РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 376/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 3 април 2014 година
за докладване, анализ и последващи действия във връзка със събития в гражданското въздухоплаване, за изменение на Регламент (ЕС) № 996/2010 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 2003/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и на регламенти (ЕО) № 1321/2007 и (ЕО) № 1330/2007 на Комисията
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 100, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
В областта на гражданското въздухоплаване в Съюза следва да се осигури високo общo ниво на безопасност и следва да се полагат всички усилия за намаляване на броя на произшествията и инцидентите с цел да се гарантира общественото доверие във въздушния транспорт.
(2)
През последното десетилетие остава сравнително постоянен процентът на произшествията в гражданското въздухоплаване, при които има смъртни случаи. Независимо от това броят на произшествията би могъл да се увеличи през следващите десетилетия в резултат на прогнозираното увеличение на въздушното движение, както и на нарастващата техническа усложненост на въздухоплавателните средства.
(3)
Регламент (ЕС) № 996/2010 на Европейския парламент и на Съвета (3) цели предотвратяването на произшествия чрез улесняване на бързото провеждане на ефективни и качествени разследвания във връзка с безопасността. Настоящият регламент не следва да води до намеса в процедурите по разследване на произшествия и инциденти, ръководени от националните органи за разследване във връзка с безопасността по смисъла на Регламент (ЕС) № 996/2010. При произшествие или сериозен инцидент за уведомяването за събитието също се прилага Регламент (ЕС) № 996/2010.
(4)
В действащите законодателни актове на Съюза, по-специално в Регламент (ЕО) № 216/2008 на Европейския парламент и на Съвета (4) и регламентите за неговото прилагане, по отношение на определени организации са наложени задължения за създаване на системи за докладване на събития в контекста на техните системи за управление на безопасността. Спазването на Регламент (ЕО) № 216/2008 и регламентите за неговото прилагане не освобождава организациите от спазването на настоящия регламент. По същия начин спазването на настоящия регламент не освобождава организациите от спазването на Регламент (ЕО) № 216/2008 и регламентите за неговото прилагане. Това обаче не следва да води до създаването на две успоредни системи за докладване, а Регламент (ЕО) № 216/2008, регламентите за неговото прилагане и настоящият регламент следва да се разглеждат като допълващи се.
(5)
Опитът показва, че настъпването на произшествие често се предшества от свързани с безопасността инциденти и пропуски, показващи наличието на рискове за безопасността. Ето защо информацията относно безопасността е важен ресурс за откриване на действителни или потенциални рискове за безопасността. Същевременно, въпреки че способността да се извличат поуки от произшествия е от решаващо значение, бе установено, че системите с чисто последващо действие имат ограничени ползи по отношение на внасянето на подобрения. Ето защо системите с чисто последващо действие следва да бъдат допълнени със системи с активни мерки, използващи други видове информация относно безопасността, за да се внесат реални подобрения в авиационната безопасност. Съюзът, неговите държави членки, Европейската агенция за авиационна безопасност (наричана по-долу „Агенцията“) и организациите следва да продължат да допринасят за повишаването на авиационната безопасност чрез въвеждането на по-активни и основани на доказателства системи за безопасност, които са насочени към предотвратяване на произшествия въз основа на анализ на цялата налична информация относно безопасността, включително на информацията за събития в гражданското въздухоплаване.
(6)
За целите на повишаването на авиационната безопасност приложимата информация относно безопасността на гражданското въздухоплаване следва да се докладва, събира, съхранява, защитава, обменя, разпространява и анализира и въз основа на събраната информация да се предприемат подходящи действия по отношение на безопасността. Този подход, основан на доказателства и активни мерки, следва да бъде прилаган от съответните органи за авиационна безопасност на държавите членки, от организациите в рамките на тяхната система за управление на безопасността и от Агенцията.
(7)
Наложените на организациите задължения по отношение на докладването на събития следва да са пропорционални на големината на съответната организация и обхвата на дейността ѝ. Следва да е възможно, по-специално при по-малките организации, да се вземе решение за обединяване или сливане на длъжности, свързани с обработването на събитията, в рамките на организацията, за съвместно изпълнение на задачите, свързани с докладването на събития, с други организации от същия вид или за възлагане на събирането, оценяването, обработването, анализирането и съхраняването на сведения за събития на специализирани образувания, одобрени от компетентните органи на държавите членки. Тези образувания следва да спазват принципите за защита и поверителност, установени с настоящия регламент. Възлагащата организация следва да запази подходящ контрол на задачите, възложени на външни изпълнители, и следва да носи крайната отговорност за прилагането на изискванията, предвидени в настоящия регламент.
(8)
Следва да се гарантира, че действащият на предна линия авиационен персонал систематично докладва събитията, които представляват значителен риск за авиационната безопасност. Системите за доброволно докладване следва да допълват системите за задължително докладване, като и двете следва да позволяват на физически лица да докладват сведения за събития, свързани с авиационната безопасност. Следва да бъдат създадени системи за задължително и доброволно докладване в рамките на организациите, Агенцията и компетентните органи на държавите членки. Събраната информация следва да се предава на органа, компетентен за извършването на подходящо наблюдение, с цел да се повиши авиационната безопасност. Организациите следва да анализират събитията, които биха могли да окажат въздействие върху безопасността, с цел набелязване на опасностите за безопасността и с цел предприемането на евентуални коригиращи или превантивни действия. Организациите следва да изпратят предварителните резултати от своите анализи на компетентния орган на своите държави членки или на Агенцията, като следва също така да им изпратят и окончателните резултати, ако те водят до откриването на действителен или потенциален риск, свързан с авиационната безопасност. Компетентните органи на държавите членки и Агенцията следва да създадат подобна процедура във връзка със събитията, за които са били непосредствено уведомени, и следва да наблюдават по подходящ начин оценката и евентуално предприетите коригиращи или превантивни действия на организацията.
(9)
Представителите на различни категории персонал, работещ или ангажиран по друг начин в гражданското въздухоплаване, стават свидетели на събития, които са от значение за предотвратяването на произшествия. Поради това те следва да разполагат със средства, които им позволяват да докладват за такива събития, и следва да се осигури тяхната защита. За да бъдат служителите насърчени да докладват за събития и да им се позволи по-добре да оценят положителното въздействие на докладването на събитията за авиационната безопасност, те следва да бъдат редовно уведомявани за предприетите действия в рамките на системите за докладване на събития.
(10)
Опасностите и рисковете, свързани с въздухоплавателните средства със сложна моторна тяга, са много различни от свързаните с други типове въздухоплавателни средства. По тази причина, въпреки че целият въздухоплавателен сектор следва да бъде включен в обхвата на настоящия регламент, наложените с него задължения следва да бъдат пропорционални на областта на дейност и на сложността на различните типове въздухоплавателни средства. Ето защо за събраната информация за събития с участието на въздухоплавателни средства, различни от тези със сложна моторна тяга, следва да се прилагат опростени задължения за докладване, които са по-добре пригодени към този сектор на въздухоплаването.
(11)
В допълнение към системите, изисквани съгласно настоящия регламент, следва да се насърчава разработването на други средства за събиране на информация относно безопасността с цел да се събере допълнителна информация, допринасяща за повишаването на авиационната безопасност. Когато организациите имат съществуващи добре работещи системи за събиране на информация относно безопасността, те следва да могат да продължат да използват тези системи успоредно със системите, които следва да се създадат за целите на настоящия регламент.
(12)
Органите за разследване във връзка с безопасността и образуванията, на които е поверено регулирането на безопасността на гражданското въздухоплаване в рамките на Съюза, следва да имат пълен достъп до сведенията за събития, които са събрани от техните държави членки, и до докладите за събития, съхранявани от техните държави членки, за да решат кои инциденти налагат разследване във връзка с безопасността, както и за да установят в кои случаи могат да се извлекат поуки за авиационната безопасност и за да изпълняват своите задължения по надзора.
(13)
Наличието на пълни и качествени данни е от решаващо значение, тъй като анализът и тенденциите, основани на неточни данни, могат да покажат подвеждащи резултати и да доведат до насочване на усилията към неподходящи действия. Освен това неточните данни могат да доведат до загуба на доверие в информацията, получена от схемите за докладване на събития. За да се гарантира качеството на докладите за събития и за да се улесни изготвянето на пълни доклади за събития, те следва да съдържат определена минимална информация, която може да се различава в зависимост от категорията на събитието. Освен това следва да се въведат процедури за проверка на качеството на информацията и за избягване на липсата на съгласуваност между доклада за събитие и първоначално събраните сведения за това събитие. С подкрепата на Комисията следва да се разработят също така подходящи указания, по-специално за да се гарантира качеството и да се улесни събирането на пълни данни, както и тяхното еднакво и съгласувано въвеждане в базите данни. Наред с това за предоставянето на необходимата подкрепа следва да се организират работни форуми, по-специално от страна на Комисията.
(14)
Комисията следва да разработи общоевропейска схема за класификация на риска, за да се осигури набелязването на всички незабавни действия, необходими в случай на отделни събития с висок риск за безопасността. Тази схема следва също така да позволява набелязването на ключовите рискови области въз основа на представена обобщена информация. Тази схема следва да подпомага съответните образувания при оценката им на събитията и при определянето на областите, в които е най-целесъобразно да съсредоточат своите усилия. Наличието на общоевропейска схема за класификация на риска следва да улесни прилагането на интегриран и хармонизиран подход към управлението на риска в цялата европейска система на въздухоплаване, като по този начин позволи на организациите, държавите членки, Комисията и Агенцията да съгласуват усилията си за повишаване на безопасността.
(15)
Общоевропейската схема за класификация на риска следва също така както да позволява набелязването на ключовите рискови области в рамките на Съюза въз основа на представена обобщена информация на европейско равнище, така и да подпомага дейността, провеждана в рамките на Европейската програма за авиационна безопасност и Европейския план за авиационна безопасност. Следва да бъде предоставена подходяща подкрепа от Комисията, за да се осигури наличието на еднаква и съгласувана класификация на риска във всички държави членки.
(16)
За да се улесни обменът на информация, докладите за събития следва да се съхраняват в бази данни, които са съвместими с Европейския координационен център за докладване на инциденти с въздухоплавателни средства (Eccairs) (софтуер, използван от всички държави членки и от Европейския централен регистър за съхраняване на доклади за събития) и с таксономията ADREP (таксономия на ИКАО, която също се използва в софтуера Eccairs). Агенцията и Комисията следва да предоставят техническа подкрепа по отношение на оперативната съвместимост на системите.
(17)
Организациите следва да съхраняват в една или повече бази данни докладите за събития, извлечени от сведенията за събитията, събрани чрез системите за задължително и, когато е приложимо, за доброволно докладване. Следва да е възможно сложността на базата данни да е пропорционална на големината на съответната организация и/или на нейната значимост по отношение на целите на настоящия регламент и следва да се състои най-малко от файл с данни, съдържащ общи задължителни полета и, когато е приложимо, специални задължителни полета.
(18)
Събитията с участието на въздухоплавателно средство, регистрирано в държава членка или експлоатирано от организация, установена в държава членка, следва да се докладват дори когато са настъпили извън територията на тази държава членка.
(19)
Информацията за събитията следва да бъде обменяна в рамките на Съюза с цел да се повиши разкриването на действителни или потенциални опасности. Обменът на информация следва също така да осигури на държавите членки достъп до цялата информация за събитията, настъпващи на тяхната територия или в тяхното въздушно пространство, но докладвани на друга държава членка. Това следва също така да осигури на Агенцията възможност да получава точна информация за събитията и достъп до всички доклади за събития, събрани в Съюза, с цел при необходимост предприемането на коригиращи мерки за противодействие на набелязан риск в рамките на Съюза. Този обмен на информация следва да даде възможност на компетентните органи на държавите членки да получават точна информация за събития в тяхното въздушно пространство и при необходимост да предприемат коригиращи мерки за противодействие на риск, открит на тяхната територия.
(20)
Обменът на информация относно събития следва да има за цел предотвратяването на произшествия и инциденти във въздухоплаването. Той не следва да бъде използван за търсенето на вина или отговорност, нито за установяването на стандарти за ефективност по отношение на безопасността.
(21)
Най-ефективният начин да се гарантира обменът на голямо количество информация относно безопасността между всички държави членки, Комисията и Агенцията е чрез Европейския централен регистър, при условие че държавите членки, Комисията и Агенцията имат пълен достъп до него.
(22)
Цялата свързана с безопасността информация, която е получена от доклади за събития, събрани в рамките на Съюза, следва да бъде своевременно изпращана в Европейския централен регистър. Това следва да включва събирането както на информация за инциденти, така и на информация за произшествия и сериозни инциденти, разследвани съгласно Регламент (ЕС) № 996/2010.
(23)
Настоящият регламент следва да се прилага по отношение на информацията относно събития, съхранявана в базите данни на организациите, държавите членки и Агенцията.
(24)
Цялата свързана с безопасността информация, съдържаща се в Европейския централен регистър, следва да бъде на разположение на образуванията, на които е поверено регулирането на безопасността на гражданското въздухоплаване в рамките на Съюза, включително Агенцията, както и на органите, отговорни за разследването на произшествия и инциденти в рамките на Съюза.
(25)
Заинтересованите страни следва да могат да поискат достъп до определена информация, съдържаща се в Европейския централен регистър, при зачитане на правилата относно поверителността на тази информация и на анонимността на засегнатите лица.
(26)
Всяко национално звено за контакт следва да обработва искания от заинтересованите страни, установени на територията на дадена държава членка, тъй като звената за контакт познават най-добре тези заинтересовани страни. Комисията следва да обработва исканията от заинтересованите страни от трети държави или от международни организации.
(27)
Информацията, която се съдържа в докладите за събития, следва да бъде анализирана, а рисковете за безопасността - набелязани. Следва своевременно да бъдат определени и изпълнени подходящи последващи действия за повишаване на авиационната безопасност. Информацията относно анализа и последващите действия във връзка със събитията следва да бъде разпространявана в рамките на организациите, компетентните органи на държавите членки и Агенцията, тъй като предоставянето на последваща информация за докладваните събития насърчава физическите лица да докладват за събития. Когато е приложимо и възможно, информацията относно анализа и последващите действия във връзка със събитията следва да бъде предоставяна и на физическите лица, които пряко са докладвали събития на компетентните органи на държавите членки или на Агенцията. Тази обратна връзка следва да съответства на правилата за поверителност и защита на докладващия и на лицата, посочени в доклади за събития съгласно настоящия регламент.
(28)
Настоящият регламент следва да е от полза на държавите членки, Агенцията и организациите при управлението на рисковете за авиационната безопасност. Системите за управление на безопасността на организациите се допълват от системите за управление на безопасността на държавите членки и Агенцията. Докато организациите управляват рискове за безопасността, свързани с техните конкретни дейности, компетентните органи на държавите членки и Агенцията управляват рискове за безопасността съответно на системите на въздухоплаване на държавите членки и на Съюза като цяло, като се занимават с общи рискове за авиационната безопасност в съответната държава членка или на равнището на Съюза. Отговорностите на Агенцията и на компетентните органи на държавите членки не следва да освобождават организациите от техните преки отговорности за управлението на безопасността, свързана с продуктите и услугите, които те предоставят. За тази цел организациите следва да събират и анализират информация за събитията, за да могат да набележат и смекчат опасностите, свързани с тяхната дейност.Те следва и да оценяват свързаните рискове за безопасността и да отделят ресурси, чрез които да се предприемат незабавни и подходящи мерки за смекчаване на рисковете за безопасността. Целият процес следва да бъде наблюдаван от съответния компетентен орган, който, когато е необходимо, следва да изисква предприемането на допълнителни действия, за да гарантира, че пропуските в безопасността са отстранени по подходящ начин. От друга страна, компетентните органи на държавите членки и Агенцията следва да допълват системите за управление на безопасността на организациите на равнището на държавите членки и съответно на европейско равнище.
(29)
При определяне на действията, които да бъдат включени в държавните програми за безопасност и държавните планове за безопасност, държавите членки следва да използват информацията, получена от събраните доклади за събития и техния анализ, за да гарантират, че тези действия са основани на доказателства. Държавните програми за безопасност и държавните планове за безопасност се допълват на европейско равнище от Европейската програма за авиационна безопасност и Европейския план за авиационна безопасност.
(30)
Тъй като целта за повишаване на авиационната безопасност не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, доколкото системите за докладване, които те използват поотделно, са по-малко ефективни от координирана мрежа с обмен на информация, позволяваща набелязване на възможни проблеми за безопасността и на ключови рискови области на равнището на Съюза, анализът на национално равнище следва да бъде допълнен от анализ и последващи действия на равнището на Съюза с цел да се гарантира по-успешно предотвратяване на произшествия и инциденти във въздухоплаването. Тази задача на равнището на Съюза следва да бъде изпълнявана от мрежа от анализатори на авиационната безопасност, координирано с Агенцията и Комисията. Тази мрежа следва да може да реши с консенсус да покани на заседанията си наблюдатели, включително служители или представители на сектора.
(31)
Работата на мрежата от анализатори на авиационната безопасност, целяща определянето на основаните на доказателства действия, които трябва да бъдат предприети на равнището на Съюза, следва да бъде от полза по-специално за Европейската програма за авиационна безопасност и Европейския план за авиационна безопасност.
(32)
На населението следва да се предоставя обобщена информация относно нивото на авиационна безопасност в държавите членки и в Съюза. Тази информация следва да обхваща по-специално тенденциите и анализа, произтичащи от прилагането на настоящия регламент от страна на държавите членки, както и обобщена информация за съдържанието на Европейския централен регистър и може да се предоставя чрез публикуването на показатели за ефективност по отношение на безопасността (ПЕБ).
