ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 153/2013 НА КОМИСИЯТА
от 19 декември 2012 година
за допълване на Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на регулаторните технически стандарти относно изискванията към централните контрагенти
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взе предвид Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 г. относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на трансакции (2), и по-специално член 25, параграф 8, член 26, параграф 9, член 29, параграф 4, член 34, параграф 3, член 41, параграф 5, член 42, параграф 5, член 44, параграф 2, член 45, параграф 5, член 46, параграф 3, член 47, параграф 8 и член 49, параграф 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
Разпоредбите от настоящия регламент са тясно свързани помежду си, тъй като се отнасят до организационните изисквания, в т.ч. съхраняването на данни и непрекъснатостта на стопанската дейност, и пруденциалните изисквания, в т.ч. по отношение на допълнителните обезпечения, гаранционния фонд, механизмите за контрол на ликвидния риск, каскадния принцип при неизпълнение, обезпеченията, инвестиционната политика, преразглеждането на модели, стрес тестове и бек тестове. С оглед на съгласуването на посочените разпоредби, които следва да влязат в сила едновременно, и на осигуряването на възможност за цялостен поглед и лесен достъп до тях за лицата, които трябва да спазват произтичащите от тях задължения, е желателно всички регулаторни технически стандарти, изисквани съгласно дял III и дял IV от Регламент (ЕС) № 648/2012, да бъдат включени в един регламент.
(2)
С оглед на глобалния характер на финансовите пазари настоящият регламент следва да вземе предвид издадените от Комитета по платежни и сетълмент системи и Международната организация на комисиите по ценни книжа принципи по отношение на пазарните инфраструктури (по-долу „Принципи на КПСС - МОКЦК“), които служат като световен еталон за регулаторните изисквания към централните контрагенти (по-долу „ЦК“).
(3)
За да бъдат гарантирани сигурността и стабилността на ЦК при всякакви пазарни условия, е от основно значение ЦК да приемат процедури за разумно управление на риска, надлежно обхващащи всички рискове, на които те са или може да бъдат изложени. В тази връзка стандартите за управление на риска, прилагани на практика от ЦК, следва да бъдат по-строги от посочените в настоящия регламент, ако това се счита за целесъобразно с оглед управлението на риска.
(4)
За да бъдат ясно установени ограниченият брой произхождащи от Регламент (ЕС) № 648/2012 концепции, както и за да бъдат определени техническите понятия, необходими за разработването на настоящия технически стандарт, е необходимо да бъдат определени няколко понятия.
(5)
Важно е да се гарантира, че признатите ЦК от трета държава не нарушават нормалното функциониране на пазарите в Съюза. За целта е особено важно да бъде гарантирано, че признатите ЦК не са в състояние да занижат своите изисквания по отношение на управлението на риска под стандартите на Съюза, което може да създаде предпоставки за регулаторен арбитраж. Информацията, която трябва да се предостави на ЕОЦКП във връзка с признаването на ЦК от трета държава, следва да позволи на ЕОЦКП да прецени дали въпросният ЦК отговаря изцяло на пруденциалните изисквания, приложими в тази трета държава. Освен това с определянето на еквивалентността от страна на Комисията следва да се гарантира, че законовите и подзаконовите разпоредби на третата държава са еквивалентни на всяка от разпоредбите по дял IV от Регламент (ЕС) № 648/2012 и по настоящия регламент.
(6)
За да се осигури подходящо равнище на защита на инвеститорите, при признаването на ЦК от трета държава Европейският орган за ценни книжа и пазари (по-долу „ЕОЦКП“) може да изиска допълнителна информация освен строго необходимата за установяване дали са изпълнени условията по Регламент (ЕС) № 648/2012.
(7)
Компетентният орган на третата държава извършва текуща оценка дали ЦК от тази трета държава спазва изцяло пруденциалните изисквания на третата държава. С информацията, която подалият заявление ЦК от трета държава трябва да предостави на ЕОЦКП, не би следвало да се цели дублиране на оценката на компетентния орган на третата държава, а да се гарантира, че ЦК е обект на ефективен надзор и правоприлагане в съответната трета държава и по този начин да се осигури висока степен на защита на инвеститорите.
(8)
За да може ЕОЦКП да извърши цялостна оценка, информацията, предоставена от подалия заявление ЦК от трета държава, следва да бъде допълнена от информацията, необходима за оценяване на ефективността на текущия надзор, изпълнителните правомощия и действията, предприети от компетентния орган на третата държава. Тази информация следва да се предоставя в рамките на споразумение за сътрудничество, установено в съответствие с Регламент (ЕС) № 648/2012. Това споразумение за сътрудничество следва да гарантира, че ЕОЦКП бива своевременно информиран за всички надзорни мерки или действия по правоприлагане, предприети спрямо подалия заявление ЦК от трета държава, за всяка промяна на условията, при които на съответния ЦК е било предоставено разрешение, както и относно всяка актуализация на информацията, която ЦК е предоставил първоначално в процеса на признаване.
(9)
Изискванията по Регламент (ЕС) № 648/2012 относно йерархичната структура на отчитане на вътрешния риск трябва да бъдат допълнително уточнени с оглед прилагане на рамка за управление на риска, която включва структурата, правата и отговорностите на вътрешния процес по управление на риска. В правилата за управление следва да бъдат отчитани различните режими на дружествено право в Съюза, за да се гарантира стабилната нормативна уредба за дейността на ЦК.
(10)
Ролята и отговорностите на функцията по проверка на съответствието на ЦК следва да бъдат уточнени, за да се гарантира, че ЦК прилага необходимите процедури за съблюдаване на настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012 на Комисията (3).
(11)
Необходимо е ясно да се определят отговорностите на ръководния съвет и висшия ръководен състав, както и да се определят минимални изисквания за дейността на ръководния съвет, за да се гарантира, че организационната структура на ЦК му позволява да изпълнява неговите задачи и дейности по последователен и организиран начин. За гарантиране на отчетността е необходимо също да се установи ясна и пряка йерархична структура на отчитане.
(12)
С цел да се гарантира стабилното и разумно управление на ЦК е важно неговата политика за възнагражденията да не насърчава поемането на прекомерни рискове. Политиката за възнагражденията ще доведе до желаните последствия, ако тя бъде целесъобразно контролирана и преразглеждана от ръководния съвет, който следва да създаде специален комитет, надлежно следящ за изпълнението на политиката за възнагражденията.
(13)
За да се гарантира, че ЦК разполагат с човешките ресурси, необходими за изпълнението на всички техни задължения, че те са отговорни за изпълнението на своите дейности и че компетентните органи разполагат със съответните точки за контакт в рамките на поднадзорните им ЦК, ЦК следва да назначат поне директор по управление на риска, директор по проверка на съответствието и директор по технологиите
(14)
ЦК следва целесъобразно да оценяват и контролират доколко членовете на ръководния съвет, участващи в ръководните органи на различни дружества, могат да попаднат в конфликт на интереси както в рамките, така и извън групата на ЦК. Членовете на ръководния съвет не следва да бъдат възпрепятствани да участват в ръководни органи, освен когато това поражда конфликти на интереси.
(15)
За постигането на ефективна одитна функция ЦК следва да определи отговорностите и йерархичната структура на отчитане на своите вътрешни одитори, за да се гарантира, че съответните въпроси биват своевременно отнасяни до ръководния съвет на ЦК и компетентните органи. При установяването и поддържането на функцията по вътрешен одит следва ясно да бъдат определени нейната мисия, независимост и обективност, обхват и отговорност, правомощия, отчетност и стандарти на работа.
(16)
С оглед ефективното изпълнение на задълженията си съответният компетентен орган следва да разполага с достъп до цялата информация, необходима да се установи дали ЦК съблюдава условията на неговото разрешение. Тази информация следва да бъде своевременно предоставяна от ЦК.
(17)
Съхраняваните от ЦК данни следва да предоставят цялостна представа за кредитните експозиции на ЦК към клиринговите членове и да позволяват текущ мониторинг на произтичащия системен риск. Тези данни следва да позволяват на компетентните органи, ЕОЦКП и съответните членове на Европейската система на централните банки (по-долу „ЕСЦБ“) да пресъздадат по подходящ начин клиринговия процес с цел да се оцени съответствието му с регулаторните изисквания, включително изискванията за отчитане. Съхраняваните данни са полезни и за ЦК с оглед спазване на регулаторните изисквания и задължения към клиринговите членове, както и при съдебни спорове.
(18)
Данните, отчитани от ЦК пред регистрите на трансакции, следва да бъдат съхранявани, за да могат компетентните органи да проверят дали ЦК спазват задължението за отчетност, установено в Регламент (ЕС) № 648/2012, и да получат лесен достъп до информацията, която не може да бъде намерена в регистрите на трансакции.
(19)
По отношение на изискването за съхраняване на данни за сделките следва да се прилагат понятията, използвани при предвиденото в член 9 от Регламент (ЕС) № 648/2012 задължение за отчетност, с което да се гарантира целесъобразното отчитане от страна на ЦК.
(20)
С оглед осигуряване непрекъснатостта на стопанската дейност при смущения алтернативният обработвателен център на ЦК следва да бъде достатъчно отдалечен и географски обособен от основния център, така че да не бъде засегнат от същото катастрофично събитие, което би могло да причини спирането на функциите на основния център. Необходимо е да бъдат подготвени сценарии, с помощта на които да се анализира въздействието от кризисни събития върху основните услуги, включително сценарии, които предвиждат спирането на функциите на системите вследствие на природно бедствие. Тези анализи следва да подлежат на периодичен преглед.
(21)
Като част от системно значимата инфраструктура на финансовите пазари ЦК следва да могат да възстановят основните си функции в рамките на два часа, като в идеалния случай техните резервни системи трябва да започнат обработката на данни непосредствено след настъпването на инцидент. ЦК следва също така да гарантират с много висока степен на вероятност, че няма да бъдат загубени данни.
(22)
При неизпълнение от страна на клирингов член е важно останалите участници на пазара да не понесат значителни загуби. Следователно посредством допълнителните обезпечения, предоставени от неизправната страна, ЦК трябва да осигурят най-малко покритието на съответната част от евентуалните загуби, които ЦК биха претърпели в рамките на процеса по приключване на вземането. Правилата следва да определят минималния процент, който допълнителните обезпечения следва да покриват за различните класове финансови инструменти. Освен това ЦК следва да прилагат принципи, позволяващи равнищата на допълнително обезпечаване да бъдат целесъобразно адаптирани според характеристиките на всеки финансов инструмент или портфейл, по отношение на който извършват клиринг.
(23)
Съществуването на силно конкурентна среда не следва да е причина за ЦК да намаляват допълнителното обезпечаване до равнища, които застрашават тяхната сигурност. Поради това при изчисляването на допълнителното обезпечение следва да се спазват специфични изисквания по отношение на неговите основни компоненти. В този смисъл допълнителните обезпечения следва да са съобразени с всички възможни пазарни условия, в т.ч. периоди на сътресения.
(24)
Следва да бъдат установени правила за определяне на подходящия процент и времевите хоризонти за периода на ликвидация и изчисляването на променливостта за минали периоди. Въпреки това, за да бъде гарантирано, че ЦК управляват надлежно риска, на който са изложени, е желателно да не се посочва подходът, който ЦК следва да предприеме за изчисляване на изискваното допълнително обезпечение по тези параметри. По същите причини ЦК не следва да бъдат възпрепятствани да използват различни надеждни методологични подходи за допълнително обезпечаване на ниво портфейл. Те следва да могат да прилагат методи, основани на корелациите между ценовия риск на финансовия инструмент или набора от финансови инструменти, по отношение на които те осъществяват клиринг, както и други подходящи методи, основани на еквивалентни статистически зависимости.
(25)
Когато се определя времевият период, през който ЦК е изложен на пазарен риск, свързан с управлението на позицията на неизправната страна, ЦК следва да отчете съответните характеристики на финансови инструменти или портфейли, за които е осъществил клиринг, например степента на ликвидност и размера на позицията или нейната концентрация. ЦК следва да направи предпазлива оценка на времето, необходимо за цялостното приключване на позицията на неизправната страна след привличането на последното допълнително обезпечение, размера на позицията и нейната концентрация.
(26)
За да не се дестабилизира или влошава финансовата обстановка, ЦК следва, доколкото е възможно, да прилага далновидни методологии по отношение на допълнителните обезпечения, които ограничават вероятност от проциклични промени в изискванията за допълнително обезпечение, без това да нарушава устойчивостта на ЦК.
(27)
При извънборсовите деривати е обикновено оправдано използването на по-голям доверителен интервал, тъй като при тях ценообразуването може да бъде по-ненадеждно, а данните за минали периоди, на които се основават приблизителните оценки на експозицията - по-ограничени. ЦК може да извършват клиринг на извънборсови деривати, които не са засегнати от тези фактори и чиито характеристики на риска съвпадат с тези на борсово търгуваните деривати, като те следва да могат да извършват последователен клиринг на тези продукти независимо от метода на изпълнение.
(28)
Подходящото определение на екстремни, но реалистични пазарни условия представлява основен елемент от управлението на риска на ЦК. С оглед актуализирането на рамката за управление на риска на ЦК понятието екстремни, но реалистични пазарни условия не следва да се разглежда статично, а по-скоро като явление, което се променя с течение на времето и се различава за отделните пазари. Един пазарен сценарий може да бъде екстремен, но реалистичен за даден ЦК и същевременно да не бъде от голямо значение за друг ЦК. ЦК следва да изгради устойчива вътрешна рамка за определяне на пазарите, във връзка с които е изложен на риск, и да прилага общ минимален набор от стандарти за определяне на екстремните, но реалистични условия на всеки от определените пазари. Той следва също така да разгледа обективно възможността за настъпване на едновременни сътресения на няколко пазара.
(29)
За да бъде осигурено наличието на подходящи и надеждни правила за управление, използваната от ЦК рамка за установяване на екстремни, но реалистични пазарни условия следва да бъде обсъдена от комитета за управление на риска и одобрена от ръководния съвет. Тя следва да подлежи най-малко веднъж годишно на преглед, резултатите от който биват обсъдени от комитета за управление на риска и след това представени пред ръководния съвет. Прегледът следва да гарантира, че промените в мащаба и концентрацията на експозициите на ЦК, както и тенденциите на пазарите, на които той оперира, са отразени в определението на екстремни, но реалистични пазарни условия. Този преглед обаче не следва да замества оценката, която ЦК текущо извършва на адекватността на своя гаранционен фонд съобразно променящите се пазарни условия.
(30)
За да се осигури ефективното управление на техния ликвиден риск, от ЦК следва да се изисква да изградят рамка за управление на ликвидния риск. Въпросната рамка следва да зависи от естеството на задълженията на ЦК и да обхваща инструментите, с които той разполага за оценка на своя ликвиден риск, за определяне на ликвидните затруднения, които могат да възникнат, и за гарантиране на адекватността на ликвидните му средства.
(31)
От ЦК следва да се изисква, когато оценява адекватността на ликвидните си средства, да взема предвид размера и ликвидността на ресурсите, с които разполага, както и евентуалния риск от концентрация на тези активи. Важно е ЦК да могат да установят всички основни видове концентрация на ликвиден риск в рамките на своите ресурси, за да могат при необходимост да получат незабавен достъп до ликвидните си ресурси. ЦК следва също така да отчетат допълнителните рискове, произтичащи от множеството взаимовръзки, взаимозависимости и концентрации.
(32)
Тъй като ликвидността по трансакциите трябва да бъде гарантирана към определената дата или дори в рамките на деня на трансакцията, ЦК може да използва парични средства при емитиращата централна банка, парични средства при кредитоспособни търговски банки, предварително договорени кредитни линии, предварително договорени репо сделки, високоликвидно обезпечение, държано при попечител, и инвестиции, които са леснодостъпни и обратими в парични средства при предварително определени и много надеждни договорености за финансиране, включително при неблагоприятни пазарни условия. Само при определени условия тези парични средства и обезпечения следва да се считат за предварително договорени ликвидни финансови ресурси.
(33)
За да се осигурят необходимите стимули за ЦК да спазва пруденциалните изисквания и да поддържа съответната сума на подходящо равнище, като същевременно избягва регулаторния арбитраж, е важно да се установи обща методология за изчисляване и поддържане на определен размер целеви собствени ресурси, с които ЦК следва да разполага и да използва съгласно каскадния принцип при неизпълнение. Важно е тези ресурси, служещи за покриване на загуби от неизпълнение, да бъдат отделени и функционално независими от минималния изискуем капитал на ЦК, който покрива други рискове, на които ЦК може да бъде изложен.
(34)
За да им бъдат осигурени равностойни условия на конкуренция, е необходимо ЦК да прилагат съгласувана методология за изчисляване на собствените ресурси, които трябва да се използват съгласно каскадния принцип при неизпълнение. Ако бъде позволено на ЦК да прилагат по своя преценка ненапълно изяснени методологии, отделните ЦК ще постигнат твърде различни резултати, като по този начин ще бъдат създадени стимули за регулаторен арбитраж. Ето защо е изключително важно методологията да не оставя възможност за индивидуална интерпретация от страна на ЦК. За тази цел би било целесъобразно да се използва обикновен процент, основан на ясно разграничими параметри и ясна методология, с което да се осигури съгласуваност при изчисляването на собствените ресурси на ЦК, които да бъдат използвани съгласно каскадния принцип при неизпълнение.
(35)
Следва да бъде установен минимален набор от критерии, за да се гарантира, че подходящото обезпечение е високоликвидно и може бързо да бъде превърнато в парични средства при минимално въздействие върху цената. Тези критерии следва да се отнасят до емитента на обезпечението, възможността то да бъде реализирано на пазара и дали неговата стойност се намира в правопропорционална зависимост от кредитоспособността на члена, предоставил обезпечението, с оглед покриване на евентуалния утежняващ риск. ЦК следва да може да прилага допълнителни критерии, необходими за постигане на желаното ниво на надеждност.
(36)
ЦК следва да приемат единствено високоликвидни обезпечения с минимален кредитен и пазарен риск. За да се гарантира, че държаните от ЦК обезпечения са високоликвидни във всеки един момент, е необходимо ЦК да установят прозрачни и предвидими политики и процедури за оценка и постоянен мониторинг на ликвидността на активите, приети като обезпечение, както и да прилагат подходящи методологии за оценка. За целта ЦК следва също да използват граници на концентрация, с които се цели поддържането на необходимата диверсификация на обезпеченията, гарантираща, че те може да бъдат ликвидирани своевременно, без стойността им да бъде повлияна от значителен пазарен риск. Когато определят своите политики относно допустимите обезпечения и границите на концентрация, ЦК следва да вземат под внимание глобалната наличност на съответното обезпечение с оглед на потенциалните макроикономически ефекти на своите политики.
(37)
За да се избегне утежняващият риск, на клиринговите членове не следва като цяло да бъде разрешено да използват като обезпечение собствените си ценни книжа или ценни книжа, емитирани от дружество от тяхната група. ЦК следва да могат обаче да позволят на клиринговите членове да предоставят обезпечени облигации, които са защитени от неплатежоспособност на емитента. Съответното обезпечение следва все пак да бъде отделено по подходящ начин от емитента и да отговоря на минимални критерии за приемане на обезпечението. Клирингов член не следва да емитира финансови инструменти, чиято основна цел е да бъдат използвани като обезпечение от друг клирингов член.
(38)
За да се осигури стабилността на ЦК, те следва да приемат като обезпечение издадените от търговски банки гаранции единствено след задълбочена оценка на емитента и на правната, договорната и оперативната рамка на гаранцията. Необезпечените експозиции на ЦК към търговски банки следва да се избягват. Следователно гаранции на търговски банки могат да бъдат приемани само при строго определени условия. Тези условия са изпълнени обикновено на пазари, характеризиращи се с висока концентрация на търговски банки, които желаят да предоставят кредити на нефинансовите клирингови членове. Ето защо в тези случаи следва да се допускат по-високи граници на концентрация.
(39)
С цел да ограничи пазарния си риск ЦК следва да бъде задължен да преоценява ежедневно своите обезпечения. Той следва да прилага проценти за намаляване на стойността на обезпечението, които по предпазлив начин отразяват потенциалното намаление на стойността на обезпечението за интервала между неговата последна преоценка и момента, към който се счита за логично то да бъде ликвидирано при неблагоприятни пазарни условия. Степента на обезпеченост следва също така да е съобразена с потенциалните експозиции към утежняващ риск.
(40)
Прилагането на проценти за намаляване на стойността на обезпечението следва да помогне на ЦК да избегнат значителните и неочаквани корекции на размера на изискваното обезпечение, като по този начин се предотвратява, доколкото е възможно, процикличното въздействие.
(41)
Приеманите от ЦК обезпечения не следва да бъдат концентрирани върху ограничен брой емитенти или ограничен брой активи, с което се цели да се избегнат потенциалните значителни отрицателни ценови ефекти в случай на ускорена ликвидация на обезпечението. Поради тази причина концентрираните позиции от обезпечения не следва да се считат за високоликвидни.
(42)
Ликвидният, пазарният и кредитният риск следва да се разглеждат както на равнище портфейл, така и за всеки отделен финансов инструмент. Концентрацията на равнище портфейл може да има значителен отрицателен ефект върху ликвидността на обезпечението или на финансовите инструменти, в които ЦК може да инвестира своите финансови ресурси, тъй като продажбата на значителни позиции при неблагоприятни пазарни условия вероятно ще доведе до намаляване на пазарната цена. По същата причина съхраняваните от ЦК обезпечения следва да се наблюдават и оценяват постоянно, за да се гарантира тяхната ликвидност.
(43)
Пазарите на енергийни деривати са много силно обвързани със стоковите спот пазари, които се характеризират с висок дял нефинансови клирингови членове. Голяма част от участниците на тези пазари са едновременно и производители на съответните стоки. Осигуряването на достатъчно обезпечение с цел пълно покриване на гаранциите на търговските банки би могло да накара тези нефинансови клирингови членове да се освободят от значителна част от текущите си позиции или да им попречи да продължат да осъществяват клиринг на своите позиции като пряк клирингов член на ЦК. Този процес би могъл да причини смущения на енергийните пазари, свързани с ликвидността и разнообразието на участниците на пазара. Поради това неговото прилагане следва да бъде отложено съгласно ясно установен график.
(44)
С цел да се осигури последователното прилагане на рамката, установена в Регламент (ЕС) № 648/2012, посочените в окончателните правила изисквания следва да бъдат аналогични за всички сектори. Енергийните дружества оперират понастоящем в добре уредена среда, която ще се нуждае от време за адаптация към установените нови изисквания с цел да се избегнат неблагоприятните последици за реалната икономика. Следователно за този тип пазари е желателно да се установи дата на прилагане, която ще позволи настоящата пазарна практика да бъде постепенно адаптирана, без да бъдат ненужно засегнати пазарната структура и ликвидността.
(45)
В инвестиционната политика на ЦК следва да се отдаде най-висок приоритет на принципите на запазване на капитала и постигане на максимална ликвидност. Инвестиционната политика следва също така да гарантира, че няма да възникнат конфликти с търговските интереси на ЦК.
(46)
Критериите, които финансовите инструменти следва да покриват, за да бъдат считани за приемливи инвестиции на ЦК, следва да са съобразени с принцип 16 от Принципите на КПСС - МОКЦК, за да се постигне съгласуваност в международен мащаб. По-специално от ЦК следва да бъде изискано да прилагат ограничителни стандарти към емитента на финансовия инструмент, прехвърляемостта на финансовия инструмент и кредитния, пазарния, валутния и свързания с променливостта риск на финансовия инструмент. ЦК следва да гарантира, че неговите прекомерни експозиции към даден финансов инструмент, вид финансов инструмент, отделен емитент, вид емитент или индивидуален попечител не засягат мерките, предприети за ограничаване на рисковите експозиции на неговите инвестиции.
(47)
Когато използва деривати, ЦК се излага на допълнителни кредитни и пазарни рискове и затова е необходимо да се определи ограничен набор от обстоятелства, при които ЦК може да инвестира своите финансови ресурси в деривати. Като бъде отчетено, че целта на ЦК е да неутрализира пазарния риск, единствените рисковете, които ЦК ще трябва да хеджира, са свързани с приетото от него обезпечение или произтичат от неизпълнение на клирингов член. Рисковете по отношение на обезпечението, прието от ЦК, могат да бъдат ефективно управлявани чрез процентите за намаляване на стойността на обезпечението, като в този случай не се смята за необходимо ЦК да използва деривати. ЦК следва също така да използва деривати единствено за управлението на ликвидния риск, произтичащ от експозиции към различни валути, и с оглед хеджиране на портфейл на намиращ се в неизпълнение клирингов член само когато това е предвидено в процедурите на ЦК за управление на неизпълнението.
(48)
За да се гарантира тяхната стабилност, на ЦК следва да бъде разрешено да поддържат единствено минимално количество парични средства под формата на необезпечени депозити. За да предпазят паричните си средства, ЦК следва постоянно да гарантират, че към всеки един момент те са целесъобразно защитени срещу ликвиден риск.
(49)
Необходимо е да се установят строги изисквания към стрес тестовете и бек тестовете, за да се осигури доброто функциониране на моделите на ЦК, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск, като се отчитат всички рискове, на които ЦК е изложен, за да може ЦК да разполага във всеки един момент с необходимите средства за покриване на тези рискове.
(50)
За осигуряването на последователно прилагане на изискванията към ЦК е необходимо да се определят подробни разпоредби по отношение на видовете тестове, които трябва да бъдат осъществявани, в т.ч. стрес тестове и бек тестове. За да се разшири кръгът от ценни книжа и дериватни договори, които може да подлежат на клиринг в бъдеще, да бъдат отразени различията между дейността и подходите за управление на риска на ЦК, да се позволи отразяването на бъдещи промени и нови рискове, както и да се осигури достатъчна гъвкавост, е необходим подход, който е основан на покриването на критерии.
(51)
При одобряването на моделите на ЦК, техните методологии и рамка за управление на ликвидния риск е необходимо участието на подходяща независима трета страна, така че преди тяхното прилагане да бъдат установени и предприети необходимите корективни мерки и да бъдат избегнати потенциалните съществени конфликти на интереси. Независимата трета страна следва да бъде целесъобразно отделена от подразделението на ЦК, което разработва, прилага и ще управлява модела или политиките, които са в процес на утвърждаване, и не следва да бъде в съществен конфликт на интереси. Тези условия могат да бъдат изпълнени или от вътрешна страна, подчинена на отделна йерархична структура на отчитане, или от външна страна.
(52)
Различните елементи на финансовите ресурси на ЦК, по-специално покритието на допълнителното обезпечение, гаранционните фондове и другите финансови ресурси, имат за цел да обхващат различни сценарии и цели. Поради това е необходимо да се предвидят специфични изисквания, отразяващи тези цели, и да се осигури последователното им прилагане сред ЦК. Когато определя необходимото покритие, ЦК не следва да нетира експозициите между намиращите се в неизпълнение клирингови членове, за да се избегне намаляването на потенциалното въздействие на тези експозиции.
(53)
Различните видове финансови инструменти, по отношение на които ЦК може да извършва клиринг, са изложени на множество специфични рискове. Поради това ЦК следва да бъде задължен в своите модели, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск да отчита всички рискове, свързани с пазарите, на които предоставя клирингови услуги, за да гарантира, че адекватно оценява своята потенциална бъдеща експозиция. За да бъдат тези рискове надлежно отчетени, изискванията по отношение на стрес тестовете следва да включват специфичните рискове, свързани с различните видове финансови инструменти.
(54)
За да гарантира, че моделът за изчисляване на първоначалното допълнително обезпечение адекватно отразява неговите потенциални експозиции, ЦК следва да извършва бек тест на ключовите параметри и допускания на модела в допълнение към ежедневните бек тестове на покритието на допълнителното обезпечение, с което се проверява целесъобразността на изисканите допълнителни обезпечения. Това е необходимо, за да се гарантира, че моделите на ЦК изчисляват точно първоначалното допълнително обезпечение.
(55)
Надлежният анализ на чувствителността на изискваните допълнителни обезпечения може да бъде от съществено значение, когато пазарите са неликвидни или нестабилни, и следва да се използва за определяне на въздействието на основните променливи параметри на модела. Анализът на чувствителността е ефективен инструмент за проучване на скрити недостатъци, които не могат да бъдат открити чрез бек тестове.
(56)
Липсата на редовни стрес тестове и бек тестове може да доведе до равнище на финансовите и ликвидните средства на ЦК, което е недостатъчно за покриване на действителните рискове, на които той е изложен. Подходящите тестове ще позволяват също така в моделите на ЦК, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск да бъдат своевременно отразявани пазарните промени и новите рискове. Ето защо ЦК следва да използват своевременно резултатите от тестовете, когато преразглеждат своите модели, методологии и рамка за управление на ликвидния риск.
(57)
Моделирането на екстремни пазарни условия може да помогне на ЦК да установи границите на своите настоящи модели, рамката за управление на ликвидния риск и финансовите и ликвидни средства. То обаче изисква ЦК да използват собствената си преценка при моделиране на различните пазари и продукти. Провеждането на обратни стрес тестове следва да се счита за полезен, но не и основен инструмент за определяне на подходящото ниво на финансовите ресурси.
(58)
Участието на клиринговите членове, клиенти и други заинтересовани страни в изпитването на процедурите на ЦК за управление на неизпълнението чрез симулационни проверки е от съществено значение, за да се гарантира, че те разполагат с познанията и оперативния капацитет, позволяващи им да участват успешно в управление на неизпълнението. При симулациите следва да се възпроизвежда сценарий на неизпълнение, представящ ролята и отговорностите на клиринговите членове, клиенти и други заинтересовани страни. Освен това е важно ЦК да разполага с подходящи механизми, които му позволяват да установи дали са необходими корективни действия и дали прилаганите правила и процедури се отличават с липса на яснота, или позволяват индивидуална интерпретация. Изпитването на процедурите на ЦК за управление на неизпълнението е особено важно, когато в процеса на приключване се разчита на подкрепата на изправните клирингови членове или трети страни или когато процедурите при неизпълнение никога не са били изпитвани в условията на реално неизпълнение.
(59)
Настоящият регламент е изготвен въз основа на проектите на регулаторни технически стандарти, предадени на Комисията от Европейския орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП).
(60)
ЕОЦКП се консултира по целесъобразност с Европейския банков орган (по-долу „ЕБО“), Европейския съвет за системен риск и членовете на ЕСЦБ, преди да представи проектите на технически стандарти, въз основа на които е изготвен настоящият регламент. В съответствие с член 10 от Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (4) ЕОЦКП проведе открити обществени консултации по тези проекти на регулаторни технически стандарти, анализира свързаните с тях потенциални разходи и ползи и поиска становището на Групата на участниците от сектора на ценните книжа и пазарите, създадена в съответствие с член 37 от Регламент (ЕС) № 1095/2010,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
Член 1
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1.
„базисен риск“ е рискът, произтичащ от непълно корелираните промени между два или повече актива или договора, по отношение на които централен контрагент (по-долу „ЦК“) извършва клиринг;
2.
„доверителен интервал“ е процентът на промяна на експозицията за всеки финансов инструмент, на който е извършен клиринг, в рамките на определен наблюдаван минал период, който ЦК трябва да покрие през дадения период на ликвидация;
3.
„приемлива печалба“ е печалбата от пряката собственост върху физическата стока, която зависи както от пазарните условия, така и от други фактори, като например разходи по физическото съхранение;
4.
„допълнително обезпечение“ е обезпечението, посочено в член 41 от Регламент (ЕС) № 648/2012, което може да включва първоначално допълнително обезпечение и променлив маржин;
5.
„първоначално допълнително обезпечение“ е допълнителното обезпечение, привлечено от ЦК за покриване на потенциалната бъдеща експозиция към клиринговите членове, осигуряващи допълнителното обезпечение, и когато е приложимо, към оперативно съвместимите ЦК във времевия интервал между привличането на последното допълнително обезпечение и ликвидирането на позициите в резултат на неизпълнение от страна на клирингов член или оперативно съвместим ЦК;
6.
„променлив маржин“ е обезпечението, привлечено или изплатено с оглед на текущите експозиции, произтичащи от действителните промени в пазарната цена;
7.
„риск от внезапно неизпълнение“ е рискът от неочаквано неизпълнение на контрагент или емитент, преди пазарът да е имал време да отрази това чрез увеличаване на неговия риск от неизпълнение;
8.
„период на ликвидация“ е използваният за изчисляване на допълнителното обезпечение период от време, който ЦК счита за необходим за уреждането на своята експозиция към намиращ се в неизпълнение клирингов член и в рамките на който ЦК е изложен на пазарен риск, свързан с управлението на позициите на неизправната страна;
9.
„наблюдаван минал период“ е времевият хоризонт, използван за изчисляване на променливостта за минали периоди;
10.
„изключения при изпитване“ са резултатите от тест, които показват, че моделът или рамката за управление на ликвидния риск на ЦК не са доведели до желаното ниво на покритие;
11.
„утежняващ риск“ е рискът от експозиция към контрагент или емитент, когато обезпечението, предоставено от този контрагент или емитирано от този емитент, се характеризира с висока степен на корелация с неговия кредитен риск.
