РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 654/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 май 2014 година
относно упражняването на правата на Съюза за прилагане и осигуряване на съблюдаването на международните търговски правила и за изменение на Регламент (ЕО) № 3286/94 на Съвета за установяване на процедури на Общността в областта на общата търговска политика с оглед гарантиране упражняването от Общността на правата, които са ѝ предоставени съгласно правилата за международна търговия, по-специално тези, които са установени под егидата на Световната търговска организация
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 207, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателен акт на националните парламенти,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (1),
като имат предвид, че:
(1)
Съюзът е сключил редица многостранни, регионални и двустранни международни търговски споразумения, пораждащи права и задължения от взаимна полза за страните по споразуменията.
(2)
От основно значение е Съюзът да разполага с подходящи инструменти, за да гарантира ефективното упражняване на правата си по международните търговски споразумения с цел защита на икономическите си интереси. Това важи особено за случаите, когато трети държави приемат ограничителни търговски мерки, които намаляват ползите за икономическите оператори от Съюза, произтичащи от международните търговски споразумения. Съюзът следва да може да реагира бързо и гъвкаво в рамките на процедурите и сроковете, установени с международните търговски споразумения, които е сключил. По тази причина са необходими правила, определящи рамката за упражняване на правата на Съюза в някои конкретни ситуации.
(3)
Механизмите за уреждане на спорове, предвидени със споразумението за създаване на Световната търговска организация (СТО) и с други международни търговски споразумения, включително регионални или двустранни споразумения, са насочени към намиране на положително решение на всеки спор, възникнал между Съюза и другата страна или страни по тези споразумения. Въпреки това Съюзът следва да може да спира действието на отстъпки или изпълнението на други задължения в съответствие с тези механизми за уреждане на спорове, когато другите средства за намиране на положително решение на спора са се оказали неуспешни. Действията на Съюза в такива случаи следва да са насочени към насърчаване на дадената трета държава да съблюдава съответните международни търговски правила с оглед възстановяване на ситуацията, от която произтичат взаимни ползи.
(4)
Съгласно Споразумението на СТО за защитни мерки, член на СТО, който предлага да въведе защитна мярка или иска продължаване на защитна мярка, трябва да се стреми да запази еквивалентно по същество равнище на отстъпки и други задължения в отношенията си с членовете износители, които биха били засегнати от такава мярка. Подобни правила са установени в други сключени от Съюза международни търговски споразумения, включително регионални или двустранни споразумения. Съюзът следва да предприеме мерки за възстановяване на баланса, като спира действието на отстъпки или изпълнението на други задължения, когато съответната трета държава не предприема подходящи и пропорционални корекции. Действията на Съюза в такива случаи следва да имат за цел насърчаване на третите държави да предприемат мерки за улесняване на търговията с оглед възстановяване на ситуацията, от която произтичат взаимни ползи.
(5)
Член XXVIII от Общото споразумение за митата и търговията от 1994 г. (ГАТТ от 1994 г.) и свързаната Договореност уреждат изменението или отмяната на отстъпки, установени в митническите тарифи на членовете на СТО. Членовете на СТО, които са засегнати от такова изменение, имат право при определени условия да отменят отстъпки, които са еквивалентни по същество. Съюзът следва да приеме мерки за възстановяване на баланса в такива случаи, освен ако са договорени корекции с цел компенсация. Действията на Съюза следва да са насочени към насърчаване на третите държави да прилагат мерки за улесняване на търговията.
(6)
Съюзът следва да има възможност да осигури съблюдаване на правата си в областта на обществените поръчки, когато търговски партньор не спазва ангажиментите си по Споразумението на СТО за държавните поръчки (СДП) или по други международни търговски споразумения. В СДП се предвижда, че всеки произтичащ по него спор не трябва да води до спиране на действието на отстъпки или изпълнението на други задължения съгласно което и да е друго обхванато споразумение на СТО. Действията на Съюза следва да са насочени към гарантиране на запазването на еквивалентно по същество равнище на отстъпки, съгласно установеното в съответните международни търговски споразумения.
(7)
Държавите членки следва да осигурят прилагането на своя територия на мерките на търговската политика в областта на обществените поръчки по начин, който най-добре съответства на административните им структури и практики, като зачитат правото на Съюза.
(8)
Мерките на търговската политика, приети съгласно настоящия регламент, следва да бъдат подбрани и разработени въз основа на обективни критерии, включително ефективността им по отношение на насърчаването на трети държави да спазват международните търговски правила; техния потенциал за намаляване на последиците за икономическите оператори от Съюза, засегнати от мерки на трети държави; и целта за свеждане до минимум на отрицателните икономически последици за Съюза, в т.ч. във връзка с важни суровини.
(9)
Настоящият регламент следва да се насочи главно към тези мерки, по отношение на разработването и прилагането на които Съюзът е натрупал опит. Възможността за разширяване на обхвата на регламента с цел да се предвиди приемане на мерки в сектора на правата върху интелектуалната собственост и допълнителни мерки в областта на услугите следва да се оценява като част от прегледа на действието на настоящия регламент, при надлежно отчитане на особеностите на всяка област.
(10)
При осигуряване на съблюдаването на правата на Съюза произходът на стоките следва да се определя в съответствие с Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета (2). При осигуряване на съблюдаването на правата на Съюза вследствие на уреждане на спор в областта на обществените поръчки, произходът на услугите следва да се определя въз основа на произхода на физическото или юридическото лице, което ги предоставя. Възлагащите органи или образувания следва да вземат обичайни предпазни мерки и да извършват финансов и правен анализ, когато оценяват информацията и гаранциите, предоставени от оферентите по отношение на произхода на стоките и услугите.
