РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2015/253 НА КОМИСИЯТА
от 16 февруари 2015 година
за определяне на правилата относно вземането на проби и докладването съгласно Директива 1999/32/ЕО на Съвета по отношение на съдържанието на сяра в корабните горива
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 1999/32/ЕО на Съвета от 26 април 1999 г. относно намаляването на съдържанието на сяра в определени течни горива и за изменение на Директива 93/12/ЕИО (1), и по-специално член 6, параграф 1б и член 7, параграф 1а от нея,
като има предвид, че:
(1)
Икономически ефективното и съгласувано прилагане и привеждане в изпълнение на Директива 1999/32/ЕО има високо приоритетно значение за постигане на планираните в нея здравни и екологични ползи, произтичащи от намаление на емисиите на серен диоксид от корабоплаването, което би допринесло за равноправна конкуренция и за по-голяма устойчивост на морския транспорт.
(2)
С оглед реално да се прилагат членове 3а, 4а и 4б от Директива 1999/32/ЕО е необходимо държавите членки да осигурят извършването на достатъчно често и прецизно вземане на проби от корабните горива, които са в процес на доставяне до корабите или се използват на борда на корабите, включително и с инспекции на корабните дневници (log books) и разписките за доставено гориво (bunker delivery notes).
(3)
В член 6, параграф 1 от Директива 1999/32/ЕО се изисква от държавите членки да предприемат всички необходими мерки за проверка чрез вземане на проби на съдържанието на сяра в корабните горива, използвани за горене на борда на корабите в съответни морски зони и пристанища. В този контекст вземането на проби следва да се разбира в широкия смисъл на думата, като обхващащо всички методи за проверка на съответствието, посочени в член 6, параграф 1а, букви а), б) и в) от цитираната директива.
(4)
Вземането на веществени проби от корабни горива, използвани за удостоверяване на съответствието, следва да се извършва или чрез вземане и анализ на локална проба от горивоподаващата система на кораба, или чрез анализ на съответни съхранявани на борда пломбирани проби от бункерованото гориво.
(5)
Честотата на вземането на проби се определя въз основа на броя на отделните кораби, пристигащи в дадена държава членка, проверяването на корабната документация, използването на алтернативни техники за таргетиране с цел осигуряване на справедливо разпределяне на натоварването между държавите членки и на икономическа ефективност, както и въз основа на конкретни тревожни признаци (specific alerts) за отделни кораби.
(6)
Вземането на проби от корабни горива, които са в процес на доставяне до корабите, следва да е специално насочено към тези доставчици, за чиито корабни горива няколкократно е установено, че не са в съответствие със спецификацията, декларирана в разписката за доставено гориво, като се взема предвид и количеството корабни горива, търгувани от съответния доставчик.
(7)
С оглед Директива 1999/32/ЕО да се прилага по икономически ефективен начин, държавите членки следва да бъдат насърчени да спазват честотата на вземане на проби чрез избиране на кораби за проверка на съответствието въз основа на базиращи се на оценка на риска национални механизми за таргетиране или чрез използване на иновативни технологии за проверка на съответствието, както и да споделят събраната информация с други държави членки.
(8)
Като платформа за записване и обмен на информация за резултатите от отделните проверки на съответствието съгласно Директива 1999/32/ЕО ще служи специално предназначена за целта Информационна система на ЕС, която е разработена и се поддържа от Европейската агенция за морска безопасност, и която ще бъде на разположение на държавите членки от 1 януари 2015 г. Държавите членки следва да бъдат насърчени да използват системата, която може значително да допринесе за рационализиране и оптимизиране на оценката на съответствието с изискванията на горепосочената директива.
(9)
С оглед да не бъдат натоварвани с непропорционална административна тежест държавите членки, които нямат излаз на море, плаващите под техен флаг кораби или техните доставчици на корабни горива, някои разпоредби следва да не се прилагат за тези държави членки.
(10)
Във връзка с докладването следва да се има предвид най-доброто използване на всички разполагаеми и съответстващи на съвременното техническо равнище технологии, така че административната тежест да бъде сведена до възможния минимум, като в същото време се даде възможност за гъвкавост на тези държави членки, които биха предпочели да докладват по по-традиционен начин. Поради това държавите членки следва да имат възможност да използват Информационната система на ЕС при изпълнението на своите задължения за ежегодно докладване съгласно Директива 1999/32/ЕО.