ГЛАВА II
ПРИЗНАВАНЕ НА УСТАНОВЕН В ТРЕТА ДЪРЖАВА ЦК
(член 25 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 2
Информация, която се представя на ЕОЦКП за признаването на ЦК
Заявлението за признаване, подадено от установен в трета държава ЦК, съдържа най-малко следната информация:
а)
пълното наименование на юридическото лице;
б)
самоличност на акционерите или съдружниците, имащи квалифицирано дялово участие;
в)
списък на държавите членки, в които ЦК възнамерява да предоставя услуги;
г)
класове финансови инструменти, за които се извършва клиринг;
д)
данни, които ще бъдат включени в уебсайта на ЕОЦКП в съответствие с член 88, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕС) № 648/2012;
е)
данни за неговите финансови ресурси, формата и начините, по които те се поддържат, както и мерките за осигуряване на тяхната сигурност, включително процедури за управление на неизпълнението;
ж)
данни относно методологията във връзка с допълнителните обезпечения и изчисляването на гаранционния фонд;
з)
списък на допустимите обезпечения;
и)
разбивка по всяка от валутите на ЕС на обемите, включително при нужда и на прогнозните обеми, на извършения от подалия заявлението ЦК клиринг;
й)
резултати от стрес тестовете и бек тестовете, проведени през годината, предхождаща датата на заявлението;
к)
неговите правила и вътрешни процедури, както и доказателство за пълното им съответствие с изискванията, приложими в тази трета държава;
л)
данни за всички споразумения за възлагане на дейности на външни подизпълнители;
м)
данни относно споразуменията за отделяне и тяхната правна обоснованост и приложимост;
н)
данни относно въведените от ЦК изисквания за достъп и условия за временно преустановяване и прекратяване на членство;
о)
данни за всяко споразумение за оперативна съвместимост, включително информацията, предоставена на компетентния орган на третата държава с оглед оценяване на споразумението.
ГЛАВА III
ОРГАНИЗАЦИОННИ ИЗИСКВАНИЯ
(член 26 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 3
Правила за управлението
1. Ключовите компоненти на правилата за управлението на ЦК, определящи неговата организационна структура, както и ясно определените и надлежно документирани политики, процедури и процеси, съгласно които функционират ръководният му съвет и неговият висш ръководен състав, включват следното:
а)
състава, ролята и отговорностите на ръководния съвет и комитетите към него;
б)
ролята и отговорностите на ръководния състав;
в)
структурата на висшия ръководен състав;
г)
йерархичната структура на отчитане между висшия ръководен състав и ръководния съвет;
д)
процедури за назначаване на членове на ръководния съвет и висшия ръководен състав;
е)
организация на функциите по управление на риска, проверка на съответствието и вътрешен контрол;
ж)
процесите за осигуряване на отчетността пред заинтересованите страни.
2. ЦК разполага с необходимия персонал, за да изпълни всички задължения по настоящия регламент и Регламент (ЕС) № 648/2012. ЦК не предоставя персонала си на други дружества от групата, освен в рамките на споразумения за възлагане на дейности на външни подизпълнители в съответствие с член 35 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
3. ЦК установява йерархия на отговорностите, която е ясна, последователна и целесъобразно документирана. ЦК гарантира, че функциите на директора по управление на риска, директора по проверка на съответствието и директора по технологиите се изпълняват от отделни лица, които са служители на ЦК, на които е възложена изключителната отговорност да изпълняват тези функции.
4. Когато ЦК е част от група, той отчита евентуалните последствия от това върху собствените си правила за управлението, включително дали разполага с необходимата степен на независимост за изпълнение на регулаторните си задължения като отделно юридическо лице и дали неговата независимост може да бъде нарушена от структурата на групата или от факта, че член на неговия ръководен съвет участва и в ръководния съвет на друго дружество от същата група. Такъв ЦК трябва да подготви специфични процедури за предотвратяване и управление на конфликти на интереси, в т.ч. и по отношение на споразуменията за възлагане на дейности на външни подизпълнители.
5. Когато ЦК използва двустепенна система на управление, ролята и отговорностите на ръководния съвет, установени в настоящия регламент и в Регламент (ЕС) № 648/2012, се разпределят целесъобразно между надзорния съвет и управителния съвет.
6. Политиките, процедурите и системите за управление на риска, както и съответните механизми за контрол са част от съгласувана и последователна рамка на управление, която се преразглежда и актуализира редовно.
Член 4
Механизми за управление на риска и вътрешен контрол
1. ЦК разполага със стабилна рамка за цялостно управление на всички съществени рискове, на които е или може да бъде изложен. ЦК установява документирани политики, процедури и системи, които разкриват, измерват, проследяват и управляват тези рискове. Когато установява политиките, процедурите и системите за управление на риска, ЦК ги структура по начин, гарантиращ, че клиринговите членове управляват правилно и ограничават рисковете, които те създават за ЦК.
2. ЦК извършва интегриран и цялостен преглед на всички съответни рискове. Тук спадат рисковете, които поема от и създава за своите клирингови членове и доколкото е приложимо, клиенти, както и рисковете, които поема от и създава за други дружества, в т.ч. оперативно съвместими ЦК, системи за сетълмент на ценни книжа и платежни системи, банки, извършващи сетълмент, доставчици на ликвидност, централни депозитари на ценни книжа, обслужвани от ЦК места за търговия и други ключови доставчици на услуги.
3. ЦК разработва подходящи инструменти за управление на риска, които му позволяват да управлява и докладва всички основни рискове. Тук спадат разкриването и управлението на системните, пазарните и други взаимовръзки. Ако ЦК предоставя свързани с клиринг услуги, които представляват отделен от неговите функции рисков профил и потенциално създават значителни допълнителни рискове за него, ЦК трябва да управлява тези допълнителни рискове по подходящ начин. Това може да включва правното отделяне на допълнителните услуги, които ЦК предоставя, от основните му функции.
4. С правилата за управлението се гарантира, че ръководният съвет на ЦК поема окончателната отговорност и отчетност за управление на рисковете на ЦК. Ръководният съвет определя, установява и документира подходящите граници и капацитет за поемане на риск от страна на ЦК. Ръководният съвет и висшият ръководен състав гарантират, че политиките, процедурите и контролните механизми на ЦК са в съответствие с неговите граници и капацитет за поемане на риск и че посочват начина, по който ЦК установява, докладва, проследява и управлява рисковете.
5. ЦК прилага надеждни системи за информация и контрол на рисковете, които предоставят на ЦК, по целесъобразност, на неговите клирингови членове и доколкото е приложимо, клиенти възможността да получат своевременна информация и да прилагат целесъобразно политиките и процедурите за управление на риска. Тези системи гарантират най-малко, че кредитните и ликвидните експозиции се следят непрекъснато на равнище ЦК, на равнище клирингов член, както и доколкото е приложимо - на равнище клиент.
6. ЦК гарантира, че функцията по управление на риска разполага с нужните правомощия, средства, опит и достъп до цялата необходима информация и че е достатъчно независима от другите функции на ЦК. Директорът по управлението на риска на ЦК прилага рамката за управление на риска, включително установените от ръководния съвет политики и процедури.
7. ЦК разполага с подходящи механизми за вътрешен контрол, които подпомагат ръководния съвет при мониторинга и оценката на адекватността и ефективността на неговите политики, процедури и системи за управление на риска. Тези механизми включват надеждни административни и счетоводни процедури, стабилна функция по проверка на съответствието и независима функция за вътрешен одит и одобряване или преразглеждане.
8. Финансовите отчети на ЦК се изготвят на годишна основа и се заверяват от задължителни одитори или одиторски дружества по смисъла на Директива 2006/43/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5).
Член 5
Политика и процедури по проверка на съответствието
1. ЦК установява, прилага и поддържа подходящи политики и процедури, предназначени да разкриват риска от неспазване на задълженията на ЦК и неговите служители по настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012, както и свързаните с това рискове, и въвеждат подходящи мерки и процедури, предназначени да сведат до минимум този риск, както и да позволят на компетентните органи да упражняват ефективно своите правомощия по посочените регламенти.
2. ЦК гарантира, че неговите правила, процедури и договорни споразумения са ясни и изчерпателни и осигуряват спазването на настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012, както и на всички други приложими регулаторни и надзорни изисквания.
Правилата, процедурите и договорните споразумения на ЦК се съхраняват в писмен вид или на друг траен носител. Тези правила, процедури и договорни споразумения, както и всички съпътстващи материали трябва да бъдат точни, актуални и леснодостъпни за компетентните органи, клиринговите членове и по целесъобразност, клиентите.
ЦК установява и анализира надеждността на правилата, процедурите и договорните споразумения на ЦК. За целите на анализа може да се потърси независимо правно становище. ЦК разполага с механизъм за предлагане и въвеждане на промени в своите правила и процедури, като преди въвеждането на съществени промени се консултира с всички засегнати клирингови членове и представя предложените промени пред компетентния орган.
3. Когато разработва своите правила, процедури и договорни споразумения, ЦК взема предвид съответните регулаторни принципи, стандартите за сектора и пазарните протоколи и ясно посочва в кои случаи тези практики са залегнали в документацията, уреждаща правата и задълженията на ЦК, неговите клирингови членове и заинтересованите трети страни.
4. ЦК установява и анализира потенциалните случаи на стълкновение на правни норми и разработва правила и процедури, които намаляват произтичащите от това правни рискове. За целите на анализа ЦК може при нужда да потърси независимо правно становище.
В правилата и процедурите на ЦК се посочва ясно правото, което би следвало да се прилага по отношение на всеки един аспект от дейностите и операциите на ЦК.
Член 6
Функция по проверка на съответствието
1. ЦК установява и поддържа постоянна и ефективна функция по проверка на съответствието, която е независима от другите функции на ЦК. ЦК гарантира, че функцията по проверка на съответствието разполага с необходимите правомощия, средства, опит и достъп до цялата необходима информация.
При установяването на своята функция по проверка на съответствието ЦК взема предвид естеството, мащаба и сложността на дейността си, както и естеството и обхвата на услугите и дейностите, извършвани в хода на тази дейност.
2. Директорът по проверка на съответствието е натоварен най-малко със следните отговорности:
а)
да наблюдава и редовно оценява адекватността и ефективността на въведените в съответствие с член 5, параграф 4 мерки, както и на предприетите действия за отстраняване на всички пропуски при спазването на задълженията от страна на ЦК;
б)
да администрира политиките и процедурите по проверка на съответствието, установени от висшия ръководен състав и ръководния съвет;
в)
да консултира и съдейства на лицата, отговорни за изпълнението на услугите и дейностите на ЦК, във връзка със спазване на задълженията на ЦК по настоящия регламент, Регламент (ЕО) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012, и други приложими нормативни изисквания, ако има такива;
г)
да отчита редовно пред ръководния съвет спазването от страна на ЦК и неговите служители на задълженията им по настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012;
д)
да установява процедури за ефективно преодоляване на случаите на неспазване;
е)
да гарантира, че ангажираните с функцията по проверка на съответствието лица не участват в изпълнението на наблюдаваните от тях услуги или дейности и че конфликтите на интереси на тези лица биват надлежно разкривани и отстранявани.
Член 7
Организационна структура и отделяне на йерархичната структура на отчитане
1. ЦК определя състава, ролята и отговорностите на ръководния съвет, висшия ръководен състав и комитетите към ръководния съвет. Тези договорености са ясно определени и надлежно документирани. Ръководният съвет създава най-малко одитен комитет и комитет по възнагражденията. Създаденият в съответствие с член 28 от Регламент (ЕС) № 648/2012 комитет за управление на риска изпълнява консултативни функции към ръководния съвет.
2. Ръководният съвет поема най-малко следните отговорности:
а)
установяване на ясни цели и стратегии на ЦК;
б)
ефективен мониторинг на висшия ръководен състав;
в)
установяване на подходящи политики за възнагражденията;
г)
установяване и надзор на функцията по управление на риска;
д)
надзор на функциите по проверка на съответствието и по вътрешен контрол;
е)
надзор на споразуменията за възлагане на дейности на външни подизпълнители;
ж)
надзор на спазването на всички разпоредби по настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 648/2012 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2012, и на всички други регулаторни и надзорни изисквания;
з)
осигуряване на отчетност пред акционерите или собствениците и служителите, клиринговите членове и техните клиенти и другите заинтересовани страни.
3. Висшият ръководен състав е натоварен най-малко със следните отговорности:
а)
осигуряване на съгласуваност на дейностите на ЦК с определените от ръководния съвет цели и стратегия на ЦК;
б)
разработване и установяване на процедури по проверка на съответствието и вътрешен контрол, които насърчават целите на ЦК;
в)
подлагане на процедурите за вътрешен контрол на редовен преглед и изпитване;
г)
осигуряване на достатъчно средства за управление на риска и проверка на съответствието;
д)
активно участие в процеса на контрол на риска;
е)
осигуряване на надлежното преодоляване на рисковете, които ЦК поема във връзка с извършваните от него клиринг и клирингови дейности.
4. Когато ръководният съвет делегира задачи на комитети или подкомитети, той запазва правомощията за одобрение на решенията, които биха могли да имат съществено въздействие върху рисковия профил на ЦК.
5. Договореностите, при които функционират ръководният съвет и висшият ръководен състав, включват процеси за установяване, преодоляване и управление на потенциални конфликти на интереси на членовете на ръководния съвет и висшия ръководен състав.
6. ЦК разполага с ясна и пряка йерархична структура на отчитане между неговия ръководен съвет и висшия му ръководен състав, с което се гарантира, че висшият ръководен състав носи отговорност за своите резултати. Йерархичната структура за отчитане на управлението на риска, проверката на съответствието и вътрешен одит е ясна и отделена от структурата за другите дейности на ЦК. Директорът по управлението на риска се отчита пряко пред ръководния съвет или чрез председателя на комитета за управление на риска. Директорът по проверка на съответствието и функцията по вътрешен одит се отчитат пряко пред ръководния съвет.
Член 8
Политика за възнагражденията
1. Комитетът по възнагражденията разработва и развива политиката за възнагражденията, контролира нейното изпълнение от страна на висшия ръководен състав и редовно преглежда нейното практическо изпълнение. Самата политика се документира и преразглежда най-малко веднъж годишно.
2. Политиката за възнагражденията е изготвена така, че нивото и структурата на възнагражденията да бъдат съгласувани с разумното управление на риска. Политиката отчита както бъдещите, така и настоящите рискове и тяхното въздействие. Графикът на изплащане на възнагражденията трябва да зависи от времевия хоризонт на рисковете. При променливите възнаграждения конкретно политиката трябва да отдаде дължимото внимание на евентуалните времеви несъответствия между резултати и риск и да гарантира, че плащанията биват целесъобразно отлагани във времето. Между фиксираните и променливите елементи на общото възнаграждение съществува баланс, съответстващ на риска.
3. С политиката за възнагражденията се гарантира, че възнаграждението на персонала, ангажиран с управление на риска, проверка на съответствието и вътрешен одит, не зависи от резултатите от стопанската дейност на ЦК. Равнището на възнаграждение е съобразено с отговорностите, както и с равнището на възнаграждение в съответната сфера на стопанска дейност.
4. Политиката за възнагражденията подлежи на ежегоден независим одит. Резултатите от тези одити се предоставят на компетентния орган.
Член 9
Системи за информационни технологии
1. При разработването на своите системи за информационни технологии ЦК гарантира, че те са надеждни и сигурни, както и в състояние да обработват информацията, необходима за безопасното и ефикасно изпълнение на дейностите и операциите на ЦК.
Структурата на информационните технологии е надлежно документирана. Системите са разработени, за да покрият оперативните нужди на ЦК и рисковете, на които той е изложен. Те са устойчиви, включително при неблагоприятни пазарни условия, а при необходимост може да бъдат разширени, за да обработят допълнителната информация. ЦК предвижда процедури и планира капацитет, в т.ч. достатъчно излишен капацитет, за да може при сериозни смущения системата да обработи всички висящи трансакции в рамките на деня. ЦК предвижда процедури за въвеждането на нови технологии, включително ясни планове за връщане към предишното технологично състояние.
2. С цел да осигури висока степен на сигурност при обработването на информация, както и да предвиди възможности за връзка със своите клирингови членове, клиенти и доставчици на услуги, ЦК изгражда своите информационни системи на базата на международно признати технически стандарти и на най-добрите практики в сектора. Преди първоначалната употреба, след въвеждането на значителни изменения, както и след настъпването на сериозни смущения ЦК подлага своите системи на строги тестове, симулиращи неблагоприятни пазарни условия. Клиринговите членове и клиенти, оперативно съвместимите ЦК и другите заинтересовани страни участват, доколкото е уместно, в подготовката и провеждането на тези тестове.
3. ЦК поддържа стабилна рамка за информационна сигурност, посредством която управлява по подходящ начин риска в областта на информационната сигурност. Рамката включва подходящи механизми, политики и процедури за защита на информацията от неразрешено оповестяване, за осигуряване на точността и целостта на данните и за гарантиране на достъпа до услугите на ЦК.
4. Рамката за информационна сигурност включва най-малко следните елементи:
а)
контрол на достъпа до системата;
б)
подходящи предпазни мерки срещу проникване и злоупотреба с данни;
в)
специфични устройства за запазване на автентичността и целостта на данните, включително криптографски техники;
г)
надеждни мрежи и процедури за точно и бързо прехвърляне на данни при ниски нива на смущение;
д)
одитни пътеки.
5. Системите за информационни технологии и рамката за информационна сигурност се преразглеждат най-малко веднъж годишно. Те подлежат на независими одити. Резултатите от тези одити се докладват на ръководния съвет и се предоставят на компетентния орган.
Член 10
Оповестяване
1. ЦК осигурява безплатен обществен достъп до следната информация:
а)
информация относно неговите правила за управлението, в т.ч.:
i)
неговата организационна структура, както и ключови цели и стратегии;
ii)
ключови елементи на политиката за възнагражденията;
iii)
ключова финансова информация, включително най-актуалните одитирани финансови отчети;
б)
информация относно неговите правила, в т.ч.:
i)
процедури за управление на неизпълнението, процедури и допълнителни текстове;
ii)
информация във връзка с непрекъснатостта на стопанската дейност;
iii)
информация относно неговите системи, техники и резултати в областта на управлението на риска в съответствие с глава XII;
iv)
пълната информация относно неговата структура и операции, както и относно правата и задълженията на клиринговите членове и клиенти, необходима за ясното разграничаване и цялостното разбиране на рисковете и разходите, свързани с използването на услугите на ЦК;
v)
настоящите клирингови услуги на ЦК, включително подробна информация за обхвата на всяка една услуга;
vi)
неговите системи, техники и резултати в областта на управлението на риска, включително информация относно финансовите ресурси, инвестиционната политика, източниците на ценови данни и моделите, използвани при изчисляване на допълнителните обезпечения;
vii)
законодателството и правилата, които уреждат:
1)
достъпа до ЦК;
2)
договорите, сключени от ЦК с клирингови членове и доколкото е приложимо, с клиенти;
3)
договорите, които ЦК приема за клиринг;
4)
всяко споразумение за оперативна съвместимост;
5)
използването на обезпечения и вноски в гаранционния фонд, включително ликвидирането на позиции и обезпечения и степента, до която обезпечението е защитено срещу искове на трети страни;
в)
информация относно допустимите обезпечения и приложимите проценти за намаляване на тяхната стойност;
г)
списък на всички настоящи клирингови членове, включително критерии за приемане, временно преустановяване и прекратяване на членството.
Когато компетентният орган е съгласен с ЦК, че всяко разкриване на информацията по буква б) или в) от настоящия параграф може да изложи на риск търговската тайна или сигурността и стабилността на ЦК, ЦК може да реши да оповести тази информация по начин, който предотвратява или намалява тези рискове, или да не я оповестява.
2. ЦК оповестява пред обществеността безплатно информацията относно всяка съществена промяна в своите правила за управлението, целите, стратегиите и ключовите политики, както и в действащите правила и процедури.
3. Информацията, която трябва да бъде публично оповестена от ЦК, е достъпна на неговия уебсайт. Информацията е достъпна най-малко на езика, обичайно използван в сферата на международните финанси.
Член 11
Вътрешен одит
1. ЦК създава и поддържа функция по вътрешен одит, която е отделена и независима от другите функции и дейности на ЦК и която изпълнява следните задачи:
а)
изработва, прилага и поддържа план за одит, с помощта на който се проверяват и оценяват адекватността и ефективността на системите, механизмите и процедурите на ЦК за вътрешен контрол и правилата за управлението;
б)
издава препоръки въз основа на работата, извършена в съответствие с буква а);
в)
проверява спазването на тези препоръки;
г)
докладва пред ръководния съвет по въпроси, свързани с вътрешния одит.
2. Функцията по вътрешен одит разполага с необходимите правомощия, средства, опит и достъп до цялата документация, необходима за нейното осъществяване. Тя е достатъчно независима от управлението и се отчита директно пред ръководния съвет.
3. Вътрешният одит оценява ефективността на процедурите на ЦК за управление и механизмите за контрол на риска по начин, пропорционален на рисковете, пред които са изправени различните сфери на дейност, и независимо от оценяваните области на дейността. Функцията по вътрешен одит разполага с достъп до информацията, необходима за извършването на преглед на всички дейности и операции, процеси и системи на ЦК, включително възложените на външни подизпълнители.
4. Изготвените от вътрешния одит оценки се основават на цялостен одитен план, който се преразглежда и докладва на компетентния орган най-малко веднъж годишно. ЦК гарантира, че при настъпването на определени събития може в кратък срок да извърши необходимите специални одити. Одитният план и прегледът се одобряват от ръководния съвет.
5. Клиринговите операции, процесите по управление на риска, както и механизмите за вътрешен контрол и счетоводното отчитане подлежат на независим одит. Независимите одити се извършват най-малко веднъж годишно.
ГЛАВА IV
СЪХРАНЯВАНЕ НА ДАННИ
(член 29 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 12
Общи изисквания
1. ЦК съхранява данните на траен носител, позволяващ информацията да бъде предоставена на компетентните органи, ЕОЦКП и съответните членовете на ЕСЦБ в такава форма и вид, че да бъдат спазени следните условия:
а)
възможно е да се възпроизведат всички основни етапи на извършената от ЦК обработка;
б)
възможно е да се регистрира, проследи и извлече първоначалното съдържание на данните, преди всякакви поправки или други изменения;
в)
въведени са мерки за предотвратяване на неправомерното изменение на данни;
г)
съществуват подходящи мерки за осигуряване на сигурността и поверителността на съхраняваните данни;
д)
в системата за съхраняване на данни е изграден механизъм за установяване и отстраняване на грешки;
е)
системата за съхраняване на данни осигурява навременното възстановяване на данни в случай на повреда в системата.
2. Когато данните или информацията са съхранявани за период, по-кратък от шест месеца, те се предоставят на органите, изброени в параграф 1, възможно най-бързо и най-късно в рамките на работния ден, следващ деня на получаване на искане от съответния орган.
3. Когато данните или информацията са съхранявани за период, по-дълъг от шест месеца, те се предоставят на органите, изброени в параграф 1, възможно най-бързо и в рамките на пет работни дни от получаване на искане от съответния орган.
4. Когато обработваната от ЦК информация съдържа лични данни, ЦК съблюдават своите задължения по Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6) и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета (7).
5. Когато ЦК съхранява данните извън Съюза, той гарантира, че компетентният орган, ЕОЦКП и съответните членове на ЕСЦБ могат да получат идентичен достъп до данните в рамките на същите срокове, както при съхраняване на данните в рамките на Съюза.
6. Всеки ЦК посочва съответните лица, които в рамките на установените в параграфи 2 и 3 срокове за предоставяне на съответните данни могат да пояснят съдържанието на неговите данни пред компетентните органи.
7. Всички данни, които ЦК трябва да съхранява в съответствие с настоящия регламент, подлежат на проверка от страна на компетентния орган. При поискване ЦК предоставя на компетентния орган пряк достъп до данните, изисквани по членове 13 и 14.
Член 13
Съхраняване на данни за трансакциите
1. ЦК съхранява данните за всички трансакции по всички договори, по отношение на които той осъществява клиринг, и гарантира, че съхраняваните от него данни включват цялата информация, необходима за пълното и точно възстановяване на клиринговия процес по всеки договор, и че данните по всяка трансакция могат да бъдат еднозначно идентифицирани и открити най-малко по всички критерии, свързани с ЦК, оперативно съвместим ЦК, клирингов член, клиент, ако е известен на ЦК, и финансов инструмент.
2. По отношение на всяка трансакция, за която е получено искане за клиринг, ЦК - веднага след получаване на съответната информация, съхранява и актуализира следните данни:
а)
цена, ставка или спред и количество;
б)
клирингов капацитет, който посочва дали трансакцията е за покупка или продажба от гледна точка на регистрирането от ЦК;
в)
идентификация на инструмента;
г)
идентификация на клиринговия член;
д)
идентификация на мястото, където е бил сключен договорът;
е)
дата и час на намеса на ЦК;
ж)
дата и час на прекратяване на договора;
з)
условия и срокове на сетълмента;
и)
дата и час на сетълмента или на откупуване на трансакцията, както и по целесъобразност следните елементи:
i)
дата и час на първоначално сключване на договора;
ii)
първоначалните условия и страни по договора;
iii)
ако е приложимо, идентификация на оперативно съвместимия ЦК, който извършва клиринг на една част от сделката;
iv)
самоличността на клиента, включително на непреките клиенти, когато тя е известна на ЦК, и в случай на отказ, идентификация на страната, която е прехвърлила договора.
Член 14
Съхраняване на данни за позициите
1. ЦК съхранява данни за позициите, държани от всеки клирингов член. За всяка сметка, водена в съответствие с член 39 от Регламент (ЕС) № 648/2012, се съхраняват отделни данни, като ЦК гарантира, че съхраняваните от него данни включват цялата информация, необходима за пълното и точно възстановяване на трансакциите, с които позицията е създадена, както и че данните по всяка трансакция могат да бъдат еднозначно идентифицирани и открити най-малко по всички критерии, свързани с ЦК, оперативно съвместим ЦК, клирингов член, клиент, ако е известен на ЦК, и финансов инструмент.
2. Към края на всеки работен ден ЦК съхранява за всяка позиция следните данни, доколкото те са свързани с въпросната позиция:
а)
идентификация на клиринговия член, на клиента, ако е известен на ЦК, както и по целесъобразност на всеки оперативно съвместим ЦК, поддържащ такава позиция;
б)
знака на позицията;
в)
ежедневно изчисляваната стойност на позицията, включително данни за стойностите, на които договорите се оценяват, както и всяка друга необходима информация.
3. По отношение на всяка отделна сметка на клирингов член и клиент, ако той е известен на ЦК, ЦК съхранява и актуализира данни за стойността на допълнителните обезпечения, вноските в гаранционния фонд и посочените в член 43 от Регламент (ЕС) № 648/2012 други финансови ресурси, изисквани от ЦК, както и съответната стойност на действително предоставените от клиринговия член средства към края на деня и промените в тази стойност, които могат да възникнат в рамките на деня.
Член 15
Съхраняване на данни за стопанската дейност
1. ЦК съхранява адекватни и точни данни за дейностите, свързани с неговата стопанска дейност и вътрешна организация.
2. Посочените в параграф 1 данни се актуализират при всяка съществена промяна в съответните документи и включват най-малко:
а)
организационната структура на ръководния съвет и съответните комитети, звеното за клиринг, звеното за управление на риска, както и всички други релевантни звена или подразделения;
б)
самоличността на акционерите или съдружниците, преки или непреки, физически или юридически лица, които имат квалифицирано участие, и данни за размера на това участие;
в)
документите, удостоверяващи политиките, процедурите и процесите, изисквани по глава III и член 29;
г)
протоколите от заседанията на ръководния съвет и, ако е приложимо, от заседанията на подкомитетите към ръководния съвет и от комитетите към висшия ръководен състав;
д)
протоколите от заседанията на комитета за управление на риска;
е)
протоколите от заседанията на консултативните групи с клиринговите членове и клиенти, ако има такива;
ж)
вътрешни и външни одитни доклади, доклади за управлението на риска, доклади за проверка на съответствието, както и доклади на консултантските фирми, включително отговорите от страна на ръководството;
з)
политиката за непрекъснатост на стопанската дейност и плана за възстановяване при катастрофично събитие, изисквани съгласно член 17;
и)
плана и дневните отчети на ликвидността, изисквани съгласно член 32;
й)
данни за всички активи, пасиви и капиталови сметки, изисквани съгласно член 16 от Регламент (ЕС) № 648/2012;
к)
получени жалби, включително име, адрес и номер на сметката на жалбоподателя; датата, на която е получена жалбата; имената на всички лица, посочени в жалбата; описание на естеството на жалбата; уреждане на жалбата и дата, на която жалбата е била приключена;
л)
данни за всяко прекъсване или неправилно функциониране на услугите, включително подробен доклад относно графика, последствията и корективните действия;
м)
данни за резултатите от проведените стрес тестове и бек тестове;
н)
писмена кореспонденция с компетентните органи, ЕОЦКП и съответните членове на ЕСЦБ;
о)
правни становища, получени в съответствие с глава III;
п)
когато е приложимо, документацията относно споразуменията за оперативна съвместимост с други ЦК;
р)
информацията по член 10, параграф 1, буква б), подточка vii) и буква г);
с)
документите, описващи разработването на нови бизнес инициативи.
Член 16
Съхраняване на данните, отчитани пред регистър на трансакции
ЦК установява и съхранява цялата информация и данни, които трябва да бъдат отчитани в съответствие с член 9 от Регламент (ЕС) № 648/2012, заедно с данни за датата и часа на отчитане на трансакцията.
ГЛАВА V
НЕПРЕКЪСНАТОСТ НА ДЕЙНОСТТА
(член 34 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 17
Стратегия и политика
1. ЦК разполага с политика за непрекъснатост на стопанската дейност и план за възстановяване при катастрофично събитие, които са одобрени от ръководния съвет. Политиката за непрекъснатост на стопанската дейност и планът за възстановяване при катастрофично събитие подлежат на независим преглед, резултатите от който се докладват на ръководния съвет.
2. В политиката за непрекъснатост на стопанската дейност са посочени всички ключови стопански функции и съответни системи и са включени стратегията, политиките и целите на ЦК, гарантиращи непрекъснатостта на тези функции и системи.
3. Политиката за непрекъснатост на стопанската дейност е съобразена с външните връзки и взаимозависимости в рамките на финансовата инфраструктура, включително местата за търговия, на които ЦК осъществява клиринг, системите за разплащане и за сетълмент на ценни книжа, както и кредитните институции, използвани от ЦК или свързан ЦК. В нея биват отчетени и ключовите функции или услуги, чието изпълнение е било възложено на трети страни.
4. Политиката за непрекъснатост на стопанската дейност и планът за възстановяване при катастрофично събитие съдържат ясно определени и документирани механизми, които се използват при свързани с непрекъснатостта извънредни ситуации, бедствия или кризи и които са предназначени да осигурят минимално ниво на обслужване на ключовите функции.
5. В плана за възстановяване при катастрофично събитие са посочени и включени цели по отношение на етапите и времето за възстановяване на ключовите функции и е определена най-подходящата стратегия за възстановяване на всяка от тези функции. Тези механизми имат за цел да гарантират, че при извънредни ситуации ключовите функции ще бъдат приключени навреме, а договорените нива на обслужване - постигнати.
6. В политиката за непрекъснатост на стопанската дейност на ЦК е определено максимално допустимото време, през което ключовите функции и системи са неизползваеми. Максималното време за възстановяване на ключовите функции на ЦК, което се посочва в политиката за непрекъснатост на стопанската дейност, не надхвърля 2 часа. Процедурите и плащанията по ежедневното приключване се осъществяват в рамките на изискваното време и при всякакви обстоятелства.
7. Когато определя времето за възстановяване на всяка една функция, ЦК отчита потенциалното цялостно въздействие върху ефективността на пазара.
Член 18
Анализ на въздействието върху стопанската дейност
1. ЦК извършва анализ на въздействието върху стопанската дейност, чиято цел е да установи кои стопански функции са от ключово значение за гарантиране на услугите на ЦК. В анализа се отчита значението на тези функции за други институции и функции във финансовата инфраструктура.
2. ЦК използва сценариен анализ на риска, чиято цел е да установи как различните сценарии влияят на рисковете, свързани с неговите ключови стопански функции.
3. Когато оценява рисковете, ЦК отчита зависимостта от външни доставчици, в т.ч. и на комунални услуги. ЦК предприема действия за управление на тези зависимости чрез подходящи договорни и организационни разпоредби.
4. Анализът на въздействието върху стопанската дейности и сценарийният анализ се актуализират редовно и най-малкото веднъж годишно, както и след инцидент или съществени организационни промени. Анализите отчитат всички съществени промени, включително пазарните и технологичните тенденции.
Член 19
Възстановяване при катастрофично събитие
1. ЦК разполага с механизми за осигуряване на непрекъснатостта на своите ключови функции, основани на сценарии за катастрофични събития. Тези механизми обхващат най-малко наличието на необходимите човешки ресурси, максималната продължителност на прекъсване на ключовите функции, както и преминаването към алтернативен обработвателен център и възстановяване на функциите в рамките на този център.
2. ЦК поддържа алтернативен обработвателен център, който може да гарантира непрекъснатост на всички ключови функции на ЦК, идентична на тази в основния център. Географският рисков профил на алтернативния център е различен от този на основния център.