(33)
Системата за безопасност на гражданското въздухоплаване се основава на последваща информация и изводи, формулирани в резултат на произшествия и инциденти. Докладването на събития и използването на свързана със събитията информация за повишаване на безопасността зависи от връзката на доверие между докладващия и образуванието, отговорно за събирането и оценяването на информацията. Това налага стриктното прилагане на правилата за поверителност. Целта на защитата на информацията относно безопасността срещу неподходящо използване и за ограничаване на достъпа до Европейския централен регистър само за заинтересованите страни, участващи в повишаването на безопасността на гражданското въздухоплаване, е да се осигури непрекъснато наличие на информация относно безопасността, което от своя страна позволява предприемането на подходящи и своевременни превантивни действия и повишаването на авиационната безопасност. Във връзка с това чувствителната информация относно безопасността следва да бъде защитена по подходящ начин и събирането ѝ следва да бъде осигурено чрез гарантирането на нейната поверителност, защитата на източниците и доверието на персонала, работещ в гражданското въздухоплаване, в системите за докладване на събития. Следва да се въведат подходящи мерки, за да се гарантира запазването на поверителността на информацията, събирана чрез схеми за докладване на събития, както и ограничаването на достъпа до Европейския централен регистър. Националните правила относно свободата на информацията следва да бъдат съобразени с необходимата поверителност на тази информация. Събраната информация следва да бъде защитена по подходящ начин от неразрешено използване или разкриване. Тя следва да се използва само за целите на поддържане или повишаване на авиационната безопасност и не следва да се използва за търсене на вина или отговорност.
(34)
За да се осигури доверието на служителите и договорно наетия персонал в системата за докладване на събития на дадена организация, информацията, съдържаща се в докладите за събития, следва да бъде защитена по подходящ начин и да не се използва за други цели освен за поддържането или повишаването на авиационната безопасност. Вътрешните правила на „културата на справедливост“, приети от организациите съгласно настоящия регламент, следва по-специално да допринасят за постигането на тази цел. Освен това ефикасен начин за постигането на тази цел може да бъде ограничаването на предаването на лични данни или информация, позволяваща да бъде идентифициран докладващият или други посочени в доклади за събития лица, чрез ясно разделяне на отделите, които се занимават с докладите за събития, от останалите структури на организацията.
(35)
Следва да се осигури подходяща защита за докладващия или лице, посочено в доклади за събития. Във връзка с това в докладите за събития следва да се заличат личните данни, а данните за докладващия и лицата, посочени в доклади за събития, следва да не се въвеждат в базите данни.
(36)
Освен това системата на гражданското въздухоплаване следва да насърчава „култура на безопасност“, която улеснява спонтанното докладване на събития и така спомага за утвърждаването на принципа на „културата на справедливост“. „Културата на справедливост“ е основен елемент на по-широкото понятие „култура на безопасност“, която е основата на надеждна система за управление на безопасността. Наличието на среда, съобразена с принципите на „културата на справедливост“, не следва да бъде пречка за предприемането на действия, необходими за поддържането или повишаването на нивото на авиационната безопасност.
(37)
„Културата на справедливост“ следва да насърчава физическите лица да докладват свързана с безопасността информация. Тя обаче не следва да ги освобождава от обичайните им отговорности. Във връзка с това служителите и договорно наетият персонал не следва да търпят неблагоприятни последици в резултат на предоставената съгласно настоящия регламент информация, освен в случай на умишлено нарушение или когато е налице явно, грубо и сериозно пренебрегване на очевиден риск и пълна липса на професионална отговорност за предприемане на мерки, очевидно необходими в дадените обстоятелства, които водят до предвидими вреди за лице или имущество или съществено намаляват нивото на авиационната безопасност.
(38)
За да се насърчи докладването на събития, следва да е целесъобразно да се защитават не само докладващите, но и лицата, посочени в съответните доклади за събития. Тази защита обаче не следва да освобождава тези лица от задълженията им за докладване съгласно настоящия регламент. По-специално когато дадено лице е посочено в доклад за събитие и същевременно е задължено да докладва за същото събитие и умишлено наруши задължението си за докладване, то следва да загуби правото си на защита и да подлежи на санкции съгласно настоящия регламент.
(39)
Без да се засяга действието на националното наказателно право и доброто правораздаване, е важно ясно да се определи границата на защитата на докладващия и на другите лица, посочени в доклади за събития, от неблагоприятни за тях последици или от наказателно преследване.
(40)
С цел да се повиши доверието на лицата в системата обработката на докладите за събития следва да се организира по начин, който осигурява надлежно запазване на поверителността на данните за самоличността на докладващия и другите лица, посочени в доклади за събития, с оглед да бъде насърчена „културата на справедливост“. Целта е, когато това е възможно, да се позволи създаването на независима система за обработка на събития.
(41)
Служителите на организациите, на компетентните органи на държавите членки и на Агенцията, участващи в оценката, обработката или анализа на събития, играят съществена роля за откриването на рисковете и пропуските в безопасността. Опитът показва, че когато събитията се анализират от дистанцията на времето, предвид предишно произшествие, анализът води до откриването на рискове и пропуски, които иначе не биха били открити. Следователно е възможно лицата, участващи в оценката, обработката или анализа на събития, да се страхуват от възможните последици под формата на наказателно преследване от страна на съдебните органи. Без да се засяга действието на националното наказателно право и доброто правораздаване, държавите членки не следва да образуват производство срещу лица, които в рамките на компетентните органи на държавите членки участват в оценката, обработката или анализа на събития, по отношение на решения, взети в рамките на техните задължения, които впоследствие, от дистанцията на времето, се оказват погрешни или неефективни, но към момента на приемането им и предвид наличната към този момент информация са били пропорционални и целесъобразни.
(42)
Служителите и договорно наетият персонал следва да имат възможността да докладват за нарушения на принципите, определящи границите на тяхната защита съгласно настоящия регламент, и не следва да подлежат на санкции за тези си действия. Държавите членки следва да определят последиците за лицата, нарушаващи принципите на защита на докладващия и на другите лица, посочени в доклади за събития, и когато е целесъобразно, да определят съответните правни средства за защита или да наложат санкции.
(43)
Възможно е физическите лица да се въздържат от докладване на събития поради страх от самоуличаване и от възможни последици под формата на наказателно преследване от страна на съдебните органи. Целите на настоящия регламент могат да бъдат постигнати без ненужна намеса в съдебните системи на държавите членки. Ето защо е целесъобразно да се предвиди, че непредумишлените или неволните нарушения, които са станали известни на органите на държавите членки единствено в резултат на докладване съгласно настоящия регламент, не следва да са предмет на дисциплинарни, административни или наказателни производства, освен ако в приложимото национално наказателно право не е предвидено друго. Правото за образуване на граждански производства от трети лица не следва обаче да се засяга от тази забрана и следва да се урежда единствено от националното право.
(44)
Независимо от това, в контекста на създаване на среда на „култура на справедливост“, държавите членки следва да запазят възможността да включат гражданските и наказателните производства в обхвата на забраната за използване на докладите за събития като доказателствен материал срещу докладващите при административните и дисциплинарните производства.
(45)
Сътрудничеството между органите по безопасността и съдебните органи следва също така да се засили и да придобие конкретна форма посредством предварителни договорености между тях, които следва да запазят баланса между различните засегнати обществени интереси и които следва по-специално да обхванат например достъпа до докладите за събития, съдържащи се в националните бази данни, и тяхното използване.
(46)
За да се подпомогне изпълнението на увеличените отговорности на Агенцията съгласно настоящия регламент, следва да ѝ се предоставят достатъчни ресурси, за да може да изпълнява допълнителните задачи, които са ѝ възложени.
(47)
С цел допълнение и изменение на настоящия регламент на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(48)
При прилагането на настоящия регламент Комисията следва да се консултира с Агенцията и мрежата от анализатори на авиационната безопасност, посочена в него.
(49)
С цел да се осигурят еднакви условия за изпълнение на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (5).
(50)
При прилагането на настоящия регламент следва изцяло да се спазват правилата относно обработването на данни и защитата на физическите лица, предвидени в Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6) и в Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета (7). Правилата относно достъпа до данни, предвидени в Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета (8), следва изцяло да се спазват при прилагането на настоящия регламент освен по отношение на разпространението на данни и информация, съдържащи се в Европейския централен регистър, които са защитени съгласно предвидените в настоящия регламент по-строги правила за достъп.
(51)
Санкциите следва по-специално да се прилагат по отношение на всяко лице или образувание, което, в нарушение на настоящия регламент, злоупотребява с информация, защитена съгласно настоящия регламент; предприема действия с неблагоприятни последици за докладващия или други лица, посочени в доклади за събития, освен в случаите, когато се прилагат предвидените в настоящия регламент изключения; не създава подходяща среда за събиране на сведения за събития; не анализира събраната информация; не предприема никакви действия за отстраняване на открити или потенциални пропуски по отношение на безопасността; или не споделя информацията, събрана съгласно настоящия регламент.
(52)
Тъй като целта на настоящия регламент - а именно установяването на общи правила в областта на докладването на събития в гражданското въздухоплаване, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а поради неговия обхват и последици за целия Съюз може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(53)
Ето защо Регламент (ЕС) № 996/2010 следва да бъде съответно изменен.
(54)
Във връзка с това Директива 2003/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (9), Регламент (ЕО) № 1321/2007 на Комисията (10) и Регламент (ЕО) № 1330/2007 на Комисията (11) следва да бъдат отменени.
(55)
В съответствие с член 28, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 45/2001 беше проведена консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните, който прие становище на 10 април 2013 г. (12),
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Цели
1. Настоящият регламент има за цел повишаването на авиационната безопасност, като се гарантира, че съответната информация относно безопасността в областта на гражданското въздухоплаване се докладва, събира, съхранява, защитава, обменя, разпространява и анализира.
Настоящият регламент гарантира:
а)
че когато е целесъобразно, въз основа на анализ на събраната информация се предприемат своевременни действия по отношение на безопасността;
б)
непрекъснатата наличност на информацията относно безопасността чрез въвеждане на правила относно поверителността и подходящото използване на информацията, както и чрез хармонизирана и засилена защита на докладващите и на посочените в доклади за събитията лица; и
в)
че рисковете за авиационната безопасност се вземат предвид и че се вземат мерки във връзка с тях както на равнището на Съюза, така и на национално равнище.
2. Единствената цел на докладването на събития е предотвратяването на произшествия и инциденти, а не търсенето на вина или отговорност.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„докладващ“ означава физическо лице, което докладва съгласно настоящия регламент събитие или друга свързана с безопасността информация;
2)
„въздухоплавателно средство“ означава всяка машина, която може да се поддържа в атмосферата от реакциите на въздуха, различни от реакциите на въздуха срещу земната повърхност;
3)
„инцидент“ означава инцидент по смисъла на Регламент (ЕС) № 996/2010;
4)
„сериозен инцидент“ означава сериозен инцидент по смисъла на Регламент (ЕС) № 996/2010;
5)
„произшествие“ означава произшествие по смисъла на Регламент (ЕС) № 996/2010;
6)
„несъдържаща лични данни информация“ означава информацията от доклади за събития, в която са заличени всички лични данни, като например имена и адреси на физически лица;
7)
„събитие“ означава всяко свързано с безопасността събитие, което застрашава или - ако не бъде отстранено или ако бъде пренебрегнато - би могло да застраши въздухоплавателно средство, лицата на борда му или други лица, и по-специално обхваща произшествие или сериозен инцидент;
8)
„организация“ означава всяка организация, която предоставя авиационни продукти и/или е работодател на лица, от които се изисква да докладват за събития в съответствие с член 4, параграф 6, наема такива лица на договорна основа или използва услугите на такива лица;
9)
„заличаване на лични данни“ означава заличаването от докладите за събития на всички лични данни, отнасящи се до докладващия и до посочените в доклади за събития лица, и всички данни, включително името на участващата(ите) в събитието организация(и), които биха могли да разкрият самоличността на докладващия или на трето лице, или да доведат до извличането на тази информация по дедуктивен път от доклада за събитието;
10)
„опасност“ означава ситуация или обект, който може да предизвика смърт или нараняване на лице, щети на оборудването или съоръженията, загуба на материал или намаляване на способността на определено лице да изпълнява възложена му функция;
11)
„орган за разследване във връзка с безопасността“ означава постоянния национален орган за разследване във връзка с безопасността в гражданското въздухоплаване, който провежда или наблюдава провеждането на разследвания във връзка с безопасността, както е посочено в член 4 от Регламент (ЕС) № 996/2010;
12)
„култура на справедливост“ означава култура, в която операторите или други лица, действащи на предна линия, не се наказват за действия, бездействия или взети от тях решения, съответстващи на техния опит и обучение, но не се проявява търпимост към грубата небрежност, умишлените нарушения и разрушителните действия;
13)
„звено за контакт“ означава:
a)
когато е отправено искане за предоставяне на информация от заинтересована страна, установена в държава членка - компетентния орган, определен от всяка държава членка в съответствие с член 6, параграф 3;
б)
когато е отправено искане за предоставяне на информация от заинтересована страна, която не е установена в Съюза - Комисията;
14)
„заинтересована страна“ означава всяко физическо или юридическо лице или всеки официален орган, независимо дали има правосубектност или не, които са в състояние да участват в повишаването на авиационната безопасност, като имат достъп до информацията за събития, обменяна между държавите членки, и попадат в една от категориите заинтересовани страни, предвидени в приложение II;
15)
„държавна програма за безопасност“ означава интегриран набор от правни актове и дейности, насочени към управлението на безопасността на гражданското въздухоплаване в дадена държава членка;
16)
„Европейски план за авиационна безопасност“ означава оценка на въпросите, свързани с безопасността, и свързания с това план за действие на европейско равнище;
17)
„Европейска програма за авиационна безопасност“ означава интегрирания набор от правила на равнището на Съюза заедно с дейностите и процедурите, използвани за съвместно управление на безопасността на гражданското въздухоплаване на европейско равнище;
18)
„система за управление на безопасността“ означава систематичен подход за управление на авиационната безопасност, включително необходимите организационни структури, отговорности, политики и процедури и включва всяка система за управление, която самостоятелно или интегрирано с други системи за управление на организацията осигурява управлението на безопасността.
Член 3
Предмет и обхват
1. С настоящия регламент се определят правилата за:
а)
докладване на събития, които застрашават или които - ако не бъдат отстранени или ако бъдат пренебрегнати - биха застрашили въздухоплавателно средство, лицата на борда му или други лица, оборудване или инсталация, от които зависи експлоатацията на въздухоплавателното средство, и докладване на друга свързана с безопасността информация от значение във връзка с това;
б)
анализ и последващи действия във връзка с докладваните събития и друга свързана с безопасността информация;
в)
защита на заетите във въздухоплаването;
г)
подходящо използване на събраната информация относно безопасността;
д)
въвеждането на събраната информация в Европейския централен регистър; и
е)
разпространението на тази несъдържаща лични данни информация сред заинтересованите страни с цел да им се предостави информацията, от която се нуждаят, за да повишат авиационната безопасност.
2. Настоящият регламент се прилага за събития и друга свързана с безопасността информация, свързани с граждански въздухоплавателни средства, с изключение на въздухоплавателните средства, посочени в приложение II към Регламент (ЕО) № 216/2008. Държавите членки могат да решат да прилагат настоящия регламент и за събития и друга свързана с безопасността информация, свързани с въздухоплавателните средства, посочени в приложение II към Регламент (ЕО) № 216/2008.
Член 4
Задължително докладване
1. Събитията, които представляват значителен риск за авиационната безопасност и попадат в изброените по-долу категории, се докладват от лицата, изброени в параграф 6, чрез системите за задължително докладване на събития съгласно настоящия член:
a)
събития, свързани с експлоатацията на въздухоплавателното средство, като например:
i)
събития, свързани със сблъскване;
ii)
събития, свързани с излитане и приземяване;
iii)
събития, свързани с гориво;
iv)
събития по време на полета;
v)
събития, свързани с комуникациите;
vi)
събития, свързани с наранявания, аварийни и други критични ситуации;
vii)
събития, свързани със загуба на работоспособност на членове на екипажа, или други събития, свързани с екипажа;
viii)
събития, свързани с метеорологичните условия или сигурността;
б)
събития, свързани с техническите условия, поддръжката и ремонта на въздухоплавателното средство, като например:
i)
структурни дефекти;
ii)
неизправно функциониране на системите;
iii)
проблеми, свързани с поддръжката и ремонта;
iv)
проблеми със задвижването (включително двигатели, витла и роторни системи) и проблеми със спомагателните захранващи уредби;
в)
събития, свързани с аеронавигационното обслужване и съоръжения, като например:
i)
сблъскване, опасно сближаване или възможност за сблъскване;
ii)
специфични събития от областта на управлението на въздушното движение и аеронавигационното обслужване;
iii)
събития, свързани с управлението на въздушното движение и аеронавигационното обслужване;
г)
събития, свързани с летищата и наземното обслужване, като например:
i)
събития, свързани с летищните дейности и съоръжения;
ii)
събития, свързани с обработка на пътници, багаж, поща и товари;
iii)
събития, свързани с наземно обслужване на въздухоплавателни средства и услуги във връзка с това.
2. Всяка организация, установена в държава членка, създава система за задължително докладване с цел да се улесни събирането на сведения за събитията, посочени в параграф 1.
3. Всяка държава членка създава система за задължително докладване с цел да се улесни събирането на сведения за събития, включително на сведения за събития, събрани от организации съгласно параграф 2.
4. Европейската агенция за авиационна безопасност (наричана по-долу „Агенцията“) създава система за задължително докладване с цел да се улесни събирането на сведения за събития, включително на сведения за събития, събрани съгласно параграф 2 от организации, които са сертифицирани или одобрени от Агенцията.
5. Комисията приема чрез актове за изпълнение списък с класификация на събитията, който да се използва при докладването на събития съгласно параграф 1. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 19, параграф 2.