(11)
Не по-рано от 1 януари 2016 г. и при условие че са налице общи споделени данни относно проверки на съответствието и проби във връзка с ограниченията за съдържанието на сяра, държавите членки могат да използват базиращия се на оценка на рисковете механизъм за таргетиране, включен в Информационната система на ЕС, с цел определяне на приоритетни обекти при проверяването на корабните горива по икономически ефективен начин.
(12)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Комитета, учреден съгласно член 9, параграф 1 от Директива 1999/32/ЕО,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Предмет
В настоящото решение са определени правилата относно вземането на проби и докладването съгласно Директива 1999/32/ЕО по отношение на съдържанието на сяра в корабните горива.
Член 2
Определения
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
1)
„работен резервоар“ („service tank“) означава резервоар, от който горивото се подава към машините и съоръженията с горивни процеси;
2)
„горивоподаваща система“ („fuel service system“) означава системата, която извършва разпределянето, филтрирането, пречистването и подаването на гориво от работните резервоари до машините и съоръженията с горивни процеси;
3)
„представител на кораба“ („ship's representative“) означава капитана на кораба или дежурния офицер, отговарящ за използваните корабни горива, за съответната документация и за съгласуване на алтернативно място на вземане на проба;
4)
„инспектор за сярата“ („sulphur inspector“) означава лице, надлежно оправомощено от компетентния орган на държава членка да проверява съответствието с изискванията съгласно Директива 1999/32/ЕО;
5)
„Информационна система на ЕС“ („Union information system“) означава система, използваща данните за влизанията в пристанища на отделни кораби, които се съдържат в мрежата SafeSeaNet - системата за управление на информация, създадена съгласно член 22а от Директива 2002/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (2) („SafeSeaNet“), с цел записване и обмен информация относно резултатите от отделни проверки на съответствието съгласно Директива 1999/32/ЕО, и която се поддържа от Европейската агенция за морска безопасност. Разработен е базиращ се на оценка на рисковете механизъм на ЕС за таргетиране въз основа на резултатите от отделни проверки на съответствието и съответните констатации съгласно Директива 1999/32/ЕО.
Член 3
Честота на вземането на проби от корабни горива, използвани на борда на корабите
1. Годишно държавите членки трябва да провеждат инспекции на корабните дневници и разписки за доставено гориво поне на 10 % от общия брой на отделните кораби, влизащи в пристанищата на съответните държави членки.
Общият брой на отделните кораби, влизащи в пристанищата на дадена държава членка, се определя като средна стойност на съответните бройки кораби през трите предходни години, отчетени в SafeSeaNet.
2. Считано от 1 януари 2016 г., трябва да се проверява също и чрез вземане на проби, анализ, или и чрез двете, съдържанието на сяра в използваните на борда корабни горива в следния процент от инспектираните кораби по параграф 1:
а)
40 % в държавите членки, които изцяло граничат със зони за контрол на емисиите на серни оксиди (SECAs);
б)
30 % в държавите членки, които частично граничат със зони за контрол на емисиите на серни оксиди;
в)
20 % в държавите членки, които не граничат със зони за контрол на емисиите на серни оксиди.
Считано от 1 януари 2020 г., в държавите членки, които не граничат със зони за контрол на серни оксиди, трябва да се проверява също и чрез вземане на проби, анализ, или и чрез двете, съдържанието на сяра в използваните на борда корабни горива в 30 % от инспектираните кораби по параграф 1.
Държавите членки могат да спазват определената в настоящия параграф честота на проверките като избират проверяваните кораби въз основа на национален базиращ се на оценка на риска механизъм за таргетиране, както и на конкретни тревожни признаци за отделни кораби, докладвани в Информационната система на ЕС.
3. Изчисленият съгласно параграф 2 брой на отделните кораби, които трябва да се проверяват също и чрез вземане на проби, анализ, или и чрез двете, може да бъде коригиран, но без да се намалява с повече от 50 %, било чрез:
а)
изваждане на броя на отделните кораби, за които се прави проверка за възможно несъответствие посредством използване на технологии за дистанционно мерене или на методи за анализ чрез бърза избирателна проверка (quick scan analysing methods);
б)
задаване на подходящ брой в случаите, при които проверките на документацията по параграф 1 се провеждат годишно на борда на поне 40 % от отделните кораби, влизащи в пристанищата на съответната държава членка.
