РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1058/2012 НА КОМИСИЯТА
от 12 ноември 2012 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1881/2006 относно максимално допустимите количества на афлатоксини в сушени смокини
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 315/93 на Съвета от 8 февруари 1993 г. за установяване на общностни процедури относно замърсителите в храните (1), и по-специално член 2, параграф 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕО) № 1881/2006 на Комисията от 19 декември 2006 г. за определяне на максимално допустимите количества на някои замърсители в храните (2) се установяват максимално допустимите количества на афлатоксин B1 и на общото съдържание на афлатоксини (афлатоксини B1+G1+B2+G2) в редица храни.
(2)
Необходимо е да се променят стойностите на максимално допустимите количества на афлатоксини в сушени смокини, за да се вземат предвид новостите в Кодекс Алиментариус, актуалната информация за това до каква степен може да бъде избегнато наличието на афлатоксини чрез прилагането на добри практики и новата научна информация за разликата в риска за здравето при различните хипотетични максимално допустими количества на афлатоксин В1 и общото съдържание на афлатоксини в различни хранителни продукти.
(3)
В Кодекс Алиментариус е определенa допустима стойност от 10 μg/kg за общото съдържание на афлатоксини в сушени смокини „готови за консумация“ (3). Максимално допустимото количество е определено въз основа на оценката, извършена от Съвместния експертен комитет на ФАО/СЗО по добавките в храните (наричан по-долу „СЕКДХ“) по време на шейсет и осмото му заседание относно въздействието от експозицията и рисковете за здравето при различни хипотетични максимално допустими количества на афлатоксини в бадеми, бразилски орехи, лешници, шамфъстъци и сушени смокини (4). По отношение на сушените смокини комитетът заключи, че независимо от приложените хипотетични максимално допустими количества, не се наблюдава значително въздействие върху цялостната експозиция на афлатоксини, приемани чрез храната. Беше доказано, че чрез прилагането на добри практики може да се постигне равнище от 10 μg/kg общо съдържание на афлатоксини.
(4)
В Кодекс Алиментариус са определени единствено максимално допустимите количества за общото съдържание на афлатоксини поради наблюдаваните в съотношението между афлатоксин B1 и общото съдържание на афлатоксини големи различия, породени от редица фактори (година на реколтата, сорт, атмосферни условия). Предвид факта обаче, че афлатоксин В1 е най-мощният канцероген, в законодателството на ЕС са определени отделни по-ниски максимално допустими количества на афлатоксин В1 в допълнение към общото съдържание на афлатоксини. Общото съдържание на афлатоксини е сборът на афлатоксините B1, B2, G1 и G2. Във връзка с това е целесъобразно максимално допустимите количества, установени за афлатоксин B1, да съответстват на допустимите количества, определени за общото съдържание на афлатоксини. Съответното количество афлатоксин B1 беше определено въз основа на събрани от 2005 г. насам данни за наличието на афлатоксини в сушени смокини. От това изчисление е видно, че съотношението между съдържанието на афлатоксин В1 и общото съдържание на афлатоксини е средно около 0,6, което се различава от предишното предположение, че концентрацията на афлатоксин В1 е средно около 50 % от общото съдържание на афлатоксини.
(5)
Резултатите от споменатата по-горе оценка, извършена от СЕКХД, на въздействието при експозицията на различни максимално допустими количества в сушени смокини беше потвърдена от актуализираната оценка на експозицията (5), изготвена от отдела за мониторинг на хранителния режим и химически мониторинг на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ), според която при различните варианти на експозиция увеличаването на експозицията на афлатоксини, приемани чрез храната, е между 0,15 до 0,26 % при максимални количества за общото съдържание на афлатоксини в сушени смокини от 10 μg/kg в сравнение с 4 μg/kg. Въз основа на предходни оценки на ЕОБХ по този въпрос (6) може да се заключи, че такова увеличаване не би имало неблагоприятни последици за общественото здраве. Поради това е целесъобразно да се заменят стойностите на максимално допустимите количества, прилагани в момента в Съюза, с определеното в Кодекс Алиментариус максимално допустимо количество за общото съдържание на афлатоксини в сушени смокини и съответното максимално допустимо количество за афлатоксин В1, както и да бъде съответно изменен Регламент (ЕО) № 1881/2006.
(6)
Тъй като комисията за Кодекс Алиментариус не е определила максимално допустимо количество за общото съдържание на афлатоксини в сушени смокини, различни от смокини „готови за консумация“, е целесъобразно да се запази съществуващото в Съюза максимално допустимо количество за общо съдържание на афлатоксини в сушени смокини и да се адаптира само максимално допустимото количество за афлатоксин В1 в такива смокини, за да се вземат под внимание по-актуалните данни за съотношението на концентрацията между афлатоксин В1 и общото съдържание на афлатоксини в сушени смокини.
