RAADETS DIREKTIV af 16. december 1991 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning vedroerende obligatorisk anvendelse af sikkerhedsseler i koeretoejer paa under 3,5 tons (91/671/EOEF)
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR - under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 75,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og ud fra foelgende betragtninger:
De eksisterende lovbestemmelser vedroerende obligatorisk anvendelse af sikkerhedsseler udviser betydelige forskelle fra medlemsstat til medlemsstat, og de boer derfor harmoniseres;
den obligatoriske anvendelse af sikkerhedsseler i koeretoejer paa under 3,5 tons boer harmoniseres, saaledes at foereres og passagerers sikkerhed under koerslen oeges;
direktiv 76/115/EOEF (4) og 77/541/EOEF (5) omhandler de tekniske krav til sikkerhedsseler i motordrevne koeretoejer, men ikke deres anvendelse;
ved resolution af 19. december 1984 (6) forpligtede Raadet og repraesentanterne for regeringerne for De Europaeiske Faellesskabers medlemsstater, forsamlet i Raadet, sig til at soerge for, at forslag vedroerende faerdselssikkerhed vedtages hurtigt, og opfordrede Kommissionen til at forelaegge forslag herom;
i Europa-Parlamentets beslutninger vedroerende faerdselssikkerhedsomraadet (7), opfordres der til, at anvendelse af sikkerhedsseler for samtlige passagerer, herunder ogsaa boern, paa alle pladser i personkoeretoejer (undtagen i offentlige transportmidler) og ved koersel paa alle veje goeres obligatorisk;
det boer goeres obligatorisk at anvende fastholdelsesanordninger for boern paa saeder, der er forsynet med sikkerhedssele;
indtil der er vedtaget harmoniserede faellesskabsnormer for fastholdelsesanordninger for boern, skal de normer, der er i overensstemmelse med medlemsstaternes nationale forskrifter, anerkendes af alle de oevrige medlemsstater;
undersoegelser viser endvidere, at bagsaedepassagerer er naesten lige saa udsat som personer paa forsaederne, saafremt der ikke anvendes sikkerhedssele, samt at bagsaedepassagerer, der ikke anvender sikkerhedssele, paafoerer personer paa forsaederne en oeget risiko for at paadrage sig kvaestelser i tilfaelde af en ulykke; antallet af doedsfald og tilskadekomne vil saaledes kunne nedbringes yderligere, saafremt anvendelse af sikkerhedsseler paa bagsaederne goeres obligatorisk;
fristen for ivaerksaettelse af de i dette direktiv omhandlede foranstaltninger boer levne tilstraekkelig tid til gennemfoerelsen af disse, isaer for de medlemsstaters vedkommende, hvor der endnu ikke findes bestemmelser paa dette omraade - UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
1. Dette direktiv finder anvendelse paa alle motordrevne koeretoejer i klasse M1, M2 (bortset fra bagsaederne og bortset fra koeretoejer med en tilladt totalvaegt paa mere end 3,5 tons og koeretoejer med saerlige staapladser) og N1 (bortset fra bagsaederne) som defineret i bilag I til direktiv 70/156/EOEF (1), der er bestemt til faerdsel paa vej, og som har mindst fire hjul og en konstruktivt bestemt maksimalhastighed paa over 25 km/t.
2. I dette direktiv forstaas ved:
1) sikkerhedssele eller sele: et arrangement af gjorde med lukkebeslag, justeringsanordninger og befaestigelsesbeslag, som kan forankres i et koeretoej, og som er konstrueret til at hindre eller formindske risiko for kvaestelser for brugeren under pludselig reduktion af koeretoejets hastighed eller sammenstoed, idet det begraenser kroppens bevaegelsesmuligheder; dette arrangement betegnes under et som et »saet«; denne betegnelse indbefatter ogsaa enhver anordning, som virker energiabsorberende, samt retractorer 2) fastholdesesanordning: en anordning, der er en kombination af et saede, som er faestnet til koeretoejets stel paa passende maade, og en sikkerhedssele, hvoraf mindst ét forankringspunkt er faestnet til saedet 3) saede: en opbygning, herunder polstring, uanset om den indgaar som del i koeretoejets opbygning, der tjener som siddeplads for en voksen person, idet betegnelsen daekker saavel et enkelt saede som den del af et udelt saede, der svarer til én siddeplads.