3. ЦК поддържа или разполага с незабавен достъп до алтернативния стопански център, позволяващ на служителите да гарантират най-малко непрекъснатостта на обслужването, когато основният център не е на разположение.
4. ЦК разглежда необходимостта от изграждане на допълнителни обработвателни центрове, особено когато диверсификацията на рисковите профили на основния и алтернативния център не е достатъчна, за да гарантира изцяло, че целите по отношение на непрекъснатостта на стопанската дейност на ЦК ще бъдат изпълнени при всички сценарии.
Член 20
Изпитване и мониторинг
1. ЦК подлага своята политика за непрекъснатост на стопанската дейност и плана за възстановяване при катастрофично събитие на изпитване и мониторинг, извършвани редовно и след всяка значителна модификация или изменение в системите или съответните функции, за да гарантира, че с политиката за непрекъснатост на стопанската дейност ще бъдат постигнати поставените цели, включително двучасовия максимален срок за възстановяване на функциите. Тестовете са планирани и документирани.
2. Изпитванията на политика за непрекъснатост на стопанската дейност и плана за възстановяване при катастрофично събитие отговарят на следните условия:
а)
включват сценарии за широкомащабни катастрофични събития и преминаване от основния към алтернативния център;
б)
включват участието на клирингови членове, външни доставчици и съответните институции във финансовата инфраструктура, по отношение на които са установени взаимозависимости в политиката за непрекъснатост на стопанската дейност.
Член 21
Поддържане
1. ЦК преразглежда редовно и актуализира своята политика за непрекъснатост на стопанската дейност, за да включи всички ключови функции, както и най-подходящата стратегия за тяхното възстановяване.
2. ЦК преразглежда редовно и актуализира своя план за възстановяване при катастрофично събитие, за да бъдат включени най-подходящите стратегии за възстановяване на всички ключови функции.
3. В актуализираните варианти на политиката за непрекъснатост на стопанската дейност и плана за възстановяване при катастрофично събитие се вземат предвид резултатите от тестовете и препоръките от независимите прегледи, другите прегледи и от компетентните органи. След всяко значително смущение ЦК преразглежда своята политика за непрекъснатост на стопанската дейност и плана за възстановяване при катастрофично събитие, за да установи причините и всички необходими подобрения на своите операции, политика за непрекъснатост на стопанската дейност и план за възстановяване при катастрофично събитие.
Член 22
Управление на кризи
1. ЦК разполага с функция за управление на кризи, която се задейства при извънредни ситуации. Процедурата за управление на кризи е ясна и писмено документирана. Ръководният съвет контролира функцията за управление на кризи и редовно получава и преглежда отчетите за нея.
2. Функцията за управление на кризи включва добре структурирани и ясни процедури за управление на вътрешната и външната комуникация по време на криза.
3. След настъпването на кризисно събитие ЦК извършва преглед на начина, по който е преодолял кризата. Прегледът обхваща, когато е приложимо, участието на клиринговите членове и други външни заинтересовани страни.
Член 23
Комуникация
1. ЦК разполага с комуникационен план, документиращ начина, по който висшият ръководен състав, ръководният съвет и съответните външни заинтересовани страни, в т.ч. компетентни органи, клирингови членове, клиенти, агенти по сетълмента, системи за разплащане и за сетълмент на ценни книжа, както и места за търговия, ще бъдат целесъобразно осведомявани по време на криза.
2. Сценарийните анализи, анализите на риска, прегледите и резултатите от мониторинга и изпитванията биват докладвани на ръководния съвет.
ГЛАВА VI
ДОПЪЛНИТЕЛНИ ОБЕЗПЕЧЕНИЯ
(член 41 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 24
Процент
1. ЦК изчислява първоначалното допълнително обезпечение, което покрива произтичащите от промените на пазара експозиции, за всеки обезпечаван на продуктова основа финансов инструмент в рамките на периода, определен в член 25, и при допускане за времеви хоризонт за ликвидация на позицията съгласно посоченото в член 26. За изчисляването на първоначалните допълнителни обезпечения ЦК спазва най-малко следните доверителни интервали:
а)
99,5 % за извънборсови деривати;
б)
99 % за финансови инструменти, различни от извънборсови деривати.
2. Когато определя подходящите доверителни интервали за всеки клас финансови инструменти, по отношение на които осъществява клиринг, ЦК взема също така предвид най-малко следните фактори:
а)
сложността и равнището на несигурност при ценообразуването на класа финансови инструменти, които могат да ограничат възможностите за одобряване на изчисленията на първоначалното обезпечение и променливия маржин;
б)
рисковите параметри на класа финансови инструменти, в т.ч. променливост, дюрация, ликвидност, нелинейни ценови характеристики, риск от внезапно неизпълнение и утежняващ риск;
в)
степента, до която другите механизми за контрол на риска не ограничават целесъобразно кредитните експозиции;
г)
присъщия за класа финансови инструменти ливъридж, включително дали класът финансови инструменти се характеризира с високо ниво на променливост, високо ниво на концентрация сред няколко участници на пазара или трудности при закриване.
3. ЦК информира съответния си компетентен орган и своите клирингови членове относно критериите, използвани за определяне на процента, прилаган за изчисляване на допълнителните обезпечения за всеки клас финансови инструменти.
4. Когато ЦК извършва клиринг на извънборсови деривати, чиито характеристики на риска съвпадат с тези на дериватите, търгувани на регулиран пазар или на еквивалентен пазар на трета страна, ЦК може на базата на рисковите фактори, посочени в параграф 2, да използва за тези договори доверителни интервали от най-малко 99 %, ако рисковете по договорите за извънборсови деривати, по отношение на които той извършва клиринг, са подходящо ограничени чрез този доверителен интервал и условията по параграф 2 са спазени.
Член 25
Времеви хоризонт, използван за изчисляване на променливостта за минали периоди
1. ЦК гарантира, че съгласно своята методология и процес за одобряване на модела, установени в съответствие с глава XII, първоначалните допълнителни обезпечения покриват най-малко при определения в член 24 доверителен интервал и за определения в член 26 период на ликвидация експозициите, произтичащи от променливостта за минали периоди, изчислена на базата на данни, обхващащи най-малко последните 12 месеца.
ЦК гарантира, че данните, използвани за изчисляване на променливостта за минали периоди, отразяват всички възможни условия на пазара, включително периодите на напрежение.
2. При изчисляването на променливостта за минали периоди ЦК може да използва други времеви хоризонти, при условие че с използването на тези времеви хоризонти се постигат допълнителни обезпечения, които са поне толкова високи, колкото получените при определения в параграф 1 времеви период.
3. Параметрите на допълнителните обезпечения за финансови инструменти, за които липсват данни за минали периоди, се основават на консервативни допускания. ЦК адаптира своевременно изчисленията на необходимите допълнителни обезпечения посредством анализ на ценовите данни за минали периоди на новите финансови инструменти.
Член 26
Времеви хоризонти за периода на ликвидация
1. ЦК определя времевите хоризонти за периода на ликвидация, като взема предвид характеристиките на подлежащия на клиринг финансов инструмент, пазара, на който той се търгува, както и периода за изчисляване и привличане на допълнителните обезпечения. Тези периоди за ликвидация представляват най-малко:
а)
пет работни дни за извънборсови деривати;
б)
два работни дни за финансови инструменти, различни от извънборсови деривати.
2. Когато определя подходящия период на ликвидация, ЦК оценява и сумира най-малко:
а)
възможно най-дългия период между момента на привличане на последните допълнителни обезпечения и момента, в който ЦК декларира неизпълнението или започва процедурата по управление на неизпълнението;
б)
очаквания период, необходим за разработване и изпълнение на стратегията за управление на неизпълнението на клирингов член според особеностите на всеки клас финансови инструменти, включително равнището на ликвидност, размера и концентрацията на позициите, както и пазарите, които ЦК ще използва, за да приключи или хеджира изцяло позицията на клиринговия член;
в)
когато е приложимо, необходимия период за покриване на риска от контрагента, на който ЦК е изложен.
3. При оценяване на определените в параграф 2 периоди ЦК взема предвид най-малко факторите, посочени в член 24, параграф 2, и времевия хоризонт за изчисляване на променливостта за минали периоди, посочен в член 25.
4. Когато извършва клиринг на извънборсови деривати, чиито характеристики на риска съвпадат с тези на дериватите, търгувани на регулиран пазар или на еквивалентен пазар на трета страна, ЦК може да използва времеви хоризонт за периода на ликвидация, различен от посочения в параграф 1, при условие че той може да удостовери пред съответния си компетентен орган:
а)
че с оглед на специфичните характеристики на съответните извънборсови деривати този времеви хоризонт би бил по-подходящ от посочения в параграф 1;
б)
че този времеви хоризонт е най-малко два работни дни.
Член 27
Допълнително обезпечаване на ниво портфейл
1. ЦК може да допусне необходимите допълнителни обезпечения по финансовите инструменти да бъдат компенсирани или намалени, ако ценовият риск на един финансов инструмент или набор от финансови инструменти се характеризира с високо и постоянно равнище на корелация или се основава на еквивалентни параметри за статистическа зависимост с ценовия риск на други финансови инструменти.
2. ЦК документира своя подход за допълнително обезпечаване на ниво портфейл и гарантира, че корелацията или еквивалентните параметри за статистическа зависимост между два или повече подлежащи на клиринг финансови инструменти са доказали своята надеждност в рамките на изчисления в съответствие с член 25 минал период, както и устойчивостта си при неблагоприятни исторически или хипотетични условия. ЦК удостоверява съществуването на икономическа обосновка за ценовата зависимост.
3. Всички финансови инструменти, по отношение на които се прилага обезпечаване на ниво портфейл, са обхванати от един и същ гаранционен фонд. Чрез дерогация, ако ЦК може предварително да удостовери пред съответния му компетентен орган и своите клирингови членове начина, по който потенциалните загуби ще бъдат разпределени между различните гаранционни фондове, и в своите правила е установил необходимите за целта разпоредби, обезпечаването на ниво портфейл може да се прилага спрямо финансови инструменти, обхванати от различни гаранционни фондове.
4. Когато допълнителното обезпечаване на ниво портфейл обхваща множество инструменти, намаленият размер на допълнителните обезпечения не надхвърля 80 % от разликата между сумата на допълнителните обезпечения, изчислени поотделно за всеки продукт, и допълнителните обезпечения, изчислени въз основа на комбинираната прогнозна оценка на експозицията на комбинирания портфейл. Когато ЦК не е изложен на потенциален риск от намаляване на допълнителното обезпечение, той може да приложи намаление, достигащо до 100 % от тази разлика.
5. Намаляването на допълнителните обезпечения на ниво портфейл е обект на солидна програма от стрес тестове в съответствие с глава XII.
Член 28
Процикличност
1. ЦК гарантира, че с неговата политика за подбор и преразглеждане на доверителния интервал, периода на ликвидация и наблюдавания минал период се постигат далновидни, стабилни и предпазливи изисквания по отношение на допълнителното обезпечение, които ограничават процикличността до ниво, което не застрашава устойчивостта и финансовата сигурност на ЦК. Това изисква, доколкото е възможно, да се избягват резките или съществените промени в изискванията по отношение на допълнителното обезпечение и да се установят прозрачни и предвидими процедури за адаптиране на тези изисквания при промяна на условията на пазара. За целта ЦК използва поне един от следните варианти:
а)
прилага буфер, който възлиза на най-малко 25 % от изчислените допълнителни обезпечения и може да бъде временно изчерпан, ако изчислените изисквания за допълнително обезпечение нараснат значително;
б)
придава най-малко 25-процентово тегло на неблагоприятните данни в рамките на изчисления в съответствие с член 26 минал период;
в)
гарантира, че неговите изисквания за допълнително обезпечение не са по-ниски от тези, които биха били изчислени при променливост, определена въз основа на 10-годишен исторически период.
2. Когато преразглежда параметрите на модела за определяне на допълнителните обезпечения с оглед по-доброто отразяване на текущите пазарни условия, ЦК взема предвид всяко потенциално проциклично въздействие на това преразглеждане.
ГЛАВА VII
ГАРАНЦИОНЕН ФОНД
(член 42 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 29
Рамка и управление
1. Когато определя минималния размер на гаранционния фонд и сумата на другите финансови ресурси, необходими за спазване на изискванията по членове 42 и 43 от Регламент (ЕС) № 648/2012, ЦК отчита груповите зависимости и прилага вътрешна рамка за определяне на видовете екстремни, но реалистични пазарни условия, които биха могли да го изложат на прекомерен риск.
2. Рамката съдържа декларация, в която се описва как ЦК определя екстремните, но реалистични пазарни условия. Тя е изцяло документирана и се съхранява в съответствие с член 12.
3. Рамката се обсъжда от комитета за управление на риска и се одобрява от ръководния съвет. Надеждността на рамката и способността ѝ да отразява промените на пазара подлежат най-малко веднъж годишно на преглед. Прегледът се обсъжда от комитета за управление на риска и се докладва на ръководния съвет.
Член 30
Установяване на екстремни, но реалистични пазарни условия
1. Описаната в член 29 рамка отразява рисковия профил на ЦК, като по целесъобразност се отчитат трансграничните и валутните експозиции. В нея са посочени всички пазарни рискове, на които ЦК би бил изложен при неизпълнение от страна на един или повече клирингови членове, включително неблагоприятни промени в пазарните цени на инструментите, на които е извършен клиринг, ограничена пазарна ликвидност на тези инструменти и спад на ликвидационната стойност на обезпечението. Рамката отразява също допълнителните рискове за ЦК, произтичащи от едновременното неспазване на задълженията на дружествата, принадлежащи към групата на намиращия се в неизпълнение клирингов член.
2. В рамката са посочени поотделно всички пазари, на които ЦК би имал експозиция в случай на неизпълнение на клирингов член. За всеки от посочените пазари ЦК определя екстремните, но реалистични условия въз основа на:
а)
набор от исторически сценарии - включително периоди на екстремни промени на пазара, наблюдавани през последните 30 години или от момента на съществуване на надеждни данни - които биха изложили ЦК на прекомерен финансов риск. Ако ЦК реши, че е малко вероятно да се повторят наблюдавани в миналото значителни ценови изменения, той обосновава пред компетентния орган защо те не са включени в рамката;
б)
набор от потенциални бъдещи сценарии, основани на съгласувани допускания по отношение на пазарната променливост и ценовата корелация между пазарите и финансовите инструменти, като се отчитат както количествените, така и качествените оценки на потенциалните пазарни условия.
3. Рамката отчита също така в количествено и качествено изражение до каква степен екстремните ценови промени биха могли да възникнат в няколко от установените пазари едновременно. В рамката е отчетена възможността ценовите корелации за минали периоди да не бъдат приложими при екстремни, но реалистични пазарни условия.
Член 31
Преглед на екстремни, но реалистични сценарии
Описаните в член 30 процедури се преразглеждат редовно от ЦК, като се вземат под внимание всички съответни пазарни промени и мащабът и концентрацията на експозициите на клиринговите членове. Съвкупността от исторически и хипотетични сценарии, използвани от ЦК за установяване на екстремните, но реалистични пазарни условия, се преразглежда от ЦК, след консултации с комитета за управление на риска, поне веднъж годишно и по-често, ако развитието на пазара или настъпването на съществени промени в съвкупността от договори, по отношение на които ЦК е извършил клиринг, влияе върху стоящите в основата на сценариите допускания и следователно изисква промяната на сценариите. Съществените промени в рамката се отчитат пред ръководния съвет.
ГЛАВА VIII
МЕХАНИЗМИ ЗА КОНТРОЛ НА ЛИКВИДНИЯ РИСК
(член 44 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 32
Оценка на ликвидния риск
1. ЦК установяват стабилна рамка за управление на ликвидния риск, която включва ефективни оперативни и аналитични инструменти за текущо и своевременно установяване, измерване и мониторинг на сетълмента и финансовите потоци, включително използваната от него ликвидност в рамките на деня. ЦК редовно оценяват структурата и функционирането на своята рамка за управление на ликвидността, в т.ч. чрез отчитане на резултатите от стрес тестове.
2. Рамката за управление на ликвидността на ЦК е достатъчно устойчива, за да гарантира, че ЦК е в състояние да изпълни дължимите си задължения за плащане и сетълмент във всички съответни валути, включително и в рамките на деня, когато това е целесъобразно. Рамката за управление на ликвидността на ЦК включва също така оценка на неговите потенциални бъдещи нужди от ликвидни средства в рамките на широк спектър от потенциални стресови сценарии. Към стресовите сценарии спада неизпълнение от страна на клиринговите членове съгласно член 44 от Регламент (ЕС) № 648/2012 - от датата на неизпълнението до края на периода на ликвидация, и ликвидният риск, генериран от инвестиционната политика и процедури на ЦК при екстремни, но реалистични пазарни условия.
3. Рамката за управление на ликвидността включва план за ликвидността, който се документира и съхранява в съответствие с член 12. Планът за ликвидността включва най-малко процедури на ЦК за:
а)
поне ежедневно управление и мониторинг на неговите ликвидни нужди съгласно набор от пазарни сценарии;
б)
поддържане на достатъчно ликвидни финансови ресурси за покриване на неговите ликвидни нужди и разграничаване между използваните различни видове ликвидни средства;
в)
ежедневна оценка и измерване на ликвидните активи, с които ЦК разполага, и необходимите му ликвидни средства;
г)
установяване на източниците на ликвиден риск;
д)
оценяване на сроковете, през които ликвидните финансови средства на ЦК трябва да бъдат на разположение;
е)
отчитане на ликвидните средства, които са потенциално необходими с оглед правото на клиринговите членове да разменят парични срещу непарични обезпечения;
ж)
процесите при недостиг на ликвидност;
з)
попълването на всички ликвидни финансови ресурси, които могат да се използват при неблагоприятни събития.
Ръководният съвет на ЦК одобрява плана след консултация с комитета за управление на риска.
4. ЦК оценява ликвидния риск, пред който е изправен, включително невъзможността на ЦК или неговите клирингови членове да покрият дължимите си задължения за плащане в рамките на процедурата по клиринг или сетълмент, като бъде отчетена и инвестиционната дейност на ЦК. Рамката за управление на риска обхваща ликвидните средства, които са необходими с оглед на отношенията между ЦК и всяко лице, към което ЦК има ликвидна експозиция, включително:
а)
банки, извършващи сетълмент;
б)
платежни системи;
в)
системи за сетълмент на ценни книжа;
г)
ностро агенти;
д)
банки попечители;
е)
доставчици на ликвидност;
ж)
оперативно съвместими ЦК;
з)
доставчици на услуги.
5. В своята рамка за управление на ликвидния риск ЦК взема под внимание всички взаимозависимости между лицата, изброени в параграф 4, и различните взаимовръзки, които може да съществуват между ЦК и посочено в параграф 4 лице.
6. ЦК изработва ежедневен доклад за нуждите и ресурсите по параграф 3, букви а) - в), както и тримесечен доклад относно плана за ликвидността по параграф 3, букви г) - з). Докладите се документират и съхраняват в съответствие с глава IV.
Член 33
Достъп до ликвидност
1. ЦК съхранява във всяка от съответните валути ликвидни средства, съответстващи на необходимите му ликвидни средства съгласно член 44 от Регламент (ЕС) № 648/2012 и член 32 от настоящия регламент. Тези ликвидни средства са ограничени до:
а)
парични депозити при емитиращата централна банка;
б)
парични депозити при лицензирани кредитни институции в съответствие с член 47;
в)
предварително договорени кредитни линии или сходни механизми с изправни клирингови членове;
г)
предварително договорени споразумения за обратно изкупуване;
д)
активно търгувани финансови инструменти, които отговарят на изискванията по член 45 и член 46 и за които ЦК може да удостовери, че са леснодостъпни и обратими в парични средства в рамките на деня при предварително определени и много надеждни договорености за финансиране, включително при неблагоприятни пазарни условия.
2. ЦК следи валутите, в които неговите задължения са деноминирани, и взема предвид потенциалното въздействие на неблагоприятни пазарни условия върху способността му да получи достъп до чуждестранните валутни пазари по начин, който съответства на цикъла за сетълмент на ценни книжа в чуждестранна валута и системите за сетълмент на ценни книжа.
3. Предварително договорените кредитни линии, осигурени срещу предоставено от клиринговите членове обезпечение, не трябва да се отчитат два пъти като ликвидни средства. ЦК предприема действия за мониторинг и контрол на концентрацията на експозиции от ликвиден риск към всеки отделен доставчик на ликвидност.
4. ЦК провежда стриктни надлежни проверки на възможностите на своите доставчици на ликвидност да действат съгласно договореностите за ликвидност.
5. ЦК периодично изпитва своите процедури за достъп до предварително установените механизми за финансиране. Това може да включва тестово изтегляне на суми от банкови кредитни линии, проверка на бързината на достъп до ресурсите и надеждността на процедурите.
6. В рамките на плана си за ликвидността ЦК разполага с подробни процедури за използване на своите ликвидни финансови ресурси с оглед покриване на задълженията си за плащане при недостиг на ликвидност. В процедурите по отношение на ликвидността се посочва ясно кога трябва да се използват отделните ресурси. В процедурите се описват и начините за достъп до парични депозити или овърнайт инвестиции на парични депозити, за изпълнение на пазарни трансакции със сетълмент в рамките на деня или за ползване на предварително установени линии за ликвидност. Тези процедури се подлагат на редовно изпитване. ЦК установява също така подходящ план за подновяване на договорености за финансиране преди изтичането на техния срок.
Член 34
Риск от концентрация
1. ЦК следи отблизо и контролира концентрацията на своята експозиция към ликвиден риск, включително своите експозиции към лицата, изброени в член 32, параграф 4, и към лицата от същата група.
2. Рамката за управление на ликвидния риск на ЦК включва използването на граници на експозиция и на концентрация.
3. ЦК определя процеси и процедури при нарушение на границите на концентрация.
ГЛАВА IX
КАСКАДЕН ПРИНЦИП ПРИ НЕИЗПЪЛНЕНИЕ
(член 45 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 35
Изчисляване на размера на собствените ресурси на ЦК, които да се използват в рамките на каскадния принцип при неизпълнение
1. ЦК завежда и посочва отделно в баланса си сумата на собствените си ресурси, заделени за посочената в член 45, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 648/2012 цел.
2. ЦК изчислява минималната сума, посочена в параграф 1, като умножава по 25 % минималния капитал, включително неразпределената печалба и резервите, притежавани в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 648/2012 и Делегиран регламент (ЕС) № 152/2013 на Комисията (8).
ЦК преразглежда тази минимална сума най-малко веднъж годишно.
3. Когато ЦК е създал повече от един гаранционен фонд за различните класове финансови инструменти, по отношение на които той осъществява клиринг, общият размер на целевите собствени ресурси, изчислени съгласно параграф 1, се разпределя между гаранционните фондове пропорционално на размера на всеки гаранционен фонд, посочва се отделно в баланса и се използва за случаи на неизпълнение в отделните пазарни сегменти, за които се отнася гаранционният фонд.
4. За съблюдаване на изискванията по параграф 1 не се използват ресурси, различни от капитал, включително неразпределена печалба и резерви, както е посочено в член 16 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
Член 36
Поддържане на сумата на собствените ресурси на ЦК, които се използват в рамките на каскадния принцип при неизпълнение
1. ЦК информира незабавно компетентния орган, ако сумата на целевите собствени ресурси спадне под изискваната в член 35 стойност, заедно с основанията за нарушението и подробно писмено описание на мерките и графика за възстановяване на тази сума.
2. Когато настъпи последващо неизпълнение от страна на един или повече клирингови членове, преди ЦК да е възстановил целевите собствени ресурси, за целите на член 45 от Регламент (ЕС) № 648/2012 се използва само остатъчната сума на разпределените целеви собствени ресурси.
3. ЦК възстановява целевите собствени ресурси най-късно в рамките на един месец от получаване на уведомлението по параграф 1.
ГЛАВА X
ОБЕЗПЕЧЕНИЕ
(член 46 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 37
Общи изисквания
ЦК установява и прилага прозрачни и предвидими политики и процедури за оценка и постоянен мониторинг на ликвидността на активите, приети като обезпечение, и при необходимост предприема корективни действия.
ЦК преразглежда най-малко веднъж годишно своите политики и процедури по отношение на допустимите активи. Такъв преглед се извършва също така и при всяка съществена промяна, която засяга рисковите експозиции на ЦК.
Член 38
Парично обезпечение
За целите на член 46, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 648/2012 високоликвидното обезпечение от парични средства е деноминирано в една от следните валути:
а)
валута, по отношение на която ЦК може да удостовери пред компетентните органи, че е в състояние да управлява съответния ѝ риск;
б)
валута, в която ЦК извършва клиринг на трансакции, в рамките на изискваното обезпечение за покриване на експозициите на ЦК в тази валута.
Член 39
Финансови инструменти
За целите на член 46, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 648/2012 за високоликвидно обезпечение може да се считат финансовите инструменти, банковите гаранции и златото, които отговарят на изложените в приложение I условия.
Член 40
Оценяване на обезпеченията
1. С оглед оценяване на високоликвидните обезпечения, посочени в член 37, ЦК установява и прилага политики и процедури за мониторинг в почти реално време на кредитното качество, пазарната ликвидност и променливостта на цената на всеки приет като обезпечение актив. ЦК проверява редовно и най-малко веднъж годишно адекватността на своите политики и процедури за оценяване. Такава проверка се извършва също така и при всяка съществена промяна, която засяга рисковите експозиции на ЦК.
2. ЦК оценява по пазарни стойности и в почти реално време своите обезпечения, а когато това не е възможно, ЦК трябва да може да удостовери пред компетентните органи, че е в състояние да управлява съответните рискове.
Член 41
Проценти за намаляване на стойността на обезпечението
1. ЦК установява и прилага политики и процедури, с които по предпазлив начин да определя процентите за намаляване на стойността на обезпечението.
2. Процентите за намаляване на стойността на обезпечението са съобразени с евентуалната необходимост от ликвидиране на обезпечението при неблагоприятни пазарни условия и отчитат времето, необходимо за неговата ликвидация. ЦК удостоверява пред компетентния орган, че процентите за намаляване на стойността на обезпечението се изчисляват по консервативен начин, за да бъде, доколкото е възможно, ограничено процикличното въздействие. Процентът за намаляване на стойността на всеки служещ като обезпечение актив се определя, като се вземат под внимание приложимите критерии, в т.ч.:
а)
видът на актива и свързаното с финансовия инструмент ниво на кредитен риск според вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава;
б)
падежът на актива;
в)
историческата и хипотетичната бъдеща променливост на цената на актива при неблагоприятни пазарни условия;
г)
ликвидността на основния пазар, включително спредовете между цените „продава“ и „купува“;
д)
валутният риск, ако има такъв;
е)
утежняващият риск.
3. ЦК проверява редовно адекватността на процентите за намаляване на стойността на обезпечението. ЦК преразглежда политиките и процедурите за определяне на процентите за намаляване на стойността на обезпечението най-малко веднъж годишно и при всяка съществена промяна, която засяга рисковите експозиции на ЦК, като следва, доколкото е възможно, да избягва резките или съществените промени в тези проценти, които могат да доведат до процикличност. Политиките и процедурите за определяне на процентите за намаляване на стойността на обезпечението се одобряват от независимо лице най-малко веднъж годишно.
Член 42
Граници на концентрация
1. ЦК установява и прилага политики и процедури за поддържане на необходимата диверсифицикация на обезпечението, която позволява неговата ликвидация в рамките на определения период на държане без значителни пазарни последствия. В тези политики и процедури се определят мерките за намаляване на риска, които трябва да бъдат прилагани при превишаване на посочените в параграф 2 граници.
2. ЦК определя граници на концентрацията на ниво:
а)
отделни емитенти;
б)
вид емитент;
в)
вид актив;
г)
отделен клирингов член;
д)
всички клирингови членове.
3. Границите на концентрация се определят по консервативен начин, като се вземат предвид всички приложими критерии, в т.ч.:
а)
финансовите инструменти, емитирани от емитенти от един и същ икономически сектор, област на дейност и географски регион;
б)
равнището на кредитен риск на финансовия инструмент или на емитента според вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава;
в)
ликвидността и променливостта на цената на финансовите инструменти.
4. ЦК гарантира, че най-много 10 % от неговите обезпечения са гарантирани от една кредитна институция или еквивалентна финансова институция от трета държава или от предприятие, което е част от групата на кредитната институция или финансовата институция от трета държава. Когато обезпеченията, получени от ЦК под формата на гаранции на търговски банки, надхвърлят 50 % от общия размер на обезпеченията, тази граница може да бъде увеличена до 25 %.
5. При изчисляване на предвидените в параграф 2 граници ЦК включва общата стойност на експозицията на ЦК към емитента, включително сумата на използваните от ЦК кумулативни кредитни линии, депозитни сертификати, срочни депозити, спестовни сметки, депозитни сметки, текущи сметки, инструментите на паричния пазар и механизми за обратни репо сделки. Тези ограничения не се прилагат по отношение на обезпечението, държано от ЦК в превишение на минималните изисквания по отношение на допълнителните обезпечения, гаранционния фонд или другите финансови ресурси.
6. При определяне на границите на концентрация за експозицията на ЦК към отделен емитент ЦК сумира и третира като отделен риск експозицията си към всички финансови инструменти, емитирани или изрично гарантирани от емитента или от групата на емитента, и към финансовите инструменти, емитирани от предприятия, чиято изключителна цел е да притежават средства за производство, които са от съществено значение за дейността на емитента.
7. ЦК проверява редовно адекватността на своите политики и процедури по отношение на границите на концентрация. ЦК преразглежда своите политики и процедури по отношение на границите на концентрация най-малко веднъж годишно и при всяка съществена промяна, която засяга рисковите експозиции на ЦК.
8. ЦК информира компетентния орган и клиринговите членове относно приложимите граници на концентрация и всяко изменение на тези граници.
9. Ако ЦК наруши в значителна степен границите на концентрация, установени в неговите политики и процедури, той незабавно уведомява компетентния орган. ЦК отстранява нарушението във възможно най-кратък срок.
ГЛАВА XI
ИНВЕСТИЦИОННА ПОЛИТИКА
(член 47 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 43
Високоликвидни финансови инструменти
За целите на член 47, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 648/2012 дълговите инструменти се считат за високоликвидни и с минимален кредитен и пазарен риск, когато те са дългови инструменти, отговарящи на всяко едно от посочените в приложение II условия.
Член 44
Споразумения за депозиране на финансови инструменти при висока степен на сигурност
1. Ако ЦК не е в състояние да депозира посочените в член 45 финансови инструменти или тези, предоставени му под формата на допълнителни обезпечения, вноските в гаранционния фонд или вноските към други финансови ресурси, чрез прехвърляне на собственост и право на обезпечение към оператор на система за сетълмент на ценни книжа, която осигурява пълната защита на тези инструменти, то тези финансови инструменти се депозират при:
а)
централна банка, която осигурява пълната защита на тези инструменти и при нужда предоставя на ЦК бърз достъп до финансовите инструменти;
б)
лицензирана кредитна институция според определението от Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (9), която осигурява пълното отделяне и защита на тези инструменти, предоставя на ЦК бърз достъп до финансовите инструменти при нужда и е с нисък кредитен риск, удостоверен от вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава;
в)
финансова институция от трета държава, която подлежи на и спазва пруденциални правила, считани от компетентните органи за поне толкова строги, колкото установените в Директива 2006/48/ЕО, разполага с надеждни счетоводни практики, процедури за съхранение и вътрешен контрол, осигурява пълното отделяне и защита на тези инструменти, предоставя на ЦК бърз достъп до финансовите инструменти при нужда и е с нисък кредитен риск, удостоверен от вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава.
2. Когато финансовите инструменти са депозирани в съответствие с параграф 1, буква б) или в), те се съхраняват при условия, които предотвратяват всякакви загуби на ЦК вследствие на неизпълнение или неплатежоспособност на лицензираната финансова институция.
3. Споразуменията за депозиране при висока степен на сигурност на финансови инструменти, предоставени под формата на допълнителни обезпечения, вноски в гаранционния фонд или вноски към други финансови ресурси, позволяват на ЦК повторната употреба на тези финансови инструменти само когато са изпълнени условията по член 39, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 648/2012 и с повторната употреба се цели извършване на плащания, управление на неизпълнение на клирингов член или изпълнение на споразумение за оперативна съвместимост.
Член 45
Споразумения за поддържане на парични средства при висока степен на сигурност
1. За целите на член 47, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 648/2012, когато паричните средства не са депозирани при централна банка, този депозит отговаря на всяко едно от следните условия:
а)
депозитът е в една от следните валути:
i)
валута, по отношение на която ЦК може с високо ниво на увереност да удостовери, че е в състояние да управлява съответния ѝ риск;
ii)
валута, в която ЦК извършва клиринг на трансакции, в рамките на полученото в тази валута обезпечение;
б)
депозитът е открит при една от следните институции:
i)
лицензирана кредитна институция според определението от Директива 2006/48/ЕО, която е с нисък кредитен риск, удостоверен от вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава;
ii)
финансова институция от трета държава, която подлежи на и спазва пруденциални правила, считани от компетентните органи за поне толкова строги, колкото установените в Директива 2006/48/ЕО, разполага с надеждни счетоводни практики, процедури за съхранение и вътрешен контрол и е с нисък кредитен риск, удостоверен от вътрешната оценка на ЦК. При извършване на тази оценка ЦК прилага точна и обективна методология, която не се основава изцяло на външни становища и отчита риска, произтичащ от установяването на емитента в конкретната държава.