Комисията включва в тези актове за изпълнение отделен списък с класификация на събитията, свързани с въздухоплавателни средства, различни от въздухоплавателните средства със сложна моторна тяга. Този списък представлява опростен вариант на списъка, посочен в първа алинея, и при необходимост се адаптира към особеностите на този сектор на въздухоплаването.
6. Следните физически лица докладват събитията, посочени в параграф 1 - чрез системата, създадена в съответствие с параграф 2 от организацията, в която работи, с която има сключен договор или която обслужва докладващият, или като друга възможност - чрез системата, създадена в съответствие с параграф 3 от държавата членка, в която е установена организацията им, или от държавата, издала, заверила или приравнила свидетелството за правоспособност на пилот, или чрез системата, създадена в съответствие с параграф 4 от Агенцията:
a)
командирът на въздухоплавателното средство или, в случай че той не е в състояние да докладва за събитието - всеки друг член на екипажа, който е след него по командната верига на въздухоплавателно средство, регистрирано в държава членка, или на въздухоплавателно средство, регистрирано извън Съюза, но използвано от оператор, за който държава членка осигурява надзор над експлоатацията, или от оператор, установен в Съюза;
б)
лице, което се занимава с проектиране, производство, контрол на летателната годност, контрол, техническо обслужване или модифициране на въздухоплавателни средства или оборудване, или части от тях, под надзора на държава членка или на Агенцията;
в)
лице, което подписва удостоверение за преглед на летателната годност или за пускане в експлоатация, свързано с въздухоплавателни средства или оборудване, или части от тях, под надзора на държава членка или на Агенцията;
г)
лице, изпълняващо функция, която изисква то да бъде оправомощено от държава членка като член на персонала на доставчик на въздухоплавателни услуги, на което са възложени отговорности, свързани с аеронавигационното обслужване, или като служител за полетна информация;
д)
лице, изпълняващо функция, свързана с управлението на безопасността на летище, за което се прилага Регламент (ЕО) № 1008/2008 на Европейския парламент и на Съвета (13);
е)
лице, изпълняващо функция, свързана с монтажа, модификацията, поддръжката, ремонта, основния ремонт, предполетната проверка или инспектирането на аеронавигационните съоръжения, надзорът върху които се осигурява от държава членка;
ж)
лице, изпълняващо функция, свързана с наземното обслужване на въздухоплавателните средства, включително зареждане с гориво, подготовка на сборна товарителница, товарене, обработка срещу обледеняване и влекачни работи на летище съгласно Регламент (ЕО) № 1008/2008.
7. Лицата, посочени в параграф 6, докладват за събитията в рамките на 72 часа от момента, в който са узнали за тях, освен ако не могат да го направят поради извънредни обстоятелства.
8. След уведомяването за събитието всяка организация, която е установена в държава членка и която излиза извън обхвата на параграф 9, докладва на компетентния орган на тази държава членка, посочен в член 6, параграф 3, сведенията за събитията, събрани съгласно параграф 2 от настоящия член, във възможно най-кратък срок, но във всеки случай не повече от 72 часа, след като е узнала за събитието.
9. След уведомяването за събитието всяка организация, която е установена в държава членка, която е сертифицирана или одобрена от Агенцията, докладва на Агенцията сведенията за събитията, събрани съгласно параграф 2, във възможно най-кратък срок, но във всеки случай не повече от 72 часа, след като е узнала за събитието.
Член 5
Доброволно докладване
1. Всяка организация, установена в държава членка, създава система за доброволно докладване с цел да се улесни събирането на:
а)
сведения за събития, които може да не се отчитат съгласно системата за задължително докладване;
б)
друга свързана с безопасността информация, която се счита от докладващия за признак за действителна или потенциална заплаха за авиационната безопасност.
2. Всяка държава членка създава система за доброволно докладване с цел да се улесни събирането на:
а)
сведения за събития, които може да не се отчитат съгласно системата за задължително докладване;
б)
друга свързана с безопасността информация, която се счита от докладващия за признак за действителна или потенциална опасност за авиационната безопасност.
Тази система включва и събирането на информация, предавана от организациите съгласно параграф 6, но не се свежда само до това.
3. Агенцията създава система за доброволно докладване с цел да се улесни събирането на:
а)
сведения за събития, които може да не се отчитат съгласно системата за задължително докладване;
б)
друга свързана с безопасността информация, която се счита от докладващия за признак за действителна или потенциална опасност за авиационната безопасност.
Тази система включва и събирането на информация, предавана от организации, сертифицирани или одобрени от Агенцията съгласно параграф 5, но не се свежда само до това.
4. Системата за доброволно докладване се използва за улесняване на събирането на сведения за събития и друга свързана с безопасността информация, които:
а)
не подлежат на задължително докладване съгласно член 4, параграф 1; или
б)
се докладват от лица, които не са изброени в член 4, параграф 6.
5. Всяка организация, която е установена в държава членка и която е сертифицирана или одобрена от Агенцията, своевременно докладва на Агенцията сведенията за събития и друга свързана с безопасността информация, които са събрани в съответствие с параграф 1 и които могат да свидетелстват за действителен или потенциален риск за авиационната безопасност.
6. Всяка организация, която е установена в държава членка и не е сертифицирана или одобрена от Агенцията, своевременно докладва на компетентния орган на тази държава членка, определен съгласно член 6, параграф 3, сведения за събития и друга свързана с безопасността информация, които са събрани в съответствие с параграф 1 от настоящия член и които могат да свидетелстват за действителен или потенциален риск за авиационната безопасност. Държавите членки могат да изискат всяка установена на тяхната територия организация да докладва сведения за всички събития, събрани съгласно параграф 1 от настоящия член.
7. Държавите членки, Агенцията и организациите могат да създават други системи за събиране и обработване на информация относно безопасността с цел да събират сведения за събития, които може да не се отчитат от системите за докладване, посочени в член 4 и в параграфи 1, 2 и 3 от настоящия член. Тези системи могат да включват докладване до образувания, различни от посочените в член 6, параграф 3, както и активното участие на:
а)
сектора на въздухоплаването;
б)
професионалните организации на авиационния персонал.
8. Информацията, получавана при доброволното и задължителното докладване, може да се обедини в една система.
Член 6
Събиране и съхраняване на информация
1. Всяка организация, установена в държава членка, определя едно или повече лица, които действат независимо, като събират, оценяват, обработват, анализират и съхраняват сведения за събития, докладвани съгласно членове 4 и 5.
Обработката на докладите се извършва с оглед предотвратяване на използването на информацията за други цели освен за безопасността и осигурява надлежно запазване на поверителността на данните за самоличността на докладващия и посочените в доклади за събития лица с цел насърчаването на „култура на справедливост“.
2. Съгласувано с компетентния орган малките организации могат да въведат опростен механизъм за събиране, оценяване, обработване, анализиране и съхраняване на сведенията за събития. Те могат да изпълняват тези задачи съвместно с други организации от същия вид в съответствие с правилата за поверителност и защита съгласно настоящия регламент.
3. Всяка държава членка определя един или повече компетентни органи, които да създадат механизъм за независимо събиране, оценяване, обработване, анализиране и съхраняване на сведения за събития, докладвани съгласно членове 4 и 5.
Обработката на докладите се извършва с оглед предотвратяване на използването на информацията за други цели освен за безопасността и осигурява надлежно запазване на поверителността на данните за самоличността на докладващия и посочените в доклади за събития лица с цел насърчаването на „култура на справедливост“.
Органите, които може да бъдат определени съгласно първа алинея, заедно или поотделно, са следните:
a)
националният орган за гражданско въздухоплаване; и/или
б)
органът за разследване във връзка с безопасността; и/или
в)
друг независим орган или независимо образувание, установен(о) в Съюза и натоварен(о) с тази функция.
Ако дадена държава членка определи повече от един орган или образувание, тя определя един (едно) от тях за звено за контакт за предаването на информацията, посочена в член 8, параграф 2.
4. Агенцията определя едно или повече лица, които да създадат механизъм за независимо събиране, оценяване, обработване, анализиране и съхраняване на сведения за събития, докладвани в съответствие с членове 4 и 5.
Обработката на докладите се извършва с оглед предотвратяване на използването на информацията за други цели освен за безопасността и осигурява надлежно запазване на поверителността на данните за самоличността на докладващия и посочените в доклади за събития лица с цел насърчаването на „култура на справедливост“.
5. Организациите съхраняват докладите за събития, изготвени въз основа на събраните в съответствие с членове 4 и 5 сведения за събитията, в една или повече бази данни.
6. Компетентните органи, посочени в параграф 3, съхраняват в национална база данни докладите за събития, изготвени въз основа на събраните в съответствие с членове 4 и 5 сведения за събитията.
7. Относимата информация за произшествия и сериозни инциденти, която е събрана или предоставена от органите за разследване във връзка с безопасността, също се съхранява в националната база данни.
8. Агенцията съхранява в база данни доклади за събития, изготвени въз основа на събраните в съответствие с членове 4 и 5 сведения за събитията.
9. Органите за разследване във връзка с безопасността трябва да имат пълен достъп до съответната национална база данни, посочена в параграф 6, с оглед изпълнението на своите отговорности съгласно член 5, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 996/2010.
10. Органите за гражданско въздухоплаване на държавите членки трябва да имат пълен достъп до съответната национална база данни, посочена в параграф 6, с оглед на изпълнението на своите отговорности във връзка с безопасността.
Член 7
Качество и съдържание на докладите за събития
1. Докладите за събития, посочени в член 6, съдържат най-малко информацията, посочена в приложение I.
2. Докладите за събития, посочени в член 6, параграфи 5, 6 и 8, съдържат класификацията на риска по отношение на безопасността на съответното събитие. Класификацията се проверява и при необходимост се променя и одобрява от компетентния орган на държавата членка или Агенцията в съответствие с общоевропейската схема за класификация на риска, посочена в параграф 5 от настоящия член.
3. Организациите, държавите членки и Агенцията установяват процедури за проверка на качеството на данните с цел да се подобри съгласуваността на данните, по-специално между първоначално събраната информация и съхранения в базата данни доклад.
4. Базите данни, посочени в член 6, параграфи 5, 6 и 8, използват формати, които са:
а)
стандартизирани с цел улесняване на обмена на информация; и
б)
съвместими със софтуера Eccairs и таксономията ADREP.
5. В тясно сътрудничество с държавите членки и Агенцията посредством мрежата от анализатори на авиационната безопасност, посочена в член 14, параграф 2, Комисията разработва общоевропейска схема за класификация на риска, за да могат организациите, държавите членки и Агенцията да класифицират събитията по отношение на техния риск за безопасността. При това Комисията взема предвид необходимостта от съвместимост със съществуващите схеми за класификация на риска.
Комисията разработва тази схема до 15 май 2017 г.
6. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 18 за определяне на общоевропейската схема за класификация на риска.
7. Комисията приема чрез актове за изпълнение разпоредби за прилагането на общоевропейската схема за класификация на риска. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 19, параграф 2.
8. Комисията и Агенцията предоставят подкрепа на компетентните органи на държавите членки във връзка със задачата им за въвеждане на данните, включваща например:
а)
въвеждането на минималната информация, посочена в параграф 1;
б)
класификацията на събитията в зависимост от свързания с тях риск, посочена в параграф 2; и
в)
определянето на процедури за проверка на качеството на данните, посочени в параграф 3.
Комисията и Агенцията предоставят тази подкрепа по такъв начин, че да спомагат за хармонизирането на процесите на въвеждане на данни в държавите членки, по-специално като осигуряват на персонала, работещ в органите и образуванията, посочени в член 6, параграфи 1, 3 и 4:
а)
указания;
б)
работни форуми; и
в)
подходящо обучение.
Член 8
Европейски централен регистър
1. Комисията управлява Европейски централен регистър за съхранение на всички доклади за събития, събирани в рамките на Съюза.
2. Всяка държава членка, съгласувано с Комисията, актуализира Европейския централен регистър чрез прехвърляне на цялата информация, свързана с безопасността, която се съхранява в националните бази данни, посочени в член 6, параграф 6.
3. Агенцията съгласува с Комисията техническите протоколи за прехвърлянето в Европейския централен регистър на всички доклади за събития, събирани от Агенцията съгласно Регламент (ЕО) № 216/2008 и правилата за прилагането му, по-специално събитията, данни за които се съхраняват във вътрешната система за докладване на събития, както и информацията, събирана съгласно член 4, параграф 9 и член 5, параграф 5.
4. Комисията приема чрез актове за изпълнение правила за управлението на Европейския централен регистър, посочен в параграфи 1 и 2. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 19, параграф 2.
Член 9
Обмен на информация
1. Държавите членки и Агенцията участват в обмен на информация, като посредством Европейския централен регистър предоставят на разположение на компетентните органи на другите държави членки, на Агенцията и на Комисията цялата информация, свързана с безопасността, съхранявана в съответните им бази данни с доклади.
Докладите за събития се прехвърлят в Европейския централен регистър не по-късно от 30 дни след въвеждането им в националната база данни.
При необходимост докладите за събития се актуализират с допълнителна информация, свързана с безопасността.
2. Държави членки също така прехвърлят към Европейския централен регистър информация относно произшествия и сериозни инциденти, както следва:
а)
в хода на разследването - предварителната фактическа информация относно произшествия и сериозни инциденти;
б)
след приключване на разследването:
i)
окончателния доклад от разследването; и
ii)
обобщение на окончателния доклад от разследването на английски език, ако има такова.
3. Държава членка или Агенцията изпраща във възможно най-кратък срок цялата съществена информация, свързана с безопасността, на съответния орган на държавата членка или на Агенцията, когато при събирането на сведения за събития, при съхраняването на доклади за събития или при изготвянето на анализ в съответствие с член 13, параграф 6 дадена държава членка или Агенцията установи наличието на въпроси, свързани с безопасността, за които счита, че:
a)
са от интерес за други държави членки или за Агенцията; или
б)
е възможно да налагат предприемането на действия във връзка с безопасността от страна на други държави членки или на Агенцията.
Член 10
Разпространение на информация, съхранявана в Европейския централен регистър
1. Всяко образувание, на което е възложено регулирането на безопасността на гражданското въздухоплаване, или всеки орган за разследване във връзка с безопасността в рамките на Съюза трябва да разполага със сигурен пълен онлайн достъп до информацията за събития, съдържаща се в Европейския централен регистър.
Информацията се използва в съответствие с членове 15 и 16.
2. Заинтересованите страни, посочени в приложение II, могат да поискат достъп до определена информация, съдържаща се в Европейския централен регистър.
Заинтересованите страни, установени в рамките на Съюза, отправят исканията си за информация до звеното за контакт в държавата членка, в която са установени.
Заинтересованите страни, установени извън Съюза, отправят исканията си до Комисията.
Комисията уведомява компетентния орган на съответната държава членка за подадените съгласно настоящия параграф искания.
3. Без да се засяга член 15, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 996/2010, информацията, която се съдържа в Европейския централен регистър, свързана с текущи разследвания във връзка с безопасността, извършвани в съответствие с посочения регламент, не може да се разкрива на заинтересованите страни съгласно настоящия член.
4. От съображения за сигурност на заинтересованите страни не се предоставя пряк достъп до Европейския централен регистър.
Член 11
Обработване на искания и решения
1. Исканията за информация, съдържаща се в Европейския централен регистър, се подават чрез формуляри, които са одобрени от звеното за контакт. Тези формуляри съдържат най-малко елементите, посочени в приложение III.
2. Звеното за контакт, което получава искане, проверява:
а)
дали искането е отправено от заинтересована страна;
б)
дали е компетентно да разгледа това искане.
Когато звеното за контакт прецени, че компетентна да разгледа искането е друга държава членка или Комисията, то го препраща на тази държава членка или на Комисията, в зависимост от случая.
3. Звеното за контакт, което получава искане, във всеки конкретен случай преценява дали искането е обосновано и изпълнимо.
Звеното за контакт може да предоставя информация на заинтересованите страни на хартиен носител или чрез сигурни електронни средства за комуникация.
4. Ако искането бъде прието, звеното за контакт определя обема и нивото на информация, която да бъде предоставена. Без да се засягат членове 15 и 16, информацията се ограничава до строго необходимото за целите на искането.
Информация, която не е свързана със собственото оборудване, операции или област на дейност на заинтересованата страна, се предоставя само в обобщена форма или във форма, при която са заличени всички лични данни. Информация в необобщена форма може да бъде предоставена на заинтересованата страна, ако тя представи подробна писмена обосновка. Тази информация трябва да се използва в съответствие с членове 15 и 16.
5. Звеното за контакт предоставя на заинтересованите страни, посочени в буква б) от приложение II, само информация, свързана с тяхното собствено оборудване, операции или област на дейност.
6. Звеното за контакт, което получава искане от заинтересована страна, посочена в буква a) от приложение II, може да вземе решение от общ характер да предоставя редовно информация на тази заинтересована страна, при условие че:
а)
поисканата информация е свързана със собственото оборудване, операции или област на дейност на заинтересованата страна;
б)
с решението от общ характер не се предоставя достъп до цялото съдържание на базата данни;
в)
решението от общ характер се отнася единствено до достъпа до несъдържаща лични данни информация.
7. Заинтересованата страна използва получената съгласно настоящия член информация при спазване на следните условия:
а)
заинтересованата страна използва информацията само за целта, посочена във формуляра за искането, която следва да е съвместима с целта на настоящия регламент, посочена в член 1; и
б)
заинтересованата страна не разкрива получената информация без писменото съгласие на предоставилия информацията и взема необходимите мерки, за да гарантира подходяща степен на поверителност на получената информация.
8. Решението за разпространение на информацията съгласно настоящия член се ограничава до строго необходимото за целите на нейния ползвател.
Член 12
Регистриране на искания и обмен на информация
1. Всяко звено за контакт регистрира всяко получено искане, както и предприетото в съответствие с това искане действие.