(11)
Комисията следва да извърши преглед на обхвата, действието и ефикасността на настоящия регламент, включително евентуални мерки в сектора на правата върху интелектуалната собственост и допълнителни мерки в областта на услугите, до този момент от двата, който настъпи по-рано - не по-късно от три години след първия случай на прилагане на регламента или не по-късно от пет години от датата на влизането му в сила. Комисията следва да докладва за тази оценка на Европейския парламент и на Съвета. Прегледът може да бъде последван евентуално от подходящи законодателни предложения.
(12)
Важно е да се осигури ефективна комуникация и обмен на мнения между Комисията, от една страна, и Европейския парламент и Съвета, от друга страна, по-специално във връзка със спорове по международни търговски споразумения, които могат да доведат до приемането на мерки съгласно настоящия регламент.
(13)
Регламент (ЕО) № 3286/94 на Съвета (3), следва да се измени, за да се направи позоваване на настоящия регламент по отношение на прилагането на мерки на търговската политика.
(14)
За да се гарантират еднакви условия за прилагането на настоящия регламент, на Комисията следва да се предоставят изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (4).
(15)
Предвид високата степен на сложност, свързана с проучването на многостранното въздействие, което могат да имат приетите съгласно настоящия регламент мерки на търговската политика, и с оглед на предоставянето на достатъчно възможности за постигане на възможно най-широка подкрепа, Комисията не следва да приема актове за изпълнение, ако посоченият в настоящия регламент комитет по изключение не даде становище по проекта за акт за изпълнение, представен от Комисията.
(16)
За да се защитят интересите на Съюза, Комисията следва да приеме актове за изпълнение с незабавно приложение, когато в надлежно обосновани случаи, свързани с необходимостта от адаптиране на мерките на търговската политика към действията на съответната трета страна, наложителни причини за спешност изискват това.
(17)
Настоящият регламент не засяга евентуалното приемане на мерки на търговската политика въз основа на други съответни актове на Съюза в тази област или на разпоредбите на Договора за функционирането на Европейския съюз, като същевременно се зачитат приложимите разпоредби, залегнали в международните търговски споразумения относно спирането на действието или отмяната на отстъпки или изпълнението на други задължения,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
С настоящия регламент се установяват правила и процедури за осигуряване на ефективно и навременно упражняване на правата на Съюза с оглед спиране на действието или отмяна на отстъпки или изпълнението на други задължения съгласно международни търговски споразумения, за да:
а)
се отговори на нарушенията от страна на трети държави на международните търговски правила, които засягат интересите на Съюза, с оглед намиране на приемливо решение, което води до възстановяване на ползите за икономическите оператори от Съюза;
б)
се възстанови балансът по отношение на отстъпки или други задължения в търговските отношения с трети държави, когато третирането на стоките от Съюза е изменено по начин, с който се засягат интересите на Съюза.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„държава“ е всяка държава или отделна митническа територия;
б)
„отстъпки или други задължения“ са тарифни отстъпки или други предимства, които Съюзът се е ангажирал да прилага в търговията си с трети държави по силата на международни търговски споразумения, по които е страна;
в)
„ниво на премахване или намаление на предимствата“ е степента, в която са засегнати ползите за Съюза по международно търговско споразумение. Освен когато е установено друго в съответното споразумение, нивото на премахване или намаление на предимствата включва всички неблагоприятни икономически последици от мярката на третата държава;
г)
„задължително наказателно увеличение на цената“ е задължението на възлагащите органи или образуванията, провеждащи процедури за възлагане на обществена поръчка, да повишат,освен при определени изключения, цената на предложените за поръчката услуги и/или стоки с произход от определени трети държави.
Член 3
Обхват
Настоящият регламент се прилага:
а)
след решение по търговски спорове съгласно Договореността на СТО относно правилата и процедурите за уреждане на спорове ("Договореността на СТО за уреждане на спорове), когато Съюзът е получил разрешение да спре действието на отстъпки или изпълнението на други задължения в рамките на многостранни и плурилатерални споразумения, обхванати от Договореността на СТО за уреждане на спорове;
б)
след решение по търговски спорове по други международни търговски споразумения, включително регионални и двустранни споразумения, когато Съюзът има право да спре действието на отстъпки или изпълнението на други задължения, произтичащи от тези споразумения;
в)
за възстановяване на баланса по отношение на отстъпки или други задължения, на което прилагането на защитна мярка от трета държава може да даде право съгласно член 8 от Споразумението на СТО за защитни мерки или съгласно разпоредбите за защитните мерки, включени в други международни търговски споразумения, в това число регионални или двустранни споразумения;
г)
в случай на изменение на отстъпки от член на СТО в съответствие с член XXVIII от ГАТТ от 1994 г., когато не са договорени никакви корекции с цел компенсация.
Член 4
Упражняване на правата на Съюза
1. Когато е необходимо действие, за да се защитят интересите на Съюза в случаите по член 3, Комисията приема актове за изпълнение за определяне на подходящите мерки на търговската политика. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 8, параграф 2.
2. Актове за изпълнение, приети в съответствие с параграф 1, трябва да отговарят на следните условия:
а)
когато се спира действието на отстъпки или изпълнението на други задължения след решение по търговски спор съгласно Договореността на СТО за уреждане на спорове, тяхното ниво не превишава нивото, разрешено от Органа на СТО за уреждане на спорове;
б)
когато действието на отстъпки или изпълнението на други задължения е спряно след провеждане на международна процедура за уреждане на спорове по други международни търговски споразумения, включително регионални или двустранни споразумения, тяхното ниво не надвишава нивото на премахване или намаление на предимствата, в резултат на съответната мярка на засегнатата трета държава, определено от Комисията или чрез арбитраж, според случая;
в)
при възстановяване на баланса по отношение на отстъпки или други задължения съгласно разпоредбите за защитните мерки в международни търговски споразумения, действията на Съюза са еквивалентни по същество на нивото на отстъпки или други задължения, засегнати от защитната мярка, в съответствие с условията на Споразумението на СТО за защитните мерки или с разпоредбите за защитните мерки в други международни търговски споразумения, включително регионални или двустранни споразумения, съгласно които се прилага защитната мярка;
г)
когато отстъпките са отменени в търговията с трета държава във връзка с член XXVIII от ГАТТ от 1994 г. и свързаната Договореност (5), те са еквивалентни по същество на отстъпките, изменени или отменени от тази трета държава, в съответствие с условията по член XXVIII от ГАТТ от 1994 г. и свързаната Договореност.
