РЕГЛАМЕНТ (ЕС) 2015/159 НА СЪВЕТА
от 27 януари 2015 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 2532/98 относно правомощията на Европейската централна банка да налага санкции
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 132, параграф 3 от него,
като взе предвид устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка, и по-специално член 34.3 от него,
като взе предвид препоръката на Европейската централна банка (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Европейската комисия (3),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 129, параграф 4 от Договора и в член 41 от устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 2532/98 (4) се основава на член 132, параграф 3 от ДФЕС и член 34.3 от устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка (наричан по-нататък „уставът“), които оправомощават Съвета да определи рамките и условията, при които Европейската централна банка (наричана по-нататък „ЕЦБ“) има правото да налага на предприятия глоби или периодични парични санкции при неизпълнение на задължения, произтичащи от нейните регламенти и решения. Във връзка с това съдържанието на Регламент (ЕО) № 2532/98 следва да бъде ограничено до нарушенията на регламентите и решенията, приети от ЕЦБ. За нарушения на пряко приложимото право на Съюза, с изключение на регламентите и решенията, приети от ЕЦБ, следва да се прилагат съответните разпоредби на Регламент (ЕС) № 1024/2013 (5).
(2)
ЕЦБ прилага Регламент (ЕО) № 2532/98, за да налага санкции в различните области на компетентността си, включително по-специално осъществяването на паричната политика на Съюза, функционирането на платежните системи и събирането на статистическа информация.
(3)
Регламент (ЕС) № 1024/2013 възложи на ЕЦБ някои надзорни задачи и я оправомощи да налага на кредитните институции, над които упражнява надзор: а) административни имуществени наказания, когато тези институции нарушават изискване на пряко приложимо право на Съюза, по отношение на което на компетентните органи се предоставя възможност за налагане на административни имуществени санкции съгласно съответното право на Съюза; и б) санкции в съответствие с Регламент (ЕО) № 2532/98 в случай на нарушение на регламент или решение на ЕЦБ (наричани по-долу заедно „административни наказания“).
(4)
В член 18, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 е предвидено, че с оглед на изпълнението на възложените ѝ с посочения регламент задачи ЕЦБ може в съответствие с Регламент (ЕО) № 2532/98 да налага санкции за нарушение на приети от нея регламенти и решения.
(5)
В това отношение някои разпоредби на Регламент (ЕО) № 2532/98 не съответстват на широк кръг разпоредби, съдържащи се в Регламент (ЕС) № 1024/2013, които са пряко свързани с правомощията на ЕЦБ да налага санкции в случай на нарушение на регламенти или решения на ЕЦБ. Поради това е необходимо да се определят правилата, предвидени в Регламент (ЕО) № 2532/98, които следва да бъдат изменени, ако се отнасят до налагането на санкции от страна на ЕЦБ за нарушение на приети от нея регламенти или решения, свързани с надзорните ѝ задачи.
(6)
Въз основа на правомощието да изпълнява възложените ѝ по силата на Договорите надзорни задачи, предвидено в член 34 от Протокол № 4 за устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка, ЕЦБ прие Регламент (ЕС) № 468/2014 (6). С цел да се организира изпълнението на задачата на ЕЦБ да осигурява спазването на правилата, съдържащи се в пряко приложимото право на Съюза, Регламент (ЕС) № 468/2014, в съответствие с член 4, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 и в съответствие с основните права и принципи, залегнали в Хартата на основните права на Европейския съюз, внася допълнителни уточнения в рамката за административните наказания, предвидени в член 18 от Регламент (ЕС) № 1024/2013. Той също така установява правила относно налагането на административни наказания в случай на нарушение на регламент или решение на ЕЦБ. Регламент (ЕС) № 468/2014 е инструмент за изпълнение на вторичното законодателство. Поради това, в случай на стълкновение на разпоредбите, предвидени в този регламент, и разпоредбите на Регламент (ЕО) № 2532/98, предимство имат разпоредбите на Регламент (ЕО) № 2532/98.
(7)
ЕЦБ следва да публикува решенията за налагане на санкции в случай на нарушение на регламент или решение на ЕЦБ в областта на надзора, освен ако такова публикуване би застрашило стабилността на финансовите пазари или би причинило - доколкото това може да се установи - несъразмерни вреди на съответното предприятие.
(8)
С оглед осигуряване на съгласуваност при третирането на еднакво сериозни нарушения горната граница на глобите, които ЕЦБ може да налага на предприятия за неизпълнение на регламенти или решения на ЕЦБ в областта на надзора, не следва да се различава от горната граница на глобите, които ЕЦБ може да налага на предприятия за нарушение на пряко приложимото право на Съюза. Поради това спрямо всички глоби, налагани от ЕЦБ при изпълнение на надзорните ѝ задачи, следва да се прилагат едни и същи горни граници.