2. Когато паричните средства се поддържат чрез овърнайт депозит в съответствие с параграф 1, най-малко 95 % от тези парични средства, изчислени като средна стойност за един календарен месец, се депозират посредством механизми, които осигуряват обезпечаването на паричните средства чрез високоликвидни финансови инструменти, които отговарят на изискванията по член 45, с изключение на изискването по параграф 1, буква в) от същия член.
Член 45
Граници на концентрация
1. ЦК установява и прилага политики и процедури, гарантиращи, че финансовите инструменти, в които са инвестирани неговите финансови ресурси, са достатъчно диверсифицирани.
2. ЦК определя граници на концентрация и следи концентрацията на ниво:
а)
отделни финансови инструменти;
б)
видове финансови инструменти;
в)
отделни емитенти;
г)
видове емитенти;
д)
контрагенти, с които са сключени споразумения по член 44, параграф 1, букви б) и в) или по член 45, параграф 2.
3. При определяне на вида емитент ЦК взема предвид следното:
а)
географското разпределение;
б)
взаимозависимостите и множеството взаимовръзки между даденото лице и ЦК;
в)
равнището на кредитен риск;
г)
експозициите на ЦК към емитента във вид на продукти, по отношение на които ЦК осъществява клиринг.
4. В политиките и процедурите се определят мерките за намаляване на риска, които трябва да бъдат прилагани при превишаване на границите на концентрация.
5. При определяне на границите на концентрация за експозицията на ЦК към отделен емитент или попечител ЦК сумира и третира като отделен риск експозицията си към всички финансови инструменти, емитирани или изрично гарантирани от емитента, и към всички финансови ресурси, депозирани при попечителя.
6. ЦК проверява редовно адекватността на своите политики и процедури по отношение на границите на концентрация. В допълнение ЦК преразглежда своите политики и процедури по отношение на границите на концентрация най-малко веднъж годишно и при всяка съществена промяна, която засяга рисковата експозиция на ЦК.
7. Ако ЦК наруши границите на концентрация, установени в неговите политики и процедури, той незабавно уведомява компетентния орган. ЦК отстранява нарушението във възможно най-кратък срок.
Член 46
Непарични обезпечения
Когато обезпечението е получено под формата на финансови инструменти съгласно разпоредбите на глава X, се прилагат единствено членове 44 и 45.
ГЛАВА XII
ПРЕГЛЕД НА МОДЕЛИ, СТРЕС ТЕСТОВЕ И БЕК ТЕСТОВЕ
(член 49 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
РАЗДЕЛ 1
Модели и програми
Член 47
Одобряване на модели
1. Моделите, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск на ЦК, използвани за количествено определяне, агрегиране и управление на неговите рискове, преминават през широкообхватна процедура за одобряване. Всяко съществено изменение или промяна на неговите модели, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск е обект на подходящо управление, включително консултация с комитета за управление на риска, и преди прилагане се одобрява от квалифицирано и независимо лице.
2. Прилаганият от ЦК процес за одобряване се документира, като в него се посочват най-малко политиките, използвани за изпитване на методологиите за допълнителните обезпечения, гаранционния фонд и другите финансови ресурси, и рамката за изчисляване на ликвидните финансови ресурси. Всяко съществено изменение или промяна на тези политики е обект на подходящо управление, включително консултация с комитета за управление на риска, и преди прилагане се одобрява от квалифицирано и независимо лице.
3. Широкообхватната процедура за одобряване включва най-малко следното:
а)
оценка на концептуалната обоснованост на моделите и рамката, като се отчитат използваните при разработването доказателства в подкрепа на това;
б)
преглед на текущите процедури за мониторинг, включително проверка на процесите и сравнителните показатели;
в)
преглед на параметрите и допусканията, направени при разработването на неговите модели, техните методологии и рамката;
г)
преглед на адекватността и целесъобразността на моделите, техните методологии и рамката, приета по отношение на видовете договори, към които се прилагат;
д)
преглед на целесъобразността на сценариите на стрес тестовете в съответствие с глава VII и член 52;
е)
анализ на резултатите от тестовете.
4. ЦК определя критериите, по които оценява дали неговите модели, техните методологии и рамката за управление на ликвидния риск могат да бъдат успешно одобрени. Критериите включват успешните резултати от тестовете.
5. Когато ценовите данни не са леснодостъпни или надеждни, ЦК отчита тези ограничения, като използва най-малко консервативни допускания, основаващи се на наблюдаваните корелирани или свързани пазари и текущите тенденции на пазара.
6. Когато ценовите данни не са леснодостъпни или надеждни, използваните за целта системи и модели за оценка са обект на подходящо управление, включително консултация с комитета за управление на риска, одобряване и изпитване. Моделите за оценка на ЦК се одобряват при разнообразни пазарни сценарии от квалифицирано и независимо лице, за да се гарантира целесъобразността на генерираните чрез тези модели цени, като при необходимост ЦК коригира начина на изчисляване на първоначалното допълнително обезпечение с оглед отразяване на установените рискове, свързани с модела.
7. ЦК редовно извършва оценка на теоретичните и емпиричните характеристики на своя модел за определяне на допълнителните обезпечения за всички финансови инструменти, по отношение на които той осъществява клиринг.
Член 48
Програми за изпитване
1. ЦК разполага с политики и процедури, които съдържат подробно описание на програмите за стрес тестове и бек тестове, провеждани за определяне на целесъобразността, точността, надеждността и устойчивостта на моделите и техните методологии, които се използват за изчисляване на неговите механизми за контрол на риска, включително допълнителните обезпечения, вноските в гаранционния фонд и другите финансови ресурси при широк набор от пазарни условия.
2. В политиките и процедурите на ЦК се посочва подробно програмата за стрес тестове, която се използва за определяне на целесъобразността, точността, надеждността и устойчивостта на рамката за управление на ликвидния риск.
3. Политиките и процедурите включват най-малко методологии за инициирането на подбора и разработването на подходящи тестове, в т.ч. подбор на данни за портфейла и пазара, периодичност на изпитването, специфични характеристики на риска на финансовите инструменти, за които е извършен клиринг, анализ на резултатите от тестовете и изключенията, както и съответните необходими корективни мерки.
4. При провеждането на всеки тест ЦК включва всички клиентски позиции.
РАЗДЕЛ 2
Бек тестове
Член 49
Процедура за извършване на бек тестове
1. ЦК оценява степента на покритие на допълнителните обезпечения, като извършва последваща съпоставка на наблюдаваните с очакваните резултати, получени при използване на моделите за определяне на допълнителните обезпечения. Такива основани на бек тестове анализи се извършват ежедневно, за да се прецени дали съществуват изключения при изпитването на степента на покритие на допълнителните обезпечения. Степента на покритие се оценява на базата на текущите позиции във финансови инструменти и на клиринговите членове, като се вземат под внимание възможните последици от допълнително обезпечаване на ниво портфейл и по целесъобразност оперативно съвместимите ЦК.
2. В програмата си за извършване на бек тестове ЦК прилага подходящи исторически времеви хоризонти, за да гарантира, че използваният период на наблюдение е достатъчен за ограничаване на отрицателното въздействие върху статистическата значимост.
3. В програмата си за извършване на бек тестове ЦК прилага най-малко ясни статистически тестове и определени от него критерии за оценка на резултатите от бек тестовете.
4. Без да нарушава поверителността, ЦК периодично докладва резултатите и анализите от своите бек тестове на комитета за управление на риска, който дава своите препоръки във връзка с прегледа на модела за определяне на допълнителните обезпечения.
5. Резултатите и анализите от бек тестовете се предоставят на разположение на всички клирингови членове и всички известни на ЦК клиенти. Всички други клиенти получават при поискване достъп до резултатите и анализите от бек тестовете от съответните клирингови членове. Тази информация следва да бъде обобщена по начин, който запазва поверителността, като клиринговите членове и клиенти получават достъп единствено до подробните резултати и анализи от бек тестовете на своите портфейли.
6. ЦК формулира процедурите за определяне на действията, които би могъл да предприеме с оглед на резултатите от анализите на бек тестовете.
РАЗДЕЛ 3
Изпитване и анализи на чувствителността
Член 50
Процедура за изпитване и анализ на чувствителността
1. ЦК провежда изпитвания и анализи на чувствителността, за да оцени покритието на своя модел за определяне на допълнителните обезпечения при разнообразни пазарни условия чрез използване на данни от минали периоди за настъпили неблагоприятни пазарни условия и хипотетични данни за ненастъпили неблагоприятни пазарни условия.
2. За да разбере по какъв начин степента на покритие на допълнителните обезпечения може да бъде засегната от много неблагоприятни пазарни условия и промени в основните параметри на модела, ЦК използва широк набор от параметри и допускания, с които обхваща различните исторически и хипотетични условия, включително периодите с най-високо ниво на променливост, които са били наблюдавани на обслужваните от него пазари, и екстремните промени в корелационните зависимости между цените на договорите, по отношение на които ЦК осъществява клиринг.
3. Анализ на чувствителността се извършва по отношение на редица действителни и представителни портфейли на клирингови членове. Представителните портфейли се избират въз основа на тяхната чувствителност към съществените рискови фактори и корелациите, на които е изложен ЦК. Тези изпитвания и анализи на чувствителността са разработени с цел изпитване на ключовите параметри и допускания на модела за определяне на първоначалното допълнително обезпечение при редица доверителни интервали, за да се определи чувствителността на системата към допускане на грешки при калибрирането на тези параметри и допускания. Трябва да се обърне дължимото внимание на срочната структура на рисковите фактори и предполагаемата корелация между тях.
4. ЦК оценява потенциалните загуби по позициите на клиринговия член.
5. ЦК отчита по целесъобразност параметрите, отразяващи едновременното неизпълнение от страна на клиринговите членове, които емитират финансови инструменти, по отношение на които ЦК осъществява клиринг, или базов актив на дериватите, по отношение на които ЦК осъществява клиринг. Когато е приложимо, се отчитат също последствията от неизпълнението на клиент, емитиращ финансови инструменти, по отношение на които ЦК осъществява клиринг, или базов актив на дериватите, по отношение на които ЦК осъществява клиринг.
6. Без да нарушава поверителността, ЦК периодично докладва резултатите от своите изпитвания и анализи на чувствителността на комитета за управление на риска, който дава своите препоръки във връзка с прегледа на модела за определяне на допълнителните обезпечения.
7. ЦК формулира процедурите за определяне на действията, които би могъл да предприеме с оглед на резултатите от анализите на чувствителността.
РАЗДЕЛ 4
Стрес тестове
Член 51
Процедура за извършване на стрес тестове
1. При извършваните от ЦК стрес тестове на моделите, използвани за оценка на рисковите експозиции, се прилагат неблагоприятни параметри, допускания и сценарии, за да се гарантира, че финансовите ресурси на ЦК са достатъчни, за да покрият тези експозиции при екстремни, но реалистични пазарни условия.
2. Програмата за стрес тестове на ЦК изисква от него да провежда редовно редица стрес тестове, обхващащи продуктовата гама на ЦК и всички елементи на неговите модели и техните методологии, както и на рамката му за управление на ликвидния риск.
3. Програмата за стрес тестове на ЦК изисква извършването на стрес тестове по определени за целта сценарии, включващи както минали, така и хипотетични екстремни, но реалистични пазарни условия в съответствие с глава VII. Използваните минали условия се преглеждат и адаптират, когато това е целесъобразно. ЦК взема предвид и други форми на подходящи сценарии за стрес тестове, сред които техническа или финансова неизправност на извършващите сетълмент банки, ностро агенти, банки попечители, доставчици на ликвидност или оперативно съвместими ЦК.
4. ЦК има възможност бързо да адаптира своите стрес тестове с оглед включване на нови или възникващи рискове.
5. ЦК взема предвид потенциалните загуби, възникнали от неизпълнението на евентуално известен му клиент, извършващ клиринг чрез няколко клирингови членове.
6. Без да нарушава поверителността, ЦК периодично докладва резултатите и анализите от своите стрес тестове на комитета за управление на риска, който дава своите препоръки във връзка с прегледа на неговите модели, методологии, както и на рамката му за управление на ликвидния риск.
7. Резултатите и анализите от стрес тестовете се предоставят на разположение на всички клирингови членове и всички известни на ЦК клиенти. Всички други клиенти получават достъп до резултатите и анализите от стрес тестовете от съответните клирингови членове при поискване. Тази информация следва да бъде обобщена по начин, който запазва поверителността, като клиринговите членове и клиенти получават достъп единствено до подробните резултати и анализи от стрес тестовете на своите портфейли.
8. ЦК определя процедурите, определящи подробно действията, които би могъл да предприеме с оглед на резултатите от анализите на стрес тестовете.
Член 52
Рискови фактори, подлагани на стрес тестове
1. ЦК установява и разполага с подходящ метод за измерване на съответните рискови фактори, които са специфични за договорите, по отношение на които той осъществява клиринг, и биха могли да повлияят върху неговите загуби. В стрес тестовете на ЦК се отчитат най-малко рисковите фактори, определени за следните видове финансови инструменти:
а)
договори, свързани с лихвен процент: рисковите фактори по отношение на лихвените проценти във всяка валута, в която ЦК извършва клиринг на финансови инструменти. Моделът на кривата на доходността е разделен на различни падежни интервали, за да бъдат обхванати колебанията в променливостта на лихвените проценти по цялата крива на доходността. Броят на съответните рискови фактори зависи от сложността на лихвените договори, по отношение на които ЦК извършва клиринг. Базисният риск, произтичащ от непълно корелираните движения между лихвените проценти по държавни ценни книжа и други инструменти с фиксирана доходност, се представя самостоятелно;
б)
договори, свързани с обменния курс: рисковите фактори по отношение на всяка една чуждестранна валута, в която ЦК извършва клиринг на финансови инструменти, и на обменния курс между валутата на исканията за допълнително обезпечение и валутата, в която ЦК извършва клиринг на финансови инструменти;
в)
договори, свързани с акции: рисковите фактори по отношение на променливостта на отделните емисии от акции за всеки един от пазарите, на които ЦК осъществява клиринг, и на променливостта на различните сектори на съвкупния пазар на акции. Сложността и естеството на техниките за моделиране на даден пазар съответстват на експозицията на ЦК на пазара като цяло, както и на съответната му концентрация в отделни емисии на акции от този пазар;
г)
договори, свързани със стоки: рисковите фактори, които отчитат различните категории и подкатегории договори за стоки и свързаните с тях деривати, по отношение на които ЦК извършва клиринг, включително по целесъобразност колебанията в приемливата печалба между дериватните позиции и паричните позиции в стоката;
д)
договори, свързани с кредит: рисковите фактори по отношение на риска от внезапно неизпълнение, включително кумулативния риск вследствие на неизпълнение на повече от един контрагент, базисния риск и променливост на нормата на възстановяване.
2. В своите стрес тестове ЦК взема предвид най-малко следните фактори:
а)
корелации, включително между установени рискови фактори и сходни договори, по отношение на които ЦК извършва клиринг;
б)
фактори, свързани с предполагаемата променливост и променливостта за минали периоди на подлежащия на клиринг договор;
в)
специфични характеристики на всички нови договори, по отношение на които ЦК извършва клиринг;
г)
риска от концентрация, в т.ч. към клирингов член и към лице от групата на клиринговите членове;
д)
взаимозависимости и множество взаимовръзки;
е)
съответните рискове, включително валутен риск;
ж)
установените граници на експозициите;
з)
утежняващия риск.
Член 53
Общи финансови ресурси, подлагани на стрес тестове
1. С програмата за стрес тестове на ЦК се гарантира, че неговите съвкупни допълнителни обезпечения, вноски в гаранционния фонд и други финансови ресурси са достатъчни, за да покрият най-малко неизпълнението на двамата клирингови членове, към които ЦК има най-големи експозиции, при екстремни, но реалистични пазарни условия. Чрез програмата за стрес тестове се проучват също така потенциалните загуби вследствие на неизпълнението на лицата от съответната група на всеки от двамата клирингови членове, към които ЦК има най-големи експозиции, при екстремни, но реалистични пазарни условия.
2. С програмата за стрес тестове на ЦК се гарантира, че неговите допълнителни обезпечения и гаранционен фонд са достатъчни, за да покрият най-малко неизпълнението от страна на клиринговия член, към който ЦК има най-големите експозиции, или от страна на клиринговите членове, към които ЦК има вторите и третите по големина експозиции, ако тяхната сума е по-голяма, съгласно член 42 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
3. ЦК провежда задълбочен анализ на потенциалните загуби, които може да претърпи, и оценява потенциалните загуби по позициите на клиринговия член, включително риска, че ликвидацията на тези позиции може да окаже въздействие върху пазара и степента на покритие на допълнителните обезпечения на ЦК.
4. В своите стрес тестове ЦК отчита по целесъобразност последствията от неизпълнението на клирингов член, емитиращ финансови инструменти, по отношение на които ЦК осъществява клиринг, или базов актив на дериватите, по отношение на които ЦК осъществява клиринг. По целесъобразност се отчитат също последствията от неизпълнението на клиент, емитиращ финансови инструменти, по отношение на които ЦК осъществява клиринг, или базов актив на дериватите, по отношение на които ЦК осъществява клиринг.
5. В стрес тестовете на ЦК се отчита предвиденият в член 26 период на ликвидация.
Член 54
Ликвидни финансови ресурси, подлагани на стрес тестове
1. С програмата на ЦК за извършване на стрес тестове на неговите ликвидни финансови ресурси се гарантира, че те отговарят на изложените в глава VIII изисквания.
2. ЦК разполага с ясни и прозрачни правила и процедури за преодоляване на разкритите в рамките на стрес тестовете проблеми по отношение на недостатъчната ликвидност на финансовите ресурси, за да се осигури сетълментът на задълженията за плащане.
ЦК разполага също с ясни процедури за използване на резултатите и анализите от своите стрес тестове, за да оцени и адаптира адекватността на своята рамка за управление на ликвидния риск и доставчиците на ликвидност.
3. Сценариите, използвани при извършването на стрес тестове по отношение на ликвидните финансови ресурси, отчитат структурата и дейността на ЦК и включват всички лица, които могат да представляват значителен ликвиден риск за него. Тези стрес тестове отчитат още всяка силна обвързаност или сходни експозиции между неговите клирингови членове, включително дружества, които са част от една и съща група, и оценяват вероятността от неизпълнение на повече от един контрагент и верижния ефект, който подобно неизпълнение може да предизвика сред неговите клирингови членове.
РАЗДЕЛ 5
Обхват и използване на резултатите от изпитването
Член 55
Поддържане на достатъчно покритие
1. ЦК установява и поддържа процедури за разкриване на промените в пазарните условия, в т.ч. увеличаване на променливостта или намаляване на ликвидността на финансовите инструменти, по отношение на които осъществява клиринг, за да може своевременно да адаптира изчисленията си на изискваното допълнително обезпечение и надлежно да отчете новите пазарни условия.
2. ЦК извършва тестове по отношение на своите проценти за намаляване на стойността на обезпечението, за да гарантира, че при екстремни, но реалистични пазарни условия обезпечението може да бъде ликвидирано най-малко по намалената стойност.
3. Ако вместо на ниво продукт ЦК набира обезпеченията на ниво портфейл, той постоянно преразглежда и изпитва компенсациите между продуктите. ЦК основава тези компенсации на предпазлива и икономически обоснована методология, която отразява степента на ценова зависимост между продуктите. По-специално ЦК изпитва как се променят корелациите по време на периоди на реални и хипотетични тежки пазарни условия.
Член 56
Преглед на модели въз основа на резултатите от тестове
1. ЦК разполага с ясни процедури за определяне на размера на допълнителните обезпечения, които може да се наложи да привлече, включително в рамките на деня, и за пренастройване на модела за определяне на допълнителните обезпечения, когато бек тестовете показват, че моделът не е функционирал според очакванията и поради това не е установил подходящия размер на първоначалните допълнителни обезпечения, необходим за постигане на желаното ниво на увереност. Установената от ЦК необходимост от допълнително обезпечение се отразява в следващото искане за предоставяне на допълнително обезпечение.
2. ЦК оценява източника на разкритите от бек тестовете изключения. В зависимост от източника на изключенията ЦК решава дали е необходима съществена промяна на модела за определяне на допълнителните обезпечения или на захранващите го модели и дали е нужно пренастройване на текущите параметри.
3. ЦК оценява източниците на разкритите от стрес тестовете изключения. В зависимост от естеството на изключенията ЦК решава дали е необходима съществена промяна на неговите модели, техните методологии или на рамката за управление на ликвидния риск и дали е нужно пренастройване на текущите параметри и допускания.
4. Когато резултатите от тестовете показват недостатъчно покритие на допълнителните обезпечения, гаранционния фонд или другите финансови ресурси, ЦК увеличава цялостното покритие на своите финансови ресурси до приемливо ниво преди следващото искане за предоставяне на допълнително обезпечение. Когато резултатите от тестовете показват недостатъчна ликвидност на финансовите ресурси, ЦК увеличава възможно най-бързо своите ликвидни финансови ресурси до приемливо ниво.
5. Когато преразглежда своите модели, методологии и рамка за управление на ликвидния риск, ЦК следи честотата на поява на тестови изключения, за да може своевременно и целесъобразно да определи и премахне проблемите.
РАЗДЕЛ 6
Обратни стрес тестове
Член 57
Обратни стрес тестове
1. ЦК провежда обратни стрес тестове, предназначени да установят при какви пазарни условия неговите съвкупни допълнителни обезпечения, гаранционен фонд и други финансови ресурси няма да осигурят необходимото покритие на кредитните експозиции и неговите ликвидни финансови ресурси могат да бъдат недостатъчни. При провеждане на тези тестове ЦК моделира екстремни пазарни условия, които не се считат за реалистични, за да може да определи границите на своите модели, рамката за управление на ликвидния риск, финансовите ресурси и ликвидните финансови ресурси.
2. ЦК разработва обратни стрес тестове, съобразени със специфичните рискове на пазарите и на договорите, по отношение на които предоставя клирингови услуги.
3. ЦК използва условията, определени в параграф 1, и резултатите и анализите от своите обратни стрес тестове, за да може да определи екстремните, но реалистични сценарии в съответствие с глава VII.
4. Без да нарушава поверителността, ЦК периодично докладва резултатите и анализите от своите обратни стрес тестове на комитета за управление на риска, който дава своите препоръки във връзка с техния преглед.
РАЗДЕЛ 7
Процедури при неизпълнение
Член 58
Изпитване на процедурите при неизпълнение
1. ЦК изпитва и преразглежда своите процедури при неизпълнение, за да осигури тяхната практичност и ефективност. ЦК извършва симулационни проверки като част от изпитването на своите процедури при неизпълнение.
2. Въз основа на изпитването на своите процедури при неизпълнение ЦК установява всяка несигурност и целесъобразно адаптира своите процедури с оглед нейното ограничаване.
3. Чрез провеждането на симулационни проверки ЦК удостоверява дали всички клирингови членове, евентуално клиенти и други заинтересовани страни, включително оперативно съвместими ЦК и всички свързани доставчици на услуги, са надлежно информирани и запознати с процедурите при неизпълнение.
РАЗДЕЛ 8
Одобряване и честота на изпитване
Член 59
Честота
1. ЦК подлага своите модели и техните методологии на широкообхватна процедура за одобряване най-малко веднъж годишно.
2. ЦК подлага своята рамка за управление на ликвидния риск на широкообхватна процедура за одобряване най-малко веднъж годишно.
3. ЦК подлага своите модели за оценка на цялостна процедура за одобряване най-малко веднъж годишно.
4. ЦК преглежда целесъобразността на посочените в член 51 политики най-малко веднъж годишно.
5. ЦК анализира и следи резултатите от своя модел и покритието на финансовите ресурси в случай на неизпълнение, като подлага на ежедневни бек тестове покритието на допълнителните обезпечения и провежда ежедневни стрес тестове при използване на стандартни и предварително определени параметри и допускания.
6. ЦК анализира и следи своята рамка за управление на ликвидния риск, като подлага своите ликвидни финансови ресурси на най-малко ежедневни стрес тестове.
7. ЦК провежда най-малко веднъж месечно подробен и задълбочен анализ на резултатите от тестовете, за да гарантира верността на своите сценарии за стрес тестове, модели и рамка за управление на ликвидния риск, основни параметри и допускания. При неблагоприятни пазарни условия този анализ се провежда по-често, включително когато финансови инструменти, за които се извършва клиринг, или обслужваните като цяло пазари се характеризират с високо ниво на променливост, станат по-слабо ликвидни или когато размерът или концентрацията на позициите, притежавани от неговите клирингови членове, нарасне значително или се очаква ЦК да действа при неблагоприятни пазарни условия.
8. Най-малко веднъж месечно се извършва анализ на чувствителността, като се използват резултатите от изпитванията на чувствителността. Този анализ се провежда по-често, когато пазарите са необичайно нестабилни или по-слабо ликвидни или когато нарасне значително размерът или концентрацията на позициите, притежавани от неговите клирингови членове.
9. ЦК подлага на тест най-малко веднъж годишно компенсациите между финансовите инструменти и промяната на корелациите по време на реални и хипотетични тежки пазарни условия.
10. Използваните от ЦК проценти за намаляване на стойността на обезпечението се подлагат на тест най-малко веднъж месечно.
11. ЦК провежда обратни стрес тестове най-малко веднъж на три месеца.
12. Най-малко веднъж на три месеца ЦК изпитва и преразглежда своите процедури при неизпълнение и извършва най-малко веднъж годишно симулационни проверки в съответствие с член 61. ЦК извършва също симулационни проверки след всяка съществена промяна в своите процедури при неизпълнение.
РАЗДЕЛ 9
Времеви хоризонти при извършването на тестове
Член 60
Времеви хоризонти
1. Използваните при стрес тестове времеви хоризонти се определят в съответствие с глава VII и обхващат в перспектива екстремните, но реалистични пазарни условия.
2. Времевите хоризонти, използвани при бек тестовете за минали периоди, включват най-малко данни от текущата година или от момента, в който ЦК е започнал да извършва клиринг на съответния финансов инструмент, ако този период е по-малък от година.
РАЗДЕЛ 10
Публично оповестяване
Член 61
Информация, която трябва да бъде публично оповестена
1. ЦК оповестява публично общите принципи, които стоят в основата на неговите модели и техните методологии, естеството на провежданите тестове, обобщените на високо равнище резултати от тестовете и всички предприети корективни действия.
2. ЦК оповестява публично ключовите аспекти на своите процедури при неизпълнение, в т.ч.:
а)
обстоятелствата, при които могат да бъдат предприемани действия;
б)
лицата, които могат да предприемат тези действия;
в)
обхвата на действията, които могат да бъдат предприети, включително третиране на собствените и клиентските позиции, фондове и активи;
г)
механизми за покриване на задълженията на ЦК към изправните клирингови членове;
д)
механизми за подпомагане покриването на задълженията на намиращ се в неизпълнение клирингов член към неговите клиенти.
Член 62
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Буква з) от раздел 2 от приложение I се прилага след третата година от влизането в сила на настоящия регламент по отношение на сделките с деривати по смисъла на член 2, параграф 4, букви б) и г) от Регламент (ЕС) № 1227/2011 на Европейския парламент и на Съвета (10).
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 19 декември 2012 година.
NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 153/2013
ze dne 19. prosince 2012,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 ze dne 4. července 2012, pokud jde o regulační technické normy týkající se požadavků na ústřední protistrany
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 ze dne 4. července 2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů (2), a zejména na čl. 25 odst. 8, článek 26 odst. 9, čl. 29 odst. 4, čl. 34 odst. 3, čl. 41 odst. 5, čl. 42 odst. 5, čl. 44 odst. 2, čl. 45 odst. 5, čl. 46 odst. 3, čl. 47 odst. 8 a čl. 49 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ustanovení tohoto nařízení jsou úzce propojena, protože se týkají organizačních požadavků, včetně vedení záznamů a zachování provozu, a obezřetnostních požadavků, a to i ve vztahu k maržím, fondu pro riziko selhání, kontrolám rizika likvidity, postupné ochraně proti selhání, zajištění, investiční politice, přezkumu modelů a zátěžovému a zpětnému testování. Za účelem zajištění souladu mezi uvedenými ustanoveními, která by měla vstoupit v platnost současně, a usnadnění komplexního pohledu a jednoduchého přístupu k nim osobám, na něž se tyto povinnosti vztahují, je žádoucí zařadit všechny regulační technické normy požadované podle hlavy III a IV nařízení (EU) č. 648/2012 do jediného nařízení.
(2)
Vzhledem ke globálnímu charakteru finančních trhů by toto nařízení mělo zohlednit zásady vydané Výborem pro platební a vypořádací systémy a Mezinárodní organizací komisí pro cenné papíry („zásady CPSS-IOSCO“), které slouží jako celosvětový referenční standard, pokud jde o regulatorní požadavky na ústřední protistrany.
(3)
S cílem zajistit bezpečnost a stabilitu za všech tržních podmínek je důležité, aby ústřední protistrany přijaly postupy obezřetného řízení rizik, které náležitě pokryjí všechna rizika, jimž ústřední protistrany jsou nebo mohou být vystaveny. V této souvislosti by standardy řízení rizik, jež ústřední protistrany skutečně použijí, měly být přísnější než ty, které jsou stanovené v tomto nařízení, pokud se to pro účely řízení rizik považuje za vhodné.
(4)
Aby byl jasně stanoven omezený počet koncepcí vyplývajících z nařízení (EU) č. 648/2012 a rovněž byly upřesněny odborné pojmy nezbytné k vypracování této technické normy, měla by být řada pojmů definována.
(5)
Je důležité zajistit, aby uznané ústřední protistrany z třetích zemí nenarušovaly řádné fungování trhů Unie. Z tohoto důvodu je zásadní, aby bylo zajištěno, že uznané ústřední protistrany nemohou zmírnit své požadavky na řízení rizik pod úroveň uplatňovanou v Unii, což by mohlo vést k regulatorní arbitráži. Informace, které mají být poskytovány Evropskému orgánu pro cenné papíry (dále jen „orgán pro cenné papíry a trhy“), pokud jde o uznání ústřední protistrany z třetí země, by měly orgánu pro cenné papíry a trhy umožnit posoudit, zda tato ústřední protistrana plně dodržuje obezřetnostní požadavky uplatňované v této třetí zemi. Kromě toho by Komise v rámci procesu určení ekvivalence měla zajistit, aby právní a správní předpisy příslušné třetí země byly rovnocenné všem ustanovením hlavy IV nařízení (EU) č. 648/2012 a tohoto nařízení.
(6)
S cílem zajistit náležitou úroveň ochrany investorů si může Evropský orgán pro cenné papíry a trhy při uznávání ústředních protistran z třetích zemí vyžádat další informace nad rámec těch, které jsou nezbytně nutné k posouzení toho, zda podmínky stanovené nařízením (EU) č. 648/2012 jsou splněny.
(7)
Průběžné posuzování toho, zda ústřední protistrana z třetí země plně dodržuje obezřetnostní požadavky dané třetí země, je povinností příslušného orgánu třetí země. Cílem informací, které mají být orgánu pro cenné papíry a trhy poskytnuty žádající ústřední protistranou z třetí země, by nemělo být kopírovat posouzení příslušného orgánu třetí země, ale zajistit, aby ústřední protistrana podléhala účinnému dohledu a kontrole dodržování předpisů v dané třetí zemi, a tak byla zaručena vysoká úroveň ochrany investorů.
(8)
Aby orgán pro cenné papíry a trhy mohl provést úplné posouzení, měly by být informace poskytnuté žádající ústřední protistranou z třetí země doplněny informacemi nezbytnými k posouzení účinnosti průběžného dohledu, pravomocí ke kontrole dodržování předpisů a opatření přijatých příslušným orgánem třetí země. Takové informace by měly být poskytnuty v rámci dohody o spolupráci uzavřené v souladu s nařízením (EU) č. 648/2012. Taková dohoda o spolupráci by měla zajistit, aby byl orgán pro cenné papíry a trhy včas informován o všech opatřeních dohledu nebo kontroly dodržování právních předpisů vůči ústřední protistraně žádající o uznání a veškerých změnách podmínek, za nichž bylo povolení příslušné ústřední protistraně uděleno, a všech příslušných aktualizacích údajů, jež ústřední protistrana původně poskytla v rámci postupu uznávání.
(9)
Požadavky nařízení (EU) č. 648/2012 související s interními hierarchickými vztahy, pokud jde o riziko, potřebují další upřesnění pro účely realizace rámce řízení rizik, který zahrnuje strukturu, práva a povinnosti týkající se interního procesu řízení rizik. Systémy řízení by měly zohlednit různé režimy korporátního práva v Unii, aby ústřední protistrany působily v mezích řádného právního rámce.
(10)
Aby bylo zajištěno, že ústřední protistrana používá odpovídající postupy v zájmu dodržování požadavků tohoto nařízení, nařízení (EU) č. 648/2012 a prováděcího nařízení Komise (EU) č. 1249/2012 (3), měly by být upřesněny role a povinnosti útvaru compliance ústřední protistrany.