3. Мерките на търговската политика, посочени в параграф 1 се определят въз основа на следните критерии, като се вземат предвид наличната информация и общият интерес на Съюза:
а)
ефективност на мерките за насърчаване на третите държави да съблюдават международните търговски правила;
б)
потенциал на мерките за намаляване на последиците за икономическите оператори от Съюза, които са засегнати от мерките на трети държави;
в)
съществуване на алтернативни източници за доставка на съответните стоки и услуги, за да се избегне или сведе до минимум евентуалното отрицателно въздействие върху секторите надолу по веригата, възлагащите органи или образувания или крайните потребители в Съюза;
г)
избягване на непропорционална административна сложност и непропорционални разходи при прилагането на мерките;
д)
всеки друг специфичен критерий, който може да бъде определен в международните търговски споразумения във връзка със случаите, посочени в член 3.
Член 5
Мерки на търговската политика
1. Без да се засяга което и да е международно споразумение, по което Съюзът е страна, мерките на търговската политика, които могат да бъдат въведени с акт за изпълнение съгласно член 4, параграф 1, се състоят от:
а)
спиране на действието на тарифни отстъпки и налагане на нови или увеличени мита, включително възстановяване на мита на нивото „най-облагодетелствана нация“ или налагане на мита над нивото „най-облагодетелствана нация“, или въвеждане на каквито и да е допълнителни такси върху вноса или износа на стоки;
б)
въвеждане или увеличение на количествените ограничения върху вноса или износа на стоки независимо дали се прилагат под формата на квоти, лицензи за внос или износ или други мерки;
в)
спиране на действието на отстъпки по отношение на стоки, услуги или доставчици в областта на обществените поръчки чрез:
i)
изключване от обществените поръчки на доставчици на стоки или услуги, установени в съответната трета държава или извършващи дейност от нея, и/или на офертите, при които повече от 50 % от общата стойност произтича от стоки или услуги с произход от съответната трета държава, и/или
ii)
налагане на задължително наказателно увеличение на цената за офертите или доставчиците на стоки или услуги, установени в съответната трета държава или извършващи дейност от нея, и/или за онази част от офертата, състояща се от стоки или услуги с произход от съответната трета държава.
2. Приетите съгласно параграф 1, буква в) мерки:
а)
включват прагове, според характеристиките на съответните стоки и услуги, над които трябва да се прилага изключването и/или задължителното наказателно увеличение на цената, като се вземат предвид разпоредбите на съответното търговско споразумение и нивото на премахване или намаление на предимствата;
б)
определят секторите или категориите стоки и услуги, за които се прилагат, както и евентуални приложими изключения;
в)
определят възлагащите органи и образувания или категориите възлагащи органи и образувания, изброени по държави членки, чието възлагане на поръчки е обхванато. За да осигурят база за това определяне, държавите членки представят списък на съответните възлагащи органи или образувания или категории възлагащи органи и образувания. Мерките гарантират постигането на подходящо ниво на спирането на действието на отстъпки или изпълнението на други задължения и справедливо разпределение сред държавите членки.
Член 6
Правила за произход
1. Произходът на стоките се определя в съответствие с Регламент (ЕИО) № 2913/92.
2. Произходът на дадена услуга се определя въз основа на произхода на физическото или юридическото лице, което я предоставя. Смята се, че произходът на изпълнителя на услугата е:
а)
при физическите лица - от държавата, чийто гражданин е лицето или в която има право на постоянно пребиваване;
б)
при юридическите лица - някой от по-долу изброените случаи:
i)
ако услугата се предоставя по начин, различен от търговско присъствие в Съюза - от държавата, в която юридическото лице е учредено или е организирано по друг начин съгласно законодателството на тази държава и на чиято територия юридическото лице извършва значима стопанска дейност;
ii)
ако услугата се предоставя чрез търговско присъствие в Съюза - от държавата членка, в която е установено юридическото лице и на чиято територия извършва значима стопанска дейност, създаваща действителна пряка връзка с икономиката на съответната държава членка.
За целите на първа алинея, буква б), подточка ii), ако юридическото лице, предоставящо услугата, не извършва значима стопанска дейност, създаваща действителна пряка връзка с икономиката на държавата членка, в която е установено, се смята, че произходът на изпълнителя на услугата е произходът на физическото или юридическото лице, което притежава или контролира юридическото лице, предоставящо услугата.
Юридическото лице, предоставящо услугата, се счита за „притежавано“ от лица от дадена държава, ако над 50 % от собствения му капитал е действително притежаван от лица от тази държава, и се счита за „контролирано“ от лица от дадена държава, ако тези лица имат правата да назначават мнозинството от членовете на управителния му орган или законно да ръководят дейността му по друг начин.
Член 7
Спиране, изменение и прекратяване на мерките
1. Когато след приемане на акт за изпълнение съгласно член 4, параграф 1 съответната трета държава предостави адекватна и пропорционална компенсация на Съюза в случаите по член 3, параграф 1, букви а) и б), Комисията може да спре прилагането на акта за изпълнение за периода на предоставяне на компенсацията. Решението за спирането се приема в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 8, параграф 2.