(9)
ЕЦБ следва да може да налага периодични парични санкции на предприятията, за да ги принуди да спазват регламентите или решенията на ЕЦБ в областта на надзора или да преустановят продължаващо нарушение на такива регламенти или решения. Горната граница на периодичните парични санкции следва да бъде съизмерима с горната граница на глобите, приложими в областта на надзора.
(10)
Член 25 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 урежда принципа за разделение, съгласно който ЕЦБ изпълнява възложените ѝ с Регламент (ЕС) № 1024/2013 задачи, без да се засягат задачите ѝ, свързани с паричната политика, и другите ѝ задачи, и отделно от тях. Този принцип трябва да бъде следван безусловно във всички действия на ЕЦБ. С оглед утвърждаването на този принцип за разделение, съгласно член 26 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 беше създаден Надзорен съвет, който, наред с другото, отговаря за изготвянето на цялостни проекти за решения за Управителния съвет на ЕЦБ в областта на надзора. Освен това приетите от Управителния съвет на ЕЦБ решения подлежат на преглед от Административния съвет за преглед при условията на член 24 от Регламент (ЕС) № 1024/2013. Като се отчитат принципът за разделение и създаването на Надзорния съвет и Административния съвет за преглед, следва да се прилагат две различни процедури: а) в случай че ЕЦБ възнамерява да наложи административни наказания при изпълнение на надзорните си задачи, решенията за това се вземат от Управителния съвет на ЕЦБ въз основа на цялостен проект за решение от Надзорния съвет и подлежат на преглед от Административния съвет за преглед; и б) в случай че ЕЦБ възнамерява да наложи санкции при изпълнение на задачите си, които не са свързани с надзора, решенията за това се вземат от Изпълнителния съвет на ЕЦБ и подлежат на преглед от Управителния съвет на ЕЦБ.
(11)
Поради сложността на разследването на нарушенията в областта на надзора, спрямо правото за налагане и изпълнение на санкции, свързани с надзорните задачи на ЕЦБ, следва да се прилагат по-дълги давностни срокове от тези, установени за санкциите, отнасящи се до задачите на ЕЦБ, които не са свързани с надзора. Спирането и прекъсването на тези давностни срокове следва да бъде съответно уредено, като се вземе предвид и фактът, че процедурите за нарушения в областта на надзора биха могли да съвпадат с наказателни разследвания и производства, които се основават на същите факти.
(12)
Регламент (ЕО) № 2532/98 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Изменения
Регламент (ЕО) № 2532/98 се изменя, както следва:
1.
Член 1 се изменя, както следва:
а)
точка 6 се заменя със следното:
„6.
„периодични парични санкции“ означава суми, които, в случай на продължаващо нарушение, предприятието е длъжно да плати или като санкция, или за да бъдат принудени съответните субекти да изпълнят надзорните решения и регламенти на ЕЦБ. Периодичните парични санкции се изчисляват за всеки пълен ден на продължаващото нарушение:
а)
след като предприятието е било уведомено за решението, с което се изисква прекратяване на това нарушение в съответствие с процедурата, предвидена в член 3, параграф 1, втора алинея; или
б)
когато продължаващото нарушение попада в обхвата на член 18, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета (7), в съответствие с процедурата, предвидена в член 4б от настоящия регламент;
;
б)
точка 7 се заменя със следното:
„7.
„санкции“ означава глоби и периодични парични санкции.“
2.
Вмъква се следният член:
„Член 1а
Общи принципи и обхват
1. Настоящият регламент се прилага спрямо налагането от ЕЦБ на санкции на предприятията за неизпълнение на задълженията, произтичащи от решенията или регламентите на ЕЦБ.
2. Правилата, приложими за налагането от ЕЦБ при изпълнение на надзорните ѝ задачи на санкции за нарушения на регламентите или решенията на ЕЦБ, се ползват с дерогация от правилата, определени в членове 2-4, в степента, посочена в членове 4а-4в.
3. ЕЦБ публикува всяко решение за налагане на санкции на предприятие в случай на нарушение на регламент или решение на ЕЦБ в областта на надзора, независимо от това дали решението е обжалвано или не.
ЕЦБ своевременно извършва публикуването на своя уебсайт, след като съответното предприятие е било уведомено за решението. Публикацията включва информация за вида и естеството на нарушението и идентификационни данни на съответното предприятие, освен ако такова публикуване:
а)
би застрашило стабилността на финансовите пазари или текущо наказателно разследване; или
б)
би причинило - доколкото това може да се установи - несъразмерни вреди на съответното предприятие.