При получаване на искане и/или предприемане на действия своевременно се изпраща информация за това на Комисията.
2. Комисията предоставя на всички звена за контакт актуализирания списък на получените искания и на действията, предприети от различните звена за контакт и от самата Комисия.
Член 13
Анализ на събития и последващи действия на национално равнище
1. Всяка организация, установена в държава членка, разработва процедура за анализиране на сведенията за събития, събрани в съответствие с член 4, параграф 2 и член 5, параграф 1, с цел да се открият рисковете за безопасността, свързани с установени събития или групи събития.
Въз основа на този анализ всяка организация определя всички подходящи коригиращи или превантивни действия, необходими за повишаване на авиационната безопасност.
2. Когато в резултат на анализа по параграф 1 организация, установена в държава членка, набележи подходящи коригиращи или превантивни действия, необходими за отстраняване на действителни или потенциални пропуски по отношение на авиационната безопасност, тази организация:
а)
своевременно изпълнява тези действия; и
б)
установява процедура за наблюдение на изпълнението и ефективността на действията.
3. Всяка организация, установена в държава членка, редовно съобщава на своите служители и договорно нает персонал информацията, свързана с анализа и последващите действия във връзка със събития, по отношение на които са предприети превантивни или коригиращи мерки.
4. Когато в резултат от своя анализ на събития или група събития, докладвани съгласно член 4, параграф 8 и член 5, параграф 6, организация, установена в държава членка, която не попада в обхвата на параграф 5, открие действителен или потенциален риск за авиационната безопасност, в срок от 30 дни от датата на уведомяване за събитието от докладващия тя съобщава на компетентния орган на държавата членка:
а)
предварителните резултати от извършения в съответствие с параграф 1 анализ, ако има такъв; както и
б)
всяко действие, което трябва да бъде предприето съгласно параграф 2.
При необходимост организацията съобщава окончателните резултати от анализа веднага щом бъдат налице и, по принцип, не по-късно от три месеца от датата на уведомяване за събитието.
Компетентният орган на дадена държава членка може да поиска от организациите да му предоставят предварителните или окончателните резултати от анализа на всяко събитие, за което е бил уведомен, но във връзка с което не е получил информация за последващите действия или е получил само предварителните резултати.
5. Когато в резултат от своя анализ на събития или група събития, докладвани съгласно член 4, параграф 9 и член 5, параграф 5, организация, установена в държава членка, която е сертифицирана или одобрена от Агенцията, открие действителен или потенциален риск за авиационната безопасност, в срок от 30 дни от датата на уведомяване за събитието от докладващия тя съобщава на Агенцията:
а)
предварителните резултати, ако има такива, от извършения съгласно параграф 1 анализ; както и
б)
всяко действие, което трябва да бъде предприето съгласно параграф 2.
При необходимост сертифицираната или одобрената от Агенцията организация съобщава на Агенцията окончателните резултати от анализа веднага щом бъдат налице и, по принцип, не по-късно от три месеца от датата на уведомяването за събитието.
Агенцията може да поиска от организациите да ѝ предоставят предварителните или окончателните резултати от анализа на всяко събитие, за което е била уведомена, но във връзка с които не е получила информация за последващите действия или е получила само предварителните резултати.
6. Всяка държава членка и Агенцията разработват процедура за анализиране на информацията относно събития, които са им били докладвани пряко в съответствие с член 4, параграф 6 и член 5, параграфи 2 и 3, за да се открият опасностите за безопасността, свързани с тези събития. Въз основа на този анализ те определят всички подходящи коригиращи или превантивни действия, необходими за повишаване на авиационната безопасност.
7. Когато в резултат на анализа по параграф 6 държава членка или Агенцията набележи подходящи коригиращи или превантивни действия, необходими за отстраняване на действителни или потенциални пропуски по отношение на авиационната безопасност, тя:
а)
своевременно изпълнява тези действия; и
б)
установява процедура за наблюдение на изпълнението и ефективността на действията.
8. Всяка държава членка и Агенцията трябва да разполагат с достъп до извършения анализ и да наблюдават по подходящ начин действията, предприети от организациите, за които съответно отговарят, по отношение на всяко събитие или група събития, наблюдавани в съответствие с параграф 4 или 5.
Ако дадена държава членка или Агенцията стигне до заключението, че изпълнението и ефективността на докладваните действия са неподходящи за справяне с действителни или потенциални пропуски по отношение на безопасността, тя осигурява предприемането и изпълнението на допълнителни подходящи действия от страна на съответната организация.
9. Когато е налична, информацията относно анализа и последващите действия във връзка с отделни събития или групи събития, получена съгласно настоящия член, се въвежда за съхранение в Европейския централен регистър, в съответствие с член 8, параграфи 2 и 3, своевременно и не по-късно от два месеца след въвеждането ѝ в националната база данни.
10. Държавите членки използват информацията, получена в резултат от анализа на доклади за събития, с цел набелязване на коригиращите действия, ако има такива, които да бъдат предприети в рамките на държавната програма за безопасност.
11. За да информира населението за нивото на безопасност в гражданското въздухоплаване, най-малко веднъж годишно всяка държава членка публикува преглед на безопасността. Прегледът на безопасността:
а)
съдържа обобщена и несъдържаща лични данни информация за видовете събития и друга свързана с безопасността информация, докладвана чрез нейните национални системи за задължително и доброволно докладване;
б)
отбелязва тенденциите;
в)
отбелязва предприетите действия.
12. Държавите членки могат да публикуват и несъдържащи лични данни доклади за събития и резултати от анализ на рисковете.
Член 14
Анализ на събития и последващи действия на равнището на Съюза
1. Комисията, Агенцията и компетентните органи на държавите членки си сътрудничат и участват редовно в обмена и анализа на информацията, съдържаща се в Европейския централен регистър.
Без да се засягат изискванията за поверителност, определени в настоящия регламент, когато е целесъобразно, могат да бъдат канени и наблюдатели след преценка на конкретния случай.
2. Комисията, Агенцията и компетентните органи на държавите членки си сътрудничат чрез мрежа от анализатори на авиационната безопасност.
Мрежата от анализатори на авиационната безопасност допринася за повишаването на авиационната безопасност в Съюза, по-специално като извършва анализи на безопасността, подпомагащи изпълнението на Европейската програма за авиационна безопасност и Европейския план за авиационна безопасност.
3. Агенцията оказва подкрепа на дейностите на мрежата от анализатори на авиационната безопасност, като например предоставя помощ във връзка с подготовката и организацията на заседанията на мрежата.
4. Агенцията включва информация относно резултата от анализа на данните, посочен в параграф 1, в ежегодния си доклад за безопасността по член 15, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 216/2008.
Член 15
Поверителност и подходящо използване на информацията
1. Държавите членки и организациите, в съответствие с националното си право, както и Агенцията вземат необходимите мерки, за да гарантират подходяща степен на поверителност на сведенията за събития, получени от тях съгласно членове 4, 5 и 10.
Всяка държава членка, всяка организация, установена в държава членка, или Агенцията обработва личните данни само до степента, необходима за целите на настоящия регламент, и без да се засягат националните правни актове в изпълнение на Директива 95/46/ЕО.
2. Без да се засягат свързаните със защитата на информацията относно безопасността разпоредби на членове 12, 14 и 15 от Регламент (ЕС) № 996/2010, информацията, получена от докладите за събития, се използва само за целта, за която е била събирана.
Държавите членки, Агенцията и организациите не предоставят и не използват тази информация за събития за:
а)
търсене на вина или отговорност; или
б)
друга цел, различна от поддържането или повишаването на авиационната безопасност.
3. При изпълнение на задълженията си по член 14 във връзка с информацията, съдържаща се в Европейския централен регистър, Комисията, Агенцията и компетентните органи на държавите членки:
а)
осигуряват поверителността на информацията; и
б)
ограничават използването на информацията до строго необходимото с цел изпълнение на своите задължения, свързани с безопасността, без да търсят вина или отговорност. Във връзка с това посочената информация се използва по-специално за управление на риска и за анализ на тенденциите в областта на безопасността, което може да доведе до препоръки относно безопасността или действия за отстраняване на действителни или потенциални пропуски по отношение на безопасността.
4. Държавите членки гарантират, че техните компетентни органи, посочени в член 6, параграф 3, и техните компетентни правораздавателни органи си сътрудничат чрез предварителни административни договорености. Тези предварителни административни договорености имат за цел осигуряването на подходящ баланс между необходимостта от добро правораздаване, от една страна, и от непрекъснато наличие на информация относно безопасността, от друга страна.
Член 16
Защита на източника на информация
1. За целите на настоящия член „лични данни“ включва по-специално имената или адресите на физически лица.
2. Всяка организация, установена в държава членка, гарантира, че всички лични данни се предоставят на разположение на служители на организацията, различни от лицата, определени в съответствие с член 6, параграф 1, само когато това е абсолютно наложително за разследването на събития с цел повишаване на авиационната безопасност.
Несъдържащата лични данни информация се разпространява в рамките на организацията, доколкото е целесъобразно.
3. Всяка държава членка гарантира, че никакви лични данни не се регистрират в националната база данни, посочена в член 6, параграф 6. Такава несъдържаща лични данни информация се предоставя на разположение на всички съответни лица, например за да им се даде възможност да изпълняват своите задължения във връзка с повишаването на авиационната безопасност.
4. Агенцията гарантира, че никакви лични данни не се регистрират в базата данни на Агенцията, посочена в член 6, параграф 8. Такава несъдържаща лични данни информация се предоставя на разположение на всички съответни страни, например за да им се даде възможност да изпълняват своите задължения във връзка с повишаването на авиационната безопасност.
5. Държавите членки и Агенцията не са възпрепятствани да предприемат каквито и да било действия с цел поддържане или повишаване на авиационната безопасност.
6. Без да се засяга действието на приложимото национално наказателно право, държавите членки трябва да се въздържат от образуване на производства по отношение на непредумишлени или неволни нарушения, които са станали известни само поради това, че са били докладвани съгласно членове 4 и 5.
Първа алинея не се прилага в случаите, посочени в параграф 10. Държавите членки могат да запазят или да приемат мерки за повишаване на защитата на докладващите или лицата, посочени в доклади за събития. По-специално държавите членки могат да прилагат това правило без изключенията, посочени в параграф 10.
7. В случай че бъдат образувани дисциплинарни или административни производства съгласно националното право, информацията, която се съдържа в докладите за събитията, не се използва срещу:
а)
докладващите; или
б)
посочените в доклади за събития лица.
Първа алинея не се прилага в случаите, посочени в параграф 10.
Държавите членки могат да запазят или да приемат мерки за повишаване на защитата на докладващите или на лицата, посочени в доклади за събития. Държавите членки могат да разширят обхвата на тази защита, по-специално по отношение на гражданските производства.
8. Държавите членки могат да приемат или да запазят законодателни разпоредби, гарантиращи степен на защита на докладващия или на лицата, посочени в доклади за събития, която да бъде по-висока от установената в настоящия регламент.
9. Освен в случаите, в които се прилага параграф 10, работодателят на служителите и договорно наетият персонал, които докладват или са посочени във връзка със събития, съобщени съгласно членове 4 и 5, или организацията, на която се предоставят услугите, не предприемат действия с неблагоприятни за тези служители и персонал последици въз основа на предоставената от докладващия информация.
10. Защитата по параграфи 6, 7 и 9 от настоящия член не се прилага в следните случаи:
а)
умишлено нарушение; или
б)
при наличие на явно, грубо и сериозно пренебрегване на очевиден риск и пълна липса на професионална отговорност за предприемане на мерки, очевидно необходими в съответните обстоятелства, които водят до предвидими вреди за лице или имущество или съществено намаляват нивото на авиационната безопасност.
11. Всяка организация, установена в държава членка, след провеждането на консултации с представители на служителите си приема вътрешни правила, които описват как принципите на „културата на справедливост“, и по-специално принципът, посочен в параграф 9, се гарантират и прилагат в рамките на организацията.
Органът, определен съгласно параграф 12, може да поиска да прегледа вътрешните правила на организациите, установени в държавите членки, преди въвеждането на тези правила.
12. Всяка държава членка определя орган, отговарящ за прилагането на параграфи 6, 9 и 11.
Служителите и договорно наетият персонал могат да докладват на този орган за предполагаеми нарушения на установените в настоящия член правила. Служителите и договорно наетият персонал не подлежат на санкции за докладването на тези предполагаеми нарушения. Служителите и договорно наетият персонал могат да уведомяват Комисията за подобни предполагаеми нарушения.
Когато е целесъобразно, определеният орган предоставя консултации на съответните органи на своята държава членка относно правните средства за защита или санкциите съгласно член 21.
13. На 15 май 2019 г. и на всеки пет години след това всяка държава членка представя на Комисията доклад относно прилагането на настоящия член, и по-специално относно дейностите на органа, определен съгласно параграф 12. Този доклад не може да съдържа никакви лични данни.
Член 17
Актуализиране на приложенията
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 18 с цел:
a)
да актуализира списъка със задължителните полета с данни в докладите за събития, посочени в приложение I, когато вследствие на натрупания опит от прилагането на настоящия регламент се наложат промени с цел повишаване на авиационната безопасност;
б)
да актуализира формуляра за искане на информация от Европейския централен регистър, съдържащ се в приложение III, с оглед натрупания опит и новите обстоятелства;
в)
да привежда приложенията в съответствие със софтуера Eccairs и таксономията ADREP, както и с правни актове, приети от Съюза, и с международни споразумения.
Агенцията и мрежата от анализатори на авиационната безопасност, посочена в член 14, параграф 2, предоставят на Комисията подходящо становище или становища с цел актуализиране на списъка на задължителните полета.
Член 18
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 7, параграф 6 и член 17, се предоставя на Комисията за срок от пет години от влизането в сила на настоящия регламент. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възрази срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 7, параграф 6 и член 17, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и на Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 7, параграф 6 и член 17, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 19
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитета, създаден с член 65 от Регламент (ЕО) № 216/2008. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011. Когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта на акта за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 20
Достъп до документи и защита на личните данни
1. С изключение на членове 10 и 11, които установяват по-строги правила за достъп до данните и информацията, съдържащи се в Европейския централен регистър, настоящият регламент се прилага, без да се засягат разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1049/2001.
2. Настоящият регламент се прилага, без да се засягат националните правни актове, приети в изпълнение на Директива 95/46/ЕО и в съответствие с Регламент (ЕО) № 45/2001.
Член 21
Санкции
Държавите членки установяват система от санкции, приложими за нарушение на настоящия регламент. Предвидените санкции трябва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи. Държавите членки съобщават на Комисията тези разпоредби и всички последващи изменения, които ги засягат.
Член 22
Изменение на Регламент (ЕС) № 996/2010
Член 19 от Регламент (ЕС) № 996/2010 се заличава.
Посоченият член продължава обаче да се прилага до началната дата на прилагане на настоящия регламент в съответствие с член 24, параграф 3.
Член 23
Отмяна
Директива 2003/42/ЕО, Регламент (ЕО) № 1321/2007 и Регламент (ЕО) № 1330/2007 се отменят. Те продължават да се прилагат до началната дата на прилагане на настоящия регламент в съответствие с член 24, параграф 3.
Член 24
Влизане в сила и прилагане
1. Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. До 16 ноември 2020 г. Комисията публикува доклад за оценка на изпълнението на настоящия регламент и го изпраща на Европейския парламент и на Съвета. Този доклад обхваща по-специално приноса на настоящия регламент за намаляването на броя на произшествията с въздухоплавателни средства и свързаните с тях смъртни случаи. Когато е целесъобразно и въз основа на този доклад, Комисията прави предложения за изменение на настоящия регламент.
3. Настоящият регламент започва да се прилага от 15 ноември 2015 г. и не по-рано от влизането в сила на мерките за изпълнение, посочени в член 4, параграф 5. Член 7, параграф 2 се прилага от влизането в сила на делегираните актове и актовете за изпълнение, с които се определя и установява общоевропейската схема за класификация на риска, посочена в член 7, параграфи 6 и 7.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 3 април 2014 година.
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 376/2014
ze dne 3. dubna 2014
o hlášení událostí v civilním letectví, analýze těchto hlášení a navazujících opatřeních a o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 996/2010 a zrušení směrnic Evropského parlamentu a Rady 2003/42/ES, nařízení Komise (ES) č. 1321/2007 a nařízení Komise (ES) č. 1330/2007
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V Unii by měla být zajištěna všeobecně vysoká úroveň bezpečnosti civilního letectví a mělo by být vyvinuto veškeré úsilí ke snížení počtu nehod a incidentů s cílem zajistit důvěru veřejnosti v leteckou dopravu.
(2)
Počet smrtelných nehod v civilním letectví zůstával v posledním desetiletí prakticky nezměněn. Nicméně existují obavy, že se v příštích desetiletích počty nehod zvýší v důsledku nárůstu letecké dopravy a zvyšující se technické složitosti letadel.
(3)
Cílem nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 996/2010 (3) je předcházet nehodám usnadněním provádění rychlých a vysoce kvalitních šetření. Toto nařízení by do postupu šetření nehod a incidentů vedených vnitrostátními orgány pro šetření podle definice v nařízení (EU) č. 996/2010 nemělo zasahovat. V případě nehody či vážného incidentu se na oznámení události vztahuje nařízení (EU) č. 996/2010.
(4)
Stávající legislativní akty Unie, zejména nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 (4) a prováděcí nařízení k němu, stanoví pro určité organizace povinnosti zavést systémy hlášení událostí v rámci jejich systémů řízení bezpečnosti. Dodržování nařízení (ES) č. 216/2008 a prováděcích nařízení k němu by nemělo zbavovat organizace povinnosti dodržovat toto nařízení. Stejně tak by dodržování tohoto nařízení nemělo zbavovat organizace povinnosti dodržovat nařízení (ES) č. 216/2008 a prováděcí nařízení k němu. To by však nemělo vést ke zřízení dvou paralelních systémů hlášení a nařízení (ES) č. 216/2008, jeho prováděcí nařízení a toto nařízení by se měly vzájemně doplňovat.