2. Комисията отменя акт за изпълнение, приет в съответствие с член 4, параграф 1, при настъпване на някое от следните обстоятелства:
а)
когато третата държава, чиито мерки са счетени за нарушаващи международните търговски правила в процедура по уреждане на спорове, направи необходимото за привеждането на мерките си в съответствие, или когато по друг начин е постигнато взаимно приемливо решение;
б)
в случаи на възстановяване на баланса по отношение на отстъпки или други задължения след приемане от трета държава на защитна мярка, когато се отмени или изтече срокът на действие на защитната мярка или когато съответната трета държава предостави адекватна и пропорционална компенсация на Съюза след приемане на акт за изпълнение съгласно член 4, параграф 1;
в)
в случай на изменение на отстъпки от член на СТО в съответствие с член XXVIII от ГАТТ от 1994 г., когато съответната трета държава предостави адекватна и пропорционална компенсация на Съюза след приемане на акт за изпълнение съгласно член 4, параграф 1.
Решението за отмяна, посочено в първата алинея, се приема в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 8, параграф 2.
3. Когато е необходимо да се внесат корекции в мерки на търговската политика, приети съгласно настоящия регламент, при условията по член 4, параграфи 2 и 3, Комисията може да направи необходимите изменения в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 8, параграф 2.
4. В надлежно обосновани случаи, когато това се налага по спешност от императивни съображения във връзка с прекратяването или изменението на съответната мярка на трета държава, Комисията приема актове за изпълнение с незабавно приложение за спиране, изменение или отмяна на актове за изпълнение, приети съгласно член 4, параграф 1, съгласно предвиденото в настоящия член и в съответствие с процедурата по член 8, параграф 3.
Член 8
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитета, създаден с Регламент (ЕО) № 3286/94. Този комитет е комитет по смисъла на член 3 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта на акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 8 от Регламент (ЕС) № 182/2011 във връзка с член 5 от него.
Член 9
Събиране на информация
1. При прилагането на настоящия регламент Комисията събира информация и становища за икономическите интереси на Съюза за конкретни стоки или услуги или за конкретни сектори чрез публикуване на известия в Официален вестник на Европейския съюз или чрез други подходящи обществени средства за комуникация, като посочва в какъв срок трябва да се подаде информацията. Комисията взема под внимание получените реакции.
2. Получената в съответствие с настоящия регламент информация се използва само за целта, за която е била поискана.
3. Нито Европейският парламент, нито Съветът, нито Комисията, нито държавите членки, нито техните съответни служители имат право да разкриват поверителна информация, получена съгласно настоящия регламент, без изрично разрешение от лицето, което е предоставило информацията.
4. Лицето, което предоставя информацията, може да поиска тя да се разглежда като поверителна. В такива случаи информацията се придружава от неповерително резюме, което представя информацията в обобщен вид, или от декларация за причините, поради които тя не може да бъде обобщена.
5. Ако се установи, че искането за поверителното третиране на дадена информация не е основателно, и ако предоставилото информацията лице не желае нито да я оповести публично, нито да разреши разкриването ѝ в обобщен или съкратен вид, въпросната информация може да не бъде взета предвид.
6. Разпоредбите на параграфи 2-5 не изключват разкриването на обща информация от страна на институциите на Съюза и органите на държавите членки. При такова разкриване трябва да се отчита законният интерес на заинтересованите страни да не се разкриват служебните им тайни.
Член 10
Преглед
1. До този момент от двата, който настъпи по-рано - не по-късно от три години след приемането на първия акт за изпълнение или не по-късно от 18 юли 2019 г. Комисията извършва преглед на обхвата на настоящия регламент, по-специално по отношение на мерките на търговската политика, които могат да бъдат приемани, както и на неговото прилагане, и докладва за своите констатации на Европейския парламент и на Съвета.
2. Независимо от параграф 1 Комисията извършва преглед с цел да предвиди по настоящия регламент допълнителни мерки на търговската политика за спиране на действието на отстъпки или изпълнението на други задължения в областта на търговията с услуги. Комисията разглежда, inter alia, следните аспекти:
а)
промените в международен план по отношение на спирането на изпълнението на други задължения по Общото споразумение по търговията с услуги (ГАТС);
б)
промените в рамките на Съюза във връзка с приемането на общи правила за секторите на услугите;
в)
ефективността на евентуалните допълнителни мерки на търговската политика като средство за осигуряване на съблюдаването на правата на Съюза по международните търговски споразумения;
г)
наличните механизми за осигуряване на въвеждането на практика по единен и ефективен начин на евентуални допълнителни мерки на търговската политика в областта на услугите; както и
д)
последиците за доставчиците на услуги, представени в Съюза към момента на приемане на актове за изпълнение по настоящия регламент.
Комисията докладва на Европейския парламент и Съвета за първоначалната си оценка до 18 юли 2017 г.
Член 11
Изменения на други актове
Член 13, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 3286/94 се заменя със следното:
„3. Когато съгласно член 12, параграф 2 Съюзът трябва да вземе решение за мерки на търговската политика, които да се приемат съгласно член 11, параграф 2, буква в) или член 12, той се произнася незабавно в съответствие с член 207 от Договора за функциониране на Европейския съюз, а ако е необходимо, съгласно Регламент (ЕС) № 654/2014 на Европейския парламент и на Съвета (6) или всяка друга приложима процедура.
Член 12
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 15 май 2014 година.
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 654/2014
ze dne 15. května 2014
o výkonu práv Unie za účelem uplatňování a prosazování pravidel mezinárodního obchodu a o změně nařízení Rady (ES) č. 3286/94, kterým se stanoví postupy Společenství v oblasti společné obchodní politiky k zajištění výkonu práv Společenství podle mezinárodních obchodních pravidel, zejména pravidel sjednaných v rámci Světové obchodní organizace
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména čl. 207 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie uzavřela řadu mnohostranných, regionálních a dvoustranných mezinárodních obchodních dohod, v jejichž důsledku vznikají k vzájemnému prospěchu smluvních stran práva a závazky.