При такива обстоятелства решенията относно санкциите се публикуват анонимно. Като алтернативен вариант, когато има вероятност тези обстоятелства да престанат да съществуват в рамките на разумен срок, публикуването съгласно настоящия параграф може да бъде отложено за този срок.
Ако решение за налагане на санкция е предмет на висящо производство по обжалване пред Съда, ЕЦБ своевременно публикува на официалния си уебсайт и информация относно актуалното състояние на въпросното обжалване и резултата от него.
ЕЦБ прави необходимото публикуваната съгласно настоящия параграф информация да остане на официалния ѝ уебсайт в продължение най-малко на пет години.“
3.
В член 2 параграф 4 се заменя със следното:
„4. Когато нарушението се състои в неизпълнение на задължение, прилагането на санкция не освобождава предприятието от изпълнение на това задължение, освен ако обратното е изрично посочено в решението, прието съгласно член 3, параграф 4 или член 4б.“
4.
Член 3 се изменя, както следва:
а)
първото изречение на параграф 1 се заменя със следното:
„1. Решението дали да се започне процедура за нарушение се взема от ЕЦБ по нейна инициатива или на основание на предложение за това, адресирано до нея от страна на националната централна банка на държавата-членка, в рамките на чиято юрисдикция е извършено предполагаемото нарушение.“
;
б)
параграф 10 се заменя със следното:
„10. Ако нарушението е свързано изключително със задача, възложена на ЕСЦБ или на ЕЦБ в съответствие с Договора и устава, процедурата за нарушение може да започне единствено на основание на настоящия регламент, независимо от съществуващите национални закони или подзаконови актове, които могат да предвиждат отделна процедура. Ако нарушението е свързано също и с една или повече области извън компетентността на ЕСЦБ или на ЕЦБ, правото да се започне процедура за нарушение на основание настоящия регламент е независимо от правото на компетентния национален орган да започне отделна процедура по отношение на областите извън компетентността на ЕСЦБ или на ЕЦБ. Настоящата разпоредба не засяга прилагането на наказателното право и на националното право, свързано с компетентностите по пруденциален надзор в участващите държави-членки, в съответствие с Регламент (ЕС) № 1024/2013.“
5.
Вмъкват се следните членове:
„Член 4а
Специални правила относно горните граници на санкциите, налагани от ЕЦБ при изпълнение на надзорните ѝ задачи
1. Чрез дерогация от член 2, параграф 1, в случай на нарушения, свързани с решения и регламенти, приети от ЕЦБ при изпълнение на надзорните ѝ задачи, границите, в които ЕЦБ може да налага глоби и периодични парични санкции, са следните:
а)
за глоби: горната граница е равна на удвоения размер на реализираната печалба или нереализираната загуба вследствие на нарушението, когато размерът им може да бъде определен, или на 10 % от общия годишен оборот на предприятието;
б)
за периодични парични санкции: горната граница е 5 % от среднодневния оборот на ден за периода на нарушението. Периодични парични санкции могат да бъдат налагани за период от максимум шест месеца от датата, определена в решението, с което се налага периодичната парична санкция.
2. За целите на параграф 1:
а)
„годишен оборот“ означава годишният оборот на съответното предприятие през предходната стопанска година, както е определен в приложимото право на Съюза, а ако няма налични данни - съгласно последния наличен годишен финансов отчет на образуванието. Когато предприятието е дъщерно предприятие на предприятие майка, съответният общ годишен оборот е общият годишен оборот съгласно последния наличен консолидиран годишен финансов отчет през предходната стопанска година, а ако няма налични данни - съгласно последния наличен годишен финансов отчет на образуванието;
б)
„среднодневен оборот“ означава годишният оборот съгласно определението по буква а), разделен на 365.
Член 4б
Специални процедурни правила за санкциите, налагани от ЕЦБ при изпълнение на надзорните ѝ задачи
1. Чрез дерогация от член 3, параграфи 1-8 от настоящия регламент правилата, установени в настоящия член, се прилагат спрямо нарушения, свързани с решения и регламенти, приети от ЕЦБ при изпълнение на надзорните ѝ задачи.
2. Когато ЕЦБ, при изпълнението на задачите си съгласно Регламент (ЕС) № 1024/2013, счита, че има основание да подозира, че предприятие, чието седалище се намира в държава-членка от еврозоната, извършва или е извършило едно или повече нарушения на регламент или решение на ЕЦБ, както е посочено в член 18, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 1024/2013, ЕЦБ извършва необходимото разследване в съответствие с посочените по-долу разпоредби.