(11)
Je nutné jasně definovat povinnosti rady a vrcholného vedení i stanovit minimální požadavky na činnost rady, aby bylo zajištěno, že organizační struktura ústřední protistrany jí umožňuje nepřetržitě a řádně poskytovat služby a provádět činnost. Pro zajištění odpovědnosti je rovněž nezbytné vymezit jasné a přímé hierarchické vztahy.
(12)
Aby bylo zajištěno řádné a obezřetné řízení ústřední protistrany, je důležité, aby její politika odměňování odrazovala od nadměrného podstupování rizika. Rada by měla politiku odměňování náležitě monitorovat a revidovat a měla by zřídit zvláštní výbor, který by náležitě dohlížel na její plnění, aby politika odměňování měla očekávané dopady.
(13)
S cílem zajistit, aby ústřední protistrany měly nezbytný personál k plnění všech svých povinností, byly odpovědné za výkon své činnosti a příslušné orgány měly u ústředních protistran, nad kterými vykonávají dohled, relevantní kontaktní osoby, měly by ústřední protistrany mít přinejmenším ředitele pro rizika, ředitele útvaru compliance a ředitele pro technologie.
(14)
Ústřední protistrany by měly náležitě posuzovat a sledovat, do jaké míry jsou členové rady, kteří zasedají v radách různých subjektů, ve střetu zájmů, ať už v rámci skupiny ústřední protistrany nebo mimo ni. Členům rady by se nemělo bránit, aby zasedali v různých radách, pokud to nevede ke střetu zájmů.
(15)
Má-li útvar auditu fungovat efektivně, měla by ústřední protistrana definovat povinnosti svých interních auditorů a hierarchické vztahy mezi nimi, aby zajistila, že příslušné záležitosti budou předloženy radě ústřední protistrany a příslušným orgánům včas. Při zakládání útvaru interního auditu a zajišťování jeho chodu by měly být jasně vymezeny jeho poslání, nezávislost a objektivita, oblast působnosti a povinnosti, pravomoci, odpovědnost a standardy fungování.
(16)
Má-li relevantní příslušný orgán plnit své úkoly efektivně, měl by mít přístup ke všem nezbytným údajům, aby posoudil, zda ústřední protistrana dodržuje podmínky svého povolení. Tyto údaje by měla ústřední protistrana poskytnout bez zbytečného prodlení.
(17)
Záznamy vedené ústředními protistranami by měly usnadnit důkladný přehled o expozicích ústředních protistran vůči členům clearingového systému a umožnit monitorování vzniklého systémového rizika. Příslušným orgánům, orgánu pro cenné papíry a trhy a příslušným členům Evropského systému centrálních bank (ESCB) by rovněž měly umožnit adekvátně rekonstruovat clearingový proces s cílem posoudit dodržování regulatorních požadavků, včetně požadavků týkajících se podávání zpráv. Poté, co jsou údaje zaznamenány, jsou rovněž užitečné pro ústřední protistrany při plnění regulatorních požadavků a povinností vůči členům clearingového systému a v případě sporů.
(18)
Údaje vykázané ústředními protistranami do registrů obchodních údajů by měly být zaznamenány tak, aby příslušné orgány mohly ověřit, jak ústřední protistrany dodržují povinnost podávat zprávy stanovenou v nařízení (EU) č. 648/2012, a měly snadný přístup k údajům v případech, kdy je nelze nalézt v registrech obchodních údajů.
(19)
Aby bylo zajištěno náležité podávání zpráv ústředními protistranami, měly by požadavky na vedení záznamů v souvislosti s obchody pracovat se stejnými koncepcemi, jaké se používají v rámci povinnosti podávat zprávy stanovené v článku 9 nařízení (EU) č. 648/2012.
(20)
Aby bylo zajištěno zachování provozu v době narušení, mělo by být sekundární místo zpracování ústřední protistrany umístěno dostatečně daleko a v dostatečně geograficky odlišné lokalitě od primární lokality tak, aby zde nedošlo k totožným mimořádným podmínkám, které mohou způsobit nedostupnost primární lokality. Měly by být vytvořeny scénáře, které by analyzovaly dopad krizových událostí na kriticky významné služby, včetně scénářů, které předpokládají nedostupnost systémů v důsledku přírodní katastrofy. Tyto analýzy by měly být pravidelně revidovány.
(21)
Ústřední protistrany jsou systémově relevantními infrastrukturami finančního trhu a měly by obnovit kriticky významné funkce do dvou hodin s tím, že v ideálním případě zahájí záložní systémy zpracování okamžitě po mimořádné události. Ústřední protistrany by měly také s velmi vysokou pravděpodobností zajistit, aby nedošlo ke ztrátě žádných údajů.
(22)
Je důležité, aby selhání člena clearingového systému nezpůsobilo významné ztráty jiným účastníkům trhu. Ústřední protistrany jsou proto povinny z marží složených členem, jenž selhal, pokrýt přinejmenším příslušný podíl na případné ztrátě, kterou by mohla ústřední protistrana utrpět během procesu uzavření. Pravidla by měla stanovit minimální procentní podíl, které by marže měly pokrýt v případě různých kategorií finančních nástrojů. Kromě toho by se ústřední protistrany měly řídit zásadami tak, aby odpovídajícím způsobem přizpůsobily rozpětí svých marží vlastnostem všech finančních nástrojů nebo portfolia, jejichž clearing provádějí.
(23)
Ústřední protistrany by neměly v reakci na výskyt silně konkurenčního prostředí snížit své marže na úroveň, která ohrožuje jejich bezpečnost. Z tohoto důvodu by se výpočty marží měly řídit zvláštními požadavky souvisejícími s jejich základními složkami. V tomto smyslu by marže měly zohledňovat celou řadu tržních podmínek včetně krizových období.
(24)
Měla by být vytvořena pravidla, která upřesní odpovídající procentní podíl a časový horizont pro likvidační období a výpočet historické volatility. Aby však bylo zajištěno, že ústřední protistrany řádně řídí rizika, jimž jsou vystaveny, je žádoucí nespecifikovat přístup, jaký by ústřední protistrana měla pro výpočet maržových požadavků z těchto parametrů zvolit. Ze stejných důvodů by se ústředním protistranám nemělo bránit v tom, aby využívaly různé spolehlivé metodické přístupy pro vypracování postupu stanovení marží ve vztahu k portfoliu, měly by mít možnost využívat metody založené na korelaci mezi cenovým rizikem finančního nástroje nebo souboru finančních nástrojů, u nichž provádějí clearing, i jakékoli další vhodné metody vycházející z rovnocenných statistických parametrů závislosti.
(25)
Aby stanovila dobu, během níž je ústřední protistrana vystavena tržnímu riziku souvisejícímu s řízením pozice člena, který selhal, měla by ústřední protistrana zvážit příslušné charakteristiky finančních nástrojů nebo portfolia, u nichž provádí clearing, jako je jejich úroveň likvidity a velikost dané pozice nebo jejich koncentrace. Ústřední protistrany by měly obezřetně vyhodnotit dobu potřebnou k úplnému uzavření pozice člena, který selhal, s ohledem na poslední výběr marží, velikost pozice a její koncentraci.
(26)
Aby se zamezilo vzniku nebo zhoršení finanční nestability, měly by ústřední protistrany v maximální proveditelné míře přijmout metodiky týkající se budoucích marží, které omezují pravděpodobnost procyklických změn v maržových požadavcích, aniž by přitom byla narušena odolnost ústřední protistrany.
(27)
Obvykle se pro OTC deriváty považuje za oprávněný vyšší interval spolehlivosti, protože pro uvedené produkty může být příznačné méně spolehlivé stanovování cen a menší objem historických údajů, na nichž lze založit odhady expozic. Ústřední protistrany mohou provádět clearing OTC derivátů, které nebudou spojeny s takovými projevy, a mají stejné charakteristiky rizika jako kotované deriváty a měly by být schopny u těchto produktů provádět clearing soustavně, bez ohledu na metodu provedení.
(28)
Stěžejní složkou řízení rizik ústřední protistrany je vhodná definice mimořádných, ale možných tržních podmínek Aby byl rámec pro řízení rizik ústřední protistrany stále aktuální, mimořádné, ale možné tržní podmínky by neměly být pojímány staticky, ale spíše jako podmínky, které se v čase vyvíjejí a liší na jednotlivých trzích. Konkrétní tržní scénář může být mimořádný, ale možný pro jednu ústřední protistranu, ale pro jinou nebude mít valný význam. Ústřední protistrana by měla zavést spolehlivý interní strategický rámec pro identifikaci trhů, jejichž rizikům je vystavena, a využívat společný minimální soubor norem k definici mimořádných, ale možných podmínek na každém identifikovaném trhu. Rovněž by měla objektivně zvážit možnost simultánních tlaků na více trzích.
(29)
Aby bylo zajištěno, že jsou zavedeny vhodné a spolehlivé řídící systémy, měl by být rámec, který ústřední protistrana používá k identifikaci mimořádných, ale možných tržních podmínek, projednán ve výboru pro rizika a schválen radou. Měl by být alespoň jednou ročně revidován, přičemž výsledky by měly být projednány ve výboru pro rizika a poté postoupeny radě. Přezkum by měl zajistit, aby se změny rozsahu a koncentrace expozic ústřední protistrany i vývoj na trzích, na nichž působí, odrážely v definici mimořádných, ale možných tržních podmínek. Uvedený přezkum by však neměl nahradit průběžné posuzování prováděné ústřední protistranou týkající se přiměřenosti jejího fondu pro riziko selhání s ohledem na vývoj tržních podmínek.
(30)
S cílem zajistit účinné řízení svého rizika likvidity by ústřední protistrany měly povinně zavést rámec pro řízení rizika likvidity. Uvedený rámec by měl záviset na povaze jejích povinností a zabývat se nástroji, které má ústřední protistrana k dispozici pro posuzování rizika likvidity, stanovením možnosti výskytu tlaků na likviditu a zajištěním přiměřenosti jejích zdrojů likvidity.
(31)
Při posuzování přiměřenosti zdrojů likvidity by měla ústřední protistrana povinně zohlednit velikost a likviditu zdrojů, které drží, i možné riziko koncentrace plynoucí z uvedených aktiv. Je důležité, aby ústřední protistrany byly schopny identifikovat všechny hlavní druhy koncentrace rizika likvidity ve svých zdrojích tak, aby zdroje likvidity ústřední protistrany byly v případě nutnosti okamžitě k dispozici. Ústřední protistrany by měly rovněž zvážit další rizika vyplývající z vícenásobných vztahů, vzájemných závislostí a koncentrace.
(32)
Protože likvidita musí být k dispozici pro obchody prováděné tentýž den nebo i vnitrodenní obchody, měla by ústřední protistrana mít dokonce i za krizových tržních podmínek hotovost v emisní centrální bance, hotovost v důvěryhodných komerčních bankách, přislíbené úvěrové linky, přislíbené repo, vysoce obchodovatelné zajištění držené v úschově a investice okamžitě dostupné a převoditelné na hotovost v rámci předjednaných a vysoce spolehlivých dohod o financování. Taková hotovost a zajištění by měly být započteny jako součást předjednaných likvidních finančních zdrojů pouze za určitých podmínek.
(33)
S cílem poskytnout ústřední protistraně nezbytnou motivaci, aby stanovila obezřetné požadavky a aby uvedenou částku udržovala na adekvátní úrovni a zároveň se vyhnula regulatorní arbitráži, je třeba vytvořit společnou metodiku výpočtu a zachování konkrétní výše vyčleněných vlastních zdrojů, které by ústřední protistrana měla mít k použití v rámci postupné ochrany proti selhání. Je nutné, aby byly uvedené zdroje pokrývající ztráty ze selhání oddělené a byly výrazně odlišeny od minimálních kapitálových požadavků ústřední protistrany, které kryjí odlišná rizika, jimž může být ústřední protistrana vystavena.
(34)
Aby byly zajištěny rovné podmínky mezi ústředními protistranami, je důležité, aby ústřední protistrany používaly jednotnou metodiku pro výpočet vlastních zdrojů, která se má uplatnit pro postupnou ochranu proti selhání. Pokud by ústředním protistranám bylo umožněno uplatnit metodiku, která není dostatečně jasná, vedlo by to k velmi odlišným výsledkům mezi ústředními protistranami, a tedy podněcovalo k regulatorní arbitráži. Je proto nezbytné, aby metodika nedávala ústředním protistranám možnost volného uvážení. Za tímto účelem by bylo vhodné zavést prostý procentní podíl, jenž by vycházel ze zřetelně identifikovatelného opatření, a jasnou metodiku k zajištění jednotného výpočtu vlastních zdrojů ústředních protistran, které mají být použity pro postupnou ochranu proti selhání.
(35)
Aby bylo zabezpečeno, že odpovídající zajištění je vysoce likvidní a lze ho rychle přeměnit na hotovost a současně cenový dopad je minimální, měl by být stanoven minimální soubor kritérií. Uvedená kritéria by se měla týkat emitenta zajištění, míry, v jaké lze zajištění proměnit na likvidní prostředky na trhu a zda je jeho hodnota v korelaci s úvěrovou bonitou člena, který složil zajištění, aby nedošlo k možnému riziku pozitivní korelace. Ústřední protistrana by měla mít možnost uplatnit další kritéria, pokud je to nutné k dosažení požadované úrovně spolehlivosti.
(36)
Ústřední protistrany by měly přijímat pouze vysoce likvidní zajištění s minimálním úvěrovým a tržním rizikem. Aby bylo zabezpečeno, že zajištění, které ústřední protistrany drží, je za všech okolností stále likvidní, je nutné, aby ústřední protistrany vytvořily transparentní a předvídatelné strategie a postupy k hodnocení a průběžnému monitorování likvidity aktiv, která byla přijata jako zajištění, a používaly odpovídající metodiky oceňování. Za tímto účelem by ústřední protistrany měly rovněž používat limity koncentrace, které se zaměřují na udržení dostatečně diverzifikovaného zajištění, aby ho bylo možno rychle přeměnit na hotovost, aniž by došlo k výraznému tržnímu riziku, jež by ovlivnilo jeho hodnotu. Při určování své strategie týkající se způsobilého zajištění a limitů koncentrace by měly brát v úvahu globální dostupnost takového zajištění s ohledem na potenciální makroekonomické dopady své strategie.
(37)
Členům clearingového systému by nemělo být obecně dovoleno používat jako zajištění své vlastní cenné papíry nebo cenné papíry emitované subjektem, který náleží do jejich stejné skupiny, aby se zamezilo riziku pozitivní korelace. Nicméně ústřední protistrana by měla mít možnost povolit členům clearingového systému, aby složili kryté dluhopisy, které jsou chráněny před úpadkem emitenta. Zajištění podkladového nástroje by však mělo být vhodně odděleno od emitenta a mělo by splňovat minimální kritéria pro přijatelnost zajištění. Člen clearingového systému by neměl emitovat finanční nástroje, které by primárně sloužily jako zajištění jiného člena clearingového systému.
(38)
S cílem zajistit bezpečnost ústředních protistran by měla ústřední protistrana přijímat jako zajištění záruku komerční banky pouze po důkladném posouzení emitenta a právního, smluvního a operačního rámce záruky. Nezajištěné expozice ústředních protistran vůči komerčním bankám by měly být vyloučeny. Proto se záruky komerčních bank mohou přijímat pouze za přísných podmínek. Uvedené podmínky jsou v zásadě splněny na trzích charakterizovaných vysokou koncentrací komerčních bank, které jsou ochotny poskytovat úvěry nefinančním členům clearingového systému. Z tohoto důvodu by měl být v těchto případech povolen vyšší limit koncentrace.
(39)
Aby omezila své tržní riziko, měla by ústřední protistrana povinně oceňovat své zajištění alespoň jednou denně. Měla by uplatnit obezřetné snížení hodnoty, které odráží potenciální snížení hodnoty zajištění v intervalu mezi jejich posledním přeceněním a okamžikem, kdy lze zajištění odůvodněně považovat za realizované za mimořádných tržních podmínek. Výše zajištění by rovněž měla zohlednit potenciální expozice vůči riziku pozitivní korelace.
(40)
Snížení hodnoty by mělo ústřední protistraně umožnit, aby zamezila velkým a neočekávaným korekcím výše požadovaného zajištění, a v maximálně možném rozsahu tak zabránila procyklickým účinkům.
(41)
Ústřední protistrana by neměla zajištění koncentrovat na omezený počet emitentů nebo omezený počet aktiv, aby zabránila významným potenciálním nepříznivým cenovým dopadům cen v případě realizace zajištění ve velmi krátké době. Koncentrované pozice ze zajištění by z tohoto důvodu neměly být považovány za vysoce likvidní.
(42)
Likviditní, úvěrové a tržní riziko je třeba zohlednit na úrovni portfolia i na úrovni jednotlivých finančních nástrojů. Koncentrované portfolio může mít výrazný negativní dopad na likviditu zajištění nebo finančních nástrojů, do kterých může ústřední protistrana investovat své finanční zdroje, protože pravděpodobně nelze dosáhnout prodeje velkého objemu pozic za mimořádných tržních podmínek, aniž by došlo ke snížení tržní ceny. Ze stejného důvodu by zajištění držené ústřední protistranou mělo být sledováno a oceňováno průběžně, aby bylo zajištěno, že zůstane likvidní.
(43)
Trhy s deriváty na energie jsou zvláště silně propojeny se spotovými komoditními trhy a podíl nefinančních členů clearingového systému je na těchto derivátových trzích vysoký. Značný počet účastníků na uvedených trzích rovněž tvoří producenti podkladové komodity. Přístup k dostatečnému zajištění, které by v plné výši krylo záruky komerčních bank, by si mohl vyžádat značný odprodej současných pozic těchto nefinančních členů clearingového systému nebo by mohl bránit dalšímu provádění clearingu jejich pozic jako přímých členů clearingového systému ústřední protistrany. Uvedený postup by mohl způsobit narušení trhu na energetických trzích, co se týče likvidity a různorodosti účastníků trhu. Jeho uplatnění by proto mělo být odloženo na vhodnou dobu.
(44)
S cílem zajistit jednotné uplatňování rámce stanoveného v nařízení (EU) č. 648/2012 by měly být na všechny sektory kladeny podobné požadavky vymezením právních předpisů, která se na ně vztahují. Energetické společnosti v současné době fungují v zavedeném rámci, který bude vyžadovat čas na to, aby se přizpůsobil novým požadavkům vytvořeným s cílem zabránit škodlivým dopadům na reálnou ekonomiku. Proto se považuje za žádoucí stanovit datum, od kterého se nařízení použije pro takové typy trhů, které umožní odpovídající přechod od současné tržní praxe, aniž by to mělo závažný dopad na tržní strukturu a likviditu.
(45)
Investiční politika ústřední protistrany by měla přiřadit nejvyšší prioritu zásadám zachování kapitálu a maximalizace likvidity. Investiční politika by měla rovněž zajistit, aby nevznikaly střety zájmů v důsledku obchodních zájmů ústřední protistrany.
(46)
S cílem zajistit jednotnost na mezinárodní úrovni by kritéria, která by měly finanční nástroje splňovat k tomu, aby mohly být považovány za způsobilé investice pro ústřední protistranu, měla zohlednit zásadu č. 16 zásad CPSS-IOSCO. Ústřední protistrana by zejména měla být povinna uplatňovat omezující normy týkající se emitenta finančního nástroje, převoditelnosti finančního nástroje a úvěrového, tržního, měnového rizika a rizika volatility finančního nástroje. Ústřední protistrana by měla zajistit, že to neohrozí opatření přijatá k omezení expozic jejích investic tím, že vzniknou nadměrné expozice vůči jakýmkoli jednotlivým finančním nástrojům, typům finančních nástrojů, jednotlivým emitentům, typům emitentů nebo jednotlivým uschovatelům.
(47)
Skutečnost, že ústřední protistrana deriváty používá, ji vystavuje dalším úvěrovým a tržním rizikům, a proto je nezbytné definovat restriktivní soubor okolností, za nichž může ústřední protistrana investovat své finanční zdroje do derivátů. Vzhledem k tomu, že cílem ústřední protistrany by měla být neutrální pozice, pokud jde o tržní riziko, jedinými riziky, která by ústřední protistrana měla zajišťovat, jsou ta, která souvisí se zajištěním, jež přijímá, nebo rizika plynoucí ze selhání člena clearingového systému. Riziko týkající se zajištění, jež ústřední protistrana přijímá, může být dostatečně řízeno prostřednictvím snížení hodnoty, a tudíž se nepovažuje za nezbytné, aby ústřední protistrana v tomto ohledu používala deriváty. Deriváty by měla ústřední protistrana používat pouze pro účely řízení rizika likvidity, které vyplývá z expozic vůči různým měnám, a pro účely zajištění portfolia člena clearingového systému, u něhož došlo k selhání, a pouze pokud postupy ústřední protistrany pro řízení rizika selhání takové užití předpokládají.
(48)
Aby byla zajištěna bezpečnost ústředních protistran, mělo by jim být dovoleno držet hotovost v nezajištěných vkladech pouze v minimální míře. V zájmu zabezpečení své hotovosti by ústřední protistrany měly vždy zajistit, že jsou vždy dostatečně chráněny proti riziku likvidity.
(49)
Je nezbytné stanovit přísné požadavky na zátěžové a zpětné testování, aby bylo zabezpečeno, že modely ústředních protistran, jejich metodiky a rámec řízení rizika likvidity řádně fungují, s přihlédnutím ke všem rizikům, jimž je ústřední protistrana vystavena, aby vždy měla adekvátní zdroje k pokrytí uvedených rizik.
(50)
Aby ústřední protistrany uplatňovaly požadavky jednotně, je nezbytné stanovit podrobná ustanovení s ohledem na typy testů, které mají být provedeny, včetně zátěžových a zpětných testů. S cílem reagovat na širokou škálu smluv o cenných papírech a derivátových smluv, u nichž možná v budoucnu bude prováděn clearing, zachytit rozdíly v přístupech, pokud jde o řízení obchodu a řízení rizika ústřední protistrany, umožnit budoucí vývoj a vypořádat se s novými riziky a umožnit dostatečnou flexibilitu, je nezbytný přístup vycházející z kritérií.
(51)
Pro hodnocení modelů ústředních protistran, jejich metodik a rámce řízení rizika likvidity je důležité využít odpovídající nezávislou osobu, aby dříve než budou použity, bylo možné nalézt veškerá nezbytná nápravná opatření a uplatnit je a zabránit veškerým zásadním střetům zájmů. Nezávislá osoba by měla být dostatečně oddělena od činnosti ústřední protistrany, která vypracovává, realizuje a bude provozovat model nebo provádět strategii, jež je předmětem přezkumu, a neměla by být v zásadním střetu zájmů. Uvedené podmínky by mohla splňovat buď interní osoba, která má oddělené hierarchické vztahy, nebo externí osoba.
(52)
Různé aspekty finančních zdrojů ústřední protistrany, zejména rozpětí marží, fondy pro riziko selhání a další finanční zdroje, jsou navrženy tak, aby pokrývaly různé scénáře a cíle. Proto je nezbytné stanovit konkrétní požadavky, které tyto cíle odrážejí, a zajistit jednotné uplatňování ústředními protistranami. Při posuzování nezbytného pokrytí by ústřední protistrana neměla započítávat jakékoli expozice vůči členům clearingového systému, kteří selhali, aby se předešlo snížení případných dopadů, které tyto expozice mohou mít.
(53)
Různé druhy finančních nástrojů, u nichž ústřední protistrana může provádět clearing, jsou spojeny s řadou konkrétních rizik. Ústřední protistrana by proto ve svých modelech, metodikách jejich výpočtu a rámci pro řízení rizika likvidity měla povinně zvážit všechna rizika týkající se trhů, pro něž poskytuje clearingové služby, aby bylo zajištěno, že adekvátně poměřují její potenciální budoucí expozice. Aby byla taková rizika řádně zohledněna, měly by požadavky na zátěžové testování zahrnovat konkrétní rizika související s různými typy finančních nástrojů.
(54)
Aby ústřední protistrana zajistila, že její model pro výpočet počátečních marží adekvátně odráží její potenciální expozice, kromě denního zpětného testování svého maržového pokrytí zaměřeného na to, zda je účtovaná marže adekvátní, by rovněž měla zpětně testovat klíčové parametry a předpoklady modelu. To má zásadní význam pro to, aby modely ústředních protistran počítaly počáteční marži přesně.
(55)
Přísná analýza citlivosti týkající se maržových požadavků může mít ještě větší význam v případě, kdy trhy jsou nelikvidní nebo volatilní, přičemž by měla být použita k určení dopadu různých důležitých parametrů modelu. Analýza citlivosti je účinný nástroj pro zkoumání skrytých slabin, které nelze odhalit zpětným testováním.
(56)
Pokud by nebylo zátěžové a zpětné testování prováděno pravidelně, mohlo by dojít k tomu, že by finanční a likvidní zdroje ústřední protistrany nepostačovaly na pokrytí skutečných rizik, kterým je vystavena. Odpovídající testy také umožní, aby se modely ústředních protistran, jejich metodiky a rámec řízení rizika likvidity bezodkladně zabývaly měnícími se trhy a novými riziky. Výsledky testování by ústřední protistrany měly bezodkladně využít k revizi svých modelů, metodik a rámce pro řízení rizika likvidity.
(57)
Modelování mimořádných tržních podmínek může ústřední protistraně pomoci určit omezení jejích stávajících modelů, rámce pro řízení rizika likvidity a finančních a likvidních zdrojů. To však vyžaduje, aby ústřední protistrana pečlivě zvažovala modely různých trhů a produktů. Reverzní zátěžové testování by se mělo považovat za užitečný nástroj řízení, i když ne hlavní, ke stanovení odpovídající úrovně finančních zdrojů.
(58)
Zapojení členů clearingového systému, klientů a dalších relevantních zainteresovaných stran do testování postupů řízení selhání ústřední protistrany pomocí simulačních cvičení má zásadní význam pro to, aby bylo zajištěno, že situaci porozuměli a mají operační schopnosti, aby se úspěšně zapojili v situaci řízení selhání. Simulační cvičení by měla kopírovat scénář pro případ selhání, aby členům clearingového systému, klientům a dalším zainteresovaným stranám ukázala jejich role a povinnosti. Kromě toho je důležité, aby ústřední protistrana měla odpovídající mechanismy, které jí umožní určit, zda je nezbytné nápravné opatření, a identifikovaly jakékoli nejasnosti v předpisech a postupech nebo volnost uvážení, kterou případně umožňují. Testování postupů řízení ústřední protistrany v případě selhání je obzvláště důležité, pokud spoléhá na členy clearingového systému, kteří neselhali, nebo třetí osoby, aby v rámci postupu uzavření pomáhaly, a pokud postupy pro případ selhání nikdy nebyly prověřeny skutečným selháním.
(59)
Toto nařízení vychází z návrhu regulačních technických norem předložených Komisi Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy (ESMA).
(60)
Před předložením návrhů technických norem, z nichž toto nařízení vychází, vedl Evropský orgán pro cenné papíry a trhy v případech, kde to bylo vhodné, konzultace s Evropským orgánem pro bankovnictví (EBA), Evropskou radou pro systémová rizika a členy ESCB. V souladu s článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy) (4), vedl Evropský orgán pro cenné papíry a trhy otevřené veřejné konzultace o těchto návrzích regulačních technických norem, provedl analýzu potenciálních souvisejících nákladů a přínosů a vyžádal si stanovisko skupiny subjektů působících v oblasti cenných papírů a trhů zřízené v souladu s článkem 37 nařízení (EU) č. 1095/2010,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„bazickým rizikem“ se rozumí riziko vyplývající z ne zcela korelovaných pohybů mezi dvěma nebo více aktivy nebo smlouvami, jejichž clearing provádí ústřední protistrana;
2)
„intervalem spolehlivosti“ se rozumí procento pohybů expozic pro jednotlivé finanční nástroje, u nichž byl proveden clearing, s odkazem na konkrétní zpětné období, kdy je ústřední protistrana povinna pokrýt určité likvidační období;
3)
„výnosem z držení“ se rozumí prospěch z přímého vlastnictví fyzické komodity, který je ovlivněn jak tržními podmínkami, tak i faktory jako jsou náklady na fyzické skladování;
4)
„maržemi“ se rozumí marže, jak jsou uvedeny v článku 41 nařízení (EU) č. 648/2012, které mohou zahrnovat počáteční marže a variační marže;
5)
„počáteční marží“ se rozumí marže, které vybírá ústřední protistrana, aby pokryla potenciální budoucí expozice vůči členům clearingového systému platícím marže, a případně interoperabilní ústřední protistrany v intervalu mezi posledním výběrem marží a likvidací pozic v důsledku selhání člena clearingového systému nebo selhání interoperabilní ústřední protistrany;
6)
„variační marží“ se rozumí vybrané marže nebo marže vyplacené, aby odrážely stávající expozice vyplývající ze skutečných změn tržní ceny;
7)
„rizikem pádu do defaultu“ se rozumí riziko, že protistrana nebo emitent náhle selžou, aniž by trh měl čas, aby zohlednil jejich zvýšené riziko selhání;
8)
„likvidačním obdobím“ se rozumí časové období použité pro výpočet marží, které je podle odhadu ústřední protistrany nezbytné za účelem řízení její expozice vůči členu, který selhal, a v jehož průběhu je ústřední protistrana vystavena tržnímu riziku, které souvisí s řízením pozice člena, který selhal;
9)
„zpětným obdobím“ se rozumí časový horizont pro výpočet historické volatility;
10)
„výjimkou z testování“ se rozumí výsledek testu, který ukazuje, že model nebo rámec pro řízení rizika likvidity ústřední protistrany nevedl k předpokládané úrovni pokrytí;
11)
„rizikem pozitivní korelace“ se rozumí riziko vyplývající z expozice vůči protistraně nebo emitentu, pokud zajištění poskytnuté danou protistranou nebo vydané tímto emitentem je vysoce korelováno s jejich úvěrovým rizikem.
KAPITOLA II
UZNÁNÍ ÚSTŘEDNÍCH PROTISTRAN Z TŘETÍ ZEMĚ
(Článek 25 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 2
Informace, které mají být poskytnuty Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy za účelem uznání ústřední protistrany
Žádost o uznání předložená ústřední protistranou usazenou ve třetí zemi obsahuje minimálně tyto informace:
a)
úplný název právnické osoby;
b)
totožnost jejich akcionářů nebo společníků s kvalifikovanou účastí;
c)
seznam členských států, ve kterých hodlá poskytovat služby;
d)
kategorie finančních nástrojů, u nichž provádí clearing;
e)
údaje, které mají být uvedeny na internetových stránkách Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy podle čl. 88 odst. 1 písm. e) nařízení (EU) č. 648/2012;
f)
údaje o jejích finančních zdrojích, formě a způsobech jejich uchovávání a dohodách k jejich zajištění včetně postupů řízení selhání;
g)
údaje týkající metodiky pro marže a výpočtu fondu pro riziko selhání;
h)
seznam způsobilého zajištění;
i)
podrobný rozpis hodnot, v budoucí podobě, jestliže je to třeba, u nichž byl žádající ústřední protistranou proveden clearing v jednotlivých měnách Unie, v nichž se provádí clearing;
j)
výsledky zátěžového a zpětného testování provedeného během roku předcházejícího datu podání žádosti;
k)
její předpisy a interní postupy s důkazy o úplném dodržování požadavků uplatňovaných v dané třetí zemi;
l)
údaje o veškerých dohodách o outsourcingu;
m)
údaje o mechanismech oddělení a příslušné právní spolehlivosti a vymahatelnosti;
n)
údaje o požadavcích ústřední protistrany týkající se přístupu a podmínky pro pozastavení a ukončení členství;
o)
údaje o veškerých dohodách o interoperabilitě, včetně informací poskytnutých příslušnému orgánu třetí země pro účely posouzení dohody.
KAPITOLA III
ORGANIZAČNÍ POŽADAVKY
(Článek 26 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 3
Řídící systémy
1. Hlavní části řídících systémů ústřední protistrany, které určují její organizační strukturu, i jasně specifikované a dobře zdokumentované strategie, postupy a procesy, jimiž se řídí rada a vrcholné vedení, zahrnují:
a)
složení, úlohu a povinnosti rady a všech výborů rady;
b)
role a povinnosti vedení;
c)
strukturu vrcholného vedení;
d)
hierarchické vztahy mezi vrcholným vedením a radou;
e)
postupy pro jmenování členů rady a vrcholného vedení;
f)
koncepce řízení rizik, útvaru compliance a funkcí interní kontroly;
g)
postupy pro zajištění odpovědnosti vůči zainteresovaným stranám.
2. Ústřední protistrana má k dispozici adekvátní personál, aby splnila všechny povinnosti vyplývající z tohoto nařízení a z nařízení (EU) č. 648/2012. Ústřední protistrana nesdílí svůj personál s jinými subjekty skupiny, pokud se tak neděje v rámci dohody o outsourcingu podle článku 35 nařízení (EU) č. 648/2012.
3. Ústřední protistrana musí stanovit vztahy odpovědnosti, které jsou jasné, konzistentní a řádně doložené. Ústřední protistrana zajistí, aby pozice ředitele pro řízení rizika, ředitele útvaru compliance a ředitele pro technologie vykonávaly odlišné osoby, které jsou zaměstnanci ústřední protistrany pověřenými výlučnou povinností vykonávat tyto funkce.
