РЕШЕНИЕ 2012/700/ОВППС НА СЪВЕТА
от 13 ноември 2012 година
в рамките на Европейската стратегия за сигурност в подкрепа на изпълнението на Плана за действие от Картахена за 2010-2014 г., приет от държавите - страни по Конвенцията от 1997 г. за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини и за тяхното унищожаване
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 26, параграф 2 и член 31, параграф 1 от него,
като има предвид, че:
(1)
Съюзът следва да се стреми към постигане на тясно сътрудничество във всички области на международните отношения с оглед, наред с другото, опазване на мира, предотвратяване на конфликти и укрепване на международната сигурност, в съответствие с целите и принципите на Устава на Организацията на обединените нации (ООН).
(2)
На 12 декември 2003 г. Европейският съвет прие Европейска стратегия за сигурност, в която се определят глобалните предизвикателства и заплахи и се призовава за основан на правила международен ред с ефективно многостранно сътрудничество и добре функциониращи международни институции.
(3)
Европейската стратегия за сигурност приема Устава на ООН за основополагаща рамка на международните отношения и пледира за укрепване на ролята на Организацията на обединените нации („ООН“) и за предоставяне на инструментите, които са ѝ необходими, за да изпълнява своите отговорности и да действа ефективно.
(4)
Резолюция 51/45 на Общото събрание на ООН от 10 декември 1996 г. призова всички държави да се стремят активно към ефективно правнообвързващо международно споразумение за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини.
(5)
Конвенцията за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини и за тяхното унищожаване („Конвенцията“) беше открита за подписване на 3 декември 1997 г. влезе в сила на 1 март 1999 г. Тя представлява единственият цялостен международен инструмент за разрешаване на всички въпроси, свързани с противопехотните мини, включително тяхното използване, складиране и производство, търговията с тях, операциите за разминиране и помощта за жертвите.
(6)
На 23 юни 2008 г. Съветът прие Съвместно действие 2008/487/ОВППС (1) в подкрепа на всеобщото приемане и прилагане на Конвенцията. От 1 октомври 2012 г. 160 държави са изразили съгласието си да бъдат обвързани от Конвенцията.
(7)
На 3 декември 2009 г. държавите - страни по Конвенцията, приеха Плана за действие от Картахена за 2010-2014 г. („План за действие от Картахена“) за всеобщото приемане и прилагане на всички аспекти на Конвенцията. По този начин те отчетоха и насърчиха по-нататък цялостното участие и приноса към прилагането на Конвенцията от страна на Международната кампания за забрана на противопехотните мини, Международния комитет на Червения кръст („МКЧК“), националните организации на Червения кръст и Червения полумесец, Международната федерация на Червения кръст и Червения полумесец, ООН, Женевския международен център за хуманитарно разминиране, международните и регионалните организации, оцелелите жертви на мини и техните сдружения и други организации на гражданското общество, съгласно предвиденото в действие № 62 от Плана за действие от Картахена.
(8)
На 3 декември 2010 г. държавите - страни по Конвенцията, приеха „Директива на държавите - страни по Конвенцията за звеното за подпомагане на изпълнението“, в която страните по Конвенцията изразяват съгласието си звеното за подпомагане на изпълнението да предоставя консултации и техническа подкрепа на държавите - страни по Конвенцията, по въпросите на прилагането и всеобщото приемане на Конвенцията, да улесняват комуникацията между държавите - страни по Конвенцията и да насърчават комуникацията и информацията относно Конвенцията, насочени както към държавите, които не са страни по нея, така и към обществеността. На звеното за подпомагане на изпълнението беше възложено да поддържа връзка и да осъществява координация, когато е уместно, със съответните международни организации, участващи в работата на Конвенцията, в т.ч. с Международната кампания за забрана на противопехотните мини, МКЧК, Международната федерация на Червения кръст и Червения полумесец, ООН и Женевския международен център за хуманитарно разминиране.