3. При завършване на разследване и преди изготвяне и представяне пред Надзорния съвет на предложение за цялостен проект на решение, ЕЦБ в качеството си на институция, разследваща нарушения в областта на надзора, уведомява писмено съответното предприятие за констатациите от извършеното разследване и за повдигнатите във връзка с това възражения.
В уведомлението, посочена в първа алинея, ЕЦБ в качеството си на институция, разследваща нарушения в областта на надзора, информира съответното предприятие за правото му да представи становището си в писмена форма на ЕЦБ относно съдържащите се в него фактически резултати и повдигнатите срещу предприятието възражения, включително отделните разпоредби, за които се счита, че са били нарушени, и определя разумен срок за предоставяне на това становище. ЕЦБ не е длъжна да взема предвид писмени становища, предоставени след изтичане на определения от нея срок в качеството ѝ на институция, разследваща нарушения в областта на надзора.
ЕЦБ в качеството си на институция, разследваща нарушения в областта на надзора, може също така, след като изпрати уведомлението съгласно първа алинея, да покани съответното предприятие на устно изслушване. Страните, обект на разследване, могат да бъдат представлявани и/или подпомагани по време на изслушването от адвокати или други квалифицирани лица. Устното изслушване не е публично.
Правото на достъп до досието на съответното предприятие, което е обект на разследване, е гарантирано. Това право не обхваща поверителната информация.
4. Надзорният съвет предлага на Управителния съвет цялостен проект за решение, в който се определя дали съответното предприятие е извършило нарушение и се уточняват санкциите, които трябва да бъдат наложени, ако има такива, в съответствие с процедурата по член 26, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 1024/2013.
5. Съответното предприятие има правото да поиска преглед от Административния съвет за преглед на решението, прието от Управителния съвет съгласно параграф 4, в съответствие с процедурата, установена в член 24 от Регламент (ЕС) № 1024/2013.
Член 4в
Специални давностни срокове за санкциите, налагани от ЕЦБ при изпълнение на надзорните ѝ задачи
1. Чрез дерогация от член 4 правото за вземане на решение за налагане на санкция за нарушения на решения или регламенти на ЕЦБ, свързани с надзорните ѝ задачи, се погасява пет години след извършване на нарушението или в случай на продължаващо нарушение - пет години след прекратяване на нарушението.
2. Всяко предприето от ЕЦБ действие за целите на разследването или производството във връзка с нарушение води до прекъсване на давностния срок по параграф 1. Давността се прекъсва, считано от датата, на която съответното поднадзорно лице е уведомено за действието. След всяко прекъсване давностният срок започва да тече наново. Давностният срок обаче не може да надвишава период от десет години след извършване на нарушението или в случай на продължаващо нарушение - десет години след прекратяване на нарушението.
3. Давностните срокове, описани в предходните параграфи, могат да бъдат удължени, ако:
а)
решение на Управителния съвет е предмет на преглед пред Административния съвет за преглед или на производство по обжалване пред Съда на Европейския съюз; или
б)
има висящо наказателно производство срещу съответното предприятие във връзка със същите факти. В този случай давностните срокове, описани в предходните параграфи, се удължават със срока, необходим на Административния съвет за преглед или на Съда да разгледа решението, или до приключване на наказателното производство срещу съответното предприятие.
4. Правото на ЕЦБ да изпълни решение за налагане на санкция се погасява пет години след приемането на това решение. Всяко действие на ЕЦБ, насочено към изпълнение на плащане или на условия на плащане съгласно наложената санкция, води до прекъсване на давностния срок за изпълнение.
5. Давностният срок за изпълнение на санкциите се спира:
а)
до изтичане на крайния срок за плащане на наложената санкция;
б)
ако изпълнението на плащането на наложената санкция е спряно по силата на решение на Управителния съвет или на Съда.“
Член 2
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите-членки съгласно Договорите.
Съставено в Брюксел на 27 януари 2015 година.
