je stanovena v příloze I a II tohoto nařízení, která má být předložena Evropské agentuře pro železnice.
Článek 3
Použití společné šablony pro licenční doklad
1. Licence vydané v souladu s kapitolou III směrnice 2012/34/EU mají standardní podobu podle vzoru stanoveného v příloze I a II tohoto nařízení.
V případě vydání nové licence orgán vydávající licence přidělí číslo oznámení licence ES podle harmonizovaného systému číslování, tzv. EU identifikační číslo (EIČ), jak je stanoveno v dodatku 2 rozhodnutí Komise 2007/756/ES (5).
Pokaždé, když je licence udělena, změněna způsobem relevantním vzhledem k licenčnímu dokladu, pozastavena, odebrána nebo nahrazena dočasnou licencí, vypracuje orgán vydávající licence licenční doklad na základě tohoto vzoru.
2. Orgány vydávající licence informují Evropskou agenturu pro železnice v souladu s čl. 24 odst. 8 směrnice 2012/34/EU a předají kopii licenčního dokladu, jak je stanoveno v komunikačním protokolu, který si mezi sebou dohodly.
3. Informace o finančním pokrytí občanskoprávní odpovědnosti uvedené v článku 22 směrnice 2012/34/EU musí být uvedeny v příloze licenčního dokladu s využitím standardního vzoru stanoveného v příloze II tohoto nařízení. Orgán vydávající licenci připojí přílohu k licenčnímu dokladu. Tato příloha musí být označena číslem jedna (1).
4. Na základě informací uvedených v přílohách týkajících se odpovědnosti,jak jsou stanoveny v příloze II tohoto nařízení, orgán vydávající licenci v určitém členském státě nebo provozovatel infrastruktury může zkontrolovat, zda je pokrytí občanskoprávní odpovědnosti přijaté železničním podnikem a schválené jinými orgány vydávajícími licence v tomto konkrétním členském státě dostatečné. Pokud orgán vydávající licence zjistí, že úroveň pokrytí je nedostatečná, může železniční podnik požádat, aby uzavřel dodatečné pokrytí. Železniční podnik musí orgánu vydávajícímu licence poskytnout požadované informace ohledně svého pokrytí.
5. Jakmile je orgán vydávající licence s pokrytím spokojen, uvědomí Evropskou agenturu pro železnice a aktualizuje stávající přílohu sdělenou orgánem vydávajícím licence téhož členského státu nebo přidá další přílohu k licenci s využitím standardního formátu stanoveného v této příloze II a této příloze přiřadí další číslo (2, 3, 4 atd.).
6. V každé příloze týkající se odpovědnosti musí být uvedena částka, rozsah, jako je místní oblast působnosti nebo druhy služeb, a datum zahájení a případně ukončení platnosti pokrytí. Číslo oznámení licence musí být uvedeno v každé příloze, aby byla zřejmá jasná souvislost s železničním podnikem, kterému byla vydána licence. Pokud je orgán vydávající licenci informován o změně v pokrytí občanskoprávní odpovědnosti, sestaví aktualizovanou přílohu a předá ji Evropské agentuře pro železnice.
Článek 4
Licenční poplatky
Členské státy mohou za posouzení každé žádosti požadovat licenční poplatek. Licenční poplatky musí být uplatňovány nediskriminačním způsobem.
Článek 5
Některé aspekty týkající se požadavků na pokrytí občanskoprávní odpovědnosti a přiměřené záruky
1. Orgán vydávající licence zveřejní minimální požadované úrovně pokrytí, včetně případů, kdy je částka takového pokrytí stanovena vnitrostátními právními předpisy.
2. Orgán vydávající licence nesmí požadovat, aby pokrytí nabylo účinku předtím, než železniční podnik zahájí svůj provoz vlaků.
3. Nejpozději do 25. srpna 2015 orgán vydávající licence, který licenci vydal, požádá všechny licencované železniční podniky o předložení důkazů o úrovni a rozsahu jejich stávajícího pokrytí odpovědnosti v případě nehody s výjimkou případů, kdy tyto podniky již uzavřely smlouvu o pojištění nebo pokud orgán již tyto informace má k dispozici. Orgán může takový důkaz od železničních podniků požadovat také v případě, že má pochybnosti, zda jejich pokrytí splňuje požadavky uvedené v článku 22 směrnice 2012/34/EU.
4. V případě, že podnik neprokáže, že je přiměřeně pojištěn, avšak má přiměřené záruky pokrytí, orgán vydávající licence, případně po konzultaci s regulačním subjektem, prověří, zda podmínky, za kterých podnik uvedené záruky získal, odpovídají tržním podmínkám, které by získal jakýkoli jiný podnik při stejné úrovni finanční způsobilosti a expozice.
5. Pokud orgán vydávající licence pozastaví licenci v souladu s čl. 24 odst. 1 směrnice 2012/34/EU, nebo vydá dočasnou licenci v souladu s čl. 24 odst. 3 uvedené směrnice, informuje o tom všechny ostatní příslušné orgány uvedené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 (6), o kterých ví, že s nimi železniční podnik uzavřel smlouvy na poskytování služeb. Pokud má orgán vydávající licence pochybnosti ohledně slučitelnosti záruk pro pokrytí odpovědnosti s pravidly Unie v oblasti státní podpory, může předat nezbytné informace orgánům odpovědným za kontrolu těchto pravidel státní podpory.
Článek 6
Vztah k osvědčením o bezpečnosti
1. Udělení licence podniku nesmí být podmíněno tím, aby podnik byl držitelem osvědčení o bezpečnosti podle článku 10 směrnice 2004/49/ES.
2. Pokud podnik držitelem osvědčení o bezpečnosti je, orgán vydávající licence při udělování licence nekontroluje požadavky na osvědčení o bezpečnosti.
Článek 7
Některé aspekty postupu vydávání licence
1. Orgán vydávající licence do jednoho měsíce od obdržení žádosti informuje podnik, že spis je úplný, nebo požádá o doplňující informace. Tato lhůta může být za výjimečných okolností prodloužena o dva týdny, o čemž je podnik informován. Po obdržení doplňujících informací orgán vydávající licence nejpozději do jednoho měsíce informuje podnik, zda je spis úplný.
2. Orgán vydávající licence může vyžadovat pouze doklady uvedené v kapitole III směrnice 2012/34/EU nebo doklady vyžadované vnitrostátními právními předpisy. Orgán vydávající licence zveřejní seznam všech dokladů a jejich obsahu a od podniků nesmí žádné další doklady požadovat. Jestliže je seznam aktualizován a zveřejněn, podniky se mohou i nadále odvolávat na dřívější seznam, pokud jde o žádosti podané před jeho aktualizací.
3. Vůči podnikům, jejichž roční příjem z činností v železniční přepravě je nižší než 5 milionů EUR, může orgán vydávající licence považovat požadavek týkající se jejich schopnosti plnit současné i možné budoucí závazky po dobu 12 měsíců od začátku provozu v souladu s čl. 20 odst. 1 směrnice 2012/34/EU za splněný, pokud podnik může prokázat, že jeho vlastní čistý kapitál činí nejméně 100 000 EUR, nebo částku dohodnutou s regulačním subjektem. Orgán vydávající licence tuto částku zveřejní.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení se použije ode dne 16. června 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 4. února 2015.