Корекцията на броя на проверяваните кораби съгласно посоченото в букви а) и б) трябва да се докладва в Информационната система на ЕС.
4. Считано от 1 януари 2016 г., държавата членка може вместо да спазва посочената в параграфи 1, 2 и 3 честота, да прилага годишна честота на вземането на проби въз основа на базиращия се на оценка на риска механизъм на ЕС за таргетиране.
5. Настоящият член не се прилага за Чешката република, Люксембург, Унгария, Австрия и Словакия.
Член 4
Честота на вземането на проби от корабни горива, които са в процес на доставка към корабите
1. В съответствие с член 6, параграф 1а, буква б) от Директива 1999/32/ЕО и като се взема предвид количеството на доставяните корабни горива, държавите членки трябва да извършват вземане на проби и анализ на корабните горива, намиращи се в процес на доставка до корабите от тези регистрирани в съответната държава членка доставчици на корабни горива, за които е установено, че поне три пъти в дадена година са доставили гориво, несъответстващо на декларираната спецификация в разписката за доставено гориво, по данни съгласно Информационната система на ЕС или съгласно годишния доклад по член 7.
2. Настоящият член не се прилага за Чешката република, Люксембург, Унгария, Австрия и Словакия.
Член 5
Методи за вземане на проби за проверка на съдържанието на сяра в корабните горива, използвани на борда на корабите
1. В съответствие с член 3, в случаите при които се проверява съдържанието на сяра в използваните на борда корабни горива, държавите членки трябва да прилагат следния поетапен подход за вземане на проби и проверка на съответствието със стандартите за съдържанието на сяра:
а)
проверка на корабните дневници и на разписките за доставено гориво;
б)
както е уместно, един от следните начини за вземане на проба и анализ:
i)
анализ на съхраняваните на борда пломбирани проби от бункерованото гориво, придружаващи разписката за доставено гориво, които са взети в съответствие с Правило 18, алинеи 8.1 и 8.2 от Анекс VI към Международната конвенция за предотвратяване на замърсяването от кораби (MARPOL);
ii)
вземане на борда на локална проба от корабните горива, предназначени за горене на борда, в съответствие с член 6, последвано от анализ.
2. При завършване на проверката за съдържанието на сяра и съответния анализ, инспекторът за сярата трябва да запише данните за конкретната инспекция на горивото и констатациите в съответствие с изисквания вид информация, съгласно посоченото в член 7, буква а).
Член 6
Вземане на локални проби на борда на корабите
1. Държавите членки трябва да вземат бордовата локална проба от корабно гориво посредством вземане на една или няколко локални проби от мястото, където е инсталиран кран за вземане на проби от горивото в горивоподаващата система, както е указано в схемата на тръбните инсталации или в устройствения план на кораба, и както е одобрено от флаговата администрация или от признатата организация, действаща от нейно име.
2. При отсъствие на място, описано в параграф 1, точката за вземане на проба трябва е от място, където е инсталиран кран за вземане на проби, и което трябва да отговаря на следните условия:
а)
да е достъпно по лесен и безопасен начин;
б)
да е съобразено с различните марки горива, използвани в машината/съоръжението с горивен процес;
в)
да е разположено по пътя на подаване на горивото от работния резервоар;
г)
да е толкова близо до машината/съоръжението с горивен процес, колкото това е възможно и безопасно, като се вземат предвид видовете горива, дебитът, температурата и налягането при избраната точка за вземане на проба;
д)
да е предложено от представителя на кораба и да е прието от инспектора за сярата.
3. Държавите членки могат да вземат локална проба от повече от едно място в горивоподаващата система с цел да определят дали няма взаимно замърсяване между отделните горива при отсъствие на напълно разделени горивоподващи системи, или в случай на схеми с няколко работни резервоара.
4. Държавите членки трябва да осигуряват събиране на локалната проба в такъв контейнер, от който да могат да се напълнят поне три бутилки за вземане на проби, които да са представителни за използваното корабно гориво.