NAŘÍZENÍ RADY (EU) 2015/159
ze dne 27. ledna 2015,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2532/98 o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 132 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 34.3 tohoto statutu,
s ohledem na doporučení Evropské centrální banky (1),
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (2),
s ohledem na stanovisko Evropské komise (3),
v souladu s postupem stanoveným v čl. 129 odst. 4 Smlouvy a článku 41 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (ES) č. 2532/98 (4) vychází z čl. 132 odst. 3 Smlouvy o fungování EU a článku 34.3 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen „statut“), jež svěřují Radě pravomoc stanovit meze a podmínky, za nichž je Evropská centrální banka (dále jen „ECB“) oprávněna ukládat podnikům peněžité pokuty nebo penále za neplnění povinností vyplývajících z jejích nařízení a rozhodnutí. Obsah nařízení (ES) č. 2532/98 by proto měl být omezen na porušení nařízení a rozhodnutí přijatých ECB. Pro porušení přímo použitelných právních předpisů Unie jiných, než jsou nařízení a rozhodnutí přijatá ECB, by se měla použít příslušná ustanovení nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 (5).
(2)
ECB uplatňuje nařízení (ES) č. 2532/98 při ukládání sankcí v různých oblastech své působnosti, a to zejména v oblasti provádění měnové politiky v Unii, provozování platebních systémů a shromažďování statistických informací.
(3)
Nařízení (EU) č. 1024/2013 svěřilo ECB některé úkoly v oblasti dohledu a opravňuje ji ukládat úvěrovým institucím, nad nimiž vykonává dohled: a) správní peněžité sankce, poruší-li tyto instituce požadavek vyplývající z přímo použitelných právních předpisů Unie, v souvislosti s nímž mají příslušné orgány podle příslušnýchprávních předpisů Unie k dispozici správní peněžité sankce, a b) sankce v souladu s nařízením (ES) č. 2532/98 v případě porušení nařízení či rozhodnutí ECB (společně dále jen „správní sankce“).
(4)
V čl. 18 odst. 7 nařízení (EU) č. 1024/2013 se stanoví, že ECB může za účelem plnění úkolů, které jsou jí uvedeným nařízením svěřeny, v případě porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB uložit sankce v souladu s nařízením (ES) č. 2532/98.
(5)
V této souvislosti nejsou některá ustanovení nařízení (ES) č. 2532/98 konzistentní s celou řadou ustanovení obsažených v nařízení (EU) č. 1024/2013, která se přímo týkají pravomoci ECB ukládat sankce v případě porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB. Proto je nezbytné určit, která z pravidel stanovených v nařízení (ES) č. 2532/98 by měla být změněna, odkazuje-li se na ukládání sankcí ze strany ECB v případě porušení jejích nařízení nebo rozhodnutí týkajících se jejích úkolů v oblasti dohledu.
(6)
Na základě pravomoci provádět úkoly v oblasti dohledu, které ECB svěřují Smlouvy, jak ji stanoví článek 34 Protokolu (č. 4) o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, přijala ECB nařízení (EU) č. 468/2014 (6). Za účelem vymezení úkolu ECB spočívajícího v zajišťování souladu s pravidly obsaženými v přímo použitelných právních předpisech Unie stanoví nařízení (EU) č. 468/2014 dále v souladu s čl. 4 odst. 3 nařízení (EU) č. 1024/2013 a základními právy a zásadami obsaženými v Listině základních práv Evropské unie rámec pro správní sankce podle článku 18 nařízení (EU) č. 1024/2013. Zavádí rovněž pravidla týkající se ukládání správních sankcí v případě porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB. Nařízení (EU) č. 468/2014 je aktem provádějícím sekundární právní předpis. V případě rozporu mezi jeho ustanoveními a nařízením (ES) č. 2532/98 tak má přednost nařízení (ES) č. 2532/98.
(7)
ECB by měla zveřejňovat rozhodnutí o uložení sankcí v případě porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB v oblasti dohledu, ledaže by toto zveřejnění ohrožovalo stabilitu finančních trhů nebo by způsobilo, pokud to lze zjistit, dotyčnému podniku nepřiměřenou škodu.
(8)
K zajištění jednotného zacházení v případě stejně závažných protiprávních jednání by se horní mez pokuty, kterou ECB může podniku uložit za nedodržování nařízení nebo rozhodnutí ECB v oblasti dohledu, neměla lišit od horní meze pokuty, kterou ECB může uložit podniku za porušení přímo použitelných právních předpisů Unie. Na všechny pokuty, které ECB ukládá při plnění svých úkolů v oblasti dohledu, by se proto měly vztahovat stejné horní meze.
(9)
ECB by měla mít možnost uložit podnikům penále s cílem přinutit je k dodržování nařízení či rozhodnutí ECB v oblasti dohledu anebo k ukončení trvajícího protiprávního jednání spočívajícího v porušování těchto nařízení či rozhodnutí ECB. Horní mez penále by měla být úměrná horní mezi, která se uplatňuje v případě pokut v oblasti dohledu.