(5)
Z dosavadních zkušeností vyplývá, že v mnoha případech již před samotnou nehodou poukazuje na existenci bezpečnostních hrozeb řada událostí a jiných nedostatků. Bezpečnostní informace tak představují důležitý zdroj pro odhalování aktuálních nebo potenciálních bezpečnostních hrozeb. Ačkoli schopnost poučit se z nehody má zásadní význam, u čistě reaktivních systémů se ukázaly jejich meze, pokud jde o další zlepšování. Tyto reaktivní systémy by tak měly být za účelem účinného zvýšení bezpečnosti civilního letectví doplněny systémy proaktivními, které využívají jiné typy bezpečnostních informací. Unie, její členské státy, Evropská agentura pro bezpečnost letectví (dále jen „agentura“) a organizace by měly přispívat ke zvýšení bezpečnosti civilního letectví zavedením proaktivnějších a empiricky důkladněji podložených bezpečnostních mechanismů zaměřených na předcházení vzniku nehod na základě analýzy všech relevantních bezpečnostních informací, včetně informací o událostech v civilním letectví.
(6)
S cílem zvýšit bezpečnost civilního letectví by měly být hlášeny, shromažďovány, ukládány, chráněny, vyměňovány, šířeny a analyzovány příslušné informace týkající se bezpečnosti civilního letectví, a na základě získaných informací by měla být přijímána vhodná bezpečnostní opatření. Tento proaktivní a empiricky podložený přístup by měly provádět příslušné orgány pro bezpečnost letectví členských států, organizace v rámci svých systémů řízení bezpečnosti a agentura.
(7)
Povinnosti organizací týkající se hlášení událostí by měly být přiměřené velikosti dotčené organizace a rozsahu její činnosti. Proto by mohly mít zejména menší organizace možnost rozhodnout o spojení či sloučení funkcí určitých pracovníků v rámci organizace souvisejících s hlášením událostí, o sdílení úkolů hlášení událostí s dalšími organizacemi stejné povahy či o tom, zda budou moci shromažďování, hodnocení, zpracování, analýzy a uchovávání údajů o událostech externě zajišťovat specializované subjekty schválené příslušnými orgány členských států. Takové subjekty by měly dodržovat zásady ochrany a důvěrnosti stanovené tímto nařízením. Organizace využívající outsourcing by si měla nad úkoly zajišťovanými externími subjekty zachovat patřičnou kontrolu a měla by za uplatňování požadavků podle tohoto nařízení nést konečnou odpovědnost.
(8)
Je třeba zajistit, aby události, které pro bezpečnost letectví představují významné riziko, byly hlášeny přímými účastníky z řad pracovníků v letectví. Systémy povinného podávání hlášení by měly být doplněny systémy dobrovolného podávání hlášení, přičemž oba typy systémů by měly jednotlivcům umožňovat hlášení informací o událostech souvisejících s bezpečností letectví. Systémy povinného i dobrovolného podávání hlášení by měly být zřízeny v rámci organizací, agentury a příslušných orgánů členských států. Shromážděné informace by měly být předány orgánu odpovědnému za příslušné sledování za účelem zvýšení bezpečnosti letectví. Tyto události s možným dopadem na bezpečnost by měly organizace analyzovat, a to s cílem identifikovat související bezpečnostní hrozby a v případě potřeby přijmout vhodná nápravná nebo preventivní opatření. Organizace by měly zaslat příslušnému orgánu členského státu nebo agentuře předběžné výsledky svých analýz a také konečné analýzy, pokud jsou v nich identifikována skutečná nebo potenciální rizika pro bezpečnost letectví. Příslušné orgány členských států a agentura by měly zavést podobné postupy pro události, o nichž byly informovány přímo, a měly by odpovídajícím způsobem sledovat hodnocení prováděná organizacemi, jakož i případná preventivní či nápravná opatření přijatá těmito organizacemi.
(9)
Osoby pracující nebo jinak činné v oblasti civilního letectví jsou svědky událostí, jež mají význam pro předcházení nehodám. Měly by mít proto k dispozici nástroje, které by jim umožnily tyto události hlásit, a současně by jim měla být zajištěna ochrana. Aby byli zaměstnanci k hlášením motivováni a aby mohli lépe docenit pozitivní dopad hlášení událostí na bezpečnost letectví, měli by být pravidelně informováni o opatřeních přijímaných v rámci systémů podávání hlášení událostí.
(10)
Hrozby a rizika spojená se složitými motorovými letadly se velmi liší od hrozeb a rizik spojených s jinými typy motorových letadel. Proto by se toto nařízení mělo sice vztahovat na celé odvětví letectví, avšak povinnosti z něj vyplývající by měly být přiměřené oblasti činnosti a složitosti různých typů letadel. Proto by se na informace o událostech týkající se jiných než složitých motorových letadel měly vztahovat zjednodušené oznamovací povinnosti, které jsou pro toto odvětví letectví vhodnější.
(11)
K zachycení doplňujících informací, které by mohly přispět ke zvýšení bezpečnosti letectví, by kromě systémů požadovaných tímto nařízením měl být podporován rozvoj dalších prostředků pro shromažďování bezpečnostních informací. Pokud již organizace mají zavedeny řádně fungující systémy shromažďování bezpečnostních informací, mělo by jim být umožněno je i nadále používat souběžně se systémy, jež mají být vytvořeny pro účely tohoto nařízení.
(12)
Orgány pro šetření a jakýkoli subjekt pověřený řízením bezpečnosti civilního letectví v rámci Unie by měly získat úplný přístup ke shromážděným údajům o událostech nebo k hlášením o událostech uchovávaným jejich členskými státy, aby mohly rozhodnout, které události vyžadují šetření, vyvozovat bezpečnostní ponaučení v zájmu bezpečnosti letectví a plnit své povinnosti dohledu.
(13)
Je zásadní mít k dispozici velmi kvalitní a úplné údaje, jelikož analýzy a trendy vycházející z nepřesných údajů mohou mít za následek zavádějící výsledky a mohou vést k tomu, že se úsilí soustřeďuje na nevhodné oblasti. Kromě toho mohou takové nepřesné údaje vést ke ztrátě důvěry v informace pocházející ze systémů hlášení událostí. Za účelem zajištění kvality hlášení o událostech a podpory jejich úplnosti by měla hlášení obsahovat určité minimální informace, které se mohou v závislosti na kategorii události lišit. Kromě toho by měly být zavedeny postupy pro kontrolu kvality informací a pro předcházení nekonzistentnosti mezi hlášením o události a údaji o události, které byly předběžně získány. Rovněž by měly být za podpory Komise vytvořeny náležité pokyny, zejména v zájmu zajištění kvality údajů a v zájmu podpory jejich úplnosti, jakož i pro účely konzistentního a jednotného začleňování údajů do databází. Měly by být také pořádány semináře, organizované zejména Komisí, poskytující nezbytnou podporu.
(14)
Komise by měla vypracovat společný evropský systém klasifikace rizik zajišťující podporu při identifikaci nezbytných okamžitých opatření v reakci na jednotlivé události s vysokým bezpečnostním rizikem. Tento systém by měl rovněž umožnit identifikaci hlavních rizikových oblastí na základě analýzy souhrnných informací. Tento systém by měl napomoci příslušným subjektům při hodnocení událostí a při rozhodování o tom, kam nejlépe zaměřit své úsilí. Společný evropský systém klasifikace rizik by měl usnadnit integrovaný a harmonizovaný přístup k řízení rizik v celém evropském leteckém systému, a umožnit tak organizacím, členským státům, Komisi a agentuře, aby se zaměřily na úsilí o zlepšení bezpečnosti harmonizovaným způsobem.
(15)
Evropský systém klasifikace rizik by měl rovněž umožnit identifikaci hlavních rizikových oblastí v Unii na základě analýzy souhrnných informací z evropské perspektivy a podporovat činnosti Evropského programu pro bezpečnost letectví a Evropského plánu bezpečnosti letectví. K zajištění konzistentní a jednotné klasifikace rizik v členských státech by měla být zajištěna náležitá podpora ze strany Komise.
(16)
Za účelem usnadnění výměny informací by se měla hlášení o událostech uchovávat v databázích kompatibilních se systémem Evropského koordinačního centra pro systémy hlášení leteckých událostí (ECCAIRS) (software, který využívají všechny členské státy a evropská centrální evidence k uchovávání hlášení o událostech) a s taxonomií ADREP (taxonomie Mezinárodní organizace pro civilní letectví (dále jen „ICAO“), rovněž využívaná pro software ECCAIRS). Agentura a Komise by měly poskytovat technickou podporu umožňující interoperabilitu systémů.
(17)
Organizace by měly v jedné nebo více databázích uchovávat hlášení o událostech vyplývající z údajů o událostech shromážděných v rámci systémů povinných a podle okolností i dobrovolných hlášení událostí. Míra komplexnosti databáze by měla být přiměřená velikosti dotčené organizace nebo jejímu významu, pokud jde o cíle tohoto nařízení, a měla by obsahovat alespoň soubor údajů obsahující společná povinná datová pole a podle okolností i specifická datová pole.
(18)
Pokud je událostí dotčeno letadlo registrované v některém členském státě nebo provozované organizací usazenou v některém členském státě, měla by být tato událost hlášena i v případě, že k ní došlo mimo území uvedeného členského státu.
(19)
Informace o událostech by měly být v rámci Unie vyměňovány s cílem zlepšit zjišťování skutečných nebo potenciálních hrozeb. Tato výměna informací by měla členským státům rovněž umožnit přístup ke všem informacím o událostech, k nimž došlo na jejich území nebo v jejich vzdušném prostoru, ale které jsou hlášeny jinému členskému státu. Měla by agentuře rovněž umožnit získat přesné informace o událostech a přístup ke všem hlášením o událostech shromážděným v Unii, aby mohla v případě nutnosti přijmout nápravná opatření proti riziku zjištěnému v Unii. Tato výměna informací by měla příslušným orgánům členských států umožnit získávat přesné informace o událostech v jejich vzdušném prostoru a v případě nutnosti přijmout nápravná opatření proti riziku zjištěnému na jejich území.
(20)
Cílem výměny informací o událostech by především mělo být předcházení leteckým nehodám a incidentům. Tato výměna by neměla sloužit k určení viny nebo odpovědnosti ani ke stanovení referenčních hodnot, pokud jde o úroveň bezpečnosti.
(21)
Nejefektivněji lze výměnu velkého množství bezpečnostních informací mezi všemi členskými státy, Komisí a agenturou zajistit prostřednictvím evropské centrální evidence, budou-li k ní mít členské státy, Komise a agentura plný přístup.
(22)
Veškeré informace související s bezpečností, které pocházejí z hlášení o událostech shromážděných v Unii, by měly být do evropské centrální evidence předávány včas. To by se mělo týkat shromažďování informací o incidentech, ale také informací o nehodách a vážných incidentech vyšetřovaných podle nařízení (EU) č. 996/2010.
(23)
Toto nařízení by se mělo vztahovat na informace o událostech uložené v databázích organizací, členských států nebo agentury.
(24)
Veškeré informace týkající se bezpečnosti obsažené v evropské centrální evidenci by měly být plně dostupné subjektům, které jsou pověřeny řízením bezpečnosti civilního letectví v rámci Unie, včetně agentury, a orgánům příslušným pro vyšetřování nehod a incidentů v Unii.
(25)
Zúčastněné osoby by měly mít možnost požádat o přístup k určitým informacím obsaženým v evropské centrální evidenci za předpokladu, že dodrží předpisy týkající se ochrany důvěrnosti těchto informací a anonymitu osob, jichž se hlášení týká.
(26)
Jelikož jsou vnitrostátní kontaktní místa nejlépe obeznámena se zúčastněnými osobami, jež jsou usazeny v daném členském státě, mělo by se každé vnitrostátní kontaktní místo zabývat žádostmi od zúčastněných osob usazených na území tohoto členského státu. Komise by se měla zabývat žádostmi od zúčastněných osob ze třetích zemí a od mezinárodních organizací.
(27)
Informace obsažené v hlášení o události by měly být analyzovány a měla by být identifikována bezpečnostní rizika. Následně by měla být identifikována případná vhodná opatření na zvýšení bezpečnosti letectví, která by měla být včas provedena. Informace o analýze a návazných opatřeních ve vztahu k událostem by měly být šířeny v rámci organizací, příslušných orgánů členských států a agentury, jelikož poskytování zpětné vazby k nahlášeným událostem motivuje jednotlivce k tomu, aby události hlásili. Informace o analýze a návazných opatřeních ve vztahu k událostem by měly být v příslušných případech pokud možno sdělovány rovněž jednotlivcům, kteří události přímo hlásili příslušným orgánům členských států a agentuře. Tato zpětná vazba by měla být v souladu s předpisy o ochraně důvěrnosti a totožnosti osob podávajících hlášení a osob uvedených v hlášení o události podle tohoto nařízení.
(28)
Cílem tohoto nařízení by mělo být napomáhat členským státům, agentuře a organizacím při řízení rizik v oblasti bezpečnosti letectví. Pro systémy řízení bezpečnosti v rámci organizací jsou doplněním systémy řízení bezpečnosti členských států a agentury. Zatímco organizace se zaměřují na řízení bezpečnostních rizik souvisejících s jejich konkrétní činností, příslušné orgány členských států a agentura řídí bezpečnostní rizika pro systémy letectví členských států jako celku a celé Unie, přičemž se v každém dotčeném členském státě nebo na úrovni Unie zabývají společnými riziky v oblasti letecké bezpečnosti. Povinnosti agentury a příslušných orgánů členských států by neměly zbavit organizace jejich přímých povinností týkajících se řízení bezpečnosti přímo související s produkty a službami, které poskytují. Za tímto účelem by organizace měly shromažďovat a analyzovat informace o událostech, aby mohly identifikovat a omezovat hrozby související s jejich činností. Rovněž by měly hodnotit související bezpečnostní rizika a vyčlenit zdroje pro přijetí rychlých a vhodných opatření na snížení rizika. Celý proces by měl být sledován příslušným orgánem, který by měl v případě potřeby vyžadovat přijetí dalších opatření, aby bylo zajištěno řádné vyřešení bezpečnostních nedostatků. Příslušné orgány členských států a agentury by měly současně doplňovat systémy řízení bezpečnosti organizací na úrovni členských států a na celoevropské úrovni.
(29)
Členské státy by při určování opatření, která mají být zahrnuta do jejich státního programu pro bezpečnost a státního plánu bezpečnosti, a s cílem zajistit, aby tato opatření byla empiricky podložená, měly využívat informace získané z hlášení o událostech a z jejich analýz. Bezpečnostní programy a bezpečnostní plány členských států jsou na evropské úrovni doplněny Evropským programem pro bezpečnost letectví a Evropským plánem bezpečnosti letectví.
(30)
Jelikož cíle zvýšení bezpečnosti civilního letectví nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, protože systémy hlášení, které provozují členské státy izolovaně, jsou méně efektivní než koordinovaná síť s výměnou informací umožňující identifikaci možných bezpečnostních problémů a hlavních rizikových oblastí na úrovni Unie, měla by být analýza na vnitrostátní úrovni doplněna o analýzu a návazná opatření na úrovni Unie, aby bylo zajištěno lepší předcházení leteckým nehodám a incidentům. Tento úkol by na úrovni Unie měla provádět síť analytiků bezpečnosti letectví za koordinace s agenturou a Komisí. Síť analytiků bezpečnosti letectví by měla být oprávněna konsensuálně rozhodnout, že na svá zasedání přizve pozorovatele, včetně zaměstnanců z oboru či zástupců podniků.
(31)
Evropský program pro bezpečnost letectví a Evropský plán bezpečnosti letectví by měly činnost sítě analytiků bezpečnosti letectví využívat zejména k určení toho, které opatření je potřeba na úrovni Unie provést, a to na základě podložených faktů.
(32)
Veřejnosti by měly být poskytnuty obecné souhrnné informace o úrovni bezpečnosti letectví v členských státech a v Unii. Mělo by se jednat především o informace o trendech a analýzách vyplývajících ze zkušeností při uplatňování tohoto nařízení v členských státech, jakož i o souhrnné informace o obsahu evropské centrální evidence. Tyto informace o úrovni bezpečnosti lze poskytovat formou zveřejnění trendů, pokud jde o ukazatele výkonnosti v oblasti bezpečnosti (SPI).
(33)
Systém bezpečnosti civilního letectví je založen na zpětné vazbě a poučení z nehod a incidentů. Hlášení událostí a využití informací o událostech ke zvýšení bezpečnosti závisí na vztahu důvěry mezi osobou podávající hlášení a subjektem odpovědným za shromažďování a hodnocení těchto informací. To vyžaduje přísné uplatňování pravidel o ochraně důvěrnosti. Důvodem ochrany bezpečnostních informací před nepatřičným použitím a omezeného přístupu k evropské centrální evidenci pouze zúčastněným osobám, které se účastní zvyšování bezpečnosti civilního letectví, je zajistit trvalou dostupnost bezpečnostních informací, aby mohla být přijímána vhodná a včasná preventivní opatření a zvyšována bezpečnost letectví. V této souvislosti by citlivé bezpečnostní informace měly být vhodně chráněny a při jejich shromažďování by měla být chráněna jejich důvěrnost a jejich zdroje a zajištěna důvěra osob pracujících v civilním letectví v systém podávání hlášení událostí. Měla by být přijata vhodná opatření zajišťující, aby byla chráněna důvěrnost informací shromážděných prostřednictvím systémů hlášení událostí a aby byl omezen přístup k evropské centrální evidenci. Vnitrostátní pravidla týkající se volného přístupu k informacím by měla zohledňovat nezbytnou ochranu důvěrnosti těchto informací. Shromážděné informace by měly být přiměřeným způsobem chráněny před neoprávněným použitím či zveřejněním. Měly by být používány výlučně za účelem zachování nebo zvýšení bezpečnosti letectví a neměly by být použity k určení viny či odpovědnosti.