(7)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните и нито Европейският парламент, нито Съветът възразиха срещу тях.
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Приложението към Регламент (ЕО) № 1881/2006 се изменя в съответствие с приложението към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 12 ноември 2012 година.
NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1058/2012
ze dne 12. listopadu 2012,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1881/2006, pokud jde o maximální limity aflatoxinů v sušených fících
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 315/93 ze dne 8. února 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro kontrolu kontaminujících látek v potravinách (1), a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 1881/2006 ze dne 19. prosince 2006, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách (2), stanoví maximální limity aflatoxinu B1 a celkového aflatoxinu (aflatoxin B1 + G1 + B2 + G2) v řadě potravin.
(2)
Je nezbytné změnit maximální limit aflatoxinů v sušených fících, aby byl zohledněn vývoj v Codex Alimentarius, nové informace o tom, do jaké míry lze zabránit přítomnosti aflatoxinů použitím osvědčených postupů, a nové vědecké poznatky o rozdílu ve zdravotním riziku mezi různými hypotetickými maximálními limity aflatoxinu B1 a celkového aflatoxinu v různých potravinových komoditách.
(3)
Codex Alimentarius stanovil limit 10 μg/kg celkového aflatoxinu v sušených fících určených k přímé spotřebě (3). Tento maximální limit byl založen na posouzení provedeném Společným výborem odborníků FAO a WHO pro potravinářské přídatné látky (JECFA) na jeho 68. zasedání, které se týkalo dopadu expozice a zdravotních rizik různých hypotetických maximálních limitů aflatoxinů u mandlí, para ořechů, lískových ořechů, pistácií a sušených fíků (4). Výbor dospěl ohledně sušených fíků k závěru, že uplatnění jakéhokoli scénáře hypotetických maximálních limitů by nemělo žádný závažný dopad na celkovou dietární expozici aflatoxinům. Bylo prokázáno, že při použití osvědčených postupů lze dosáhnout limitu 10 μg/kg celkového aflatoxinu.
(4)
Codex Alimentarius stanovil pouze maximální limit celkového aflatoxinu proto, že byly pozorovány velké rozdíly v poměru mezi aflatoxinem B1 a celkovým aflatoxinem, které jsou způsobeny různými faktory (rok sklizně, odrůda, počasí). Avšak vzhledem k tomu, že aflatoxin B1 je nejsilnějším karcinogenem, stanovily právní předpisy EU kromě limitu celkového aflatoxinu i zvláštní nižší maximální limit aflatoxinu B1. Celkový aflatoxin je suma aflatoxinů B1, B2, G1 a G2. Proto je vhodné, aby maximální limit stanovený pro aflatoxin B1 odpovídal limitu stanovenému pro celkový aflatoxin. Příslušný limit aflatoxinu B1 byl stanoven pomocí údajů o výskytu aflatoxinů v sušených fících, které byly shromažďovány od roku 2005. Z tohoto výpočtu vyplývá, že poměr obsahu aflatoxinu B1 k obsahu celkového aflatoxinu je průměrně spíše 0,6, a nikoli, že koncentrace aflatoxinu B1 činí průměrně 50 % celkového aflatoxinu, jak vyplývalo z původního předpokladu.
(5)
Výsledek výše uvedeného posouzení JECFA o účinku expozice různým maximálním limitům v sušených fících byl potvrzen aktualizovaným posouzením expozice (5), které provedlo oddělení Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) pro monitorování stravy a chemických látek, jež pro různé scénáře dietární expozice odhadlo, že v případě maximálního limitu celkového aflatoxinu v sušených fících 10 μg/kg činí nárůst dietární expozice aflatoxinům mezi 0,15 a 0,26 % ve srovnání s limitem 4 μg/kg. Na základě předchozích posouzení EFSA týkajících se této otázky (6) lze dospět k závěru, že tento nárůst by neměl nepříznivý dopad na veřejné zdraví. Je proto vhodné nahradit maximální limity v současnosti platné v Unii maximálním limitem celkového aflatoxinu v sušených fících a příslušným maximálním limitem aflatoxinu B1 podle Codex Alimentarius a odpovídajícím způsobem změnit nařízení (ES) č. 1881/2006.
(6)
Jelikož Komise pro Codex Alimentarius nestanovila maximální limit celkového aflatoxinu v jiných fících, než jsou fíky určené k přímé spotřebě, je vhodné zachovat stávající maximální limit Unie pro celkový aflatoxin v těchto fících a upravit pouze limit aflatoxinu B1 pro tyto fíky, aby byly zohledněny nejnovější údaje týkající se poměru koncentrace mezi aflatoxinem B1 a celkovým aflatoxinem v sušených fících.
(7)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a ani Evropský parlament ani Rada nevyjádřily s těmito opatřeními nesouhlas,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1881/2006 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 12. listopadu 2012.