(10)
Článek 25 nařízení (EU) č. 1024/2013 stanoví zásadu oddělení funkcí, podle které ECB provádí úkoly, které jsou jí svěřeny nařízením (EU) č. 1024/2013, aniž jsou dotčeny její úkoly týkající se měnové politiky a odděleně od těchto a všech ostatních úkolů. Tuto zásadu je nutné bez omezení dodržovat u všech úkolů, které ECB provádí. V zájmu jejího důsledného uplatňování byla v souladu článkem 26 nařízení (EU) č. 1024/2013 zřízena Rada dohledu, která odpovídá mimo jiné za přípravu konečných návrhů rozhodnutí Rady guvernérů ECB v oblasti dohledu. Rozhodnutí Rady guvernérů ECB dále podléhají za podmínek stanovených v článku 24 nařízení (EU) č. 1024/2013 přezkumu správní revizní komisí. S ohledem na zásadu oddělení funkcí a na zřízení Rady dohledu a správní revizní komise by se měly uplatňovat dva odlišné postupy: a) zvažuje-li ECB uložení správní sankce při plnění svých úkolů v oblasti dohledu, přijímá rozhodnutí za tímto účelem Rada guvernérů ECB na základěkonečného návrhu rozhodnutí Rady dohledu a tato rozhodnutí podléhají přezkumu správní revizní komisí, a b) zvažuje-li ECB uložení sankce při plnění svých úkolů v oblastech, které se netýkají dohledu, přijímá rozhodnutí za tímto účelem Výkonná rada ECB a tato rozhodnutí podléhají přezkumu Radou guvernérů ECB.
(11)
Vzhledem ke složitosti vyšetřování případů protiprávního jednání v oblasti dohledu by se na výkon pravomoci uložit a vymáhat sankce v souvislosti s úkoly ECB v oblasti dohledu měly uplatňovat delší lhůty, než jaké jsou stanoveny v případě sankcí v souvislosti s úkoly ECB v oblastech, které se netýkají dohledu. Odpovídajícím způsobem by mělo být upraveno stavění a přerušení běhu těchto lhůt, a to i s přihlédnutím k tomu, že se řízení o sankcích v oblasti dohledu může překrývat s vyšetřováním trestného činu a trestním řízením vedeným na základě stejných skutečností.
(12)
Nařízení (ES) č. 2532/98 by mělo být proto odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změny
Nařízení (ES) č. 2532/98 se mění takto:
1)
Článek 1 se mění takto:
a)
bod 6 se nahrazuje tímto:
„6.
‚penále‘ rozumí peněžní částky, které musí platit podnik v případě trvajícího protiprávního jednání jako trest nebo které mají přinutit dotyčné osoby k tomu, aby dodržovaly nařízení či rozhodnutí ECB v oblasti dohledu. Penále se počítají za každý celý den trvání protiprávního jednání:
a)
od okamžiku, kdy byl podnik postupem podle čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce vyrozuměn o rozhodnutí, jímž se nařizuje ukončení protiprávního jednání, nebo
b)
v případě, že trvající protiprávní jednání spadá do oblasti působnosti čl. 18 odst. 7 nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 (7), v souladu s postupem podle článku 4b tohoto nařízení;
;
b)
bod 7 se nahrazuje tímto:
„7.
‚sankcí‘ rozumí pokuty a penále.“
2)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 1a
Všeobecné zásady a oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na ukládání sankcí podnikům ze strany ECB za neplnění povinností vyplývajících z rozhodnutí nebo nařízení ECB.
2. Pravidla vztahující se na ukládání sankcí ze strany ECB při plnění úkolů v oblasti dohledu v případě porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB se použijí odchylně od pravidel stanovených v článcích 2 až 4 v rozsahu stanoveném v článcích 4a až 4c.
3. ECB zveřejní jakékoli rozhodnutí o uložení sankcí podniku v případě porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB v oblasti dohledu, a to bez ohledu na to, zda proti němu byl podán opravný prostředek či nikoli.
ECB toto zveřejnění učiní na svých internetových stránkách bez zbytečného odkladu a poté, co dané rozhodnutí oznámila dotyčnému podniku. Zveřejňované informace zahrnují druh a povahu porušení a totožnost dotyčného podniku, ledaže by zveřejnění tímto způsobem:
a)
ohrožovalo stabilitu finančních trhů nebo probíhající trestní vyšetřování, nebo
b)
pokud to lze zjistit, způsobilo dotyčnému podniku nepřiměřenou škodu.
Za těchto okolností se rozhodnutí o sankcích zveřejňují anonymně. Je-li pravděpodobné, že tyto okolnosti v přiměřené lhůtě pominou, lze zveřejnění na základě tohoto odstavce po tuto dobu odložit.