4. Ústřední protistrana, která je součástí skupiny, vezme v úvahu veškerý vliv skupiny na svůj vlastní systém řízení včetně toho, zda dosahuje nezbytné úrovně nezávislosti, aby splnila regulatorní povinnosti jako samostatná právnická osoba, a toho, zda by její nezávislost mohla být ohrožena strukturou skupiny nebo jakýmkoli členem rady, jenž je také členem rady jiných subjektů téže skupiny. Ústřední protistrana zejména zváží konkrétní postupy pro předcházení a zvládání střetů zájmů, a to i s ohledem na dohody o outsourcingu.
5. Pokud má ústřední protistrana dualistický systém řízení, role a povinnosti rady, jak jsou uvedeny v tomto nařízení a v nařízení (EU) č. 648/2012, se odpovídajícím způsobem přidělí řídícím a dozorčím orgánům.
6. Strategie řízení rizik, postupy, systémy a kontroly jsou součástí soudržného a jednotného rámce řízení, který se pravidelně přezkoumává a aktualizuje.
Článek 4
Mechanismy řízení rizika a interní kontroly
1. Ústřední protistrana má spolehlivý rámec pro komplexní řízení veškerých podstatných rizik, kterým je nebo může být vystavena. Ústřední protistrana stanoví zdokumentované strategie, postupy a systémy, které tato rizika identifikují, měří, monitorují a řídí. Při vytváření strategií, postupů a systémů řízení rizik je ústřední protistrana strukturuje tak, aby bylo zajištěno, že členové clearingového systému řádně řídí a omezují rizika, která pro ústřední protistranu představují.
2. Ústřední protistrana zaujímá ucelený a komplexní přístup ke všem příslušným rizikům. Tato rizika zahrnují rizika, které ústřední protistraně vznikají od členů clearingového systému a které ústřední protistrana představuje pro ně, a pokud je to možné, od klientů, jakož i rizika, která ústřední protistraně vznikají od ostatních subjektů a která ústřední protistrana představuje pro ostatní subjekty, jako jsou mimo jiné interoperabilní ústřední protistrany, vypořádací a platební systémy pro obchody s cennými papíry, zúčtovací banky, poskytovatelé likvidity, centrální depozitáře cenných papírů, obchodní systémy, které ústřední protistrana obsluhuje, a další poskytovatelé kriticky významných služeb.
3. Ústřední protistrana vypracuje odpovídající nástroje pro řízení rizik, aby byla schopna zvládat všechna příslušná rizika a podávat o nich zprávy. Nástroje zahrnují identifikaci a řízení systémových, tržních nebo jiných vzájemných závislostí. Pokud ústřední protistrana poskytuje služby související s clearingem, které mají odlišný rizikový profil oproti jejím funkcím, a potenciálně pro ni představují další významná rizika, musí ústřední protistrana adekvátně řídit tato další rizika. To může znamenat právní oddělení dalších služeb, které ústřední protistrana poskytuje, od jejích hlavních funkcí.
4. Systémy řízení zajistí, aby rada ústřední protistrany nesla konečnou odpovědnost za řízení rizik ústřední protistrany. Rada definuje, určí a zdokumentuje odpovídající úroveň tolerance rizika a schopnost ústřední protistrany nést riziko. Rada a vrcholné vedení zajistí, aby strategie, postupy a kontroly ústřední protistrany odpovídaly toleranci rizika ústřední protistrany a její schopnosti nést riziko, aby řešily to, jak ústřední protistrana identifikuje, monitoruje a řídí rizika a podává o nich zprávy.
5. Ústřední protistrana má k dispozici spolehlivé informační systémy a systémy řízení rizika, které ústřední protistraně a případně členům jejího clearingového systému a pokud je to možné, klientům, poskytují včasné informace, a odpovídajícím způsobem uplatňují strategie a postupy řízení rizika. Tyto systémy zajistí přinejmenším to, že úvěrové a likviditní expozice jsou na úrovni ústřední protistrany i členů clearingového systému a, pokud je to možné, na úrovni klienta, nepřetržitě monitorovány.
6. Ústřední protistrana zajistí, aby útvar řízení rizik disponoval nezbytnými pravomocemi, zdroji, odborností a přístupem ke všem potřebným informacím a aby byl dostatečně nezávislý na jiných útvarech ústřední protistrany. Ředitel pro řízení rizika ústřední protistrany zavede rámec pro řízení rizik, včetně strategií a postupů stanovených radou.
7. Ústřední protistrana má adekvátní interní kontrolní mechanismy, které radě pomáhají při monitorování a posuzování adekvátnosti a účinnosti jejích strategií, postupů a systémů řízení rizik. Mezi tyto mechanismy patří řádné správní a účetní postupy, spolehlivý útvar compliance a nezávislý útvar interního auditu a útvar ověřování nebo přezkumu.
8. Účetní závěrka ústřední protistrany se připravuje každoročně a ověřuje se statutárními auditory nebo auditorskými společnostmi ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES (5).
Článek 5
Strategie a postupy pro výkon činnosti compliance
1. Ústřední protistrana vytvoří, zavede a udržuje přiměřené strategie a postupy ke zjištění jakéhokoli rizika nesplnění povinností ústřední protistrany a jejích zaměstnanců podle tohoto nařízení, nařízení (EU) č. 648/2012 a prováděcího nařízení (EU) č. 1249/2012, jakož i souvisejících rizik a zavede adekvátní opatření a postupy, jejichž cílem je minimalizovat takové riziko a umožnit příslušným orgánům účinně vykonávat své pravomoci podle těchto nařízení.
2. Ústřední protistrana zajistí, aby její předpisy, postupy a smluvní ujednání byly jasné a ucelené a aby bylo zajištěno dodržování tohoto nařízení, nařízení (EU) č. 648/2012 a prováděcího nařízení (EU) č. 1249/2012, jakož i všech dalších platných požadavků na regulaci a dohled.
Předpisy, postupy a smluvní ujednání ústřední protistrany se zaznamenají v písemné formě nebo na jiném trvalém nosiči. Tyto předpisy, postupy a smluvní ujednání a veškeré doprovodné podklady musí být přesné, aktuální a snadno dostupné příslušnému orgánu, členům clearingového systému a případně klientům.
Ústřední protistrana identifikuje a analyzuje spolehlivost předpisů, postupů a smluvních ujednání ústřední protistrany. Je-li to nezbytné, pro účely této analýzy si vyžádá nezávislá právní stanoviska. Ústřední protistrana má postup, kterým navrhuje a provádí změny svých předpisů a postupů, a před provedením jakékoli podstatné změny ji konzultuje se všemi dotčenými členy clearingového systému a navrhované změny předkládá příslušnému orgánu.
3. Při vypracovávání svých předpisů, postupů a smluvních ujednání zohlední ústřední protistrana příslušné regulatorní zásady, standardy odvětví a tržní protokoly a jasně označí, kde byly tyto postupy začleněny do dokumentace, kterou se řídí práva a povinnosti ústřední protistrany, členů jejího clearingového systému a dalších relevantních třetích osob.
4. Ústřední protistrana identifikuje a analyzuje možné právní konflikty a vypracuje předpisy a postupy s cílem zmírnit právní riziko vyplývající z těchto otázek. Je-li to nezbytné, ústřední protistrana si pro účely této analýzy vyžádá nezávislá právní stanoviska.
Předpisy a postupy ústřední protistrany jasně odkazují na právní předpisy, které se použijí na jednotlivé aspekty činností a provozu ústřední protistrany.
Článek 6
Útvar compliance
1. Ústřední protistrana zřídí a udržuje stálý a efektivní útvar compliance, který vykonává činnost nezávisle na ostatních útvarech ústřední protistrany. Zajistí, aby útvar compliance měl nezbytné pravomoci, zdroje, odbornou způsobilost a přístup ke všem relevantním informacím.
Při zřizování svého útvaru compliance zohlední ústřední protistrana povahu, rozsah a složitost svého obchodování i povahu a škálu služeb a činností poskytovaných v rámci tohoto obchodování.
2. Ředitel útvaru compliance má přinejmenším tyto povinnosti:
a)
sledovat a pravidelně vyhodnocovat adekvátnost a účinnost opatření přijatých podle čl. 5 odst. 4 a kroků učiněných za účelem řešení jakýchkoli nedostatků v plnění povinností ústřední protistranou;
b)
provádět strategie a postupy dodržování předpisů stanovené vrcholným vedením a radou;
c)
radit a pomáhat osobám, které odpovídají za výkon služeb a činností ústřední protistrany, aby byly plněny povinnosti ústřední protistrany podle tohoto nařízení, nařízení (EU) č. 648/2012 a prováděcího nařízení (EU) č. 1249/2012 a případně jiných požadavků právních předpisů;
d)
pravidelně radě podávat zprávy o tom, jak ústřední protistrana a její zaměstnanci dodržují povinnosti uvedené v tomto nařízení, nařízení (EU) č. 648/2012 a prováděcím nařízení (EU) č. 1249/2012;
e)
ustavit postupy pro účinnou nápravu v případě nedodržování povinností;
f)
zajistit, aby příslušné osoby pověřené výkonem činnosti compliance nevykonávaly služby či činnosti, jež monitorují, a aby veškeré střety zájmů těchto osob byly řádně identifikovány a odstraněny.
Článek 7
Organizační struktura a oddělení hierarchických vztahů
1. Ústřední protistrana definuje složení, roli a povinnosti rady a vrcholného vedení a všech výborů rady. Tyto mechanismy jsou jasně specifikovány a řádně zdokumentovány. Rada ustaví přinejmenším kontrolní výbor a výbor pro odměňování. Výbor pro rizika zřízený v souladu s článkem 28 nařízení (EU) č. 648/2012 je poradním výborem rady.
2. Rada má přinejmenším tyto povinnosti:
a)
stanovit jasné cíle a strategie ústřední protistrany;
b)
efektivně monitorovat vrcholné vedení;
c)
vytvořit vhodné strategie odměňování;
d)
zřídit útvar řízení rizik a dohlížet na něj;
e)
dohlížet nad útvarem compliance a útvarem interní kontroly;
f)
dohlížet nad dohodami o outsourcingu;
g)
dohlížet nad dodržováním všech ustanovení tohoto nařízení, nařízení (EU) č. 648/2012, prováděcího nařízení (EU) č. 1249/2012 a veškerých dalších právních předpisů a požadavků dohledu;
h)
být odpovědná vůči akcionářům nebo vlastníkům a zaměstnancům, členům clearingového systému a jejich zákazníkům a ostatním relevantním zainteresovaným stranám.
3. Vrcholné vedení má přinejmenším tyto povinnosti:
a)
zajistit, aby činnost ústřední protistrany byla v souladu s cíli a strategií ústřední protistrany stanovenými radou;
b)
navrhnout a ustavit postupy kontroly dodržování předpisů a interní kontroly, které prosazují cíle ústřední protistrany;
c)
podrobit postupy interní kontroly pravidelnému přezkumu a testování;
d)
zajistit, aby na řízení rizik a kontrolu dodržování předpisů byly vyčleněny dostatečné zdroje;
e)
aktivně se zapojit do procesu řízení rizika;
f)
zajistit, aby rizika, která ústřední protistraně vznikají v souvislosti s jejím clearingem a činnostmi s ním spojenými, byl řádně řešena.
4. Pokud rada pověří výkonem úkolů výbory a podvýbory, ponechá si pravomoc schvalovat rozhodnutí, která by mohla mít významný dopad na rizikový profil dané protistrany.
5. Ujednání, v jejichž rámci rada a vrcholné vedení vykonávají svou činnost, obsahují postupy k identifikaci, řešení a řízení potenciálních střetů zájmů členů rady a vrcholného vedení.
6. Ústřední protistrana má jasné a přímé hierarchické vztahy mezi svou radou a vrcholným vedením, aby se zajistilo, že je vrcholné vedení odpovědné za své výsledky. Hierarchické vztahy pro řízení rizik, dodržování předpisů a interní audit musí být jasné a oddělené od těch, které jsou určeny pro jiné operace ústřední protistrany. Ředitel pro rizika je podřízen radě buď přímo, nebo prostřednictvím předsedy výboru pro rizika. Ředitel útvaru compliance a útvar interního auditu jsou podřízeni přímo radě.
Článek 8
Politika odměňování
1. Výbor pro odměňování navrhuje a dále rozvíjí politiku odměňování, dohlíží na její realizaci ze strany vrcholného vedení a pravidelně přehodnocuje její praktické fungování. Samotná politika musí být zdokumentována a alespoň jednou ročně revidována.
2. Politika odměňování je navržena tak, aby úroveň a struktura odměňování odpovídala obezřetnému řízení rizik. Politika počítá s budoucími riziky, jakož i stávajícími riziky a rizikovými výsledky. Plány vyplácení odměn musí citlivě reagovat na časový horizont rizik. Zejména v případě pohyblivé složky odměny musí koncepce náležitě zohlednit případné rozpory mezi výkonem a obdobími rizika a zajistit, aby platby byly případně odloženy. Pevná a pohyblivá složka celkové odměny musí být vyvážené a provázány s riziky.
3. Politika odměňování zajistí, aby personál, který se podílí na řízení rizik, kontrole dodržování předpisů a interním auditu byl odměňován způsobem, který je nezávislý na obchodních výsledcích ústřední protistrany. Výše odměny je odpovídající, pokud jde o odpovědnost, i ve srovnání s úrovní odměňování v odvětví.
4. Politika odměňování podléhá jednou ročně nezávislému auditu. Výsledky těchto auditů se dají k dispozici příslušnému orgánu.
Článek 9
Systémy informačních technologií
1. Ústřední protistrana navrhne systémy informačních technologií a zajistí, aby byly spolehlivé a bezpečné a byly schopny zpracovávat informace nezbytné k tomu, aby ústřední protistrana bezpečně a účinně prováděla svou činnost a operace.
Struktura informačních technologií musí být dobře zdokumentována. Systémy jsou navrženy tak, aby řešily operační potřeby ústřední protistrany a rizika, kterým čelí, včetně krizových tržních podmínek, a musí být nastavitelné, je-li to potřeba, pro zpracování dalších informací. Ústřední protistrana plánuje postupy a kapacitu i pro případ dostatečné nadbytečné kapacity, aby systém mohl zpracovat všechny zbývající obchody před koncem dne, pokud by došlo závažnému narušení. Ústřední protistrana stanoví postupy pro zavádění nových technologií včetně jasných plánů návratu k původním systémům.
2. V zájmu zajištění vysokého stupně bezpečnosti při zpracování informací a s cílem umožnit propojení se členy svého clearingového systému a klienty i se svými poskytovateli služeb musí systémy informačních technologií ústřední protistrany vycházet z mezinárodně uznávaných technických norem a osvědčených postupů v odvětví. Ústřední protistrana své systémy náročně testuje simulací krizových podmínek, před prvním užitím, poté, co byly učiněny výrazné změny, a poté, co došlo k závažnému narušení. Do návrhu a provádění těchto testů se odpovídajícím způsobem zapojí členové clearingového systému a klienti, interoperabilní ústřední protistrany a ostatní zainteresované strany.
3. Ústřední protistrana udržuje spolehlivý rámec pro ochranu informací, který náležitě řídí její riziko týkající se ochrany informací. Tento rámec obsahuje vhodné mechanismy, strategie a postupy k ochraně informací proti neoprávněnému zpřístupnění s cílem zajistit správnost a celistvost údajů a zaručit dostupnost služeb ústřední protistrany.
4. Rámec pro ochranu informací obsahuje přinejmenším tyto prvky:
a)
kontroly přístupu do systému;
b)
adekvátní záruky proti proniknutí a zneužití údajů;
c)
zvláštní zařízení k zachování pravosti a celistvosti údajů, včetně šifrovacích technik;
d)
spolehlivé sítě a postupy pro přesný a rychlý přenos údajů bez významného narušení;
e)
auditní stopy.
5. Systémy informačních technologií a rámec pro ochranu informací se revidují alespoň jednou ročně. Podléhají nezávislému auditu. Výsledky těchto auditů se sdělí radě a poskytnou příslušnému orgánu.
Článek 10
Zveřejnění
1. Ústřední protistrana veřejnosti bezplatně zpřístupní tyto informace:
a)
informace o svých řídících systémech, včetně:
i)
organizační struktury i klíčových cílů a strategií,
ii)
hlavních prvků politiky odměňování,
iii)
klíčových finančních informací, včetně jejího posledního auditu finančních výkazů;
b)
informace o svých předpisech, včetně:
i)
postupů pro řízení selhání, postupů a doplňujících dokumentů,
ii)
příslušných informací o zachování provozu,
iii)
informací o systémech řízení rizik, technikách a výkonu ústřední protistrany v souladu s kapitolou XII,
iv)
veškerých relevantních informací o své struktuře a fungování, jakož i o právech a povinnostech členů clearingového systému a klientů, které jsou nezbytné k tomu, aby jim umožnily jasně identifikovat rizika a náklady spojené s využitím služeb ústřední protistrany a plně jim porozumět,
v)
stávajících clearingových služeb ústřední protistrany, včetně podrobných informací o tom, co poskytuje v rámci každé služby,
vi)
systémů řízení rizik, technik a výsledků ústřední protistrany, včetně informací o finančních zdrojích, investiční politice, zdrojích údajů o cenách a modelech používaných pro výpočet marží,
vii)
právních předpisů a pravidel upravujících:
1)
přístup k ústřední protistraně;
2)
smlouvy, které ústřední protistrana uzavřela s členy clearingového systému a, je-li to možné, s klienty;
3)
smlouvy, které ústřední protistrana přijímá k provedení clearingu;
4)
veškeré dohody o interoperabilitě;
5)
využití zajištění a příspěvků do fondu pro riziko selhání, včetně likvidace pozic a zajištění a toho, do jaké míry je zajištění chráněno proti nárokům třetích osob;
c)
informace o způsobilém zajištění a použitelném snížení hodnoty;
d)
seznam všech stávajících členů clearingového systému, včetně kritérií pro přijetí za člena clearingového systému, pozastavení a ukončení členství.
Pokud se příslušný orgán s ústřední protistranou dohodne, že jakékoli informace podle písmene b) nebo c) tohoto odstavce mohou ohrozit obchodní tajemství nebo bezpečnost a spolehlivost ústřední protistrany, může se ústřední protistrana rozhodnout, že uvedené informace zveřejní v takové podobě, aby se tato rizika snížila nebo k nim nedošlo, nebo že tyto informace nezveřejní.
2. Ústřední protistrana veřejnosti bezplatně zpřístupní informace o veškerých zásadních změnách řídících systémů, cílů, strategií a klíčových postupů, jakož i svých platných pravidel a postupů.
3. Informace, které má ústřední protistrana zpřístupnit veřejnosti, zveřejní na svých internetových stránkách. Informace musí být dostupné alespoň v jazyce obvyklém v oblasti mezinárodních financí.
Článek 11
Interní audit
1. Ústřední protistrana zřídí a udržuje útvar interního auditu, který je samostatný a nezávislý na dalších útvarech a činnostech ústřední protistrany, a je pověřen plněním těchto úkolů:
a)
vytvořit, zavést a udržovat plán auditu zaměřený na posouzení a zhodnocení adekvátnosti a účinnosti systémů ústřední protistrany, jejích mechanismů interní kontroly a řídících systémů;
b)
vydávat doporučení na základě výsledků práce provedené podle písmene a);
c)
ověřit dodržování uvedených doporučení;
d)
podávat zprávy o záležitostech interního auditu radě.
2. Útvar interního auditu musí mít k výkonu svých funkcí nezbytné pravomoci, zdroje, odbornou způsobilost a přístup ke všem relevantním dokumentům. Je dostatečně nezávislý na vedení a podléhá přímo radě.
3. Interní audit vyhodnotí účinnost postupů řízení rizik a kontrolních mechanismů ústřední protistrany způsobem, který je úměrný rizikům ohrožujícím různé obchodní útvary a nezávislý na hodnocených obchodních oblastech. Útvar interního auditu musí mít nezbytný přístup k informacím s cílem přezkoumat všechny činnosti a operace, postupy a systémy ústřední protistrany, včetně externě zajišťovaných činností.
4. Hodnocení interního auditu musí vycházet z komplexního plánu auditu, který je alespoň jednou ročně revidován a vykázán příslušnému orgánu. Ústřední protistrana zajistí, aby na základě událostí, jež mohou nastat, mohly být provedeny během krátké doby zvláštní audity. Plánování a revizi auditů schvaluje rada.
5. Provádění clearingu, postupy pro řízení rizik, mechanismy interní kontroly a účetnictví ústřední protistrany podléhají nezávislému auditu. Nezávislé audity se provádí nejméně jednou ročně.
KAPITOLA IV
VEDENÍ ZÁZNAMŮ
(Článek 29 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 12
Obecné požadavky
1. Ústřední protistrana vede záznamy na trvalém nosiči, který umožňuje, aby údaje byly poskytnuty příslušným orgánům, Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy a příslušným členům Evropského systému centrálních bank (ESCB) v takové formě a takovým způsobem, aby byly splněny tyto podmínky:
a)
je možné rekonstruovat každou klíčovou fázi zpracování, kterou ústřední protistrana provedla;
b)
je možné zaznamenat, zpětně vysledovat a získat původní obsah záznamu před provedením veškerých oprav nebo jiných změn;
c)
jsou zavedena opatření s cílem zabránit neoprávněným úpravám záznamů;
d)
jsou zavedena vhodná opatření zajišťující bezpečnost a důvěrnost zaznamenaných údajů;
e)
systém vedení záznamů obsahuje mechanismus pro odhalování a opravu chyb;
f)
v případě selhání systému je v systému vedení záznamů zajištěna včasná obnova záznamů.
2. Pokud záznamy nebo údaje nejsou starší šesti měsíců, poskytnou se orgánům uvedeným v odstavci 1 co nejdříve a nejpozději do konce následujícího obchodního dne po obdržení žádosti příslušného orgánu.
3. Pokud jsou záznamy nebo údaje starší šesti měsíců, poskytnou se orgánům uvedeným v odstavci 1 co nejdříve a nejpozději do pěti pracovních dnů po obdržení žádosti příslušného orgánu.
4. Pokud záznamy, které ústřední protistrana zpracovává, obsahují osobní údaje, splní ústřední protistrany své povinnosti podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (6) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (7).
5. Pokud ústřední protistrana uchovává záznamy mimo Unii, zajistí, aby příslušný orgán, orgán pro cenné papíry a trhy a příslušní členové ESCB měli přístup k záznamům ve stejném rozsahu a ve stejných lhůtách, jako kdyby byly uchovávány v Unii.
6. Každá ústřední protistrana jmenuje příslušné osoby, které mohou ve lhůtě stanovené v odstavcích 2 a 3 pro poskytování příslušných záznamů vysvětlit obsah svých záznamů příslušným orgánům.
7. Všechny záznamy, které má ústřední protistrana vést podle tohoto nařízení, jsou přístupné příslušnému orgánu k nahlédnutí. Ústřední protistrana poskytne příslušnému orgánu přímý přístup k záznamům požadovaným podle článků 13 a 14, je-li o to požádána.
Článek 13
Záznamy obchodů
1. Ústřední protistrana uchovává záznamy o všech obchodech ve všech smlouvách, u kterých provádí clearing, a zajistí, aby její záznamy obsahovaly všechny údaje nezbytné k provedení úplné a přesné rekonstrukce clearingového procesu u každé smlouvy a že každý záznam o každém obchodu je specificky identifikovatelný a lze ho vyhledat přinejmenším pomocí všech polí týkajících se ústřední protistrany, interoperabilní ústřední protistrany, člena clearingového systému, klienta, pokud ho ústřední protistrana zná, a finančního nástroje.
2. V souvislosti s každým obchodem, u kterého se provádí clearing, ústřední protistrana ihned poté, co získá relevantní údaje, vytvoří a aktualizuje záznam s těmito údaji:
a)
cena, kurz nebo rozpětí a množství;
b)
clearingová kapacita, která označuje, zda obchod z pohledu záznamů ústřední protistrany představoval nákup nebo prodej;
c)
identifikace nástroje;
d)
identifikace člena clearingového systému;
e)
identifikace místa, kde byla smlouva uzavřena;
f)
datum a čas zapojení ústřední protistrany;
g)
datum a čas ukončení smlouvy;
h)
podmínky a způsob vypořádání;
i)
datum a čas vypořádání nebo odkoupení obchodu a v použitelném rozsahu tyto údaje:
i)
den a čas, kdy byla smlouva původně uzavřena,
ii)
původní podmínky a strany smlouvy,
iii)
identifikace interoperabilní ústřední protistrany, která případně provádí clearing jedné fáze obchodu,
iv)
totožnost klienta, včetně veškerých nepřímých klientů, pokud je ústřední protistrana zná, a v případě převedení smlouvy identifikace strany, která smlouvu převedla.
Článek 14
Záznamy pozic
1. Ústřední protistrana uchovává záznamy pozic, které drží každý člen clearingového systému. Samostatné záznamy musí být uchovávány pro každý účet vedený v souladu s článkem 39 nařízení (EU) č. 648/2012 a ústřední protistrana zajistí, aby její záznamy obsahovaly všechny údaje nezbytné k provedení úplné a přesné rekonstrukce obchodů, které daly vzniknout pozici, a aby každý záznam byl identifikovatelný a bylo možno ho vyhledat přinejmenším podle všech polí týkajících se ústřední protistrany, interoperabilní ústřední protistrany, člena clearingového systému, klienta, pokud ho ústřední protistrana zná, a finančního nástroje.
2. Na konci každého obchodního dne ústřední protistrana zaznamená každou pozici včetně následujících údajů v rozsahu, v jakém s předmětnou pozicí souvisí:
a)
identifikace člena clearingového systému, klienta, pokud ho ústřední protistrana zná, a případně jakékoli interoperabilní ústřední protistrany, která takovou pozici drží;
b)
označení pozice;
c)
denního výpočtu hodnoty pozice se záznamy cen, ve kterých byly smlouvy oceněny, a veškerých jiných relevantních údajů.
3. Ústřední protistrana učiní a aktualizuje záznam o výši marží, příspěvků do fondu pro riziko selhání a jiných finančních zdrojů uvedených v článku 43 nařízení (EU) č. 648/2012 účtovaných ústřední protistranou a odpovídající částku skutečně složenou členem clearingového systému na konci dne a změny této částky, které mohou vzniknout během dne, s ohledem na účet každého jednotlivého člena clearingového systému a klienta, pokud ho ústřední protistrana zná.
Článek 15
Záznamy o obchodní činnosti
1. Ústřední protistrana vede adekvátní a řádné záznamy o činnostech týkajících se jejího obchodování a interní organizace.
2. Záznamy uvedené v odstavci 1 se provedou pokaždé, když dojde k významné změně v příslušných dokumentech, a obsahují přinejmenším:
a)
organizační schémata pro radu a příslušné výbory, clearingové oddělení, oddělení řízení rizik a veškeré ostatní relevantní oddělení nebo divize;
b)
údaje o totožnosti akcionářů nebo společníků, ať přímých či nepřímých, kteří jako fyzické nebo právnické osoby drží kvalifikovanou účast, a výši těchto účastí;
c)
podklady pro strategie, postupy a procesy požadované podle kapitoly III a článku 29;
d)
zápisy ze zasedání rady, a případně ze zasedání podvýborů rady a výborů vrcholného vedení;
e)
zápisy z jednání schůzí výboru pro rizika;
f)
zápisy z konzultačních skupin se členy clearingového systému a případně klienty;
g)
zprávy o interním a externím auditu, zprávy o řízení rizik, zprávy o dodržování předpisů a zprávy konzultačních společností, včetně reakcí vedení;
h)
plán zachování provozu a plán obnovy činnosti požadované podle článku 17;
i)
likviditní plán a denní zprávy o likviditě požadované podle článku 32;
j)
záznamy zachycující všechna aktiva a pasiva a kapitálové účty v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 648/2012;
k)
došlé stížnosti s údaji o jméně stěžovatele, adrese a čísle účtu; datum doručení stížnosti; jména všech osob uvedených ve stížnosti; popis povahy stížnosti a vyřízení stížnosti a datum vyřešení stížnosti;
l)
záznamy o jakémkoli přerušení služeb nebo dysfunkcích, včetně podrobné zprávy o čase, dopadech a nápravných opatřeních;
m)
záznamy výsledků provedených zpětných a zátěžových testů;
n)
písemná komunikace s příslušnými orgány, orgánem pro cenné papíry a trhy a příslušným členy ESCB;
o)
právní stanoviska získaná v souladu s kapitolou III;
p)
případně dokumentace, pokud jde o dohody o interoperabilitě s jinými ústředními protistranami;
q)
informace podle čl. 10 odst. 1 písm. b) bodu vii) a odst. 1 písm. d);
r)
relevantní dokumenty popisující rozvoj nových produktů nebo služeb.
Článek 16
Záznamy údajů vykazovaných do registru obchodních údajů
Ústřední protistrana identifikuje a uchovává všechny informace a údaje, které se povinně vykazují podle článku 9 nařízení (EU) č. 648/2012, spolu s uvedením data a času vykázání obchodu.
KAPITOLA V
ZACHOVÁNÍ PROVOZU
(Článek 34 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 17
Strategie a politika
1. Ústřední protistrana má politiku pro zachování provozu a plán obnovy činnosti, které jsou schváleny radou. Politika pro zachování provozu a plán obnovy činnosti podléhají nezávislým přezkumům, které se oznamují radě.
2. Politika pro zachování provozu identifikuje všechny kritické obchodní funkce a související systémy a obsahuje strategii, politiku a cíle ústřední protistrany k zajištění zachování těchto funkcí a systémů.
3. Politika pro zachování provozu zohlední vnější vazby a vzájemné závislosti v rámci finanční infrastruktury, včetně obchodních systémů, v nichž ústřední protistrana provádí clearing, systémů vypořádání obchodů s cennými papíry a platebních systémů a úvěrových institucí, které ústřední protistrana využívá, nebo propojené ústřední protistrany. Rovněž zohlední kritické funkce nebo služby, které byly svěřeny externím poskytovatelům.
4. Politika pro zachování provozu a plán obnovy činnosti obsahují jasně definovaná a zdokumentovaná opatření, která se použijí pro zachování provozu za mimořádných okolností, v případě havárie nebo krize a která mají zajistit minimální objem služeb zajišťovaných kritickými funkcemi.
5. Plán obnovy činnosti identifikuje a obsahuje cíle, pokud jde o body obnovy a cíle obnovy v rámci časového harmonogramu pro kritické funkce, a určuje nejvhodnější strategii obnovy pro každou z těchto funkcí. Tato opatření jsou navržena tak, aby zajistila, že jsou za mimořádných okolností kritické funkce dokončeny včas a že je dohodnutý objem služeb splněn.
6. Politika pro zachování provozu ústřední protistrany stanoví maximálně přijatelnou dobu, po kterou mohou být kritické funkce a systémy nepoužitelné. Maximální doba obnovy činnosti kritických funkcí ústřední protistrany, která je obsažena v politice pro zachování provozu, nesmí přesáhnout 2 hodiny. Postupy ke konci dne a platby musí být za všech okolností ukončeny v požadovaném čase a dni.
7. Při určování doby obnovy pro každou funkci zohlední ústřední protistrana potenciální celkový vliv na efektivitu trhu.
Článek 18
Analýza dopadů obchodní činnosti
1. Ústřední protistrana provede analýzu dopadů obchodní činnosti, jejímž cílem je určit obchodní funkce, které jsou kritické pro zajištění služeb ústřední protistrany. Součástí analýzy musí být kritičnost těchto funkcí pro ostatní instituce a funkce ve finanční infrastruktuře.
2. Ústřední protistrana použije analýzu rizik, která je založena na scénářích, a má identifikovat, jak různé scénáře ovlivňují rizika s ohledem na její kritické obchodní funkce.
3. Při posuzování rizik zohlední ústřední protistrana závislost na externích poskytovatelích, včetně veřejných služeb. Ústřední protistrana přijme opatření k řízení těchto závislostí prostřednictvím vhodných smluvních i organizačních opatření.
4. Analýzy dopadů obchodní činnosti a analýza scénářů se aktualizují, revidují se nejméně jednou ročně a v případě mimořádné události nebo významných organizačních změn. Analýzy musí zohledňovat celkový relevantní vývoj, včetně vývoje trhu a technologií.
Článek 19
Obnova činnosti
1. Ústřední protistrana má zavedena opatření vycházející z krizových scénářů, aby zajistila kontinuitu svých kritických funkcí. Tato opatření se přinejmenším týkají dostupnosti adekvátního počtu pracovníků, maximální doby odstávky kritických funkcí a automatického přepnutí na zálohu a obnovy na jiném místě.
2. Ústřední protistrana udržuje sekundární místo zpracování tak, aby byla zajištěna kontinuita všech kritických funkcí ústřední protistrany, které jsou totožné jako na primárním místě. Ústřední místo musí mít zeměpisný rizikový profil odlišný od profilu primární lokality.
3. Ústřední protistrana udržuje nebo má okamžitý přístup k sekundárnímu obchodnímu místu, aby přinejmenším umožnila pracovníkům zajistit kontinuitu služeb, není-li primární obchodní místo k dispozici.