5. Държавите членки трябва да предприемат мерки за осигуряване на следните действия:
а)
бутилките за вземане на проби да се пломбират от инспектора за сярата с уникален идентификационен знак, в присъствието на представителя на кораба;
б)
две бутилки за вземане на проби да се отнасят на брега за анализ;
в)
една бутилка за вземане на проби да остава при представителя на кораба за период от най-малко 12 месеца след датата на вземане на пробата.
Член 7
Информация, която трябва да се съдържа в годишния доклад
Годишният доклад, който се представя от държавите членки на Комисията относно съответствието със стандартите за съдържанието на сяра в корабните горива, трябва да съдържа поне следната информация:
а)
общия годишен брой и вида на несъответствията на измереното съдържание на сяра в проверените горива, включително размера на отделните несъответствия и средното съдържание на сяра, определено при вземането на проби и анализа;
б)
годишния общ брой на проверките на документи, включително на разписки за доставено гориво, мястото на бункероване на горивото, горивните дневници, корабните дневници, процедурите за преминаване към използване на друг вид гориво (fuel change-over procedures) и протоколите;
в)
твърдения за неразполагаемост на определени видове корабни горива съгласно посоченото в член 4а, параграф 5б от Директива 1999/32/ЕО, включително с данни за корабите, пристанището на бункероване и държавите членки, където е имало такава неразполагаемост, броят на такива твърдения, направени от същия кораб, и вида на неразполагаемото бункероване;
г)
информация за известията и протестните писма по отношение на съдържанието на сяра в горивата, подадени срещу доставчиците на корабни горива на тяхната територия;
д)
списък, съдържащ имената и адресите на всички доставчици на корабни горива в съответната държава членка;
е)
описание на използването на алтернативни методи за намаляване на емисиите, включително изпитания и непрекъснат мониторинг на емисиите, или използване на алтернативни горива и проверки на съответствието за непрекъснато постигане на намаление на емисиите на SOx, в съответствие с приложения I и II към Директива 1999/32/ЕО в корабите, плаващи под флага на съответната държава членка;
ж)
за съответните случаи, описание на националните базиращи се на оценка на риска механизми за таргетиране, включително на конкретни тревожни признаци, и използването и резултатите от дистанционно мерене и други налични технологии за определяне на отделни кораби за приоритетно проверяване на съответствието;
з)
общия брой и вид на инициираните процедури за нарушение, санкции, или и двете, и сумата на наложените от компетентния орган глоби както на операторите на кораби, така и на доставчици на корабни горива;
и)
следните данни за всеки отделен кораб, след като му е направена инспекция на корабните дневници и разписките за доставено гориво, или след вземането на проби, или след като са извършени и двете:
i)
данни за кораба, включително номер в Международната морска организация (IMO number), тип, възраст и тонаж на кораба;
ii)
отчети за вземането и анализа на проби, включително с данни за броя и вида на пробите, използваните методи за вземане на проби, и местата на вземане на проби за проверка на съответствието за типа кораб;
iii)
съответна информация за разписките за доставено гориво, мястото на бункероване на гориво, горивните дневници, корабните дневници, процедурите за преминаване към използване на друг вид гориво (fuel change-over procedures) и протоколите;
iv)
инициирани на национално ниво действия за правоприлагане и правни процедури, или санкции, или и двете, по отношение на този отделен кораб.
Член 8
Формат на доклада
1. Държавите членки могат да използват Информационната система на ЕС, в която да записват директно след съответната проверка всички конкретни данни и констатации от инспекцията, включително информация във връзка с вземането на проби.
2. Ако дадена държава членка използва Информационната система на ЕС за записване, обмен и споделяне на данни относно проверките на съответствието, тя може да използва годишната агрегирана компилация на данните за действията по правоприлагане, предоставяна от Информационната система на ЕС, за целите по изпълнение на своите задължения за докладване, посочени в член 7 от Директива 1999/32/ЕО.
3. Държавите членки, които не използват Информационната система на ЕС, трябва или да осигурят връзка между Информационната система на ЕС и своята национална система, която най-малкото да може да служи за попълване, в съответните случаи, на същите полета като тези в Информационната система на ЕС, или да докладват по електронен път по всички въпроси, посочени в член 7.
Член 9
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 16 февруари 2015 година.
PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/253
ze dne 16. února 2015,
kterým se stanoví pravidla pro odběr vzorků a podávání zpráv podle směrnice Rady 1999/32/ES, pokud jde o obsah síry v lodních palivech
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 1999/32/ES ze dne 26. dubna 1999 o snižování obsahu síry v některých kapalných palivech a o změně směrnice 93/12/EHS (1), a zejména na čl. 6 odst. 1b a čl. 7 odst. 1a uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Má-li být dosaženo očekávaného přínosu směrnice 1999/32/ES pro zdraví a životní prostředí, který vyplývá ze snížení emisí oxidu siřičitého z lodní dopravy, podpory spravedlivé hospodářské soutěže a větší udržitelnosti námořní dopravy, mělo by mít nákladově efektivní a soudržné provádění a prosazování uvedené směrnice vysokou prioritu.
(2)
Za účelem účinného provedení článků 3a, 4a a 4b směrnice 1999/32/ES je nezbytné, aby členské státy zajistily dostatečně časté a přesné odběry vzorků lodního paliva dodaného lodím nebo používaného na palubách lodí, včetně kontroly lodních deníků a dodacích listů zásobníků.
(3)
Ustanovení čl. 6 odst. 1 směrnice 1999/32/ES vyžaduje, aby členské státy přijaly všechna nezbytná opatření tomu, aby odběrem vzorků kontrolovaly obsah síry v lodních palivech používaných pro spalování na palubě v dotyčných mořských oblastech a přístavech. V této souvislosti by se měl odběr vzorků chápat v širokém slova smyslu tak, že zahrnuje veškeré metody ověřování souladu stanovené v čl. 6 odst. 1a písm. a), b) a c) uvedené směrnice.
(4)
Fyzický odběr vzorků lodního paliva pro účely ověření souladu by měl být prováděn buď získáváním a analýzou místního vzorku paliva z lodního palivového systému, nebo analýzou příslušných zapečetěných vzorků zásobníku na palubě lodí.
(5)
Četnost odběru vzorků by měla být stanovena na základě počtu jednotlivých lodí připlouvajících do členského státu, ověření lodní dokumentace, používání alternativních technologií výběru, jimiž se zajistí spravedlivé rozdělení zátěže mezi členskými státy a nákladová efektivita, jakož i na základě konkrétních záznamů o jednotlivých lodích.
(6)
Odběr vzorků lodních paliv během dodávky na lodě by měl být zaměřen na dodavatele lodního paliva, u nichž bylo opakovaně zjištěno, že dodávají palivo, které neodpovídá tomu, co je uvedeno na dodacím listě zásobníku, s přihlédnutím k objemu lodních paliv uváděnému na trh dodavatelem.
(7)
Za účelem nákladově efektivního provedení směrnice 1999/32/ES by členské státy měly být vybízeny k dodržování četnosti odběru vzorků paliva a měly by lodě určené pro ověření souladu vybírat na základě vnitrostátních mechanismů výběru založených na posouzení rizik nebo využívání inovativních technologií pro ověřování souladu a shromážděné údaje sdílet s ostatními členskými státy.
(8)
Specializovaný informační systém Unie, který vyvinula a provozuje Evropská agentura pro námořní bezpečnost a který budou mít členské státy k dispozici od 1. ledna 2015, má sloužit jako platforma pro zaznamenávání a výměnu informací o výsledcích jednotlivých ověření souladu podle směrnice 1999/32/ES. Členské státy by měly být motivovány k využívání systému, jenž může významně přispět k racionalizaci a optimalizaci posuzování souladu s požadavky uvedené směrnice.
(9)
Aby nebyla ukládána nepřiměřená administrativní zátěž členským státům, které nemají pobřežní pásmo, plavidlům plujícím pod jejich vlajkou nebo jejich dodavatelům lodního paliva, neměla by se na uvedené členské státy vztahovat některá ustanovení.
(10)
Při předkládání zpráv by se mělo zohlednit co nejlepší využití všech dostupných a nejmodernějších technologií tak, aby se administrativní zátěž omezila na minimum, přičemž by se měla ponechat flexibilita těm členským státům, které upřednostňují podávání zpráv tradičnějším způsobem. Členské státy proto mají možnost využít ke splnění svých příslušných povinností podávat výroční zprávy podle směrnice 1999/32/ES informační systém Unie.