Bylo-li proti rozhodnutí o sankcích podáno odvolání k Soudnímu dvoru, zveřejní ECB bez zbytečného odkladu na svých oficiálních internetových stránkách rovněž informace o stavu předmětného odvolání a jeho výsledek.
ECB zajistí, aby informace zveřejněné podle tohoto odstavce byly na jejích oficiálních internetových stránkách po dobu alespoň pěti let.“
3)
V článku 2 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4. Spočívá-li protiprávní jednání v opomenutí, nezbavuje uložení sankce podnik plnění jeho povinností, nestanoví-li rozhodnutí přijaté podle čl. 3 odst. 4 nebo článku 4b výslovně jinak.“
4)
Článek 3 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se první věta nahrazuje tímto:
„1. Rozhodnutí o tom, zda má být zahájeno řízení o sankcích, přijímá ECB z vlastního podnětu nebo na základě žádosti národní centrální banky členského státu, v jehož soudní pravomoci k údajnému protiprávnímu jednání došlo.“
;
b)
odstavec 10 se nahrazuje tímto:
„10. Pokud protiprávní jednání souvisí výlučně s úkolem, který je podle Smlouvy a statutu svěřen ESCB nebo ECB, lze řízení o sankcích zahájit výhradně podle tohoto nařízení, bez ohledu na to, zda vnitrostátní právní předpisy stanoví jiné řízení. Pokud protiprávní jednání souvisí s jednou nebo více oblastí, které nespadají do působnosti ESCB nebo ECB, není právem příslušného vnitrostátního orgánu zahájit zvláštní řízení v souvislosti s oblastmi, které nespadají do působnosti ESCB nebo ECB, dotčeno právo zahájit řízení o sankcích podle tohoto nařízení. Tímto ustanovením není dotčeno uplatňování trestního práva a vnitrostátních právních předpisů týkajících se pravomocí v oblasti obezřetnostního dohledu v zúčastněných členských státech podle nařízení (EU) č. 1024/2013.“
5)
Vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 4a
Zvláštní pravidla týkající se horních mezí sankcí, které ECB ukládá při plnění svých úkolů v oblasti dohledu
1. Odchylně od čl. 2 odst. 1 jsou meze, v nichž ECB může ukládat pokuty a penále v případě protiprávních jednání týkajících se rozhodnutí a nařízení, která ECB přijala při plnění svých úkolů v oblasti dohledu, tyto:
a)
U pokut činí horní mez dvojnásobek zisku, kterého bylo dosaženo v důsledku protiprávního jednání, nebo ztráty, které bylo v důsledku protiprávního jednání zabráněno, jestliže je lze určit, nebo 10 % celkového ročního obratu podniku.
b)
U penále činí: horní mez 5 % průměrného denního obratu za každý den protiprávního jednání. Penále mohou být ukládána po dobu nejvýše šesti měsíců ode dne stanoveného v rozhodnutí, kterým byla uložena.
2. Pro účely odstavce 1 se rozumí:
a)
‚ročním obratem‘ roční obrat dotyčného podniku v předcházejícím hospodářském roce, jak je vymezen v příslušných právních předpisech Unie, a pokud tento obrat není k dispozici, obrat podle poslední dostupné roční účetní závěrky této osoby. Je-li dotyčný podnik dceřiným podnikem mateřského podniku, je příslušným celkovým ročním obratem celkový roční obrat vyplývající z poslední dostupné konsolidované roční účetní závěrky v předcházejícím hospodářském roce, a pokud tato účetní závěrka není k dispozici, podle poslední dostupné roční účetní závěrky této osoby;
b)
‚průměrným denním obratem‘ roční obrat, jak je vymezen v písmenu a), dělený 365.
Článek 4b
Zvláštní procesní pravidla týkající se sankcí, které ECB ukládá při plnění svých úkolů v oblasti dohledu
1. Odchylně od čl. 3 odst. 1 až 8 tohoto nařízení se na protiprávní jednání týkající se rozhodnutí a nařízení, která ECB přijala při plnění svých úkolů v oblasti dohledu, uplatní pravidla stanovená v tomto článku.
2. Má-li ECB při plnění svých úkolů podle nařízení (EU) č. 1024/2013 za to, že existuje důvodné podezření, že se podnik s ústředím v členském státě eurozóny dopouští nebo dopustil jednoho nebo několika porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB, jak je uvedeno v čl. 18 odst. 7 nařízení (EU) č. 1024/2013, provede příslušné vyšetřování v souladu s následujícími ustanoveními.