(9)
На 2 декември 2011 г. Общото събрание на ООН прие Резолюция 66/29 относно изпълнението на Конвенцията за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини и за тяхното унищожаване. Общото събрание припомни, че по време на Втората конференция за преглед на Конвенцията международната общност направи преглед на прилагането на Конвенцията и че държавите - страни по Конвенцията, приеха Плана за действие от Картахена, като подчертаха значението на пълното и ефективно прилагане и спазване на Конвенцията, в т.ч. чрез изпълнението на Плана за действие от Картахена. Държавите - страни по Конвенцията, приканиха всички държави, които още не са направили това, да ратифицират или да се присъединят към Конвенцията и призоваха всички държави да останат ангажирани с въпроса на най-високо политическо равнище и да насърчават зачитането на Конвенцията чрез контакти на двустранно, подрегионално, регионално и многостранно равнище, както и чрез осведомяване, семинари и други средства.
(10)
През 2012 и 2013 г. ще бъдат проведени срещи на държавите - страни по Конвенцията. След това през 2014 г. международната общност ще се събере на Третата конференция за преглед на Конвенцията, за да направи оценка на напредъка в изпълнението на Плана за действие от Картахена. До това време има очаквания, че изпълнението на Плана за действие ще е допринесло значително за постигането на напредък с цел поставяне на край на страданията и смъртните случаи, причинени от противопехотни мини,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. С цел да подкрепи изпълнението на Плана за действие от Картахена за 2010-2014 г. („План за действие от Картахена“), приет от държавите - страни по Конвенцията за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини и за тяхното унищожаване („Конвенцията“) от 1997 г., в рамките на Европейската стратегия за сигурност и в съответствие с релевантните решения на международната общност, Съюзът преследва следните цели:
а)
подкрепя усилията на държавите - страни по Конвенцията, за прилагане на аспектите от Плана за действие от Картахена, свързани с помощта за жертвите;
б)
подкрепя усилията на държавите - страни по Конвенцията, за прилагане на аспектите от Плана за действие от Картахена, свързани с операциите за разминиране;
в)
насърчава всеобщото приемане на Конвенцията;
г)
демонстрира постоянната ангажираност на Съюза и неговите държави-членки с Конвенцията и решимостта им за сътрудничество и оказване на помощ на онези държави, които се нуждаят от подкрепа за изпълнение на ангажиментите си по Конвенцията, и да засилва ръководната роля на Съюза за осъществяване на виждането на Конвенцията за окончателно поставяне на край на страданието и смъртните случаи, причинени от противопехотни мини.
2. Всички цели, посочени в параграф 1, се следват по такъв начин, че да засилят исторически създалата се култура на Конвенцията на партньорство и сътрудничество между държавите, неправителствените и други организации и местните партньори, особено чрез работа в тясна връзка със съответните участници за увеличаване на конкретните прояви на това сътрудничество.
3. За постигане на посочените в параграф 1 цели Съюзът осъществява следните проекти:
а)
Помощ за жертвите: предоставяне на техническа подкрепа (до осем случая), провеждане на междинни оценки (до пет на брой) и изпълнение на последващи действия (до пет на брой).
б)
Операции за разминиране: провеждане на междинни оценки (до пет на брой) и изпълнение на последващи действия (до пет на брой);
в)
Всеобщо приемане на Конвенцията: подкрепа за специална група на високо равнище, която да изготви проучване по въпроса за граничната сигурност без противопехотни мини, и организация на работни срещи по въпросите на всеобщото приемане (до три на брой); и
г)
Демонстриране на ангажираността на Съюза: организиране на начални и заключителни прояви, осигуряване на достъпността на уебсайта на Конвенцията, предоставяне на широки възможности за ползване на помощта за жертвите, предоставяна от държавите - страни по Конвенцията, организиране на посещение от пресата и изготвяне на комуникационни материали и публикации.
В приложението към настоящия документ е изложено подробно описание на проектите.