(2)
V zájmu ochrany hospodářských zájmů Unie je nezbytné, aby Unie disponovala vhodnými nástroji, které jí umožní zajistit účinný výkon svých práv vyplývajících z mezinárodních obchodních dohod. Jedná se zejména o situace, kdy třetí země přijmou opatření omezující obchod, která snižují výhody, jež z mezinárodních obchodních dohod vyplývají pro hospodářské subjekty Unie. Unie by měla být schopna rychle a pružně reagovat v rámci postupů a lhůt stanovených podle mezinárodních obchodních dohod, jež uzavřela. Jsou proto zapotřebí pravidla, jež vymezí rámec pro výkon práv Unie za určitých konkrétních okolností.
(3)
Cílem mechanismů pro řešení sporů zavedených Dohodou o zřízení Světové obchodní organizace (WTO) a jinými obchodními dohodami, včetně regionálních nebo dvoustranných dohod, je nalézt pozitivní řešení veškerých sporů, k nimž by mohlo dojít mezi Unií a jinou stranou či jinými stranami takových dohod. Pokud by však jiné způsoby pro nalezení pozitivního řešení sporu nevedly k úspěchu, měla by mít Unie možnost pozastavit v souladu s takovými mechanismy pro řešení sporů koncese či jiné závazky. Zásah Unie by v takových případech měl přimět dotčenou třetí zemi, v zájmu obnovení vzájemně výhodné situace, k dodržování příslušných pravidel mezinárodního obchodu.
(4)
Podle Dohody WTO o ochranných opatřeních se člen WTO, který navrhuje uplatnění ochranného opatření nebo usiluje o jeho prodloužení, musí snažit zachovat v podstatě rovnocennou úroveň koncesí a jiných závazků mezi ním a vyvážejícími členy, kteří by byli dotčeni takovým opatřením. Obdobná pravidla jsou stanovena i v jiných mezinárodních obchodních dohodách, jež Unie uzavřela, včetně regionálních či dvoustranných dohod. Pokud dotčená třetí země neprovede žádné odpovídající a přiměřené úpravy, měla by Unie přijmout vyrovnávací opatření spočívající v pozastavení koncesí či jiných závazků. Zásah Unie by v takových případech měl přimět dotčené třetí země, v zájmu obnovení vzájemně výhodné situace, k přijetí opatření pro rozšíření obchodu.
(5)
Článkem XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu z roku 1994 (GATT 1994) a souvisejícím ujednáním se řídí změna či odvolání koncesí stanovených v listinách členů WTO obsahujících celní sazebníky. Členové WTO dotčení takovou změnou jsou za určitých podmínek oprávněni k odvolání koncesí, které jsou v podstatě rovnocenné. Unie by měla v takových případech, a nejsou-li sjednány vyrovnávací úpravy, přijmout vyrovnávací opatření. Zásah Unie by měl přimět třetí země k provedení opatření pro rozšíření obchodu.
(6)
Unie by měla mít možnost prosazovat svá práva v oblasti veřejných zakázek, pokud obchodní partner nedodrží své závazky podle Dohody WTO o vládních zakázkách nebo podle jiných mezinárodních obchodních dohod. Dohoda WTO o vládních zakázkách stanoví, že žádný spor, který v rámci ní vznikne, nesmí vést k pozastavení koncesí či jiných závazků, na které by se vztahovala jakákoli jiná dohoda WTO. Zásah Unie by měl zajistit zachování v podstatě rovnocenné úrovně koncesí, jaká je stanovena v příslušných mezinárodních obchodních dohodách.
(7)
Členské státy by měly zajistit, aby opatření obchodní politiky v oblasti veřejných zakázek byla na jejich příslušném území uplatňována způsobem, který nejlépe odpovídá jejich správní struktuře a postupům, a to při zachování práva Unie.
(8)
Opatření obchodní politiky přijímaná podle tohoto nařízení je třeba volit a navrhovat na základě objektivních kritérií, včetně účinnosti daných opatření z hlediska jejich schopnosti přimět třetí země k dodržování mezinárodních obchodních pravidel, potenciálu z hlediska zmírnění následků pro hospodářské subjekty v Unii, které byly dotčeny opatřeními třetí země, a cíle spočívajícího v minimalizaci nepříznivých hospodářských dopadů na Unii, a to i pokud jde o základní suroviny.
(9)
Toto nařízení by se mělo zaměřit na taková opatření, s jejichž navrhováním a používáním má již Unie zkušenosti. S náležitým přihlédnutím ke zvláštním rysům jednotlivých oblastí by měla být v rámci přezkumu fungování tohoto nařízení posouzena možnost rozšířit oblast jeho působnosti tak, aby umožňovalo přijímat opatření v oblasti práv duševního vlastnictví a další opatření týkající se služeb.
(10)
Při prosazování práv Unie by měl být původ zboží určen podle nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (2). Při prosazování práv Unie v návaznosti na řešení sporu v oblasti veřejných zakázek by se měl původ služby určovat na základě původu fyzické či právnické osoby, která ji poskytuje. Veřejní zadavatelé nebo zadavatelé by měli při posuzování informací a záruk poskytnutých uchazeči ohledně původu zboží a služeb postupovat s obvyklou obezřetností a náležitou péčí.
(11)
Komise by měla nejpozději do tří let od prvního případu uplatnění tohoto nařízení nebo nejpozději do pěti let ode dne jeho vstupu v platnost, podle toho, co nastane dříve, přezkoumat jeho oblast působnosti, fungování a účinnost, včetně případných opatření v oblasti práv duševního vlastnictví a dalších opatření týkajících se služeb. Komise by měla o svém posouzení podat zprávu Evropskému parlamentu a Radě. V návaznosti na přezkum mohou být případně předloženy vhodné legislativní návrhy.
(12)
Je důležité zajistit účinnou komunikaci a výměnu názorů mezi Komisí na jedné straně a Evropským parlamentem a Radou na straně druhé, a to zejména ohledně sporů v rámci mezinárodních obchodních dohod, jež mohou vést k přijetí opatření podle tohoto nařízení.