3. Po skončení vyšetřování a předtím, než je předloha konečného návrhu rozhodnutí vypracována a předložena Radě dohledu, vyrozumí ECB v rámci své pravomoci vyšetřovat případy porušení předpisů v oblasti dohledu písemně dotyčný podnik o zjištěních provedeného vyšetřování a o námitkách vznesených vůči těmto zjištěním.
V oznámení podle prvního pododstavce ECB v rámci své pravomoci vyšetřovat případy porušení předpisů v oblasti dohledu dotyčný podnik informuje o právu předložit jí písemné připomínky týkající se skutkových závěrů a námitek, které byly proti tomuto subjektu vzneseny a které jsou v tomto oznámení uvedeny, včetně jednotlivých ustanovení, jež byla údajně porušena, a stanoví přiměřenou lhůtu pro předložení těchto připomínek. ECB není povinna zohlednit písemné připomínky, jež byly předloženy po uplynutí lhůty, kterou v rámci své pravomoci vyšetřovat případy porušení předpisů v oblasti dohledu stanovila.
V návaznosti na oznámení ve smyslu prvního pododstavce může ECB v rámci své pravomoci vyšetřovat případy porušení předpisů v oblasti dohledu dotyčný podnik rovněž vyzvat k účasti na ústním jednání. Strany, které jsou předmětem vyšetřování, mohou být na jednání zastoupeny právníkem nebo jinými kvalifikovanými osobami nebo jim může právník nebo tyto osoby pomáhat. Ústní jednání jsou neveřejná.
Je zaručeno právo dotyčného podniku, který je předmětem vyšetřování, na přístup ke spisu. Toto právo se nevztahuje na důvěrné informace.
4. Rada dohledu předloží Radě guvernérů konečný návrh rozhodnutí, který stanoví, zda se dotyčný podnik dopustil porušení či nikoli, a uvede sankce, které mají být případně uloženy, postupem podle čl. 26 odst. 8 nařízení (EU) č. 1024/2013.
5. Dotyčný podnik má právo požádat o přezkum rozhodnutí, které Rada guvernérů přijala podle odstavce 4, správní revizní komisí postupem podle článku 24 nařízení (EU) č. 1024/2013.
Článek 4c
Zvláštní lhůty v případě sankcí, které ECB ukládá při plnění svých úkolů v oblasti dohledu
1. Odchylně od článku 4 zaniká právo rozhodnout o uložení sankce v případě porušení rozhodnutí nebo nařízení ECB týkajícího se jejích úkolů v oblasti dohledu pět let poté, kdy k protiprávnímu jednání došlo, nebo v případě trvajícího protiprávního jednání pět let poté, kdy bylo protiprávní jednání ukončeno.
2. Běh lhůty stanovené v odstavci 1 přerušuje jakýkoli úkon, který ECB učiní pro účely vyšetřování nebo řízení, pokud se týká protiprávního jednání. Běh promlčecí lhůty se přerušuje s účinkem ode dne, kdy je úkon oznámen dotčenému dohlíženému subjektu. Po každém přerušení této lhůty začne běžet lhůta nová. Lhůta však nepřesáhne dobu 10 let od okamžiku, kdy k protiprávnímu jednání došlo, nebo v případě trvajícího protiprávního jednání 10 let od okamžiku, kdy bylo protiprávní jednání ukončeno.
3. Lhůty uvedené v předchozích odstavcích lze prodloužit, pokud:
a)
je rozhodnutí Rady guvernérů předmětem přezkumu před správní revizní komisí nebo odvolacího řízení před Soudním dvorem Evropské unie nebo
b)
je proti dotyčnému podniku vedeno trestní řízení v souvislosti se stejnými skutečnostmi. V takovém případě se lhůty uvedené v předchozích odstavcích prodlužují o dobu, po kterou trvá přezkum rozhodnutí před správní revizní komisí nebo Soudním dvorem, nebo do ukončení trestního řízení proti dotyčnému podniku.
4. Právo ECB vymáhat rozhodnutí o uložení sankce zaniká pět let po přijetí daného rozhodnutí. Běh promlčecí lhůty pro vymáhání přerušuje jakýkoli úkon ECB, jehož účelem je vymáhání platby nebo platebních podmínek uložené sankce.
5. Běh promlčecí lhůty pro vymáhání sankcí se staví:
a)
po dobu lhůty pro zaplacení uložené sankce;
b)
pokud je vymáhání platby uložené sankce pozastaveno na základě rozhodnutí Rady guvernérů nebo Soudního dvora.“
Článek 2
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech v souladu se Smlouvami.
V Bruselu dne 27. ledna 2015.