(34)
S cílem zajistit důvěru zaměstnanců či najatého personálu v systém podávání hlášení událostí organizace by informace vyplývající z hlášení o události měly být odpovídajícím způsobem chráněny a neměly by být používány pro jiné účely, než je zachování nebo zvýšení bezpečnosti letectví. K dosažení tohoto cíle by měly přispět zejména interní pravidla „spravedlivého posouzení“ přijaté organizacemi podle tohoto nařízení. Dalším účinným způsobem dosažení tohoto cíle může být omezení předávání osobních údajů či informací umožňujících zjištění totožnosti osoby podávající hlášení o události či jiných osob uvedených v hlášení o události tím, že budou odděleny útvary zpracovávající hlášení o událostech a jiné částí organizace.
(35)
Osoba podávající hlášení podle tohoto nařízení nebo osoba, která je v hlášení o události uvedena, by měla být řádně chráněna. V této souvislosti by hlášení o událostech měla být anonymizována a osobní údaje o osobách podávajících hlášení a o osobách, které jsou v hlášení o události uvedeny, by neměly být ukládány do databází.
(36)
Systém civilního letectví by měl rovněž podporovat „kulturu bezpečnosti“ usnadňující spontánní hlášení událostí, a prosazovat tak zásadu „spravedlivého posouzení“. Zásada „spravedlivého posouzení“ tvoří základní prvek širší „kultury bezpečnosti“, která je základem stabilního systému řízení bezpečnosti. Prostředí podporující zásady „kultury bezpečnosti“ by nemělo bránit přijetí opatření nezbytných pro zachování nebo zvýšení úrovně bezpečnosti letectví.
(37)
Zásada „spravedlivého posouzení“ by měla dotčené osoby povzbuzovat, aby hlásily informace související s bezpečností. Neměla by je však zprošťovat jejich běžné odpovědnosti. V této souvislosti by zaměstnanci a najatý personál neměli být žádným způsobem postihováni na základě informací, které poskytli podle tohoto nařízení, kromě případů úmyslného pochybení nebo případů, kdy dojde ke zjevnému, zásadnímu a závažnému přehlížení očividného rizika a k závažnému nesplnění profesní povinnosti věnovat situaci takovou péči, jíž je za daných okolností zjevně zapotřebí, což způsobí předvídatelnou škodu na zdraví či na majetku nebo závažným způsobem sníží úroveň bezpečnosti letectví.
(38)
S cílem podpořit častější hlášení událostí by bylo vhodné chránit nejen osoby podávající hlášení, ale i osoby uvedené v dotčeném hlášení. Tato ochrana by však neměla zbavit tyto osoby jejich ohlašovacích povinností podle tohoto nařízení. Zejména v případě, kdy je osoba uvedena v hlášení o události a sama má povinnost tutéž událost ohlásit, a záměrně tak neučiní, by měla této ochrany pozbýt a měly by jí být při uplatňování tohoto nařízení uloženy sankce.
(39)
Aniž je dotčeno vnitrostátní trestní právo a řádný výkon spravedlnosti, je důležité jasně stanovit míru, do jaké jsou osoba podávající hlášení události a další osoby uvedené v hlášení o události chráněny před újmou nebo stíháním.
(40)
Za účelem posílení důvěry osob v daný systém by zpracování hlášení o událostech mělo být upraveno tak, aby byla odpovídajícím způsobem chráněna důvěrná povaha totožnosti osoby podávající hlášení a dalších osob uvedených v hlášení o události s cílem podpořit uplatňování zásady „spravedlivého posouzení“. Cílem by mělo být v maximální míře umožnit zřízení nezávislého systému zpracování informací o událostech.
(41)
Významnou úlohu při identifikaci bezpečnostních hrozeb a bezpečnostních nedostatků plní zaměstnanci organizací, příslušných orgánů členských států a agentury, kteří jsou zapojeni do hodnocení, zpracování nebo analýzy informací o událostech. Ze zkušeností vyplývá, že při analýze událostí se znalostí okolností známých v návaznosti na určitou nehodu vede analýza k identifikaci rizik a nedostatků, jež by jinak nemusely být odhaleny. Je proto možné, že by osoby zapojené do hodnocení, zpracování nebo analýzy informací o událostech mohly mít obavy z potenciálních důsledků v podobě stíhání soudními orgány. Aniž je dotčeno vnitrostátní trestní právo a řádný výkon spravedlnosti, měly by se členské státy zdržet zahájení řízení vůči osobám, jež jsou v rámci příslušných orgánů členských států zapojeny do hodnocení, zpracování nebo analýzy informací o událostech, pokud jde o rozhodnutí přijatá těmito osobami v rámci jejich pracovních povinností, která se později při zpětném zkoumání ukázala jako chybná či neúčinná, avšak která v okamžiku přijetí a s ohledem na informace v té době dostupné byla přiměřená a adekvátní.
(42)
Zaměstnanci a najatý personál by měli mít možnost hlásit porušení zásad, které vymezují jejich ochranu, stanovených tímto nařízením a za hlášení takovýchto porušení by neměli být trestáni. Členské státy by měly definovat důsledky pro ty, kdo poruší zásady ochrany osoby podávající hlášení a dalších osob uvedených v hlášení o události, a měly by podle okolností přijmout nápravná opatření nebo sankce.
(43)
Je možné, že osoby budou od hlášení událostí odrazovány obavami z výpovědi ve vlastní neprospěch a z potenciálních důsledků v podobě stíhání soudními orgány. Cílů tohoto nařízení lze dosáhnout bez nepatřičného narušení systémů spravedlnosti členských států. Proto je vhodné stanovit, aby neúmyslné či nedbalostní porušení právních předpisů, na něž jsou orgány členských států upozorněny výhradně v důsledku hlášení podle tohoto nařízení, nevedlo k disciplinárnímu, správnímu ani soudnímu řízení, pokud příslušná vnitrostátní pravidla trestního práva nestanoví jinak. Právo třetích osob dát podnět k občanskoprávnímu řízení by však tímto zákazem nemělo být dotčeno a mělo by se řídit výhradně vnitrostátními právními předpisy.
(44)
S ohledem na budování prostředí „spravedlivého posouzení“ by členské státy měly mít i nadále možnost rozšířit zákaz použití hlášení o události jakožto důkazu proti osobám podávajícím hlášení ze správního a disciplinárního řízení i na řízení občanskoprávní či trestní.
(45)
Dále by měla být posílena spolupráce mezi orgány pro provozní bezpečnost a justičními orgány, jež by měla být formalizována prostřednictvím předem uzavřených ujednání, která by měla respektovat vyváženost různých dotčených veřejných zájmů a která by zejména měla upravovat přístup k hlášením o událostech uloženým ve vnitrostátních databázích a využití těchto hlášení.
(46)
Aby bylo možné podporovat větší odpovědnost svěřenou agentuře tímto nařízením, měly by jí být přiděleny dostatečné zdroje, aby byla schopna plnit dodatečné úkoly, jež jí jsou svěřeny.
(47)
Za účelem doplnění nebo pozměnění tohoto nařízení by na Komisi měla být přenesena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(48)
Při uplatňování tohoto nařízení by Komise měla konzultovat agenturu a síť analytiků bezpečnosti letectví uvedených v tomto nařízení.
(49)
Za účelem zajištění jednotných podmínek pro provádění tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (5).
(50)
Při uplatňování tohoto nařízení by měla být plně respektována pravidla pro zpracování údajů a ochranu fyzických osob stanovená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (6) a nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (7). Při uplatňování tohoto nařízení by měla být plně respektována pravidla pro přístup k údajům stanovená v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (8), kromě případů, kdy se jedná o šíření údajů a informací obsažených v evropské centrální evidenci, které jsou chráněny podle přísnějších pravidel stanovených v tomto nařízení.
(51)
Zejména by měly být uplatněny sankce vůči osobě, která v rozporu s tímto nařízením zneužije informace chráněné tímto nařízením, postihne osobu podávající hlášení nebo další osoby v hlášení o události uvedené s výjimkou případů stanovených tímto nařízením, nevytvoří prostředí vhodné k tomu, aby bylo umožněno shromažďování údajů o událostech, neanalyzuje shromážděné informace, nejedná s cílem řešit zjištěné reálné nebo potenciální bezpečnostní nedostatky nebo nesdílí informace shromážděné při uplatňování tohoto nařízení.
(52)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž vytvoření společných pravidel v oblasti hlášení událostí v civilním letectví, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, ale spíše jej může být z důvodu jeho celoevropské působnosti lépe dosaženo na úrovni Unie, smí Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality podle uvedeného článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedeného cíle.
(53)
Nařízení (EU) č. 996/2010 by proto mělo být změněno.
(54)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/42/ES (9), nařízení Komise (ES) č. 1321/2007 (10) a nařízení Komise (ES) č. 1330/2007 (11) by proto měly být zrušeny.
(55)
Evropský inspektor ochrany údajů byl konzultován v souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení (ES) č. 45/2001 a dne 10. dubna 2013 vydal stanovisko k aspektům tohoto nařízení, jež se týkají ochrany údajů (12),
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíle
1. Cílem tohoto nařízení je zvýšení bezpečnosti letectví zajištěním toho, aby byly příslušné informace týkající se bezpečnosti civilního letectví hlášeny, shromažďovány, ukládány, chráněny, vyměňovány, rozšiřovány a analyzovány.
Toto nařízení zajišťuje:
a)
aby byla ve vhodných případech včas na základě analýzy získaných informací přijímána bezpečnostní opatření;
b)
byly neustále dostupné bezpečnostní informace na základě předpisů o ochraně důvěrnosti a o vhodném používání informací a na základě harmonizované a posílené ochrany osob podávajících hlášení a osob v hlášení o události uvedených;
c)
aby rizika v oblasti bezpečnosti letectví byla zkoumána a řešena na úrovni Unie i členských států.
2. Hlášení událostí slouží výhradně pro předcházení nehodám a incidentům, nikoli k určování viny a odpovědnosti.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„osobou podávající hlášení“ fyzická osoba podávající hlášení o události nebo o jiné informaci související s bezpečností podle tohoto nařízení;
2)
„letadlem“ zařízení schopné vyvozovat síly nesoucí jej v atmosféře z reakcí vzduchu, které nejsou reakcemi vůči zemskému povrchu;
3)
„incidentem“ incident ve smyslu nařízení (EU) č. 996/2010;
4)
„vážným incidentem“ vážný incident ve smyslu nařízení (EU) č. 996/2010;
5)
„nehodou“ nehoda ve smyslu nařízení (EU) č. 996/2010;
6)
„anonymizovanou informací“ informace pocházející z hlášení o události, z níž byly odstraněny všechny osobní údaje, jako jsou jména či adresy fyzických osob;
7)
„událostí“ jakákoliv událost s dopadem na bezpečnost, která ohrožuje nebo v případě, že není odstraněna nebo řešena, by mohla ohrozit letadlo, osoby na palubě nebo jiné osoby, a zahrnuje zejména nehody nebo vážné incidenty;
8)
„organizací“ jakákoli organizace, která poskytuje letecké výrobky nebo která zaměstnává osoby, u nichž se požaduje hlášení událostí podle čl. 4 odst. 6, nebo smluvně zajišťuje či využívá jejich služby;
9)
„anonymizací“ postup, v jehož rámci jsou z podaných hlášení o události odstraněny všechny osobní údaje, které se vztahují k osobě podávající hlášení a k osobám uvedeným v hlášení o události a veškeré podrobnosti, včetně názvu organizace či organizací podílejících se na události, které mohou odhalit totožnost osoby podávající hlášení či třetích osob nebo vést k odhalení těchto informací odvozením z hlášení o události;
10)
„hrozbou“ okolnost či předmět, jež mohou způsobit úmrtí či zranění osob, poškození zařízení či konstrukce, ztrátu materiálu či omezení schopnosti osob plnit předepsanou funkci;
11)
„orgánem pro šetření“ stálý vnitrostátní orgán pro šetření v civilním letectví provádějící šetření nebo dohled nad nimi ve smyslu článku 4 nařízení (EU) č. 996/2010;
12)
„spravedlivým posouzením“ přístup, podle nějž nejsou klíčoví pracovníci nebo jiné osoby trestáni za činnosti, opomenutí nebo přijatá rozhodnutí, která odpovídají jejich zkušenostem a výcviku, ale podle nějž se netoleruje hrubá nedbalost, úmyslné přestupky a činy směřující k destrukci;
13)
„kontaktním místem“:
a)
příslušný orgán určený každým členským státem podle čl. 6 odst. 3, pokud žádost o informace podává zúčastněná osoba usazená v některém členském státě;
b)
Komise, pokud žádost o informace podává zúčastněná osoba, která je usazená mimo Unii;
14)
„zúčastněnou osobou“ jakákoli fyzická osoba, jakákoli právnická osoba nebo jakýkoli úřední subjekt bez ohledu na to, zda má vlastní právní subjektivitu, či nikoli, které jsou schopny se podílet na zvyšování bezpečnosti letectví tak, že mají přístup k informacím o událostech vyměňovaným mezi členskými státy, a které spadají do jedné z kategorií zúčastněných osob stanovených v příloze II;
15)
„státním programem bezpečnosti“ integrovaný soubor právních předpisů a činností, jehož cílem je řízení bezpečnosti civilního letectví v členském státě;
16)
„Evropským plánem bezpečnosti letectví“ posouzení bezpečnostních otázek a související akční plán na evropské úrovni;
17)
„Evropským programem pro bezpečnost letectví“ integrovaný soubor předpisů na úrovni Unie spolu s činnostmi a procesy užívanými ke společnému řízení bezpečnosti civilního letectví na evropské úrovni;
18)
„systémem řízení bezpečnosti“ systematický přístup k řízení bezpečnosti včetně nezbytných organizačních struktur, odpovědnosti, politik a postupů, včetně systému řízení, který se zabývá řízením bezpečnosti, ať již je nezávislý, nebo integrovaný do jiných systémů řízení organizace.
Článek 3
Předmět a oblast působnosti
1. Tímto nařízením se stanoví pravidla pro:
a)
hlášení událostí, které ohrožují nebo které, pokud by nebyly napraveny nebo řešeny, by ohrozily letadlo, osoby na palubě, jakékoliv další osoby, vybavení či instalaci s dopadem na provoz letadla, a poskytování příslušných informací souvisejících s bezpečností;
b)
analyzování a navazující opatření ve vztahu k ohlášené událostí a informacím týkajícím se bezpečnosti;
c)
ochranu pracovníků v letectví;
d)
odpovídající využití shromážděných informací týkajících se bezpečnosti;
e)
začlenění informací shromážděných do evropské centrální evidence, a pro
f)
šíření anonymizovaných informací mezi zúčastněnými osobami, aby tak tyto osoby měly k dispozici informace, které potřebují ke zvýšení bezpečnosti letectví.
2. Toto nařízení se vztahuje na události a jiné informace související s bezpečností civilních letadel, s výjimkou letadel uvedených v příloze II nařízení (ES) č. 216/2008. Členské státy mohou rozhodnout o tom, že se toto nařízení bude rovněž vztahovat na události a jiné informace související s bezpečností letadel uvedených v příloze II uvedeného nařízení.
Článek 4
Povinné hlášení
1. Události, které mohou představovat významné riziko pro bezpečnost letectví a spadají do níže uvedených kategorií, hlásí osoby uvedené v odstavci 6 prostřednictvím systému povinného hlášení událostí podle tohoto článku:
a)
události související s provozem letadla, jako jsou:
i)
události související se srážkou,
ii
události související se vzletem a přistáním,
iii)
události související s palivem,
iv)
události během letu,
v)
události související s komunikací,
vi)
události související se zraněním, nouzovými stavy a jinými kritickými situacemi,
vii)
události související se ztrátou zdravotní způsobilosti člena nebo členů posádky a jiné události související s posádkou,
viii)
události související s povětrnostními podmínkami či bezpečností;
b)
události související s technickými podmínkami, údržbou a opravou letadla, jako jsou:
i)
konstrukční závady,
ii)
poruchy systému,
iii)
problémy při údržbě a opravě,
iv)
problémy týkající se pohonu (včetně motorů, vrtulí a rotorových systémů) a problémy týkající se pomocné energetické jednotky;
c)
události týkající se letových navigačních služeb a zařízení, jako jsou:
i)
srážky, srážky, k nimž téměř došlo, nebo možné srážky,
ii)
zvláštní události týkající se uspořádání letového provozu či letových navigačních služeb (ATM/ANS) a
iii)
provozní události týkající se ATM/ANS;
d)
události související s letišti a pozemními službami, jako jsou:
i)
události související s letištními činnostmi a zařízeními,
ii)
události související s odbavováním cestujících, zavazadel, pošty a nákladu a
iii)
události související s pozemním odbavováním letadel a souvisejícími službami.
2. Každá organizace usazená v členském státě zřídí povinný systém podávání hlášení usnadňující shromažďování údajů o událostech uvedených v odstavci 1.
3. Každý členský stát zřídí povinný systém podávání hlášení usnadňující shromažďování údajů o událostech, včetně shromažďování údajů o událostech shromážděných organizacemi podle odstavce 2.
4. Evropská agentura pro bezpečnost letectví (dále jen „agentura“) zřídí povinný systém podávání hlášení usnadňující shromažďování údajů o událostech, včetně údajů o událostech shromážděných podle odstavce 2 organizacemi certifikovanými nebo schválenými agenturou.
5. Komise přijme prostřednictvím prováděcích aktů seznam klasifikovaných událostí, k nimž se má odkazovat při hlášení událostí podle odstavce 1. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 19 odst. 2.