(13)
Nařízení Rady (ES) č. 3286/94 (3) by mělo být změněno, aby odkazovalo na toto nařízení, pokud jde o provádění opatření v oblasti obchodní politiky.
(14)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (4).
(15)
Vzhledem k tomu, že zkoumání mnohostranných dopadů, jež mohou opatření obchodní politiky přijatá podle tohoto nařízení mít, je velice složité, a aby poskytla dostatek příležitostí k dosažení co nejširší podpory, neměla by Komise prováděcí akty přijmout, pokud výbor uvedený v tomto nařízení výjimečně nezaujme k návrhu prováděcího aktu předloženému Komisí stanovisko.
(16)
Bude-li to vzhledem k naléhavým důvodům nezbytné, měla by Komise v zájmu ochrany zájmů Unie přijmout v řádně odůvodněných případech týkajících se nutnosti přizpůsobit opatření obchodní politiky chování dotčené třetí strany okamžitě použitelné prováděcí akty.
(17)
Tímto nařízením není dotčeno možné přijetí opatření obchodní politiky na základě jiných relevantních aktů Unie či na základě ustanovení Smlouvy o fungování Evropské unie, při současném dodržení platných ustanovení mezinárodních obchodních dohod o pozastavení či odvolání koncesí či jiných závazků,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Tímto nařízením se stanoví pravidla a postupy pro zajištění účinného a včasného výkonu práv Unie, pokud jde o pozastavení či odvolání koncesí nebo jiných závazků podle mezinárodních obchodních dohod, za účelem:
a)
reakce na případy porušení pravidel mezinárodního obchodu ze strany třetích zemí, kterými jsou dotčeny zájmy Unie, s cílem dosáhnout uspokojivého řešení, které obnoví výhody pro hospodářské subjekty Unie;
b)
vyvážení koncesí či jiných závazků v rámci obchodních vztahů se třetími zeměmi, dojde-li ke změně zacházení uplatňovaného na zboží z Unie způsobem, který se dotýká zájmů Unie.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„zemí“ jakýkoli stát nebo samostatné celní území;
b)
„koncesemi či jinými závazky“ celní koncese nebo jakékoli jiné výhody, k jejichž uplatňování v rámci svého obchodu se třetími zeměmi se Unie zavázala coby smluvní strana podle mezinárodních obchodních dohod;
c)
„úrovní zrušení nebo zmenšení“ míra, v níž jsou dotčeny výhody vyplývající pro Unii z mezinárodních obchodních dohod. Není-li v příslušné dohodě stanoveno jinak, zahrnuje tato úroveň jakýkoli nepříznivý hospodářský dopad v důsledku opatření třetí země;
d)
„povinnou cenovou sankcí“ povinnost veřejných zadavatelů či zadavatelů uplatňujících postupy zadávání veřejných zakázek zvýšit, s určitými výjimkami, cenu za služby nebo zboží pocházející z určitých třetích zemí, jež byla nabídnuta v zadávacích řízeních.
Článek 3
Oblast působnosti
Toto nařízení se použije:
a)
bylo-li Unii v důsledku konečného rozhodnutí obchodních sporů podle Ujednání WTO o pravidlech a řízení při řešení sporů (dále jen „ujednání WTO o řešení sporů“) přiznáno právo k pozastavení koncesí či jiných závazků vyplývajících z mnohostranných či vícestranných dohod, na které se vztahuje ujednání WTO o řešení sporů;
b)
má-li Unie v důsledku konečného rozhodnutí obchodních sporů v rámci jiných mezinárodních obchodních dohod, včetně regionálních či dvoustranných dohod, právo pozastavit koncese či jiné závazky podle takových dohod;
c)
za účelem vyvážení koncesí nebo jiných závazků, k němuž může opravňovat použití ochranného opatření ze strany třetí země buď na základě článku 8 Dohody WTO o ochranných opatřeních nebo na základě ustanovení, která upravují ochranná opatření, obsažených v jiných mezinárodních obchodních dohodách, včetně dohod regionálních či dvoustranných;
d)
v případech změny koncesí členem WTO na základě článku XXVIII dohody GATT 1994, pokud nebylo sjednáno žádné kompenzační vyrovnání.
Článek 4
Výkon práv Unie
1. Je-li pro ochranu zájmů Unie v případech uvedených v článku 3 třeba určitého zásahu, přijme Komise prováděcí akty, kterými stanoví vhodná opatření obchodní politiky. Tyto prováděcí akty se přijmou přezkumným postupem podle čl. 8 odst. 2.
2. Prováděcí akty přijaté podle odstavce 1 musí splňovat tyto podmínky:
a)
jsou-li pozastaveny koncese či jiné závazky v důsledku konečného rozhodnutí obchodního sporu podle ujednání WTO o řešení sporů, úroveň pozastavení nepřesáhne úroveň schválenou orgánem WTO pro řešení sporů;
b)
jsou-li pozastaveny koncese či jiné závazky v důsledku oprávnění, jež bylo přiznáno v návaznosti na řízení pro mezinárodní řešení sporů podle jiných mezinárodních obchodních dohod, včetně regionálních či dvoustranných dohod, jejich úroveň nepřesáhne úroveň zrušení nebo zmenšení v důsledku dotčeného opatření třetí země, kterou v závislosti na daném případu vymezila buď Komise, nebo která vyplynula z rozhodčího řízení;
c)
v případě vyrovnávání koncesí či jiných závazků podle ustanovení o ochranných opatřeních obsažených v mezinárodních obchodních dohodách musí být zásah Unie, v souladu s podmínkami Dohody WTO o ochranných opatřeních nebo ustanoveními o ochranných opatřeních, která jsou uvedena v jiných mezinárodních obchodních dohodách, včetně regionálních či dvoustranných dohod, na jejichž základě se ochranné opatření uplatňuje, v podstatě rovnocenný úrovni koncesí či jiných závazků, jež byla dotčena ochranným opatřením;
d)
jsou-li koncese odvolány v rámci obchodu se třetí zemí související s článkem XXVIII dohody GATT 1994 a připojeným ujednáním (5), musí být v podstatě rovnocenné koncesím, které taková třetí země změnila či odvolala, a to podle podmínek stanovených v článku XXVIII dohody GATT 1994 a v souvisejícím ujednání.