4. Ústřední protistrana by měla zvážit, zda jsou zapotřebí další místa zpracování, zejména pokud různorodost rizikových profilů primárního a sekundárního místa neposkytuje dostatečnou jistotu, že cíle zachování provozu ústřední protistrany budou splněny ve všech scénářích.
Článek 20
Testování a monitorování
1. Ústřední protistrana testuje a monitoruje svou politiku pro zachování provozu a plán obnovy činnosti v pravidelných intervalech a po významných úpravách nebo změnách systémů nebo souvisejících funkcí, aby zajistila, že politika pro zachování provozu dosáhne stanovených cílů včetně cíle času obnovy maximálně do 2 hodin. Testování se plánuje a zdokumentuje.
2. Testování politiky pro zachování provozu a plánu obnovy činnosti musí splňovat tyto podmínky:
a)
zahrnuje scénáře krizí ve velkém rozsahu a přechody mezi primárními a sekundárními místy;
b)
zahrnuje zapojení členů clearingového systému, externích poskytovatelů služeb a příslušných institucí v rámci finanční infrastruktury, u nichž politika pro zachování provozu identifikovala vzájemnou závislost.
Článek 21
Udržování
1. Ústřední protistrana pravidelně reviduje a aktualizuje svou politiku pro zachování provozu, aby zahrnovala všechny kritické funkce a jim určené nejvhodnější strategie obnovy.
2. Ústřední protistrana pravidelně reviduje a aktualizuje plán obnovy činnosti, aby zahrnoval nejvhodnější strategii obnovy pro všechny kritické funkce.
3. Aktualizace politiky pro zachování provozu a plánu obnovy činnosti zohlední výsledky testování a doporučení nezávislých přezkumů a jiných revizí a příslušných orgánů. Ústřední protistrany revidují svou politiku pro zachování provozu a plán obnovy činnosti po každé významném narušení, aby identifikovaly příčiny a jakákoli nutná zlepšení týkající se provozu, politiky pro zachování provozu a plánu obnovy činnosti ústřední protistrany.
Článek 22
Krizové řízení
1. Ústřední protistrana má funkci krizového řízení, která se zapojí v případě mimořádných okolností. Postup krizového řízení musí být jasný a písemně zdokumentován. Rada monitoruje funkci krizového řízení a pravidelně dostává a reviduje zprávy, které se jí týkají.
2. Funkce krizového řízení obsahuje dobře strukturované a jasné postupy pro řízení interní a externí krizové komunikace v případě krize.
3. Po odeznění krizové situace ústřední protistrana přezkoumá, jak krizi zvládla. Přezkum případně zahrne hodnocení členy clearingového systému a dalšími externími zainteresovanými stranami.
Článek 23
Komunikace
1. Ústřední protistrana má komunikační plán, kde je zdokumentován způsob, jakým budou vrcholné vedení, rada a příslušné externí zainteresované strany, včetně příslušných orgánů, členů clearingového systému, klientů, zúčtovatelů, systémů vypořádání obchodů s cennými papíry a platebních systémů a obchodních systémů, během krize adekvátně informováni.
2. Analýza scénářů, analýza rizik, revize a výsledky monitorování a testování se předkládají radě.
KAPITOLA VI
MARŽE
(Článek 41 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 24
Procentní podíl
1. Ústřední protistrana vypočte počáteční marže na pokrytí expozic vyplývajících z pohybů na trhu pro jednotlivé finanční nástroje, které jsou zajištěné na základě produktů, za období určené v článku 25 a za předpokladu likvidace v časovém horizontu definovaném v článku 26. Pro výpočet počátečních marží dodržuje ústřední protistrana minimálně tyto intervaly spolehlivosti:
a)
99,5 % pro OTC deriváty;
b)
99 % pro finanční nástroje jiné než OTC deriváty.
2. Pro stanovení odpovídajícího intervalu spolehlivosti u každé kategorie finančních nástrojů, jejichž clearing provádí, zohlední ústřední protistrana minimálně tyto faktory:
a)
komplexnost a úroveň cenové nejistoty kategorie finančních nástrojů, které mohou omezit validaci výpočtu počáteční a variační marže;
b)
charakteristiky rizika kategorie finančních nástrojů, které mohou mimo jiné zahrnovat volatilitu, dobu trvání, likviditu, nelineární cenové charakteristiky, riziko pádu do defaultu a riziko pozitivní korelace;
c)
míru, do jaké jiné kontroly rizik nedostatečně omezují úvěrové expozice;
d)
inherentní pákový efekt kategorie finančních nástrojů, včetně toho, zda kategorie finančního nástroje je výrazně volatilní, je vysoce koncentrovaná mezi několika málo účastníky trhu nebo může být obtížné ji uzavřít.
3. Ústřední protistrana uvědomí svůj příslušný orgán a své členy clearingového systému o kritériích, která byla zohledněna pro stanovení procentního podílu použitého pro výpočet marží u každé kategorie finančních nástrojů.
4. Pokud ústřední protistrana provádí clearing OTC derivátů, které mají stejné charakteristiky rizika jako deriváty vypořádávané na regulovaných trzích nebo na rovnocenném trhu třetí země, může ústřední protistrana na základě posouzení rizikových faktorů uvedených v odstavci 2 použít pro uvedené smlouvy jiný interval spolehlivosti, který činí minimálně 99 %, jestliže rizika OTC derivátových smluv, u kterých provádí clearing, jsou použitím takového intervalu spolehlivosti odpovídajícím způsobem zmírněna a jsou splněny podmínky stanovené v odstavci 2.
Článek 25
Časový horizont pro výpočet historické volatility
1. Ústřední protistrana zajistí, aby podle metodiky svého modelu a svého postupu validace vytvořenými v souladu s kapitolou XII pokrývaly počáteční marže minimálně interval spolehlivosti definovaný v článku 24 a pro likvidační období definované v článku 26 byly expozice vyplývající z historické volatility vypočítány na základě údajů, které se týkají alespoň posledních 12 měsíců.
Ústřední protistrana zajistí, aby údaje použité k výpočtu historické volatility zachycovaly celou řadu tržních podmínek, včetně krizových období.
2. Ústřední protistrana může pro výpočet historické volatility použít jakýkoli jiný časový horizont za předpokladu, že použití takového časového horizontu vede k tomu, že maržové požadavky jsou nejméně stejně vysoké jako ty získané v rámci časového období definovaného v odstavci 1.
3. Parametry marží pro finanční nástroje bez období historického sledování vycházejí z konzervativních předpokladů. Ústřední protistrana bezodkladně přizpůsobí výpočet požadovaných marží analýze cenové historie nových finančních nástrojů.
Článek 26
Časové horizonty pro likvidační období
1. Ústřední protistrana stanoví časové horizonty pro likvidační období s přihlédnutím k charakteristikám finančního nástroje, jehož clearing provádí, trhu, kde je obchodován, a období výpočtu a výběru marží. Tato likvidační období činí alespoň:
a)
pět pracovních dnů pro OTC deriváty;
b)
dva pracovní dny pro finanční nástroje jiné než OTC deriváty.
2. Ve všech případech ústřední protistrana za účelem stanovení odpovídajícího likvidačního období vyhodnotí a započte přinejmenším tyto skutečnosti:
a)
co nejdelší možnou dobu, která může uplynout od posledního výběru marží do prohlášení selhání ústřední protistranou nebo aktivace procesu řízení selhání ústřední protistranou;
b)
odhadovanou dobu potřebnou k přípravě a provedení strategie pro řízení selhání člena clearingového systému podle zvláštností každé kategorie finančních nástrojů, včetně úrovně likvidity a velikosti a koncentrace pozic, a trhů, které ústřední protistrana použije na uzavření nebo úplné zajištění pozice člena clearingového systému;
c)
dobu potřebnou na pokrytí rizika protistrany, jemuž je ústřední protistrana vystavena, je-li to na místě.
3. Při hodnocení období stanovených v odstavci 2 zohlední ústřední protistrana přinejmenším faktory uvedené v čl. 24 odst. 2 a časové období pro výpočet historické volatility, jak je stanoveno v článku 25.
4. Pokud ústřední protistrana provádí clearing OTC derivátů, které mají stejné rizikové charakteristiky jako deriváty uzavírané na regulovaných trzích nebo na rovnocenném trhu třetí země, může použít časový horizont pro likvidační období odlišné od definice uvedené v odstavci 1, za předpokladu, že může svému příslušnému orgánu prokázat, že:
a)
takový časový horizont by byl s ohledem na zvláštnosti příslušných OTC derivátů vhodnější než je ten uvedený v odstavci 1;
b)
takový časový horizont činí alespoň dva pracovní dny.
Článek 27
Marže vztahující se k portfoliu
1. Ústřední protistrana může povolit kompenzaci nebo snížení požadované marže u finančních nástrojů, jejichž clearing provádí, jestliže je cenové riziko jednoho finančního nástroje nebo souboru finančních nástrojů výrazně a spolehlivě korelováno s cenovým rizikem dalších finančních nástrojů nebo vychází z rovnocenného statistického parametru závislosti.
2. Ústřední protistrana zdokumentuje svůj přístup k maržím vztahujícím se k portfoliu a přinejmenším stanoví, že korelace nebo rovnocenný statistický parametr závislosti mezi dvěma nebo více finančními nástroji, jejichž clearing provádí, je prokazatelně spolehlivý ve zpětném období vypočteném podle článku 25 a prokazuje odolnost v zátěžových historických nebo hypotetických scénářích. Ústřední protistrana prokáže, že pro vztah k ceně existuje ekonomické opodstatnění.
3. Všechny finanční nástroje, na které se uplatňují marže vztahující se k portfoliu, jsou kryty ze stejného fondu pro riziko selhání. Avšak pokud ústřední protistrana může předem příslušnému orgánu a svým členům clearingového systému prokázat, jak by potenciální ztráty rozdělila mezi různé fondy pro riziko selhání, a uvede nezbytná ustanovení ve svých předpisech, mohou být marže vztahující se k portfoliu použity na finanční nástroje, které jsou kryty odlišnými fondy pro riziko selhání.
4. Pokud marže vztahující se k portfoliu kryjí různé nástroje, objem snížení marží nesmí být větší než 80 % rozdílu mezi součtem marží pro každý produkt vypočteným individuálně a marží vypočtenou na základě kombinovaného odhadu expozice pro smíšené portfolio. Pokud ústřední protistrana není vystavena žádnému potenciálnímu riziku ze snížení marží, může použít snížení až o 100 % uvedeného rozdílu.
5. Snížení marží, které se týká marží vztahujících se k portfoliu, musí podléhat řádnému programu zátěžového testování v souladu s kapitolou XII.
Článek 28
Procykličnost
1. Ústřední protistrana zajistí, aby její strategie pro výběr a revizi intervalu spolehlivosti, likvidačního období a zpětného období přinášela prospektivní, stabilní a obezřetné maržové požadavky, které omezí procykličnost do té míry, že spolehlivost a finanční zajištění ústřední protistrany nebudou nepříznivě ovlivněny. To znamená pokud možno zabránit rušivým nebo velkým skokovým změnám maržových požadavků a zavést transparentní a předvídatelné postupy pro úpravy maržových požadavků v reakci na měnící se tržní podmínky. Přitom ústřední protistrana zvolí alespoň jednu z těchto možností:
a)
použije maržový polštář, který se rovná nejméně 25 % vypočtených marží, a umožní jeho vyčerpání v obdobích, kdy vypočtené maržové požadavky výrazně rostou;
b)
přiřadí váhu nejméně 25 % zátěžovému pozorování ve zpětném období vypočteném v souladu s článkem 26;
c)
zajistí, aby její maržové požadavky nebyly nižší než ty, které by byly vypočítány pomocí volatility odhadované z desetiletého historického zpětného období.
2. Pokud ústřední protistrana reviduje parametry modelu marží, aby lépe odrážel stávající tržní podmínky, vezme v úvahu veškeré potenciální procyklické účinky takového přepracování.
KAPITOLA VII
FOND PRO RIZIKO SELHÁNÍ
(Článek 42 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 29
Rámec a řízení
1. Pro stanovení minimální velikosti fondu pro riziko selhání a výše jiných finančních zdrojů nezbytných pro splnění požadavků článků 42 a 43 nařízení (EU) č. 648/2012 a s ohledem na propojenost v rámci skupiny uplatní ústřední protistrana rámec interní politiky, ve kterém definuje druhy mimořádných, ale možných tržních podmínek, za nichž by byla vystavena nejvyššímu riziku.
2. Tento rámec obsahuje prohlášení popisující, jak ústřední protistrana definuje mimořádné, ale možné tržní podmínky. Musí být plně zdokumentován a uchován v souladu s článkem 12.
3. Rámec musí být projednán ve výboru pro rizika a schválen radou. Spolehlivost rámce a jeho schopnost odrážet pohyby na trhu jsou předmětem přezkumu nejméně jednou ročně. Přezkum musí být projednán ve výboru pro rizika a předložen radě.
Článek 30
Identifikace mimořádných, ale možných tržních podmínek
1. Rámec popsaný v článku 29 odráží rizikový profil ústřední protistrany, přičemž případně zohlední přeshraniční a křížové měnové expozice. Musí identifikovat všechna tržní rizika, jimž by ústřední protistrana byla vystavena v případě selhání jednoho nebo více členů clearingového systému, včetně nepříznivých pohybů tržních cen nástrojů, u nichž se provádí clearing, nižší tržní likvidity těchto nástrojů a poklesu likvidační hodnoty zajištění. Tento rámec musí rovněž odrážet další rizika, která pro ústřední protistranu vyplývají ze současného selhání subjektů ve skupině člena clearingového systému, jenž selhal.
2. Rámec musí individuálně identifikovat všechny trhy, ze kterých pro ústřední protistranu plyne riziko v souvislosti se scénářem selhání člena clearingového systému. U každého identifikovaného trhu specifikuje ústřední protistrana mimořádné, ale možné podmínky, které vycházejí přinejmenším z:
a)
řady historických scénářů, včetně období extrémních pohybů na trhu zaznamenaných během posledních 30 let, nebo za dobu, kdy byly k dispozici spolehlivé údaje, podle kterých by ústřední protistrana byla vystavena nejvyššímu finančnímu riziku. Pokud ústřední protistrana rozhodne, že není pravděpodobné, že opět dojde k historickému výskytu velkých cenových pohybů, odůvodní jeho vypuštění z rámce příslušnému orgánu;
b)
řady možných budoucích scénářů založených na soustavných předpokladech týkajících se tržní volatility a cenové korelace na trzích a u finančních nástrojů, vycházejících z kvantitativního i kvalitativního posouzení potenciálních tržních podmínek.
3. Tento rámec rovněž zohlední, kvantitativně i kvalitativně, v jakém rozsahu by se mohly extrémní cenové pohyby projevit na více identifikovaných trzích současně. Rámec respektuje, že se historické cenové korelace mohou v mimořádných, ale možných tržních podmínkách rozpadnout.
Článek 31
Revize mimořádných, ale možných scénářů
Postupy podle článku 30 ústřední protistrana pravidelně reviduje s přihlédnutím k veškerému podstatnému vývoji na trhu a rozsahu a koncentraci expozic členů clearingového systému. Soubor historických a hypotetických scénářů, které ústřední protistrana používá k identifikaci mimořádných, ale možných tržních podmínek, ústřední protistrana reviduje, a to v konzultaci s výborem pro rizika, nejméně jednou ročně a častěji, pokud změny na trhu nebo podstatné změny souboru smluv, u kterých ústřední protistrana provádí clearing, ovlivňují předpoklady, jež jsou základem scénářů, a tak vyžadují úpravu scénářů. Podstatné změny rámce se oznamují radě.
KAPITOLA VIII
KONTROLY RIZIKA LIKVIDITY
(Článek 44 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 32
Hodnocení rizika likvidity
1. Ústřední protistrana vytvoří spolehlivý rámec pro řízení rizika likvidity, který obsahuje účinné operační a analytické nástroje, které průběžně a včas identifikují, měří a sledují její vypořádání a finanční toky, včetně jejího využívání vnitrodenní likvidity. Ústřední protistrany pravidelně hodnotí strukturu a fungování svého rámce pro řízení likvidity, včetně zvážení výsledků zátěžových testů.
2. Rámec pro řízení rizika likvidity ústřední protistrany musí být dostatečně spolehlivý, aby zajistil, že ústřední protistrana je schopna dostát platebním závazkům a povinnostem vypořádání ve všech relevantních měnách v okamžiku jejich splatnosti, případně i během dne. Rámec pro řízení rizika likvidity ústřední protistrany rovněž zahrnuje hodnocení možných budoucích potřeb týkajících se likvidity v širokém spektru možných krizových scénářů. Krizový scénář zahrnuje selhání členů clearingového systému podle článku 44 nařízení (EU) č. 648/2012 od data selhání až do konce likvidačního období a riziko likvidity plynoucí z investiční politiky ústřední protistrany a postupů za mimořádných, ale možných tržních podmínek.
3. Rámec pro řízení rizika likvidity obsahuje plán likvidity, který je zaznamenán a uchováván v souladu s článkem 12. Minimální obsah plánu likvidity zahrnuje postupy ústřední protistrany pro:
a)
řízení a monitorování, nejméně jednou denně, potřeb likvidity v celé řadě tržních scénářů;
b)
uchování dostatečně likvidních finančních prostředků k pokrytí potřeb likvidity a rozlišení mezi použitím různých druhů zdrojů likvidity;
c)
denní hodnocení a oceňování likvidních aktiv, které jsou ústřední protistraně k dispozici, a jejích potřeb týkajících se likvidity;
d)
určení zdrojů rizika likvidity;
e)
hodnocení časových lhůt, během nichž by likvidní finanční zdroje měly být ústřední protistraně k dispozici;
f)
posouzení možných potřeb týkajících se likvidity vyplývajících ze schopnosti členů clearingového systému vyměnit hotovostní zajištění za nehotovostní;
g)
postupy v případě deficitů likvidity;
h)
doplnění všech likvidních finančních zdrojů, které může využít v případě krize.
Rada ústřední protistrany plán schválí po konzultaci s výborem pro rizika.
4. Ústřední protistrana vyhodnotí riziko likvidity, kterému čelí, včetně případů, kdy ústřední protistrana nebo její členové clearingového systému nemohou dostát svým platebním závazkům v době splatnosti v rámci procesu clearingu nebo vypořádání, s ohledem rovněž na investiční aktivity ústřední protistrany. Rámec pro řízení rizik musí zohledňovat potřeby likvidity vyplývající ze vztahů ústřední protistrany s jakýmkoli subjektem, vůči kterému má ústřední protistrana likviditní expozici, včetně:
a)
zúčtovacích bank;
b)
platebních systémů;
c)
systémů vypořádání obchodů s cennými papíry;
d)
nostro zprostředkovatelů;
e)
bank provádějících úschovu;
f)
poskytovatelů likvidity;
g)
interoperabilních ústředních protistran;
h)
poskytovatelů služeb.
5. Ústřední protistrana ve svém rámci pro řízení rizika likvidity zohlední veškeré vzájemné závislosti mezi subjekty uvedenými v odstavci 4 a vícečetné vztahy, které subjekt uvedený v odstavci 4 může s ústřední protistranou mít.
6. Ústřední protistrana vypracovává denní zprávu o potřebách a zdrojích podle odst. 3 písm. a), b) a c) a čtvrtletní zprávu o svém plánu likvidity podle odst. 3 písm. d) až h). Zprávy musí být zdokumentovány a uchovány v souladu s ustanoveními kapitoly IV.
Článek 33
Přístup k likviditě
1. Ústřední protistrana uchovává v každé příslušné měně likvidní zdroje, které jsou úměrné požadavkům na likviditu definovaným podle článku 44 nařízení (EU) č. 648/2012 a článku 32 tohoto nařízení. Tyto likvidní zdroje se omezují na:
a)
hotovost uloženou u emisní centrální banky;
b)
hotovost uloženou u povolené úvěrové instituce v souladu s článkem 47;
c)
přislíbené úvěrové linky nebo obdobná ujednání se členy clearingového systému, kteří neselhali;
d)
přislíbené repo;
e)
vysoce obchodovatelné finanční nástroje, které splňují požadavky článku 45 a 46 a u nichž může ústřední protistrana prokázat, že jsou ihned k dispozici a směnitelné na hotovost tentýž den za pomoci předem sjednaných a vysoce spolehlivých ujednání o financování, a to i za krizových tržních podmínek.
2. Ústřední protistrana přihlédne k měnám, ve kterých jsou denominovány její závazky, a zohlední potenciální dopady krizových podmínek na její schopnost přístupu na devizové trhy tak, aby byl v souladu s cykly vypořádání obchodů s cennými papíry v cizí měně a systémů vypořádání obchodů s cennými papíry.
3. Přislíbené úvěrové linky oproti zajištění poskytnutému členy clearingového systému se nesmí jako likvidní zdroje započítat dvakrát. Ústřední protistrana přijme opatření pro monitorování a řízení koncentrace expozic vůči riziku likvidity vzhledem k jednotlivým poskytovatelům likvidity.
4. Ústřední protistrana důkladně prověřuje, zda její poskytovatelé likvidity mají dostatečnou kapacitu ke splnění ujednání o likviditě.
5. Ústřední protistrana pravidelně testuje své postupy, aby měla přístup k předem sjednaným ujednáním o financování. To může zahrnovat čerpání testovacích částek komerčních úvěrových linek, aby se ověřila rychlost přístupu ke zdrojům a spolehlivost postupů.
6. Ústřední protistrana má ve svém plánu likvidity podrobné postupy pro využití svých likvidních finanční zdrojů k tomu, aby během deficitu hotovosti dostála svým platebním závazkům. Likviditní postupy musí jasně uvádět, kdy by měly být určité zdroje použity. Postupy musí také popisovat způsob přístupu k hotovostním vkladům nebo k investicím hotovostních vkladů do příštího dne, jak uskutečňovat tržní obchody během téhož dne nebo jak využít předem sjednané linky likvidity. Tyto postupy musí být pravidelně testovány. Ústřední protistrana rovněž vytvoří odpovídající plán pro obnovu ujednání o financování před jejich vypršením.
Článek 34
Riziko koncentrace
1. Ústřední protistrana pozorně monitoruje a kontroluje koncentraci svých expozic vůči riziku likvidity, včetně svých expozic vůči subjektům uvedeným v čl. 32 odst. 4 a subjektům téže skupiny.
2. Rámec pro řízení rizika likvidity ústřední protistrany zahrnuje použití limitů expozic a koncentrace.
3. Ústřední protistrana stanoví procesy a postupy pro případ porušení limitů koncentrace.
KAPITOLA IX
POSTUPNÁ OCHRANA PROTI SELHÁNÍ
(Článek 45 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 35
Výpočet výše vlastních zdrojů ústřední protistrany, které mají být použity pro postupnou ochranu proti selhání
1. Ústřední protistrana udržuje, a ve své rozvaze samostatně uvádí, výši vlastních zdrojů vyhrazených pro účely stanovené v čl. 45 odst. 4 nařízení (EU) č. 648/2012.
2. Ústřední protistrana vypočítá minimální výši uvedenou v odstavci 1 vynásobením minimálního kapitálu, včetně nerozděleného zisku a rezervních fondů, jenž drží podle článku 16 nařízení (EU) č. 648/2012 a nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 152/2013 (8), 25 %.
Ústřední protistrana tuto minimální výši reviduje jednou ročně.
3. Pokud ústřední protistrana zřídila více než jeden fond pro riziko selhání pro různé kategorie finančních nástrojů, jejichž clearing provádí, celkové vyhrazené vlastní zdroje vypočítané podle odstavce 1 musí být alokovány pro každý fond pro riziko selhání v poměru k velikosti každého fondu pro riziko selhání, musí být samostatně uvedeny v její rozvaze a použity pro selhání, k nimž dochází v různých tržních segmentech, ke kterým se fondy pro riziko selhání vztahují.
4. Ke splnění požadavku podle odstavce 1 se nesmí použít žádné jiné zdroje než kapitál, včetně nerozděleného zisku a rezervních fondů, jak je uvedeno v článku 16 nařízení (EU) č. 648/2012.
Článek 36
Udržování výše vlastních zdrojů ústřední protistrany, které mají být použity pro postupnou ochranu proti selhání
1. Ústřední protistrana bezodkladně informuje příslušný orgán, jestliže se výše držených vyhrazených vlastních zdrojů sníží pod částku požadovanou v článku 35, spolu s důvody pro porušení a podrobným písemným popisem opatření s cílem tuto částku obnovit a časovým harmonogramem pro tato opatření.
2. Pokud dojde k následnému selhání jednoho nebo více členů clearingového systému dříve, než ústřední protistrana obnoví vyhrazené vlastní zdroje, použije se pro účely článku 45 nařízení (EU) č. 648/2012 pouze zbytková výše alokovaných vyhrazených vlastních zdrojů.
3. Ústřední protistrana obnoví vyhrazené vlastní zdroje nejpozději do jednoho měsíce od oznámení podle odstavce 1.
KAPITOLA X
ZAJIŠTĚNÍ
(Článek 46 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 37
Obecné požadavky
Ústřední protistrana stanoví a provádí transparentní a předvídatelné strategie a postupy pro hodnocení a průběžné monitorování likvidity aktiv přijatých jako zajištění a případně přijme nápravná opatření.
Ústřední protistrana reviduje svou strategii a postupy pro způsobilá aktiva nejméně jednou ročně. Stejná revize se rovněž provede, kdykoli dojde k zásadní změně, která má vliv na expozici ústřední protistrany vůči riziku.
Článek 38
Hotovostní zajištění
Pro účely čl. 46 odst. 1 nařízení (EU) č. 648/2012 se za vysoce likvidní zajištění ve formě hotovosti považuje:
a)
měna, u které může ústřední protistrana příslušným orgánům prokázat, že je schopna adekvátně řídit rizika;
b)
měna, ve které ústřední protistrana provádí clearing obchodů, v rámci zajištění požadovaného k pokrytí expozic ústřední protistrany v této měně.
Článek 39
Finanční nástroje
Pro účely čl. 46 odst. 1 nařízení (EU) č. 648/2012 se finanční nástroje, bankovní záruky a zlato, které splňují podmínky stanovené v příloze I, považují za vysoce likvidní zajištění.
Článek 40
Oceňování zajištění
1. Pro účely oceňování vysoce likvidního zajištění, jak je definováno v článku 37, ústřední protistrana stanoví a provádí strategie a postupy ke sledování úvěrové kvality, tržní likvidity a cenové volatility každého aktiva přijatého jako zajištění v téměř reálném čase. Ústřední protistrana pravidelně nejméně jednou ročně monitoruje adekvátnost svých strategií a postupů oceňování. Stejná revize se rovněž provede, kdykoli dojde k podstatné změně, která má vliv na expozici ústřední protistrany vůči riziku.
2. Ústřední protistrana své zajištění ocení podle tržní hodnoty v téměř reálném čase, a pokud to není možné, musí být ústřední protistrana schopna příslušným orgánům prokázat, že je schopna řídit rizika.
Článek 41
Snížení hodnoty
1. Ústřední protistrana stanoví a provádí strategie a postupy, aby určila obezřetné snížení hodnoty, které se použije na hodnotu zajištění.
2. Snížení hodnoty zohlední, že za krizových tržních podmínek může být nutné zajištění likvidovat, a bere v úvahu dobu potřebnou k jeho likvidaci. Ústřední protistrana příslušnému orgánu prokáže, že se snížení hodnoty vypočítává konzervativně, aby se co nejvíce zamezilo procyklickým účinkům. Pro každé aktivum zajištění se snížení hodnoty stanoví s ohledem na relevantní kritéria, včetně:
a)
druhu aktiva a míry úvěrového rizika spojeného s finančním nástrojem na základě interního hodnocení ústřední protistranou. Při provádění tohoto hodnocení použije ústřední protistrana definovanou a objektivní metodiku, jež plně nespoléhá na externí stanoviska, a která zohledňuje riziko vyplývající z usazení emitenta v konkrétní zemi;
b)
splatnosti aktiva,
c)
historické a hypotetické budoucí cenové volatility aktiva za krizových tržních podmínek;
d)
likvidity trhu s podkladovým nástrojem, včetně rozpětí mezi nabídkou a poptávkou;
e)
měnového rizika, pokud existuje;
f)
rizika pozitivní korelace.
3. Ústřední protistrana pravidelně monitoruje adekvátnost snížení hodnoty. Ústřední protistrana reviduje strategie a postupy snížení hodnoty nejméně jednou ročně a po každé zásadní změně, která má vliv na expozici ústřední protistrany vůči riziku, ale měla by pokud možno zabránit rušivým nebo velkým skokovým změnám snížení hodnoty, které by mohly vést k procykličnosti. Strategie a postupy snížení hodnoty se validují nezávisle nejméně jednou ročně.
Článek 42
Limity koncentrace
1. Ústřední protistrana stanoví a provádí strategie a postupy s cílem zajistit, aby zajištění zůstalo v dostatečné míře diverzifikováno, aby jeho likvidace byla možná ve vymezeném období držení bez výrazného tržního dopadu. Strategie a postupy stanoví opatření ke zmírňování rizika, která mají být uplatněna, jestliže jsou překročeny limity koncentrace stanovené v odstavci 2.
2. Ústřední protistrana stanoví limity koncentrace pro:
a)
jednotlivé emitenty;
b)
typ emitenta;
c)
druh aktiva;
d)
každého člena clearingového systému;
e)
všechny členy clearingového systému.
3. Limity koncentrace se stanoví konzervativně s přihlédnutím ke všem relevantním kritériím, včetně:
a)
finančních nástrojů vydaných emitenty stejného typu z hlediska hospodářských odvětví, činnosti, zeměpisné oblasti;
b)
výše úvěrového rizika finančního nástroje nebo emitenta na základě interního hodnocení ústřední protistranou. Při provádění tohoto hodnocení použije ústřední protistrana definovanou a objektivní metodiku, jež plně nespoléhá na externí stanoviska, a která zohledňuje riziko vyplývající z usazení emitenta v konkrétní zemi;
c)
likvidity a cenové volatility finančních nástrojů.
4. Ústřední protistrana zajistí, aby jediná úvěrová instituce nebo rovnocenná finanční instituce z třetí země nebo subjekt, který je součástí téže skupiny jako úvěrová instituce, nebo finanční instituce z třetí země ručila maximálně za 10 % jejího zajištění. Pokud je zajištění, které ústřední protistrana obdržela v podobě záruk komerčních bank, vyšší než 50 % celkového zajištění, může být tento limit stanoven až na 25 %.
5. Při výpočtu limitů stanovených v odstavci 2 zahrnuje ústřední protistrana celkovou expozici ústřední protistrany vůči emitentu, včetně výše kumulovaných úvěrových linek, depozitních certifikátů, termínovaných vkladů, spořících účtů, depozitních účtů, běžných účtů, nástrojů peněžního trhu a reverzního repa, které ústřední protistrana využívá. Tyto limity se nevztahují na zajištění v držení ústřední protistrany, které přesahuje minimální požadavky na marže, fond pro riziko selhání nebo jiné finanční zdroje.
6. Při určování limitu koncentrace pro expozici ústřední protistrany vůči jednotlivým emitentům agreguje ústřední protistrana svou expozici vůči všem finančním nástrojům vydaným emitentem nebo subjektem skupiny, výslovně zaručeným emitentem nebo subjektem skupiny a vůči finančním nástrojům vydaným podniky, jejichž výhradním účelem je vlastnit výrobní prostředky, které jsou zásadní pro podnikání emitenta, a považuje ji za jediné riziko.
7. Ústřední protistrana pravidelně sleduje adekvátnost svých strategií a postupů týkajících se limitu koncentrace. Ústřední protistrana reviduje své strategie a postupy týkající se limitu koncentrace alespoň jednou ročně a po každé zásadní změně, která má vliv na expozici ústřední protistrany.
8. Ústřední protistrana informuje o použitelných limitech koncentrace a veškerých změnách těchto limitů příslušný orgán a členy clearingového systému.
9. Pokud ústřední protistrana podstatně poruší limit koncentrace stanovený ve svých strategiích a postupech, bezodkladně informuje příslušný orgán. Ústřední protistrana zjedná nápravu porušení co nejdříve.
KAPITOLA XI
INVESTIČNÍ POLITIKA
(Článek 47 nařízení (EU) č. 648/2012)
Článek 43
Vysoce likvidní finanční nástroje
1. Pro účely čl. 47 odst. 1 nařízení (EU) č. 648/2012 lze dluhové nástroje považovat za vysoce likvidní, s minimálním úvěrovým a tržním rizikem, pokud se jedná o dluhové nástroje, které splňují každou z podmínek stanovených v příloze II.