(11)
Nejdříve 1. ledna 2016 a s výhradou dostupnosti sdílených údajů týkajících se ověřování souladu a odběru vzorků, pokud jde o obsah síry v lodním palivu, mohou členské státy ke stanovování priorit při ověřování lodního paliva nákladově efektivním způsobem používat mechanismus výběru založený na posouzení rizik, který je součástí informačního systému Unie.
(12)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 9 odst. 1 směrnice 1999/32/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět
Tímto rozhodnutím se stanoví pravidla pro metody a četnost odběru vzorků a podávání zpráv podle směrnice 1999/32/ES, pokud jde o obsah síry v lodních palivech.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí tyto definice:
1)
„provozní nádrží“ se rozumí nádrž, z níž se odebírá palivo na napájení navazujícího zařízení na spalování topného oleje;
2)
„palivovým systémem“ se rozumí systém podporující rozvod, filtraci, čištění a dodávku paliva z provozních nádrží do zařízení na spalování topného oleje;
3)
„zástupcem lodě“ se rozumí velitel lodě nebo pověřený důstojník, který je odpovědný za používané lodní palivo, dokumentaci a schválení alternativního místa odběru vzorků paliva;
4)
„kontrolorem obsahu síry“ (dále jen „kontrolorem“) se rozumí osoba řádně zmocněná příslušným orgánem členského státu k ověření, zda jsou dodržena ustanovení směrnice 1999/32/ES;
5)
„informačním systémem Unie“ se rozumí systém, který je spravován Evropskou agenturou pro námořní bezpečnost a který využívá údaje jednotlivých lodí o vplutí do přístavů v rámci systému SafeSeaNet, systému pro správu informací zřízeného článkem 22a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/59/ES (2) (dále jen „systém SafeSeaNet“), s cílem zaznamenávat a předávat informace o výsledcích jednotlivých ověření souladu podle směrnice 1999/32/ES. Na základě uvedených výsledků jednotlivých ověření souladu a souvisejících zjištění podle směrnice 1999/32/ES je vytvářen unijní mechanismus výběru založený na posouzení rizik.
Článek 3
Četnost odběru vzorků lodních paliv používaných na palubě lodí
1. Členské státy provádějí kontroly lodních deníků a dodacích listů zásobníků na palubě u alespoň 10 % z celkového počtu jednotlivých lodí připlouvajících do příslušného členského státu za rok.
Celkový počet jednotlivých lodí připlouvajících do členského státu odpovídá průměrnému počtu lodí za předchozí tři roky oznámenému prostřednictvím systému SafeSeaNet.
2. Od 1. ledna 2016 je obsah síry v lodním palivu používaném na palubách lodí kontrolován také prostřednictvím odběru vzorků a/nebo analýzy u lodí kontrolovaných podle odstavce 1, přičemž se kontroluje alespoň tento procentní podíl lodí:
a)
40 % v členských státech sousedících po celé délce hranic s oblastmi kontroly emisí oxidů síry (SECA);
b)
30 % v členských státech částečně sousedících s oblastmi SECA;
c)
20 % v členských státech, které s oblastmi SECA nesousedí.
Od 1. ledna 2020 je v členských státech, které s oblastmi SECA nesousedí, obsah síry v lodním palivu používaném na palubě kontrolován také prostřednictvím odběru vzorků a/nebo analýzy u 30 % lodí kontrolovaných podle odstavce 1.
Členské státy mohou dodržovat četnost kontrol stanovenou v tomto odstavci výběrem lodí na základě vnitrostátních mechanismů výběru založených na posouzení rizik a zvláštních záznamů o jednotlivých lodích nahlášených v informačním systému Unie.
3. Počet jednotlivých lodí vypočtený podle odstavce 2, který je rovněž třeba kontrolovat prostřednictvím odběru vzorků a/nebo analýzy, může být upraven (přičemž zároveň není povoleno snížení o více než 50 %):
a)
odečtením počtu jednotlivých lodí, pro něž se případné nedodržení požadavků ověřuje pomocí technologií dálkového průzkumu nebo metody analýzy Quick Scan; nebo
b)
stanovením příslušného počtu, pokud se ověřování dokumentů v souladu s odstavcem 1 provádí na palubě u alespoň 40 % jednotlivých lodí připlouvajících do příslušného členského státu za rok.