Artikel 2
Medlemsstaterne soerger for, at foereren og passagerer, der benytter saederne i de i artikel 1 omhandlede koertoejer, under koerslen anvender sikkerhedsseler eller en typegodkendt fastholdelsesanordning, naar de sidder paa saeder, der er forsynet hermed. Bagsaedepassagererne skal fortrinsvis benytte de saeder, der er forsynet med seler eller en anordning.
Medlemsstaterne soerger for, at boern under tolv aar med en legemshoejde under 150 cm, som benytter saeder, der er forsynet med sikkerhedsseler, fastholdes af en typegodkendt fastholdelsesanordning, som passer til barnets legemshoejde og vaegt. Disse saeder skal benyttes frem for andre.
Naar en saadan anordning er typegodkendt af de kompetente myndigheder i en medlemsstat, betragtes den som godkendt i de andre medlemsstater.
Artikel 3
Bestemmelserne i dette direktiv finder ligeledes anvendelse paa foerere og passagerer i koeretoejer, der er indregistreret i tredjelande, naar disse koerer i Faellesskabet.
Artikel 4
1. Uanset artikel 2, stk. 2, kan medlemsstaterne paa deres omraade tillade, at boern paa tre aar og derover, som benytter saederne i de i artikel 1 omhandlede koeretoejer, fastholdes af en sikkerhedssele eller en anden fastholdelsesanordning, der er typegodkendt for voksne.
2. Medlemsstaterne kan ligeledes i tilfaelde, som fastsaettes i den nationale lovgivning, paa deres omraade tillade, at boern under tre aar, som benytter, bagsaederne, ikke er fastholdt af en fastholdelsesanordning, der er tilpasset deres legemshoejde og vaegt, hvis boernene befordres i et koertoej, hvor en saadan anordning ikke er til raadighed.
Artikel 5
Fra forpligtelserne i artikel 2 undtages personer, der ved en laegeattest, som er udstedt af de kompetente myndigheder, af alvorlige laegelige aarsager er fritaget for pligten til at anvende sikkerhedssele. Laegeattester, der er udstedt af en medlemsstats kompetente myndigheder, er ogsaa gyldige i de oevrige medlemsstater; gyldighedsperioden skal vaere anfoert i laegeattesten, som paa forlangende skal forevises en person, der er bemyndiget til at kontrollere denne i overensstemmelse med de enkelte medlemsstaters gaeldende bestemmelser herom. Den skal baere foelgende symbol:
REFERENCE TIL EN FILM
Artikel 6
Medlemsstaterne kan med Kommissionens godkendelse indroemme andre fritagelser end de i artikel 5 omhandlede med henblik paa:
- at tage hensyn til saerlige fysiske forhold eller saerlige omstaendigheder i et begraenset tidsrum - at goere det muligt at udoeve visse erhvervsmaessige funktioner paa en effektiv maade - at sikre, at aktiviteter i forbindelse med haandhaevelse af lov og orden, sikkerhed og noedstilfaelde kan fungere bedst muligt.
Artikel 7
Kommissionen forelaegger inden den 1. august 1994 en rapport om anvendelsen af dette direktiv, blandt andet med henblik paa en vurdering af, om det er hensigtsmaessigt at udbygge foranstaltningerne for at opnaa stoerre sikkerhed, og om der er behov for yderligere harmonisering. Rapporten ledsages i givet fald af forslag. Raadet traeffer hurtigst muligt med kvalificeret flertal afgoerelse om disse forslag.