Член 2
1. Върховният представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност („върховният представител“) отговаря за изпълнението на настоящото решение.
2. Техническото изпълнение на проектите, посочени в член 1, параграф 3, се възлага на звеното за подпомагане на изпълнението, представлявано от Женевския международен център за хуманитарно разминиране. Звеното за подпомагане на изпълнението изпълнява тези задачи под ръководството на върховния представител. За тази цел върховният представител постига необходимите договорености с Женевския международен център за хуманитарно разминиране.
Член 3
1. Референтната финансова сума за изпълнението на мерките, посочени в член 1, параграф 3, е 1 030 000 EUR.
2. Разходите, финансирани чрез сумата, посочена в параграф 1, се управляват в съответствие с процедурите и правилата, приложими към общия бюджет на Европейския съюз.
3. Комисията упражнява надзор върху правилното управление на разходите, посочени в параграф 1. За целта тя сключва споразумение за финансиране с Женевския международен център за хуманитарно разминиране, в което се предвижда звеното за подпомагане на изпълнението да осигурява публичност на приноса на Съюза, съответстваща на неговия размер.
4. Комисията се стреми да сключи споразумението за финансиране, посочено в параграф 3, във възможно най-кратък срок след влизането в сила на настоящото решение. Тя информира Съвета за трудностите, възникнали по време на този процес, и за датата на сключване на споразумението за финансиране.
Член 4
Върховният представител докладва на Съвета за изпълнението на настоящото решение на базата на редовни доклади, изготвяни от звеното за подпомагане на изпълнението. Тези доклади служат за основа на оценката от страна на Съвета. Комисията предоставя информация по финансовите аспекти на изпълнението на настоящото решение.
Член 5
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Срокът на действието му изтича 24 месеца след датата на сключване на споразумението за финансиране, посочено в член 3, параграф 3, или шест месеца след датата на влизането му в сила, ако през този период не е сключено споразумение за финансиране.
Съставено в Брюксел на 13 ноември 2012 година.
ROZHODNUTÍ RADY 2012/700/SZBP
ze dne 13. listopadu 2012
v rámci Evropské bezpečnostní strategie na podporu provádění akčního plánu z Cartageny na období let 2010-2014 přijatého státy, které jsou stranami Úmluvy o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení z roku 1997
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 26 odst. 2 a čl. 31 odst. 1 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie v souladu s cíli a zásadami Charty OSN usiluje o dosažení vysoké míry spolupráce ve všech oblastech mezinárodních vztahů, mimo jiné s cílem zachovávat mír, předcházet konfliktům a posilovat mezinárodní bezpečnost.
(2)
Dne 12. prosince 2003 Evropská rada přijala Evropskou bezpečnostní strategii, v níž jsou určeny globální výzvy a hrozby a v níž se vyzývá k mezinárodnímu řádu založenému na konkrétních pravidlech, jenž má vycházet z účinného multilateralismu a dobře fungujících mezinárodních institucí.
(3)
Evropská bezpečnostní strategie uznává Chartu OSN jakožto základní rámec mezinárodních vztahů, přičemž usiluje o posílení OSN a o její vybavení prostředky nezbytnými k plnění jejích povinností a k účinnému jednání.
(4)
Rezoluce Valného shromáždění OSN č. 51/45 ze dne 10. prosince 1996 naléhavě vyzývá všechny státy, aby důrazně usilovaly o účinnou, právně závaznou mezinárodní dohodu za účelem zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min.
(5)
Úmluva o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení (dále jen „úmluva“) byla otevřena k podpisu dne 3. prosince 1997 a vstoupila v platnost dne 1. března 1999. Úmluva představuje jediný ucelený mezinárodní nástroj zabývající se všemi aspekty protipěchotních pozemních min, včetně jejich používání, skladování, výroby, obchodování s nimi, odstraňování min a pomoci obětem.