Úpravy uvedené v písmenech a) a b) musí být vykazovány v informačním systému Unie.
4. Od 1. ledna 2016 může členský stát namísto dodržování roční frekvence stanovené v odstavcích 1, 2 a 3 uplatnit každoroční odběr vzorků na základě unijního mechanismu výběru založeného na posouzení rizik.
5. Tento článek se nepoužije na Českou republiku, Lucembursko, Maďarsko, Rakousko a Slovensko.
Článek 4
Četnost odběru vzorků lodních paliv během dodávky na lodě
1. V souladu s čl. 6 odst. 1a písm. b) směrnice 1999/32/ES a při zohlednění objemu dodávaných lodních paliv členské státy provádějí odběr a analýzu vzorků lodních paliv během dodávky na lodě takovými dodavateli lodního paliva, kteří jsou registrovaní v daném členském státě a u nichž se alespoň třikrát během daného roku zjistilo, že dodávají palivo, které neodpovídá tomu, co je uvedeno na dodacím listě zásobníku na základě zpráv v informačním systému Unie nebo výroční zprávy uvedené v článku 7.
2. Tento článek se nepoužije na Českou republiku, Lucembursko, Maďarsko, Rakousko a Slovensko.
Článek 5
Metody odběru vzorků pro ověřování obsahu síry v lodních palivech používaných na palubě
1. Pokud se obsah síry v lodních palivech používaných na palubě ověřuje v souladu s článkem 3, použijí členské státy k odběru vzorků a ověření souladu s normami pro obsah síry tento odstupňovaný přístup:
a)
kontrola lodních deníků a dodacích listů zásobníků;
b)
podle potřeby jeden z následujících způsobů odběru vzorků a analýzy nebo oba tyto způsoby:
i)
analýza zapečetěných vzorků zásobníků na palubě lodí připojených k dodacím listům zásobníků, které byly odebrány v souladu s pravidlem 18 odst. 8.1 a 8.2 přílohy VI úmluvy MARPOL;
ii)
odběr místních vzorků lodního paliva pro spalování na palubě v souladu s článkem 6, po němž následuje analýza.
2. Po skončení ověřování a analýzy obsahu síry zaznamená kontrolor údaje o kontrole zaměřené na konkrétní palivo a zjištění v souladu s požadovaným druhem údajů podle čl. 7 písm. a).
Článek 6
Odběr místních vzorků na palubě
1. Členské státy odeberou místní vzorky lodního paliva na palubě prostřednictvím jednoho nebo více vzorků v místě, kde je namontován ventil pro účely odběru vzorku paliva v palivovém systému, jak je uvedeno v plánu lodních palivových potrubních systémů nebo v generálním plánu lodě a jak bylo schváleno správním orgánem státu vlajky nebo uznaným subjektem jednajícím jeho jménem.
2. Pokud se místo uvedené v odstavci 1 na lodi nenachází, je místem odběru vzorků paliva místo, kde je namontován ventil pro účely odběru vzorku a které splňuje všechny tyto podmínky:
a)
je snadno a bezpečně přístupné;
b)
zohledňuje různé druhy paliva používané v prvku na spalování topného oleje spalovacího zařízení;
c)
je zařazeno za vývodem používaného paliva z provozní nádrže;
d)
je co nejblíže k přívodu paliva do prvku na spalování topného oleje spalovacího zařízení, jak je přípustné a bezpečně proveditelné, přičemž se zohlední druh paliva, průtok, teplota a tlak za vybraným místem odběru vzorků;
e)
je navrženo zástupcem lodě a schváleno kontrolorem.
3. V případě, že na lodi nejsou plně oddělené palivové systémy nebo pokud se používá vícero provozních nádrží, mohou členské státy odebrat místní vzorek na více než jednom místě palivového systému, aby se zjistilo, zda nedochází k případné křížové kontaminaci paliv.
4. Členské státy zajistí, aby se místní vzorky sbíraly do vzorkovací nádoby, z níž lze naplnit alespoň tři nádoby na odběr vzorků, které jsou reprezentativní pro používané lodní palivo.