Komise do těchto prováděcích aktů zahrne samostatný seznam klasifikovaných událostí vztahující se na jiná než složitá motorová letadla. Tento seznam je zjednodušenou verzí seznamu uvedeného v předchozím pododstavci včetně případných úprav podle zvláštností odvětví letectví.
6. Následující fyzické osoby nahlašují události uvedené v odstavci 1 pokud možno prostřednictvím systému zřízeného v souladu s odstavcem 2 organizací, u níž jsou zaměstnány, nebo která je najímá či využívá jejich služeb, nebo pokud to není možné, prostřednictvím systému zřízeného v souladu s odstavcem 3 členskými státy, v nichž je jejich organizace usazena, nebo státem, jenž vydal, potvrdil nebo převedl licence pilotů, nebo prostřednictvím systému zřízeného v souladu s odstavcem 4 agenturou:
a)
velící pilot, nebo v případě, že velící pilot není schopen událost nahlásit, kterýkoliv další člen posádky v linii velení letadla zaregistrovaného v členském státě nebo letadla zaregistrovaného mimo Unii, ale používaného provozovatelem, nad jehož provozem zajišťuje dohled členský stát, nebo provozovatelem usazeným v Unii;
b)
osoba podílející se na konstrukci, výrobě, udržování letové způsobilosti, sledování údržby či úpravě letadla, či kteréhokoliv zařízení či jeho části pod dohledem členského státu či pod dohledem agentury;
c)
osoba, jež podepisuje osvědčení kontroly letové způsobilosti či osvědčení o uvolnění do provozu týkající se letadla či jakéhokoliv zařízení či jeho části, pod dohledem členského státu nebo agentury;
d)
osoba zastávající funkci, která vyžaduje, aby byla členským státem schválena jako pracovník poskytovatele služeb letového provozu, jemuž je svěřena odpovědnost týkající se letových navigačních služeb, nebo pracovník letové informační služby;
e)
osoba zastávající funkci související se zajištěním bezpečnosti letiště, na které se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 (13);
f)
osoba zastávající funkci spojenou s instalací, pozměňováním, údržbou, opravou, renovací, letovou zkouškou nebo kontrolou leteckých navigačních zařízení, nad nimiž vykonává dohled členský stát;
g)
osoba zastávající funkci spojenou s pozemním odbavováním letadel, včetně tankování, sestavení nákladového listu, nakládky, odmrazování a vlečení na letišti podle nařízení (ES) č. 1008/2008.
7. Osoby uvedené v odstavci 6 nahlásí události do 72 hodin od okamžiku, kdy se o události dozví, nebrání-li tomu mimořádné okolnosti.
8. Po oznámení události každá organizace usazená v členském státě, na niž se nevztahuje odstavec 9, ohlásí co nejdříve, avšak v každém případě do 72 hodin od zjištění události příslušnému orgánu daného členského státu uvedenému v čl. 6 odst. 3 údaje o událostech shromážděné podle odstavce 2 tohoto článku.
9. Po oznámení události každá organizace usazená v členském státě a certifikovaná nebo schválená agenturou ohlásí agentuře co nejdříve, avšak v každém případě do 72 hodin od zjištění události, údaje o událostech shromážděné podle odstavce 2.
Článek 5
Dobrovolné hlášení
1. Každá organizace usazená v členském státě zřídí systém dobrovolného hlášení usnadňující shromažďování:
a)
údajů o událostech, které by systém povinného podávání hlášení nemusel zachytit;
b)
jiných informací souvisejících s bezpečností, které osoba podávající hlášení vnímá jako skutečnou nebo potenciální hrozbu pro bezpečnost letectví.
2. Každý členský stát zřídí systém dobrovolného podávání hlášení usnadňující shromažďování:
a)
údajů o událostech, které by systém povinného podávání hlášení nemusel zachytit;
b)
jiných informací souvisejících s bezpečností, které osoba podávající hlášení vnímá jako skutečné nebo potenciální nebezpečí pro bezpečnost letectví.
Tento systém rovněž zahrnuje, nikoli však výlučně, shromažďování informací předaných organizacemi podle odstavce 6.
3. Agentura zřídí systém dobrovolného hlášení usnadňující shromažďování:
a)
údajů o událostech, které by systém povinného hlášení nemusel zachytit;
b)
jiných informací souvisejících s bezpečností, které osoba podávající hlášení vnímá jako skutečné nebo potenciální nebezpečí pro bezpečnost letectví.
Tento systém rovněž zahrnuje, nikoli však výlučně, shromažďování informací předaných organizacemi certifikovanými nebo schválenými agenturou podle odstavce 5.
4. Systémy dobrovolného hlášení se využívají pro usnadnění shromažďování údajů o událostech nebo jiných informací související s bezpečností:
a)
které nepodléhají povinnému hlášení podle čl. 4 odst. 1;
b)
nahlášených osobami, které nejsou uvedeny v čl. 4 odst. 6.
5. Každá organizace usazená v členském státě a certifikovaná nebo schválená agenturou hlásí včas agentuře údaje o událostech a informace související s bezpečností, které byly shromážděny podle odstavce 1 a které mohou zahrnovat skutečné nebo potenciální nebezpečí pro bezpečnost letectví.
6. Každá organizace usazená v členském státě, která není certifikovaná nebo schválená agenturou, hlásí včas příslušnému orgánu tohoto členského státu určenému podle čl. 6 odst. 3 údaje o událostech a jiné informace související s bezpečností, které byly shromážděny podle odstavce 1 tohoto článku a které mohou zahrnovat skutečné nebo potenciální nebezpečí pro bezpečnost letectví. Členské státy mohou požadovat od kterékoli organizace usazené na jejich území, aby poskytla údaje o všech událostech shromážděné podle odstavce 1 tohoto článku.
7. Členské státy, agentura a organizace mohou zřídit další systémy shromažďování a zpracování bezpečnostních informací shromažďující údaje o událostech, které by nemusely být zachyceny systémy podávání hlášení uvedenými v článku 4 a v odstavcích 1, 2 a 3 tohoto článku. Tyto systémy mohou zahrnovat hlášení jiným subjektům než těm, které jsou uvedeny v čl. 6 odst. 3, a mohou zahrnovat aktivní účast:
a)
leteckého průmyslu;
b)
profesních organizací zaměstnanců v letectví.
8. Informace získané ze systémů dobrovolného a povinného podávání hlášení mohou být sloučeny do jednoho systému.
Článek 6
Shromažďování a uchovávání informací
1. Každá organizace usazená v členském státě určí jednu nebo více osob, aby se nezávisle zabývaly shromažďováním, hodnocením, zpracováním, analýzou a uchováváním údajů o událostech hlášených podle článku 4 a 5.
Zpracování těchto hlášení musí být prováděno tak, aby se předešlo používání informací pro jiné účely, než je bezpečnost, přičemž je odpovídajícím způsobem chráněna totožnost osoby podávající hlášení a osoby uvedené v hlášení o události s cílem podpořit uplatňování zásady „spravedlivého posouzení“.
2. Po dohodě s příslušným orgánem mohou malé organizace zavést zjednodušený systém pro shromažďování, hodnocení, zpracování, analýzu a uchovávání podrobných údajů o událostech. Tyto úkoly mohou sdílet s organizacemi stejného typu a současně se řídit předpisy o důvěrnosti a ochraně podle tohoto nařízení.
3. Každý členský stát určí jeden nebo více příslušných orgánů, které zřídí systém nezávislého shromažďování, hodnocení, zpracování, analýzy a uchovávání údajů o událostech hlášených podle článků 4 a 5.
Zpracování těchto hlášení musí být prováděno tak, aby se předešlo používání informací pro jiné účely, než je bezpečnost, přičemž je odpovídajícím způsobem chráněna totožnost osoby podávající hlášení a osob uvedených v hlášení o události s cílem podpořit uplatňování zásady „spravedlivého posouzení“.
Orgány, jež mohou být určeny, společně nebo samostatně, podle prvního pododstavce, jsou:
a)
vnitrostátní úřad pro civilní letectví nebo
b)
orgán pro šetření nebo
c)
jakýkoliv jiný nezávislý orgán nebo subjekt usazený v Unii pověřený touto funkcí.
Určí-li členský stát více než jeden orgán nebo subjekt, rozhodne, který z nich bude kontaktním místem pro předávání informací podle čl. 8 odst. 2.
4. Agentura určí jednu nebo více osob, které zřídí systém pro shromažďování, hodnocení, zpracování, analýzu a uchovávání údajů o událostech hlášených v souladu s články 4 a 5.
Zpracování těchto hlášení musí být prováděno tak, aby se předešlo používání informací pro jiné účely, než je bezpečnost, přičemž je odpovídajícím způsobem chráněna totožnost osoby podávající hlášení a osob uvedených v hlášení o události s cílem podpořit uplatňování zásady „spravedlivého posouzení“.
5. Organizace uchovávají hlášení o událostech vypracovaná na základě údajů o událostech shromážděných v souladu s články 4 a 5 v jedné či několika databázích.
6. Příslušné orgány uvedené v odstavci 3 uchovávají hlášení o událostech vypracovaná na základě údajů o událostech shromážděných v souladu s články 4 a 5 ve vnitrostátní databázi.
7. V uvedené vnitrostátní databázi se uchovávají rovněž příslušné informace o nehodách a vážných incidentech shromážděné či podané orgány pro šetření.
8. Agentura uchovává hlášení o událostech na základě údajů o událostech shromážděných v souladu s články 4 a 5 v databázi.
9. Orgány pro šetření mají pro účely plnění svých povinností stanovených v čl. 5 odst. 4 nařízení (EU) č. 996/2010 plný přístup do příslušné vnitrostátní databáze uvedené v odstavci 6.
10. Orgány členského státu pro civilní letectví mají pro účely plnění svých povinností v oblasti bezpečnosti úplný přístup do příslušné vnitrostátní databáze uvedené v odstavci 6.
Článek 7
Kvalita a obsah hlášení o událostech
1. Hlášení o událostech uvedená v článku 6 musí obsahovat alespoň informace uvedené v příloze I.
2. Hlášení o událostech uvedená v čl. 6 odst. 5, 6 a 8 musí obsahovat klasifikaci bezpečnostního rizika dotčené události. Tuto klasifikaci posoudí a případně změní a následně schvaluje příslušný orgán členského státu či agentury v souladu se společným evropským systémem klasifikace rizik uvedeným v odstavci 5 tohoto článku.
3. Organizace, členské státy a agentura zavedou postupy pro kontrolu kvality údajů s cílem zvýšit jejich konzistentnost, zejména mezi původně shromážděnými informacemi a hlášením uloženým v databázi.
4. Databáze uvedené v čl. 6 odst. 5, 6 a 8 používají formáty, které:
a)
jsou standardizované za účelem usnadnění výměny informací a
b)
jsou kompatibilní se softwarem ECCAIRS a taxonomií ADREP.
5. Komise v úzké spolupráci s členskými státy a agenturou prostřednictvím sítě analytiků bezpečnosti letectví uvedené v čl. 14 odst. 2 vypracuje společný evropský systém klasifikace rizik s cílem umožnit organizacím, členským státům a agentuře klasifikaci událostí, pokud jde o bezpečnostní riziko. Přitom Komise zohlední potřebu slučitelnosti se stávajícími systémy klasifikace rizika.
Komise vypracuje tento systém do 15. května 2017 .
6. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 18, pokud jde o vymezení společného evropského systému klasifikace rizik.
7. Komise prostřednictvím prováděcích aktů stanoví mechanismy provádění společného evropského systému klasifikace rizik. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 19 odst. 2.
8. Komise a agentura podporují příslušné orgány členských států v jejich úkolu začleňování údajů, zejména pokud jde o:
a)
integraci minimálních informací uvedených v odstavci 1,
b)
klasifikaci rizika událostí uvedenou v odstavci 2 a
c)
zavedení procesů pro kontrolu kvality údajů uvedených v odstavci 3.
Komise a agentura poskytují tuto podporu takovým způsobem, aby přispívala k harmonizaci procesu vkládání údajů v členských státech zejména tím, že zaměstnancům pracujícím v orgánech či subjektech uvedených v čl. 6 odst. 1, 3 a 4 poskytují:
a)
poradenský materiál,
b)
semináře a
c)
vhodnou odbornou přípravu.
Článek 8
Evropská centrální evidence
1. Komise spravuje evropskou centrální evidenci k uchovávání všech hlášení o událostech shromážděných v Unii.
2. Každý členský stát po dohodě s Komisí aktualizuje evropskou centrální evidenci tím, že do ní předává veškeré informace týkající se bezpečnosti, které jsou uloženy ve vnitrostátních databázích uvedených v čl. 6 odst. 6.
3. Agentura dohodne s Komisí technické protokoly pro předávání veškerých hlášení o událostech, která shromáždila podle nařízení (ES) č. 216/2008 a prováděcích pravidel k němu, zejména hlášení o událostech uložených ve vnitřním systému podávání hlášení (IORS), jakož i informací shromážděných podle čl. 4 odst. 9 a čl. 5 odst. 5 do evropské centrální evidence.
4. Komise prostřednictvím prováděcích aktů přijme mechanismy pro správu evropské centrální evidence podle odstavce 1 a 2. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 19 odst. 2.
Článek 9
Výměna informací
1. Členské státy a agentura se účastní výměny informací tím, že veškeré informace související s bezpečností uložené v jejich příslušných databázích pro podávání hlášení zpřístupní příslušným orgánům ostatních členských států, agentuře a Komisi, a to prostřednictvím evropské centrální evidence.
Hlášení o událostech se předávají do evropské centrální evidence do 30 dnů od jejich uložení do vnitrostátní databáze.
Hlášení o událostech se aktualizují na základě dalších informací týkajících se bezpečnosti, kdykoli je to nutné.
2. Do evropské centrální evidence předávají členské státy rovněž informace týkající se nehod a vážných incidentů, a to takto:
a)
během probíhajícího šetření předběžné věcné informace o nehodách a vážných incidentech;
b)
po ukončení šetření:
i)
závěrečnou zprávu o šetření a
ii)
její shrnutí v angličtině, je-li k dispozici.
3. Členský stát nebo agentura co nejdříve předají veškeré informace týkající se bezpečnosti příslušným orgánům členských států nebo agentuře, pokud při shromažďování údajů o událostech, uchovávání hlášení o událostech nebo při provádění analýzy podle čl. 13 odst. 6 identifikují záležitosti týkající se bezpečnosti, které:
a)
považují za významné pro ostatní členské státy nebo agenturu, nebo
b)
mohou vyžadovat přijetí bezpečnostních opatření jiným členským státem či agenturou.
Článek 10
Šíření informací uložených v evropské centrální evidenci
1. Jakýkoli subjekt pověřený řízením bezpečnosti civilního letectví nebo orgán pro šetření v Unii má úplný zabezpečený online přístup k informacím o událostech obsaženým v evropské centrální evidenci.
Informace se používají v souladu s články 15 a 16.
2. Zúčastněné osoby uvedené v příloze II mohou požádat o přístup k určitým informacím obsaženým v evropské centrální evidenci.
Zúčastněné osoby usazené v Unii se s žádostí o informace obracejí na kontaktní místo členského státu, v němž jsou usazeny.
Zúčastněné osoby usazené mimo Unii se s žádostí obracejí na Komisi.
Je-li taková žádost podle tohoto odstavce podána, Komise informuje příslušný orgán dotčeného členského státu.
3. S výhradou čl. 15 odst. 2 nařízení (EU) č. 996/2010 se informace obsažené v evropské centrální evidenci o probíhajících šetřeních prováděných podle uvedeného nařízení zúčastněným osobám podle tohoto článku nesdělují.
4. Z bezpečnostních důvodů není zúčastněným osobám k evropské centrální evidenci umožněn přímý přístup.
Článek 11
Zpracování žádostí a rozhodnutí
1. Žádosti o informace obsažené v evropské centrální evidenci se předkládají za použití formulářů schválených kontaktním místem. Tyto formuláře musí obsahovat alespoň položky, které jsou uvedeny v příloze III.
2. Kontaktní místo, které obdrží žádost, ověří, že:
a)
žádost podává zúčastněná osoba a
b)
že je příslušné se touto žádostí zabývat.
Rozhodne-li kontaktní místo, že vyřízení této žádosti přísluší jinému členskému státu nebo Komisi, předá ji tomuto členskému státu nebo Komisi.
3. Kontaktní místo, které obdrží žádost, vyhodnotí v každém jednotlivém případě, zda je žádost odůvodněná a její splnění proveditelné.
Kontaktní místo smí zúčastněným osobám podávat informace v tištěné podobě nebo za použití zabezpečeného elektronického komunikačního prostředku.
4. Pokud je žádost přijata, kontaktní místo vymezí množství a úroveň informací, jež se mají poskytnout. Aniž jsou dotčeny články 15 a 16, omezí se informace pouze na to, co je nezbytně nutné pro účely žádosti.
Informace nesouvisející se zařízením, operacemi nebo oblastí činnosti zúčastněné osoby se poskytují pouze v souhrnné nebo anonymizované podobě. Pokud zúčastněná osoba předloží podrobné písemné odůvodnění, lze jí poskytnout informace, které nemají pouze souhrnnou podobu. Tyto informace se použijí v souladu s články 15 a 16.
5. Kontaktní místo poskytne zúčastněným osobám uvedeným v příloze II písm. b) pouze informace týkající se jejich zařízení, operací nebo oblasti činnosti.
6. Kontaktní místo, které obdrží žádost od zúčastněné osoby uvedené v příloze II písm. a), může přijmout rozhodnutí obecné povahy o tom, že bude uvedené zúčastněné osobě poskytovat informace pravidelně, a to za těchto podmínek:
a)
požadované informace se musí týkat zařízení, operací nebo oblasti činnosti zúčastněné osoby;
b)
rozhodnutím obecné povahy nelze udělit přístup k celému obsahu databáze;
c)
rozhodnutí obecné povahy se týká pouze přístupu k anonymizovaným informacím.