(6)
Dne 23. června 2008 přijala Rada společnou akci 2008/487/SZBP (1), kterou se podporuje univerzální platnost a provádění této úmluvy. Ke dni 1. říjnu 2012 vyslovilo 160 států souhlas s tím, aby byla pro ně úmluva závazná.
(7)
Dne 3. prosince 2009 přijaly státy, které jsou stranami úmluvy, akční plán z Cartageny na období let 2010-2014 (dále jen „akční plán z Cartageny“) o univerzální platnosti a provádění úmluvy ve všech jejích aspektech. Tím uznaly plné zapojení a příspěvek ze strany Mezinárodní kampaně za zákaz nášlapných min, Mezinárodního výboru Červeného kříže, národních společností Červeného kříže a Červeného půlměsíce a jejich mezinárodní federace, OSN, Ženevského mezinárodního centra pro humanitární odminování, mezinárodních a regionálních organizací, žijících obětí min a jejich organizací a dalších organizací občanské společnosti a dále vyzvaly k jejich plnému zapojení a příspěvku k provádění úmluvy, jak je stanoveno v akci č. 62 akčního plánu z Cartageny.
(8)
Dne 3. prosince 2010 přijaly státy, které jsou stranami úmluvy, „Pokyny stran úmluvy určené útvaru pro podporu provádění úmluvy“ (ISU), v nichž se dohodly, že útvar pro podporu provádění úmluvy by měl stranám poskytovat poradenství a technickou podporu v souvislosti s prováděním a univerzální platností úmluvy, usnadňovat komunikaci mezi stranami a podporovat informování států, které nejsou stranou úmluvy, a veřejnosti o úmluvě a komunikaci s nimi. Útvaru pro podporu provádění úmluvy byl udělen mandát, aby podle potřeby spolupracoval a koordinoval činnost s příslušnými mezinárodními organizacemi zapojenými do činností v rámci úmluvy, mezi jinými s Mezinárodní kampaní za zákaz nášlapných min, Mezinárodním výborem Červeného kříže, Mezinárodní federací společností Červeného kříže a Červeného půlměsíce, OSN a Ženevským mezinárodním centrem pro humanitární odminování.
(9)
Dne 2. prosince 2011 přijalo Valné shromáždění OSN rezoluci č. 66/29 o provádění Úmluvy o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení. Valné shromáždění připomnělo, že na druhé hodnotící konferenci úmluvy bylo provádění úmluvy zhodnoceno mezinárodním společenstvím a že státy, které jsou stranami úmluvy, přijaly akční plán z Cartageny, a zdůraznilo význam úplného a účinného provádění a dodržování úmluvy, a to i prostřednictvím provádění akčního plánu z Cartageny. Státy, které jsou stranami úmluvy, vyzvaly všechny státy, které tak dosud neučinily, aby úmluvu ratifikovaly nebo k ní přistoupily, a naléhavě vyzvaly všechny státy, aby se touto otázkou nadále zabývaly na nejvyšší politické úrovni a podporovaly přistoupení k úmluvě prostřednictvím dvoustranných, subregionálních, regionálních a vícestranných kontaktů, informačních činností, seminářů a jiných prostředků.
(10)
V letech 2012 a 2013 se uskuteční zasedání států, které jsou stranami úmluvy. Mezinárodní společenství se poté setká v roce 2014 u příležitosti třetí hodnotící konference úmluvy, aby posoudilo pokrok, jehož bylo dosaženo při provádění akčního plánu z Cartageny. Očekává se, že do té doby provádění akčního plánu přispěje značným dílem k úsilí o ukončení utrpení a případů úmrtí způsobených protipěchotními minami,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Na podporu provádění akčního plánu z Cartageny na období let 2010-2014 (dále jen „akční plán z Catrageny“) přijatého státy, které jsou stranami Úmluvy o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení z roku 1997 (dále jen „Úmluva“), v rámci Evropské bezpečnostní strategie a v souladu s příslušnými rozhodnutími mezinárodního společenství sleduje Unie tyto cíle:
a)
podpora úsilí států, které jsou stranami úmluvy, o provádění těch aspektů akčního plánu z Catrageny, které se týkají pomoci obětem;
b)
podpora úsilí států, které jsou stranami úmluvy, o provádění těch aspektů akčního plánu z Catrageny, které se týkají odstraňování min;
c)
prosazování univerzální platnosti úmluvy a jejích norem;
d)
prokazování trvalého odhodlání Unie a jejích členských států, pokud jde o úmluvu, a jejich úsilí o spolupráci se státy, které potřebují podporu při plnění závazků vyplývajících z úmluvy, a rozšíření pomoci těmto státům a posílení vedoucí úlohy Unie při naplňování vize úmluvy, jíž je úplné ukončení utrpení a případů úmrtí způsobených protipěchotními minami.