5. Členské státy přijmou opatření s cílem zajistit, aby:
a)
nádoby na odběr vzorků byly zapečetěny kontrolorem pomocí jedinečného prostředku k identifikaci instalovaného za přítomnosti zástupce lodě;
b)
dvě nádoby na odběr vzorků byly dovezeny na pevninu za účelem analýzy;
c)
si zástupce lodě ponechal jednu nádobu na odběr vzorků po dobu nejméně 12 měsíců od data odběru.
Článek 7
Údaje, které je třeba zahrnout do výroční zprávy
Výroční zprávy o souladu s normami pro obsah síry v lodních palivech předkládané členskými státy Komisi, musí obsahovat alespoň tyto údaje:
a)
celkový počet a druh nedodržení požadavků na obsah síry naměřený v palivech za rok, včetně rozsahu nesouladu jednotlivých obsahů síry a průměrného obsahu síry určeného po odběru vzorků a analýze;
b)
celkový počet ověření dokumentů, včetně dodacích listů zásobníků, místa čerpání paliva, knih záznamů o manipulaci s ropnými látkami, lodních deníků, postupů změny paliva a záznamů;
c)
tvrzení o nedostupnosti lodních paliv, jak je uvedeno v čl. 4a odst. 5b směrnice 1999/32/ES, včetně údajů o lodi, přístavu pro načerpání paliva a členských států, v nichž k nedostupnosti paliva došlo, počtu případů nahlášených toutéž lodí a druhu nedostupného zásobníku;
d)
oznámení a protestní dopisy proti dodavatelům lodního paliva na jejich území, pokud jde o obsah síry v palivech;
e)
seznam obsahující jména a adresy všech dodavatelů lodního paliva v příslušném členském státě;
f)
popis používání alternativních metod snižování emisí, včetně hodnocení a průběžného monitorování emisí, nebo alternativních paliv a kontrol dodržování s ohledem na nepřetržité snižování emisí oxidů síry (SOx) v souladu s přílohami I a II směrnice 1999/32/ES u lodí plujících pod vlajkou daného členského státu;
g)
podle potřeby popis vnitrostátních mechanismů výběru založených na posouzení rizik, včetně zvláštních záznamů, a využívání výsledků dálkového průzkumu a jiných dostupných technologií pro stanovování priorit při ověřování souladu s požadavky, pokud jde o jednotlivé lodě;
h)
celkový počet a druh zahájených řízení o nesplnění povinnosti a/nebo sankcí, výši pokut, které příslušný orgán uložil provozovatelům lodí a dodavatelům lodního paliva;
i)
v případě každé jednotlivé lodě, po kontrole lodních deníků a dodacích listů zásobníků a/nebo odběru vzorků:
i)
údaje o lodi, včetně čísla IMO, typu a stáří lodě a tonáže;
ii)
zprávy o odběru vzorků a analýze, včetně počtu a druhu vzorků, metody odběru vzorků, místa odběru vzorků, pro účely ověření souladu typu lodě;
iii)
příslušné údaje o dodacích listech zásobníků, místě čerpání paliva, knihách záznamů o manipulaci s ropnými látkami, lodních denících, postupech změny paliva a záznamech;
iv)
donucovací opatření a právní postupy zahájené na vnitrostátní úrovni a/nebo sankce vůči této konkrétní lodi.
Článek 8
Formát zprávy
1. Členské státy mohou využívat informační systém Unie, aby do něj přímo po ověření zaznamenávaly veškeré důležité údaje o konkrétním palivu a zjištění, včetně údajů o odběru vzorků.
2. K plnění oznamovacích povinností stanovených v článku 7 směrnice 1999/32/ES mohou členské státy, které pro záznam, výměnu a sdílení údajů týkajících se ověřování souladu využívají informační systém Unie, používat roční souhrn opatření na prosazování v oblasti práva Unie, jenž poskytuje informační systém Unie.
3. Členské státy, které informační systém Unie nevyužívají, buď usnadní spojení mezi informačním systémem Unie a jejich vnitrostátním systémem, který může podle potřeby alespoň zaznamenávat stejné oblasti jako ty, které jsou zahrnuty v informačním systému Unie, nebo podávají elektronické zprávy o všech položkách uvedených v článku 7.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 16. února 2015.