3. Opatření obchodní politiky podle odstavce 1 se stanoví s přihlédnutím k dostupným informacím a obecnému zájmu Unie na základě těchto kritérií:
a)
účinnost opatření, pokud jde o donucení třetích zemí, aby dodržovaly pravidla mezinárodního obchodu;
b)
možnosti opatření, pokud jde o zmírnění následků pro hospodářské subjekty v Unii, které byly dotčeny opatřeními třetí země;
c)
dostupnost alternativních zdrojů dodávek dotčeného zboží či služeb, aby se v rámci Unie zamezilo nežádoucímu dopadu na návazná odvětví, veřejné zadavatele nebo zadavatele či konečné spotřebitele nebo aby byl tento dopad co nejmenší;
d)
zamezení nepřiměřené složitosti administrativních postupů a nepřiměřeným nákladům při provádění opatření;
e)
jakákoli jiná konkrétní kritéria, která mohou být v mezinárodních obchodních dohodách stanovena pro případy uvedené v článku 3.
Článek 5
Opatření obchodní politiky
1. Aniž je dotčena jakákoli mezinárodní dohoda, jejíž je Unie stranou, opatření obchodní politiky, která mohou být zavedena prováděcím aktem podle čl. 4 odst. 1, zahrnují:
a)
pozastavení celních koncesí a uložení nových nebo zvýšených cel, včetně opětovného zavedení cel na úrovni doložky nejvyšších výhod nebo uložení cel nad rámec doložky nejvyšších výhod, nebo zavedení jakéhokoli dalšího poplatku na dovoz či vývoz zboží;
b)
zavedení nebo zvýšení množstevních omezení dovozu nebo vývozu zboží, ať již prostřednictvím kvót, dovozních či vývozních licencí nebo jinými opatřeními;
c)
pozastavení koncesí týkajících se zboží, služeb nebo dodavatelů v oblasti veřejných zakázek prostřednictvím:
i)
vyloučení dodavatelů zboží nebo poskytovatelů služeb usazených v dotčené třetí zemi nebo provozujících svoji činnost z dotčené třetí země nebo nabídek, jejichž celková hodnota je z více než 50 % tvořena zbožím či službami pocházejícími z dotčené třetí země, ze zadávání veřejných zakázek, nebo
ii)
uložení povinné cenové sankce na veřejné zakázky dodavatelů zboží nebo služeb usazených v dotčené třetí zemi nebo provozujících svoji činnost z dotčené třetí země nebo na tu část veřejné zakázky, jejímž předmětem je zboží nebo služby pocházející z dotčené třetí země.
2. Opatření přijatá podle odst. 1 písm. c):
a)
obsahují prahové hodnoty podle vlastností dotčeného zboží nebo služeb, při jejichž překročení se uplatní vyloučení nebo povinná cenová sankce, přičemž se zohlední ustanovení příslušné obchodní dohody a úroveň zrušení nebo zmenšení;
b)
vymezují odvětví nebo kategorie zboží nebo služeb, pro něž se použijí, jakož i veškeré použitelné výjimky;
c)
určí veřejné zadavatele nebo zadavatele či kategorie veřejných zadavatelů nebo zadavatelů, členěné podle členských států, na jejichž zakázky se vztahují. S cílem poskytnout podklady pro toto určení předloží každý členský stát seznam příslušných veřejných zadavatelů nebo zadavatelů či kategorií veřejných zadavatelů nebo zadavatelů. Opatření zajistí, aby bylo dosaženo náležité úrovně pozastavení koncesí nebo jiných závazků a spravedlivého rozložení mezi členskými státy.
Článek 6
Pravidla původu
1. Původ zboží je určen podle nařízení (EHS) č. 2913/92.
2. Původ služby se určuje na základě původu fyzické či právnické osoby, která ji poskytuje. Za původ poskytovatele služeb se považuje:
a)
v případě fyzické osoby země, jejímž je tato osoba státním příslušníkem nebo v níž má právo na trvalý pobyt;
b)
v případě právnické osoby:
i)
není-li služba poskytována prostřednictvím komerční přítomnosti v Unii, země, v níž je právnická osoba zřízena nebo jiným způsobem organizována podle právních předpisů této země a na jejímž území právnická osoba vyvíjí významnou podnikatelskou činnost,
ii)
je-li služba poskytována prostřednictvím komerční přítomnosti v Unii, členský stát, v němž je právnická osoba usazena a na jehož území vyvíjí významnou podnikatelskou činnost, jež je přímo a skutečně propojena s hospodářstvím tohoto členského státu.
Pro účely prvního pododstavce písm. b) bodu ii), nevyvíjí-li právnická osoba poskytující dotčenou službu významnou podnikatelskou činnost, jež je přímo a skutečně propojena s hospodářstvím členského státu, v němž je usazena, se za původ právnické osoby považuje původ fyzických či právnických osob, které ji vlastní nebo ovládají.
Právnická osoba poskytující dotčenou službu se považuje za „vlastněnou“ osobami z dané země, pokud osoby z této země užitečně vlastní více než 50 % jejího základního kapitálu, a za „ovládanou“ osobami z dané země, pokud tyto osoby mají pravomoc jmenovat většinu jejích řídících pracovníků nebo jinak zákonně řídit její aktivity.