2. Všechny cíle uvedené v odstavci 1 budou sledovány tak, aby upevňovaly historickou povahu úmluvy spočívající v partnerství a spolupráci mezi státy, nevládními a jinými organizacemi a partnery na místní úrovni, a to zejména prostřednictvím úzké spolupráce s příslušnými subjekty v zájmu posílení konkrétních projevů této spolupráce.
3. K dosažení cílů uvedených v odstavci 1 uskuteční Unie tyto projekty:
a)
pomoc obětem: poskytnutí technické podpory v až osmi případech, provedení až pěti hodnocení v polovině období a provedení až pěti návazných opatření;
b)
odstraňování min: provedení až pěti hodnocení v polovině období a provedení až pěti návazných;
c)
univerzální platnost úmluvy: podpora pracovní skupiny na vysoké úrovni, jež vypracuje studii o bezpečnosti na hranicích bez protipěchotních min, a uspořádání až tří seminářů zaměřených na univerzální platnost;
d)
prokazování odhodlání Unie: pořádání zahajovacích a závěrečných akcí, zajišťování dostupnosti webových stránek úmluvy, rozsáhlé zpřístupňování závazků států, které jsou stranami úmluvy, týkajících se pomoci obětem, pořádání návštěvy pro tisk a tvorba komunikačních nástrojů a publikací.
Podrobný popis projektů je uveden v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. Za provádění tohoto rozhodnutí odpovídá vysoký představitel Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“).
2. Technickým prováděním projektů uvedených v čl. 1 odst. 3 se pověřuje útvar pro podporu provádění úmluvy, zastoupený Ženevským mezinárodním centrem pro humanitární odminování (dále jen „GICHD“). Útvar pro podporu provádění úmluvy plní dané úkoly pod kontrolou vysokého představitele. Za tímto účelem uzavře vysoký představitel s GICHD nezbytná ujednání.
Článek 3
1. Finanční referenční částka pro provádění opatření uvedených v čl. 1 odst. 3 činí 1 030 000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly použitelnými na souhrnný rozpočet Unie.
3. Na řádnou správu výdajů uvedených v odstavci 1 dohlíží Komise. Ta za tímto účelem uzavře finanční dohodu s GICHD, v které se stanoví, že útvar pro podporu provádění úmluvy zajistí viditelnost příspěvku Unie úměrnou jeho výši.
4. Komise usiluje o uzavření finanční dohody uvedené v odstavci 3 co nejdříve po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost. Komise informuje Radu o veškerých obtížích souvisejících s uzavíráním uvedené finanční dohody a o datu jejího uzavření.
Článek 4
Vysoký představitel podává Radě zprávy o provádění tohoto rozhodnutí a vychází přitom z pravidelných zpráv vypracovávaných útvarem pro podporu provádění úmluvy. Tyto zprávy tvoří základ hodnocení prováděného Radou. Komise poskytuje informace o finančních aspektech provádění tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Pozbývá platnosti 24 měsíců ode dne uzavření finanční dohody podle čl. 3 odst. 3, nebo šest měsíců ode dne přijetí, pokud v tomto období nebude uzavřena finanční dohoda.
V Bruselu dne 13. listopadu 2012.