Článek 44
Vysoce bezpečná ujednání pro uložení finančních nástrojů
1. Pokud nemůže ústřední protistrana uložit finanční nástroje uvedené v článku 45 nebo ty, které jí byly složeny jako marže, příspěvky do fondu pro riziko selhání nebo příspěvky na jiné finanční zdroje, a to převedením vlastnického práva i práva ze zajištění, u provozovatele systému vypořádání cenných papírů, který zajistí plnou ochranu uvedených nástrojů, potom se takové finanční nástroje uloží u některé z těchto institucí:
a)
u centrální banky, která zajistí plnou ochranu uvedených nástrojů a umožní ústřední protistraně neprodlený přístup k finančním nástrojům, pokud je to třeba;
b)
u povolené úvěrové instituce podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES (9), která zajistí úplné oddělení a ochranu uvedených nástrojů a umožní ústřední protistraně neprodlený přístup k finančním nástrojům, pokud je to třeba, a o které může ústřední protistrana prokázat, že má na základě interního posouzení ústřední protistranou nízké úvěrové riziko. Při provádění takového hodnocení použije ústřední protistrana definovanou a objektivní metodiku, jež plně nespoléhá na externí stanoviska a která zohledňuje riziko vyplývající z usazení emitenta v konkrétní zemi;
c)
u finanční instituce z třetí země, na kterou se vztahují a která splňuje ustanovení o obezřetnostním dohledu považované příslušnými orgány za alespoň tak přísné, jako jsou ta uvedená ve směrnici 2006/48/ES, a která má spolehlivé účetní postupy, bezpečnostní postupy a interní kontroly a jež zajistí úplné oddělení a ochranu uvedených nástrojů, umožní ústřední protistraně neprodlený přístup k finančním nástrojům, pokud je to bude třeba, a o které může ústřední protistrana prokázat, že má na základě interního posouzení ústřední protistranou nízké úvěrové riziko. Při provádění takového hodnocení použije ústřední protistrana definovanou a objektivní metodiku, jež plně nespoléhá na externí stanoviska a která zohledňuje riziko vyplývající z usazení emitenta v konkrétní zemi.
2. Pokud jsou finanční nástroje uloženy podle odst. 1 písm. b) nebo c), musí být drženy v rámci ujednání, která předcházejí veškerým ztrátám ústřední protistrany z důvodu selhání nebo platební neschopnosti povolené finanční instituce.
3. Vysoce bezpečná ujednání pro uložení finančních nástrojů složených jako marže, příspěvků do fondu pro riziko selhání nebo příspěvků na jiné finanční zdroje povolí ústřední protistraně tyto finanční nástroje opětovně využít, pouze pokud jsou splněny podmínky v čl. 39 odst. 8 nařízení (EU) č. 648/2012 a pokud je cílem opětovného použití provedení plateb, řízení selhání člena clearingového systému nebo provedení interoperabilní dohody.
Článek 45
Vysoce bezpečná ujednání pro udržování hotovosti
1. Pro účely čl. 47 odst. 4 nařízení (EU) č. 648/2012 v případě, že je hotovost uložena jinde než u centrální banky, musí takový vklad splňovat každou z těchto podmínek:
a)
vklad je veden v jedné z těchto měn:
i)
měna, o jejíchž rizicích je ústřední protistrana schopna se značnou důvěrou doložit, že je schopna je řídit,
ii)
měna, ve které ústřední protistrana provádí clearing obchodů v rámci zajištění přijatého v této měně;
b)
vklad se uloží u jednoho z těchto subjektů:
i)
povolené úvěrové instituce podle směrnice 2006/48/ES, o které může ústřední protistrana na základě svého interního posouzení doložit, že má nízké úvěrové riziko. Při provádění tohoto hodnocení použije ústřední protistrana definovanou a objektivní metodiku, jež plně nespoléhá na externí stanoviska, a která zohledňuje riziko vyplývající z usazení emitenta v konkrétní zemi,
ii)
finanční instituce z třetí země, na kterou se vztahují a která splňuje ustanovení o obezřetnostním dohledu považované příslušnými orgány za alespoň tak přísné, jako jsou ta uvedená ve směrnici 2006/48/ES, a která má spolehlivé účetní postupy, bezpečnostní postupy a interní kontroly a o které může ústřední protistrana na základě svého interního posouzení doložit, že má nízké úvěrové riziko. Při provádění tohoto hodnocení použije ústřední protistrana definovanou a objektivní metodiku, jež plně nespoléhá na externí stanoviska, a která zohledňuje riziko vyplývající z usazení emitenta v konkrétní zemi.
2. Pokud je hotovost držena do příštího dne v souladu s odstavcem 1, potom ne méně než 95 % takové hotovosti, vypočtených za průměrné období jednoho kalendářního měsíce, se uloží prostřednictvím ujednání, která zabezpečí zajištění hotovosti vysoce likvidními finančními nástroji, které splňují požadavky článku 45, s výjimkou požadavku odst. 1 písm. c) uvedeného článku.
Článek 45
Limity koncentrace
1. Ústřední protistrana vytvoří a provádí strategie a postupy, jež zajistí, že finanční nástroje, do kterých jsou její finanční zdroje investovány, zůstanou dostatečně diverzifikované.
2. Ústřední protistrana stanoví limity koncentrace a monitoruje koncentraci svých finančních zdrojů, pokud jde o:
a)
jednotlivé finanční nástroje;
b)
druhy finančních nástrojů;
c)
jednotlivé emitenty;
d)
typy emitentů;
e)
protistrany, se kterými jsou uzavřena ujednání podle čl. 44 odst. 1 písm. b) a c) nebo čl. 45 odst. 2.
3. Při zvažování typů emitentů zohlední ústřední protistrana tyto skutečnosti:
a)
geografické rozložení;
b)
vzájemné závislosti a vícečetné vztahy, které subjekt může s ústřední protistranou mít;
c)
výši úvěrového rizika;
d)
expozice, které ústřední protistraně vůči emitentu vznikají v souvislosti s produkty, jejichž clearing ústřední protistrana provádí.
4. Strategie a postupy stanoví opatření ke zmírňování rizika, která mají být uplatněna, jestliže jsou limity koncentrace překročeny.
5. Při určování limitu koncentrace pro expozici ústřední protistrany vůči jednotlivým emitentům nebo uschovatelům agreguje ústřední protistrana expozici vůči všem finančním nástrojům vydaným nebo výslovně zaručeným emitentem a veškeré finanční zdroje uložené u uschovatele a považuje ji za jediné riziko.
6. Ústřední protistrana pravidelně sleduje adekvátnost svých strategií a postupů týkajících se limitu koncentrace. Kromě toho ústřední protistrana reviduje své strategie a postupy týkající se limitu koncentrace alespoň jednou ročně a po každé zásadní změně, která má vliv na expozici ústřední protistrany.
7. Pokud ústřední protistrana poruší limit koncentrace stanovený ve svých strategiích a postupech, bezodkladně informuje příslušný orgán. Ústřední protistrana zjedná nápravu porušení co nejdříve.
Článek 46
Nehotovostní zajištění
V případě, že je zajištění přijato v podobě finančních nástrojů v souladu s ustanoveními kapitoly X, použijí se pouze články 44 a 45.
KAPITOLA XII
PŘEZKUM MODELŮ, ZÁTĚŽOVÉ TESTOVÁNÍ A ZPĚTNÉ TESTOVÁNÍ
(Článek 49 nařízení (EU) č. 648/2012)
ODDÍL 1
Modely a programy
Článek 47
Validace modelu
1. Ústřední protistrana provede komplexní validaci svých modelů, jejich metodik a rámce pro řízení rizika likvidity používaných ke kvantifikaci, agregaci a řízení svých rizik. Jakékoli zásadní revize nebo změny modelů, jejich metodik a rámce pro řízení rizika likvidity podléhají před použitím odpovídající úrovni řízení, včetně doporučení předložených výborem pro rizika, a validací kvalifikovanou a nezávislou osobou.
2. Postup validace ústřední protistrany je zdokumentován a přinejmenším uvádí strategie použité k testování metodik týkajících se marží ústřední protistrany, fondu pro riziko selhání a jiných finančních zdrojů, a rámce pro výpočet likvidních finančních zdrojů. Jakékoli zásadní revize nebo úpravy těchto strategií podléhají před použitím odpovídající úrovni řízení, včetně doporučení předložených výborem pro rizika, a validaci kvalifikovanou a nezávislou osobou.
3. Komplexní validace zahrnuje přinejmenším:
a)
hodnocení koncepční spolehlivosti modelů a rámce, včetně podpůrných důkazů vzniklých v průběhu vypracování;
b)
přezkum probíhajících postupů monitorování, včetně ověření postupů a referenčních hodnot;
c)
přezkum parametrů a předpokladů použitých při vypracování modelů, jejich metodik a rámce;
d)
přezkum adekvátnosti a vhodnosti modelů, jejich metodik a rámce přijatých s ohledem na druhy smluv, na které se vztahují;
e)
přezkum přiměřenosti scénářů zátěžového testování v souladu s kapitolou VII a článkem 52;
f)
analýzu výsledků testování.
4. Ústřední protistrana stanoví kritéria, na jejichž základě vyhodnocuje, zda její modely, metodiky a rámec pro řízení rizika likvidity mohou být úspěšně validovány. Tato kritéria zahrnují úspěšné výsledky testování.
5. Pokud nejsou údaje o cenách ihned k dispozici nebo nejsou spolehlivé, ústřední protistrana taková cenová omezení řeší a přinejmenším přijme konzervativní předpoklady na základě pozorovaných korelovaných nebo souvisejících trhů a aktuálního chování trhu.
6. Pokud nejsou údaje o cenách ihned k dispozici nebo nejsou spolehlivé, systémy a modely oceňování použité za tímto účelem podléhají odpovídající úrovni řízení, včetně doporučení předložených výborem pro rizika, a validaci a testování. Ústřední protistrana zadá validaci svých modelů oceňování na základě řady tržních scénářů kvalifikované a nezávislé osobě, aby bylo zajištěno, že její modely přesně produkují odpovídající ceny, a v případě potřeby upraví svůj výpočet počátečních marží, aby odrážel jakékoli riziko zjištěné modelem.
7. Ústřední protistrana pravidelně provádí hodnocení teoretických i empirických vlastností svého modelu marží pro všechny finanční nástroje, jejichž clearing provádí.
Článek 48
Programy testování
1. Ústřední protistrana má zavedeny strategie a postupy, které upřesňují programy zátěžového a zpětného testování, které používá k hodnocení vhodnosti, přesnosti, spolehlivosti a odolnosti modelů a jejich metodik používaných k výpočtu svých mechanismů kontroly rizik, včetně marže, příspěvků do fondu pro riziko selhání a jiných finančních zdrojů za nejrůznějších tržních podmínek.
2. Strategie a postupy ústřední protistrany uvádějí rovněž podrobnosti o programu zátěžového testování, který ústřední protistrana používá k posouzení vhodnosti, přesnosti, spolehlivosti a odolnosti rámce pro řízení rizika likvidity.
3. Tyto strategie a postupy zahrnují přinejmenším metodiky pro zahrnutí výběru a vypracování vhodného testování, včetně portfolia a výběru údajů o trhu, periodicity testování, zvláštních charakteristik rizika spojených s finančními nástroji, u nichž je prováděn clearing, analýzu výsledků testování a výjimky a příslušná potřebná nápravná opatření.
4. Ústřední protistrana do všech testů zahrne veškeré pozice klienta.
ODDÍL 2
Zpětné testování
Článek 49
Postup zpětného testování
1. Ústřední protistrana posoudí své krytí maržemi prostřednictvím následného porovnání zjištěných a očekávaných výsledků získaných použitím modelů marží. Taková analýza zpětného testování se provádí každý den s cílem vyhodnotit, zda existují nějaké testovací výjimky z krytí maržemi. Pokrytí se posuzuje s ohledem na stávající pozice finančních nástrojů a členů clearingového systému a bere v úvahu potenciální dopady vyplývající ze zajištění portfolia a případně související s interoperabilní ústřední protistranou.
2. Ústřední protistrana v rámci svého programu zpětného testování zváží příslušné historické časové horizonty s cílem zajistit, aby použitý rozsah pozorování byl dostatečný ke zmírnění jakéhokoli nepříznivého dopadu na statistickou významnost.
3. Ústřední protistrana ve svém programu zpětného testování zohlední přinejmenším jasné statistické testování a kritéria výkonnosti, které ústřední protistrana určí pro posouzení výsledků zpětného testování.
4. Ústřední protistrana pravidelně podává zprávy o výsledcích a analýze zpětného testování v podobě, která neporušuje obchodní tajemství, výboru pro rizika a žádá jej o doporučení při přezkumu svého modelu marží.
5. Výsledky a analýza zpětného testování jsou k dispozici všem členům clearingového systému a klientům, pokud je ústřední protistrana zná. Pro všechny ostatní klienty jsou výsledky a analýza zpětného testování k dispozici na vyžádání u příslušných členů clearingového systému. Tyto informace jsou shrnuty v podobě, která neporušuje obchodní tajemství, a členové clearingového systému a klienti mají přístup pouze k podrobným výsledkům a analýze zpětného testování, které se týkají jejich vlastních portfolií.
6. Ústřední protistrana vymezí postupy, aby upřesnila opatření, která by mohla přijmout, pokud jde o výsledky analýzy zpětného testování.
ODDÍL 3
Testování a analýza citlivosti
Článek 50
Postup testování a analýzy citlivosti
1. Ústřední protistrana provádí testování a analýzu citlivosti, aby posoudila pokrytí svých modelů marží za různých tržních podmínek, s využitím historických údajů z období realizovaných krizových tržních podmínek a hypotetických údajů za období nerealizovaných krizových tržních podmínek.
2. Ústřední protistrana použije celou řadu parametrů a předpokladů, aby zachytila různé historické a hypotetické podmínky, včetně nejvolatilnějších období, ke kterým došlo na trzích, jež obsluhuje, a extrémních změn korelací mezi cenami smluv, u nichž ústřední protistrana provádí clearing, aby porozuměla, jak by výše krytí maržemi mohla být ovlivněna vysoce krizovými tržními podmínkami a změnami důležitých parametrů modelu.
3. Analýza citlivosti se provádí pro řadu skutečných a reprezentativních portfolií členů clearingového systému. Tato reprezentativní portfolia se vybírají na základě citlivosti vůči faktorům významného rizika a korelacím, kterým je ústřední protistrana vystavena. Toto testování a analýza citlivosti jsou navrženy tak, aby byly testovány klíčové parametry a předpoklady modelu počáteční marže v řadě intervalů spolehlivosti s cílem určit citlivost systému na chyby při kalibraci těchto parametrů a předpokladů. Patřičnou pozornost je třeba věnovat časové struktuře rizikových faktorů a předpokládané korelaci mezi rizikovými faktory.
4. Ústřední protistrana vyhodnotí potenciální ztráty pozic členů clearingového systému.
5. Ústřední protistrana vezme případně v úvahu parametry odrážející souběžné selhání členů clearingového systému, kteří vydávají finanční nástroje, jejichž clearing ústřední protistrana provádí, nebo podkladový nástroj derivátů, jejichž clearing ústřední protistrana provádí. Případně je třeba rovněž zohlednit dopady selhání klienta, který emituje finanční nástroje, jejichž clearing ústřední protistrana provádí, nebo podkladový nástroj derivátů, jejichž clearing ústřední protistrana provádí.
6. Ústřední protistrana pravidelně podává zprávy o výsledcích testování a analýze citlivosti v podobě, která neporušuje obchodní tajemství, výboru pro rizika a žádá jej o doporučení při přezkumu svého modelu marží.
7. Ústřední protistrana vymezí postupy, aby upřesnila opatření, která by mohla přijmout, pokud jde o výsledky analýzy testování citlivosti.
ODDÍL 4
Zátěžové testování
Článek 51
Postup zátěžového testování
1. Při zátěžovém testování ústřední protistrany se použijí zátěžové parametry, předpoklady a scénáře pro modely používané k odhadu expozic, aby se zajistilo, že její finanční zdroje jsou za mimořádných, ale možných tržních podmínek dostatečné k pokrytí těchto expozic.
2. V rámci programu zátěžového testování ústřední protistrany se požaduje, aby ústřední protistrana pravidelně prováděla řadu zátěžových testů a zohlednila produktový mix ústřední protistrany a všechny prvky svých modelů a jejich metodik a svůj rámec pro řízení rizika likvidity.
3. Program zátěžového testování ústřední protistrany stanoví, že zátěžové testy se provádí s využitím definovaných scénářů zátěžového testování, které se týkají jak realizovaných, tak hypotetických mimořádných, ale možných tržních podmínek podle kapitoly VII. Realizované podmínky, které se mají použít, se případně přezkoumají a upraví. Ústřední protistrana rovněž zváží jiné formy vhodných scénářů zátěžového testování, včetně mimo jiné technického nebo finančního selhání svých zúčtovacích bank, nostro zprostředkovatelů, bank provádějících úschovu, poskytovatelů likvidity nebo interoperabilních ústředních protistran.
4. Ústřední protistrana musí být schopna rychle upravit své zátěžové testy tak, aby obsáhly nová nebo nově se objevující rizika.
5. Ústřední protistrana zohlední potenciální ztráty vyplývající ze selhání klienta, pokud je znám, jenž provádí clearing přes více členů clearingového systému.
6. Ústřední protistrana pravidelně podává zprávy o výsledcích a analýze zátěžového testování v podobě, která neporušuje obchodní tajemství, výboru pro rizika a žádá jej o doporučení při přezkumu svých modelů, jejich metodik a svého rámce pro řízení rizika likvidity.
7. Výsledky a analýza zátěžového testování se zpřístupní všem členům clearingového systému a klientům, pokud je ústřední protistrana zná. Pro všechny ostatní klienty jsou výsledky a analýza testování k dispozici na vyžádání u příslušných členů clearingového systému. Tyto informace jsou shrnuty v podobě, která neporušuje obchodní tajemství, a členové clearingového systému a klienti mají přístup pouze k podrobným výsledkům a analýze zátěžového testování, které se týkají jejich vlastních portfolií.
8. Ústřední protistrana vymezí postupy, aby upřesnila opatření, která by mohla přijmout, pokud jde o výsledky analýzy zátěžového testování.
Článek 52
Rizikové faktory zátěžového testování
1. Ústřední protistrana stanoví relevantní rizikové faktory, které jsou specifické pro smlouvy, jejichž clearing provádí, jež by mohly ovlivnit její ztráty, a má k dispozici vhodnou metodu k měření. Zátěžové testování ústřední protistrany případně zohlední přinejmenším rizikové faktory specifické pro tyto druhy finančních nástrojů:
a)
smlouvy související s úrokovými sazbami: Rizikové faktory týkající se úrokových sazeb v každé měně, ve které ústřední protistrana provádí clearing finančních nástrojů. Modelování výnosové křivky se rozdělí do různých segmentů splatnosti s cílem zachytit změny volatility úrokových sazeb na výnosové křivce. Počet souvisejících rizikových faktorů závisí na komplexnosti smluv o úrokových sazbách, jejichž clearing ústřední protistrana provádí. Bazické riziko, které vyplývá z ne zcela korelovaných pohybů mezi vládními a ostatními úrokovými sazbami s pevným výnosem, se zaznamená odděleně;
b)
smlouvy související se směnnými kurzy: Rizikové faktory týkající se každé cizí měny, ve které ústřední protistrana provádí clearing finančních nástrojů, a směnného kurzu mezi měnou, v níž jsou realizovány výzvy k doplnění zajištění a měnou, ve které ústřední protistrana provádí clearing finančních nástrojů;
c)
smlouvy související s akciemi: Rizikové faktory týkající se volatility jednotlivých emisí akcií na všech trzích, kde ústřední protistrana provádí clearing, a volatility různých sektorů celkového akciového trhu. Propracovanost a povaha techniky modelování pro daný trh musí odpovídat expozici ústřední protistrany vůči celkovému trhu, jakož i její koncentraci při jednotlivých emisích akcií na daném trhu;
d)
komoditní smlouvy: Rizikové faktory, které zohledňují různé kategorie a podkategorie komoditních smluv a souvisejících derivátů, jejichž clearing ústřední protistrana provádí, případně včetně změn výnosu z držení mezi derivátovými pozicemi a hotovostními pozicemi pro danou komoditu;
e)
smlouvy související s úvěry: Rizikové faktory, které zohledňují riziko pádu do defaultu, včetně kumulovaného rizika vyplývajícího z vícenásobných selhání, bazického rizika a volatility míry výtěžnosti.
2. Ve svém zátěžovém testování se ústřední protistrana rovněž patřičně zaměří přinejmenším na tyto skutečnosti:
a)
korelace, včetně korelací mezi identifikovanými rizikovými faktory a podobnými smlouvami, jejichž clearing ústřední protistrana provádí;
b)
faktory týkající se implicitní a historické volatility smlouvy, u níž se provádí clearing;
c)
specifické charakteristiky všech nových smluv, u nichž má ústřední protistrana provést clearing;
d)
riziko koncentrace, a to včetně vůči členovi clearingového systému a subjektům v rámci skupiny členů clearingového systému;
e)
vzájemné závislosti a vícečetné vztahy;
f)
relevantní rizika včetně měnového rizika;
g)
stanovené limity expozic;
h)
riziko pozitivní korelace.
Článek 53
Zátěžové testování celkových finančních zdrojů
1. Program zátěžového testování ústřední protistrany zajistí, aby její kombinace marží, příspěvků do fondu pro riziko selhání a jiných finančních zdrojů byla dostačující k pokrytí selhání nejméně dvou členů clearingového systému, vůči kterým má největší expozice, za mimořádných, ale možných tržních podmínek. Program zátěžového testování se také zaměří na případné ztráty vyplývající ze selhání subjektů téže skupiny jako dva členové clearingového systému, vůči nimž má největší expozice, za mimořádných, ale možných tržních podmínek.
2. Program zátěžového testování ústřední protistrany zajistí, aby její marže a fond pro riziko selhání byly dostačující přinejmenším k pokrytí selhání člena clearingového systému, vůči kterému má největší expozice, nebo druhého a třetího největšího člena clearingového systému, jestliže je podle článku 42 nařízení (EU) č. 648/2012 součet jejich expozic větší.
3. Ústřední protistrana provede pečlivou analýzu případných ztrát, které by mohla utrpět, a vyhodnotí potenciální ztráty pozic členů clearingového systému, včetně rizika, že likvidace takových pozic by mohla mít dopad na trh a na výši pokrytí maržemi ústřední protistrany.
4. Ústřední protistrana musí ve svých zátěžových testech případně vzít v úvahu dopady selhání člena clearingového systému, který emituje finanční nástroje, jejichž clearing ústřední protistrana provádí, nebo podkladový nástroj derivátů, jejichž clearing ústřední protistrana provádí. Případně je rovněž třeba zohlednit dopady selhání klienta, který emituje finanční nástroje, jejichž clearing ústřední protistrana provádí, nebo podkladový nástroj derivátů, jejichž clearing ústřední protistrana provádí.
5. Zátěžové testy ústřední protistrany zohlední likvidační období podle článku 26.
Článek 54
Zátěžové testování likvidních finančních zdrojů
1. Program zátěžového testování ústřední protistrany zajistí, že její likvidní finanční zdroje jsou dostatečné v souladu s požadavky stanovenými v kapitole VIII.
2. Ústřední protistrana má jasná a transparentní pravidla a postupy pro řešení nedostatku likvidních finančních zdrojů zdůrazněného v jejích zátěžových testech, aby zajistila vypořádání platebních povinností.
Ústřední protistrana má rovněž jasné postupy pro využívání výsledků a analýzy svých zátěžových testů, aby vyhodnotila a přizpůsobila adekvátnost svého rámce pro řízení rizik likvidity a poskytovatele likvidity.
3. Scénáře zátěžových testů používané pro zátěžové testování likvidních finančních zdrojů zohlední strukturu a provoz ústřední protistrany a obsáhnou všechny subjekty, které by pro ni mohly představovat významné riziko likvidity. Tyto zátěžové testy rovněž vezmou v úvahu všechny silné vazby nebo podobné expozice mezi členy jejího clearingového systému, včetně jiných subjektů, které jsou součástí téže skupiny, a posoudí pravděpodobnost vícenásobných selhání a šíření nákazy mezi členy jejího clearingového systému, kterou mohou tato selhání způsobit.
ODDÍL 5
Pokrytí a využití výsledků testování
Článek 55
Udržování dostatečného pokrytí
1. Ústřední protistrana vytvoří a udržuje postupy pro zachycení změn tržních podmínek, včetně nárůstu volatility či snížení likvidity finančních nástrojů, jejichž clearing provádí, s cílem rychle přizpůsobit výpočet svých maržových požadavků, aby odpovídajícím způsobem zohlednily nové podmínky na trhu.
2. Ústřední protistrana provádí testování svého snížení hodnoty, aby zabezpečila, že zajištění lze proměnit na likvidní prostředky ve výši alespoň jeho snížené hodnoty za zjištěných, mimořádných, ale možných tržních podmínek.
3. Pokud ústřední protistrana vybírá marže ve vztahu k portfoliu a nikoli k produktům, musí průběžně přezkoumávat a testovat kompenzace mezi produkty. Ústřední protistrana založí tyto kompenzace na obezřetné a ekonomicky smysluplné metodice, která odráží míru cenové závislosti mezi produkty. Ústřední protistrana zejména testuje, jak se korelace chovají během období skutečných a hypotetických krizových podmínek na trhu.
Článek 56
Přezkum modelů s použitím výsledků testování
1. Ústřední protistrana má jasné postupy pro určení výše dodatečných marží, které možná bude muset vybrat, a to i vnitrodenně, a pro opětovné nastavení svého modelu marží, pokud zpětné testování naznačuje, že se model nechoval tak, jak se očekávalo, s tím výsledkem, že nestanoví příslušnou výši počáteční marže nezbytnou pro dosažení zamýšlené úrovně spolehlivosti. Pokud ústřední protistrana zjistila, že je nutné účtovat dodatečnou marži, učiní tak v rámci účtování příštích marží.
2. Ústřední protistrana vyhodnotí zdroje výjimek z testování, na které upozornily její zpětné testy. V závislosti na zdroji výjimek rozhodne ústřední protistrana, zda je nutná zásadní změna modelu marží nebo modelů, které tvoří jeho vstupy, a zda je nutné nové nastavení stávajících parametrů.
3. Ústřední protistrana vyhodnotí zdroje výjimek z testování, na které upozornily její zátěžové testy. Podle zdrojů výjimek rozhodne ústřední protistrana, zda je nutná zásadní změna jejích modelů, jejich metodik nebo rámce pro řízení rizika likvidity nebo zda je nutné opětovné nastavení stávajících parametrů a předpokladů.
4. Pokud z výsledků testů vyplývá nedostatečné pokrytí marže, fondu pro riziko selhání nebo jiných finančních zdrojů, ústřední protistrana zvýší celkové pokrytí svých finančních zdrojů na přijatelnou úroveň při dalším účtování marží. Pokud z výsledků testů vyplývá nedostatek likvidních finančních zdrojů, ústřední protistrana zvýší své likvidní finanční zdroje na přijatelnou úroveň, jak nejdříve je to možné.
5. Ústřední protistrana při přezkumu svých modelů, jejich metodik a rámce pro řízení rizika likvidity sleduje frekvenci opětovného výskytu výjimek z testování, aby řádně a bez zbytečného odkladu identifikovala a vyřešila problémy.
ODDÍL 6
Reverzní zátěžové testování
Článek 57
Reverzní zátěžové testování
1. Ústřední protistrana provede reverzní zátěžové testy, které jsou navrženy tak, aby zjistily, za jakých tržních podmínek může kombinace jejích marží, fondu pro riziko selhání a jiných finančních zdrojů vést k nedostatečnému pokrytí úvěrových expozic, a kdy mohou být její likvidní finanční zdroje nedostatečné. Při provádění těchto testů modeluje ústřední protistrana mimořádné tržní podmínky, které přesahují rámec toho, co je považováno za možné tržní podmínky, aby pomohla určit omezení svých modelů, svého rámce pro řízení rizika likvidity, svých finančních zdrojů a svých likvidních finančních zdrojů.
2. Ústřední protistrana vypracuje reverzní zátěžové testy přizpůsobené specifickým rizikům trhů a smlouvám, pro které poskytuje clearingové služby.
3. Ústřední protistrana použije podmínky vymezené v odstavci 1 a výsledky a analýzu svého reverzního zátěžového testování, aby usnadnila identifikaci mimořádných, ale možných scénářů v souladu s kapitolou VII.
4. Ústřední protistrana pravidelně podává zprávy o svých výsledcích a své analýze reverzního zátěžového testování v podobě, která neporušuje důvěrnost, aby výbor pro rizika mohl ve svém přezkumu vydat doporučení.
ODDÍL 7
Postupy pro případ selhání
Článek 58
Testování postupů pro případ selhání
1. Ústřední protistrana testuje a reviduje své postupy pro případ selhání s cílem zajistit, aby byly účelné i účinné. Ústřední protistrana provádí jako součást testování svých postupů v případě selhání simulační cvičení.
2. Ústřední protistrana po testování svých postupů pro případ selhání identifikuje veškeré nejistoty a vhodně své postupy přizpůsobí, aby tyto nejistoty zmírnila.
3. Ústřední protistrana realizací simulačních cvičení ověří, zda všichni členové clearingového systému a případně klienti a jiné relevantní osoby, včetně interoperabilních ústředních protistran a případných poskytovatelů souvisejících služeb, jsou řádně informováni a jsou si vědomi postupů obsažených ve scénáři pro případ selhání.
ODDÍL 8
Četnost validace a testování
Článek 59
Četnost
1. Ústřední protistrana provádí komplexní validaci svých modelů a jejich metodik nejméně jednou ročně.
2. Ústřední protistrana provádí komplexní validaci svého rámce pro řízení rizika likvidity nejméně jednou ročně.
3. Ústřední protistrana provádí plnou validaci svých modelů pro oceňování nejméně jednou ročně.
4. Ústřední protistrana přezkoumá vhodnost postupů specifikovaných v článku 51 nejméně jednou ročně.
5. Ústřední protistrana analyzuje a sleduje výkonnost svého modelu a pokrytí finančními zdroji v případě selhání zpětným testováním pokrytí maržemi nejméně jednou denně a prováděním zátěžových testů za použití standardních a předem stanovených parametrů a předpokladů nejméně jednou denně.
6. Ústřední protistrana analyzuje a sleduje svůj rámec pro řízení rizika likvidity prováděním zátěžových testů svých likvidních finančních zdrojů nejméně jednou denně.
7. Ústřední protistrana provádí podrobnou důkladnou analýzu výsledků testování nejméně jednou měsíčně, aby zajistila, že scénáře zátěžových testů, modely a rámec pro řízení rizika likvidity, základní parametry a předpoklady jsou správné. Tato analýza se provádí častěji za krizových tržních podmínek, a to včetně situace, kdy finanční nástroje, u nichž je prováděn clearing, nebo trhy, kde se poskytují služby, obecně vykazují vysokou volatilitu, stávají se méně likvidními nebo, pokud se velikost nebo koncentrace pozic držených jejími členy clearingového systému výrazně zvýší nebo pokud se očekává, že ústřední protistrana bude čelit krizovým tržním podmínkám.
8. Analýza citlivosti se provádí nejméně jednou měsíčně, přičemž se použijí výsledky testů citlivosti. Tato analýza by měla být prováděna častěji, pokud jsou trhy nezvykle volatilní nebo méně likvidní nebo pokud se velikost nebo koncentrace pozic držených členy clearingového systému výrazně zvýší.
9. Ústřední protistrana testuje nejméně jednou ročně kompenzace mezi finančními nástroji a způsob, jak se korelace chovají během období skutečných a hypotetických krizových tržních podmínek.
10. Snížení hodnoty ústřední protistrany se testuje nejméně jednou měsíčně.
11. Ústřední protistrana provádí reverzní zátěžové testy nejméně jednou za čtvrt roku.
12. Ústřední protistrana své postupy pro případ selhání testuje a reviduje minimálně čtvrtletně a nejméně jednou ročně provádí simulační cvičení v souladu s článkem 61. Ústřední protistrana rovněž provádí simulační cvičení poté, co došlo k jakékoli zásadní změně jejích postupů pro případ selhání.
ODDÍL 9
Časové horizonty použité pro provádění testů
Článek 60
Časové horizonty
1. Časové horizonty použité pro zátěžové testy jsou vymezeny v souladu s kapitolou VII a zahrnují budoucí mimořádné, ale možné tržní podmínky.
2. Historické časové horizonty použité pro zpětné testy zahrnují údaje minimálně z posledního roku nebo dobu, po kterou provádí ústřední protistrana clearing relevantních finančních nástrojů, pokud je to méně než jeden rok.
ODDÍL 10
Zveřejňování informací
Článek 61
Informace, které mají být zveřejněny
1. Ústřední protistrana zveřejní všeobecné zásady, které jsou základem pro její modely a jejich metodiky, povahu prováděných testů s obecným souhrnem výsledků testů a všechna přijatá nápravná opatření.
2. Ústřední protistrana zveřejní klíčové aspekty svých postupů pro případ selhání, včetně:
a)
okolností, za nichž mohou být opatření přijata;
b)
toho, kdo může tato opatření učinit;
c)
rozsahu opatření, která mohou být přijata, včetně zacházení jak s vlastními pozicemi, tak s pozicemi klientů, finančními prostředky a aktivy;
d)
mechanismů pro řešení závazků ústřední protistrany vůči členům clearingového systému, kteří neselhali;
e)
mechanismů, jejichž cílem je pomoci řešit závazky člena clearingového systému, který selhal, vůči jeho klientům.
Článek 62
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Příloha I oddíl 2 písm. h) se použije po uplynutí tří let od data vstupu tohoto nařízení v platnost, pokud jde o obchody týkající se derivátů uvedených v čl. 2 odst. 4 písm. b) a d) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1227/2011 (10).
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. prosince 2012.