Článek 7
Pozastavení, změna a zrušení opatření
1. Přizná-li po přijetí prováděcího aktu podle čl. 4 odst. 1 dotčená třetí země Unii odpovídající a přiměřené vyrovnání v případech, na které odkazuje čl. 3 odst. 1 písm. a) a b), může Komise pozastavit uplatňování takového prováděcího aktu po dobu, během níž je takové vyrovnání poskytováno. Rozhodnutí o pozastavení se přijímá přezkumným postupem podle čl. 8 odst. 2.
2. Komise zruší prováděcí akt přijatý podle čl. 4 odst. 1, nastane-li některá z následujících okolností:
a)
třetí země, u níž bylo v rámci řízení o řešení sporů rozhodnuto, že její opatření porušují pravidla mezinárodního obchodu, dosáhla opětovného souladu s těmito pravidly, nebo bylo-li dosaženo jiného vzájemně uspokojivého řešení;
b)
v případech vyrovnání koncesí nebo jiných závazků v návaznosti na přijetí ochranného opatření ze strany třetí země, pokud bylo ochranné opatření odvoláno či zaniklo nebo pokud dotčená třetí země přiznala Unii odpovídající a přiměřené vyrovnání po přijetí prováděcího aktu podle čl. 4 odst. 1;
c)
v případech změny koncesí členem WTO podle článku XXVIII dohody GATT 1994 pokud třetí dotčená země přiznala Unii odpovídající a přiměřené vyrovnání po přijetí prováděcího aktu podle čl. 4 odst. 1.
Rozhodnutí uvedené v prvním pododstavci se přijímá přezkumným postupem podle čl. 8 odst. 2.
3. Je-li s výhradou čl. 4 odst. 2 a 3 nezbytné provést úpravy opatření obchodní politiky, která byla přijata podle tohoto nařízení, může Komise provést příslušné změny přezkumným postupem podle čl. 8 odst. 2.
4. V řádně odůvodněných naléhavě nezbytných případech týkajících se zrušení či změny dotčeného opatření třetí země přijme Komise okamžitě použitelné prováděcí akty, jimiž pozastaví, změní či zruší prováděcí akty přijaté podle čl. 4 odst. 1, jak je stanoveno v tomto článku, postupem podle čl. 8 odst. 3.
Článek 8
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený nařízením (ES) č. 3286/94. Tento výbor je výborem ve smyslu článku 3 nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011 ve spojení s článkem 5 uvedeného nařízení.
Článek 9
Shromažďování informací
1. Pokud jde o hospodářské zájmy Unie v případě konkrétního zboží nebo služeb nebo v konkrétních odvětvích, Komise si v souvislosti s uplatňováním tohoto nařízení vyžádá příslušné informace a stanoviska, a to prostřednictvím oznámení v Úředním věstníku Evropské unie nebo jinými vhodnými veřejnými komunikačními prostředky, přičemž uvede lhůtu pro předložení těchto podkladů. Komise obdržené podklady zohlední.
2. Informace získané na základě tohoto nařízení smějí být použity pouze k účelu, k němuž byly vyžádány.
3. Evropský parlament, Rada, Komise, členské státy ani jejich úředníci nesdělí žádné informace důvěrné povahy, které obdrželi podle tohoto nařízení, bez výslovného souhlasu poskytovatele těchto informací.
4. Poskytovatel informací může požádat, aby se s poskytnutou informací nakládalo jako s důvěrnou. V takových případech jsou tyto informace doplněny nedůvěrným souhrnem informací, který je představí v zobecněné podobě, nebo uvedením důvodů, proč takový souhrn nelze pořídit.
5. Pokud se zdá, že žádost o důvěrné zacházení není důvodná, a poskytovatel si přesto nepřeje informaci zveřejnit ani v zobecněné či souhrnné podobě, nemusí být tato informace vzata v úvahu.
6. Odstavce 2 až 5 nebrání orgánům Unie a členských států ve zveřejňování obecných informací. Toto zveřejnění musí brát v úvahu oprávněný zájem dotčených stran na zachování jejich obchodního tajemství.
Článek 10
Přezkum
1. Do tří let po přijetí prvního prováděcího aktu nebo nejpozději do 18. července 2019, podle toho, co nastane dříve, přezkoumá Komise oblast působnosti tohoto nařízení, zejména pokud jde o opatření obchodní politiky, jež mohou být přijata, jakož i jeho provádění, a podá zprávu o svých závěrech Evropskému parlamentu a Radě.
2. Bez ohledu na odstavec 1 provede Komise přezkum s cílem navrhnout v rámci tohoto nařízení další opatření obchodní politiky pro pozastavení koncesí nebo jiných závazků v oblasti obchodu službami. Komise posoudí mimo jiné tyto skutečnosti:
a)
mezinárodní vývoj, pokud jde o pozastavování jiných závazků podle Všeobecné dohody o obchodu službami (GATS);
b)
vývoj v Unii, pokud jde o přijetí společných pravidel pro odvětví služeb;
c)
účinnost případných dalších opatření obchodní politiky jako prostředku pro prosazování práv Unie na základě mezinárodních obchodních dohod;
d)
dostupné mechanismy zajišťující, aby byla v praxi jednotně a účinně prováděna případná další opatření obchodní politiky týkající se služeb; a
e)
důsledky pro poskytovatele služeb nacházející se v Unii v době přijetí prováděcích aktů na základě tohoto nařízení.
Komise podá Evropskému parlamentu a Radě zprávu o svém prvním posouzení do 18. července 2017.
Článek 11
Změny jiných aktů
V článku 13 nařízení (ES) č. 3286/94 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„3. Pokud musí Unie, jež jedná v souladu s čl. 12 odst. 2, přijmout rozhodnutí o opatřeních obchodní politiky, která mají být přijata podle čl. 11 odst. 2 písm. c) nebo podle článku 12, učiní tak neprodleně v souladu s článkem 207 Smlouvy o fungování Evropské unie a případně nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 654/2014 (6) nebo jinými použitelnými postupy.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 15. května 2014.