7. Zúčastněná osoba smí informace obdržené podle tohoto článku použít za těchto podmínek:
a)
zúčastněná osoba smí obdržené informace použít pouze k účelům uvedeným ve formuláři žádosti, jež by měly být slučitelné s cíli tohoto nařízení stanovenými v článku 1, a
b)
zúčastněná osoba nesmí obdržené informace bez písemného souhlasu toho, kdo informaci poskytl, dále šířit a přijme nezbytná opatření k zajištění přiměřené ochrany důvěrnosti obdržených informací.
8. Rozhodnutí o šíření informací podle tohoto článku se omezí na to, co je nezbytně nutné pro účely jejich uživatele.
Článek 12
Záznam žádostí a výměna informací
1. Kontaktní místo zaznamenává každou žádost, kterou obdrží, a opatření, které v návaznosti na takovou žádost přijme.
Kdykoli je obdržena žádost nebo přijato opatření, poskytnou se tyto informace včas Komisi.
2. Komise všem kontaktním místům zpřístupní aktualizovaný seznam žádostí, které různá kontaktní místa a Komise sama obdržely, jakož i opatření, která přijaly.
Článek 13
Analýza událostí a návazná opatření na úrovni členských států
1. Každá organizace usazená v členském státě vypracuje za účelem identifikace bezpečnostních hrozeb souvisejících se zjištěnými událostmi či skupinami událostí postup pro analýzu událostí shromážděných podle čl. 4 odst. 2 a čl. 5 odst. 1.
Na základě této analýzy stanoví případná vhodná nápravná nebo preventivní opatření nutná ke zvýšení bezpečnosti letectví.
2. Pokud organizace usazená v členském státě identifikuje na základě analýzy uvedené v odstavci 1 vhodná nápravná nebo preventivní opatření nezbytná k řešení skutečných nebo potenciálních bezpečnostních nedostatků v letectví:
a)
tato opatření bez zbytečného prodlení realizuje a
b)
zavede postup pro sledování provádění a účinnosti uvedených opatření.
3. Každá organizace usazená v některém členském státě pravidelně informuje své zaměstnance a najatý personál o analýze a návazných opatřeních k různým událostem, v souvislosti s nimiž se přijímají preventivní nebo nápravná opatření.
4. Pokud organizace usazená v členském státě, na niž se nevztahuje odstavec 5, zjistí na základě analýzy událostí či skupiny událostí hlášených v souladu s čl. 4 odst. 8 a čl. 5 odst. 6 skutečná nebo potenciální bezpečnostní rizika pro letectví, předá příslušnému orgánu uvedeného členského státu do 30 dnů ode dne oznámení události osobou podávající hlášení:
a)
předběžné výsledky analýzy událostí podle odstavce 1, jsou-li k dispozici;
b)
veškerá opatření, která mají být přijata podle odstavce 2.
Organizace v případě potřeby oznámí konečné výsledky provedené analýzy, jakmile budou k dispozici, a v zásadě do tří měsíců ode dne podání hlášení události.
Příslušný orgán členského státu může požádat organizace o předložení předběžných nebo konečných výsledků analýzy jakékoliv události, která mu byla oznámena, ale k níž neobdržel žádné další informace, či obdržel pouze předběžné výsledky.
5. Pokud organizace usazená v členském státě a certifikovaná nebo schválená agenturou zjistí skutečná nebo potenciální bezpečnostní rizika pro letectví na základě analýzy událostí či skupiny událostí hlášených v souladu s čl. 4 odst. 9 a čl. 5 odst. 5, předá agentuře do 30 dnů ode dne oznámení události osobou podávající hlášení:
a)
předběžné výsledky analýzy provedené podle odstavce 1, pokud jsou k dispozici, a
b)
veškerá opatření, která mají být přijata podle odstavce 2.
Organizace certifikovaná nebo schválená agenturou předá agentuře se v případě potřeby konečné výsledky provedené analýzy, jakmile budou k dispozici, a v zásadě do tří měsíců ode dne podání hlášení události.
Agentura může požádat organizace o předložení předběžných nebo konečných výsledků analýzy jakékoliv události, která jí byla oznámena, ale k níž neobdržela žádné další informace či obdržela pouze předběžné výsledky.
6. Každý členský stát a agentura vypracují za účelem identifikace bezpečnostních rizik spojených s hlášenými událostmi postup pro analýzu informací o událostech, jež jsou jim přímo hlášeny v souladu s čl. 4 odst. 6 a čl. 5 odst. 3. Na základě této analýzy stanoví veškerá vhodná nápravná nebo preventivní opatření nutná ke zvýšení bezpečnosti letectví.
7. Pokud členský stát nebo agentura identifikuje opatření nezbytná k řešení skutečných nebo potenciálních bezpečnostních nedostatků na základě analýzy uvedené v odstavci 6:
a)
provede bez zbytečného prodlení tato opatření a
b)
zavede postup pro sledování provádění a účinnosti uvedených opatření.
8. U každé události nebo skupiny událostí sledované podle odstavce 4 nebo 5 má každý členský stát a agentura přístup k provedené analýze a odpovídajícím způsobem sleduje opatření přijatá organizacemi, za něž odpovídají.
Pokud členský stát či agentura dojde k závěru, že provádění a účinnost ohlášených opatření není k řešení skutečných nebo potenciálních bezpečnostních nedostatků vhodné, zajistí, aby příslušná organizace přijala a provedla vhodná dodatečná opatření.
9. Dostupné informace týkající se analýzy a návazných opatření či skupin opatření k jednotlivým událostem či skupinám událostí získané podle tohoto článku se ukládají do evropské centrální evidence podle čl. 8 odst. 2 a 3 bez zbytečného prodlení a nejpozději do dvou měsíců od jejich uložení do vnitrostátní databáze.
10. Informace vyplývající z analýzy hlášení o událostech použijí členské státy jako vodítko pro identifikaci nápravných opatření, která mají být případně přijata v rámci státního programu bezpečnosti.
11. Za účelem informování veřejnosti o úrovni bezpečnosti v oblasti civilního letectví zveřejní každý členský stát alespoň jednou ročně bezpečnostní zprávu, která musí:
a)
obsahovat souhrnné a anonymizované informace o typu událostí a jiné informace týkající se bezpečnosti nahlášené prostřednictvím jeho vnitrostátních systémů povinného a dobrovolného hlášení;
b)
pojmenovat trendy;
c)
uvádět opatření, která členský stát přijal.
12. Členské státy mohou rovněž zveřejnit anonymizovaná hlášení o událostech a výsledky analýzy rizik.
Článek 14
Analýza událostí a navazující opatření na úrovni Unie
1. Komise, agentura a příslušné orgány členských států se ve vzájemné spolupráci pravidelně účastní výměny a analýzy informací obsažených v evropské centrální evidenci.
Aniž jsou dotčeny požadavky na ochranu důvěrnosti stanovené tímto nařízením, je možno v jednotlivých případech případně přizvat pozorovatele.
2. Spolupráce mezi Komisí, agenturou a příslušnými orgány členských států probíhá prostřednictvím sítě analytiků bezpečnosti letectví.
Síť analytiků bezpečnosti letectví přispívá ke zvýšení bezpečnosti letectví v Unii, zejména prováděním analýz bezpečnosti na podporu Evropského programu pro bezpečnost letectví a Evropského plánu bezpečnosti letectví.
3. Agentura podporuje činnost sítě analytiků bezpečnosti letectví, například pomocí při přípravě a organizaci jejích zasedání.
4. Agentura uvede informace o výsledku analýzy informací uvedené v odstavci 1 ve výroční bezpečnostní zprávě uvedené v čl. 15 odst. 4 nařízení (ES) č. 216/2008.
Článek 15
Ochrana důvěrnosti a vhodné používání informací
1. Členské státy a organizace v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy, jakož i agentura, přijmou nezbytná opatření pro zajištění přiměřené ochrany důvěrnosti údajů o událostech, které obdrží podle článků 4, 5 a 10.
Každý členský stát, každá organizace usazená v členském státě nebo agentura zpracovává osobní údaje pouze v rozsahu nezbytném pro účely tohoto nařízení, a aniž jsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy provádějící směrnici 95/46/ES.
2. Aniž jsou dotčena ustanovení týkající se ochrany informací o provozní bezpečnosti uvedená v článcích 12, 14 a 15 nařízení (EU) č. 996/2010, použijí se informace vyplývající z hlášení o událostech pouze pro účel, pro nějž byly shromážděny.
Členské státy, agentura a organizace nezpřístupní ani nevyužijí informace:
a)
k určování viny nebo odpovědnosti;
b)
ani pro účely jiné, než je zachování či zvýšení bezpečnosti letectví.
3. Komise, agentura a příslušné orgány členských států při plnění svých povinností podle článku 14 zajistí ve vztahu k informacím obsaženým v evropské centrální evidenci:
a)
ochranu důvěrnosti těchto informací, a
b)
že se jejich používání omezí na míru nezbytně nutnou k plnění jejich povinností souvisejících s bezpečností, aniž by se určovala vina či odpovědnost. V této souvislosti se uvedené informace použijí zejména pro řízení rizik a pro analýzu bezpečnostních trendů, jejímž výsledkem mohou být doporučení či opatření v oblasti bezpečnosti zabývající se skutečnými či potenciálními bezpečnostními nedostatky.
4. Členské státy zajistí, aby jejich příslušné orgány uvedené v čl. 6 odst. 3 a jejich příslušné justiční orgány vzájemně spolupracovaly na základě předem uzavřených správních ujednání. Cílem těchto předem uzavřených správních ujednání je zajistit správnou rovnováhu mezi potřebou řádného výkonu spravedlnosti na jedné straně a nutnou trvalou dostupností bezpečnostních informací na straně druhé.
Článek 16
Ochrana zdroje informací
1. Pro účely tohoto článku zahrnují „osobní údaje“ zejména jména a adresy fyzických osob.
2. Každá organizace usazená v členském státě zajistí, aby veškeré osobní údaje, mohly být k dispozici jiným zaměstnancům organizací, než jsou osoby určené podle čl. 6 odst. 1, pouze v případě, že je to zcela nezbytné pro šetření události s cílem zvýšit bezpečnost letectví.
Anonymizované informace mohou být v rámci organizace šířeny podle potřeby.
3. Každý členský stát zajistí, aby žádné osobní údaje nebyly nikdy zaznamenány do vnitrostátní databáze uvedené v čl. 6 odst. 6. Anonymizované informace mohou být zpřístupněny všem příslušným osobám, zejména s cílem umožnit jim plnění povinností, pokud jde o zvyšování bezpečnosti letectví.
4. Agentura zajistí, aby žádné osobní údaje nebyly nikdy zaznamenány do databáze agentury uvedené v čl. 6 odst. 8. Anonymizované informace mohou být zpřístupněny všem příslušným osobám, zejména s cílem umožnit jim plnění povinností, pokud jde o zvyšování bezpečnosti letectví.
5. Členským státům a agentuře nesmí být bráněno přijímat jakákoli opatření nezbytná pro zachování či zvýšení bezpečnosti letectví.
6. Aniž jsou dotčena příslušná vnitrostátní pravidla trestního práva, členské státy se zdrží zahájení řízení ve vztahu k neúmyslnému porušení právních předpisů, na něž jsou upozorněny výhradně v důsledku hlášení podle článků 4 a 5.
První pododstavec se nepoužije v případech uvedených v odstavci 10. Členské státy mohou ponechat v platnosti nebo přijmout opatření na zvýšení ochrany osob podávajících hlášení nebo osob, které jsou v hlášení o události uvedeny, přičemž členské státy mohou zejména uplatňovat tato pravidla bez výjimek uvedených v odstavci 10.
7 Pokud je zahájeno disciplinární nebo správní řízení podle vnitrostátního práva, nepoužijí se informace uvedené v hlášeních o události proti:
a)
osobám podávajícím hlášení, nebo
b)
osobám, které jsou v hlášení uvedeny.
První pododstavec se nepoužije v případech uvedených v odstavci 10.
Členské státy mohou ponechat v platnosti nebo přijmout opatření pro posílení ochrany osob podávajících hlášení nebo osob, které jsou v hlášení o události uvedeny, přičemž zejména mohou tuto ochranu rozšířit tak, aby se vztahovala na občanskoprávní nebo trestní řízení.
8. Členské státy mohou přijmout nebo ponechat v platnosti právní předpisy zaručující vyšší úroveň ochrany osoby podávající hlášení, nebo osoby, která je v hlášení o události uvedena, než je úroveň stanovená tímto nařízením.
9. S výjimkou případů, kdy se použije odstavec 10, nesmí být zaměstnanci a najatý personál, kteří podají hlášení o události nebo kteří jsou uvedeni v hlášení o události v souladu s články 4 a 5, nijak postihováni svým zaměstnavatelem nebo organizací, jíž jsou služby poskytovány, na základě informací, které osoba podávající hlášení sdělila.
10. Ochrana podle odstavců 6, 7 a 9 tohoto článku se nevztahuje na žádnou z těchto situací:
a)
případy úmyslného pochybení;
b)
případy zjevného, zásadního a závažného přehlížení očividného rizika a závažného nesplnění profesní povinnosti věnovat situaci takovou péči, jíž je za daných okolností zjevně zapotřebí, což způsobí předvídatelnou škodu na zdraví či na majetku nebo závažným způsobem sníží úroveň bezpečnosti letectví.
11. Každá organizace usazená v členském státě přijme po konzultaci se zástupci zaměstnanců interní předpisy popisující, jak jsou v uvedené organizaci zaručeny a realizovány zásady spravedlivého posouzení, zejména zásada uvedená v odstavci 9.
Subjekt určený podle odstavce 12 může požadovat přezkum interních předpisů organizací usazených v dotčeném členském státě před zavedením interních předpisů.
12. Každý členský stát určí subjekt odpovědný za provádění odstavců 6, 9 a 11.
Zaměstnanci a najatý personál mohou tomuto subjektu oznamovat údajná porušení pravidel stanovených tímto článkem. Zaměstnanci a najatý personál nesmí být za taková hlášení údajného porušení trestáni. Při podávání hlášení takového údajného porušení mohou zaměstnanci a najatý personál informovat Komisi.
Určený subjekt případně poskytne příslušným orgánům dotčeného členského státu poradenství ohledně opravných prostředků či sankcí při použití článku 21.
13. Dne 15. května 2019 a poté každých pět let předá každý členský stát Komisi zprávu o uplatňování tohoto článku, a zejména o činnostech subjektu určeného podle odstavce 12. Tato zpráva nesmí obsahovat žádné osobní údaje.
Článek 17
Aktualizace příloh
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 18 za účelem:
a)
aktualizace seznamu povinných datových polí v hlášení o události stanovených v příloze I, pokud se na základě zkušeností s uplatňováním tohoto nařízení ukáže, že jsou pro zvýšení bezpečnosti letectví nezbytné změny;
b)
aktualizace formuláře pro žádost o informace z evropské centrální evidence stanoveného v příloze III s ohledem na získané zkušenosti a nový vývoj;
c)
sladění všech příloh se softwarem ECCAIRS a s taxonomií ADREP, jakož i s právními akty přijatými Unií a s mezinárodními dohodami.
S cílem aktualizovat seznam povinných polí agentura a síť analytiků bezpečnosti letectví uvedená v čl. 14 odst. 2 poskytne Komisi příslušné stanovisko či příslušná stanoviska.
Článek 18
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v čl. 7 odst. 6 a článku 17 se Komisi svěřuje na dobu pěti let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomocí se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomocí uvedených v čl. 7 odst. 6 a v článku 17 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 7 odst. 6 a článku 17 vstoupí v platnost, pouze pokud Evropský parlament a Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 19
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 65 nařízení (ES) č. 216/2008. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011. Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 20
Přístup k dokumentům a ochrana osobních údajů
1. S výjimkou článků 10 a 11, které stanoví přísnější pravidla pro přístup k údajům a informacím obsaženým v evropské centrální evidenci, není použitím tohoto nařízení dotčeno nařízení (ES) č. 1049/2001.
2. Použitím tohoto nařízení nejsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy provádějící směrnici 95/46/ES; toto nařízení se použije v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001.
Článek 21
Sankce
Členské státy stanoví sankce za porušení tohoto nařízení. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí Komisi tato ustanovení a veškeré jejich následné změny.
Článek 22
Změna nařízení (EU) č. 996/2010
Článek 19 nařízení (EU) č. 996/2010 se zrušuje.
Článek 19 se však použije až do dne použitelnosti tohoto nařízení podle čl. 24 odst. 3.
Článek 23
Zrušení
Směrnice 2003/42/ES, nařízení (ES) č. 1321/2007 a nařízení (ES) č. 1330/2007 se zrušují. Použijí se však až do dne použitelnosti tohoto nařízení podle čl. 24 odst. 3.
Článek 24
Vstup v platnost a použitelnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Do 16. listopadu 2020 Komise zveřejní hodnotící zprávu o provádění tohoto nařízení a předá ji Evropskému parlamentu a Radě. Tato zpráva se zejména zaměří na přispění tohoto nařízení ke snížení počtu nehod letadel a souvisejících úmrtí. Komise případně na základě této zprávy do jednoho roku předloží návrhy na změnu tohoto nařízení.
3. Toto nařízení se použije 15. listopadu 2015 a ne dříve, než vstoupí v platnost prováděcí opatření uvedená v čl. 4 odst. 5. Článek 7 odst. 2 se použije, jakmile vstoupí v platnost akty v přenesené pravomoci a prováděcí akty, kterými se specifikuje a vytváří společný evropský systém klasifikace rizik uvedený v čl. 7 odst. 6 a 7.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 3. dubna 2014.