Artikel 8
1. Medlemsstaterne saetter, efter samraad med Kommissionen, de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 1. januar 1993. De underretter straks Kommissionen herom.
2. Naar medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.
3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 9
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 16. december 1991.
31991L0671
L 373/26
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 16 декември 1991 година
за сближаване на законодателствата на държавите-членки във връзка със задължителното използване на обезопасителни колани в моторните превозни средства под 3,5 тона
(91/671/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 75 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че националните закони за задължителното използване на обезопасителни колани се отличават с голямо разнообразие в държавите-членки; като има предвид, че следователно е необходимо хармонизиране на задължителното им използване;
като има предвид, че задължението да се използват обезопасителни колани трябва да се хармонизира за моторните превозни средства под 3.5 тона, за да се гарантира по-голяма безопасност на участниците в движението по пътищата;
като има предвид, че Директиви 76/115/ЕИО (4) и 77/541/ЕИО (5) се отнасят до техническите изисквания за обезопасителните колани, с които моторните превозни средства трябва да бъдат оборудвани, но не и до самото използване на обезопасителните колани;
като има предвид, че в решението си от 19 декември 1984 г. (6) Съветът и представителите на правителствата на държавите-членки на заседание в рамките на Съвета поеха ангажимента да осигурят бързото приемане на мерки за безопасност по пътищата и поканиха Комисията да представи предложения;
като има предвид, че решенията на Европейския парламент за безопасността по пътищата (7) препоръчват задължителното използване на обезопасителни колани от всички пътници, включително от децата, по цялата пътна мрежа и на всички места в пътническите моторни превозни средства (с изключение на моторните превозни средства на обществения транспорт);
като има предвид, че трябва да се предвиди задължителното използване на задържащи системи за деца на местата, оборудвани с обезопасителни колани;
като има предвид, че преди приемането на хармонизирани стандарти на Общността за задържащите системи за деца трябва да се осигури признаването във всички държави-членки на стандартите, които отговарят на националните изисквания на държавите-членки;
като има предвид, че проучванията показват, че задните места са почти толкова опасни, колкото и предните за пътници без обезопасителни колани и че пътниците на задните места без обезопасителни колани увеличават риска от наранявания за пътниците на предните места; като има предвид, че по такъв начин може да се осигури по-нататъшно намаляване на жертвите и ранените, ако използването на обезопасителни колани на задните места стане задължително;
като има предвид, че определянето на дата за влизане в сила на посочените в настоящата директива мерки би трябвало да осигури възможност за разработване на изпълнителни разпоредби, особено в държавите-членки, където все още не съществуват разпоредби по тази материя,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Разпоредбите на настоящата директива се прилагат към всички моторни превозни средства от категориите М1 и М2 (с изключение на задните места, моторните превозни средства с максимално допустимо тегло над 3,5 тона и моторните превозни средства със специално предвидени места за правостоящи пътници) и N1 (с изключение на задните места) съгласно определението в приложение I към Директива 70/156/ЕИО (8), които са предназначени за използване по пътищата, имат най-малко четири колела и максималната им конструктивна скорост надхвърля 25 км/ч.
2. По смисъла на настоящата директива:
1.
„Обезопасителен колан“ или „колан“ означава комплект препаски със закопчаване, приспособления за коригиране на дължината и принадлежности за прикрепване в купето на моторно превозно средство, чиято цел е да намали риска от нараняване на пътника в случай на сблъсък или рязко намаляване на скоростта чрез ограничаване на подвижността на тялото. Комплектът се нарича най-общо „комплект колани“, като понятието включва също всички приспособления за поглъщане на енергията или отпускане на колана;
2.
„Задържаща система“ означава система, която включва седалка, прикрепена към конструкцията на моторното превозно средство с подходящи средства, и обезопасителен колан с най-малко една точка на прикрепване върху седалката;
3.
„Седалка“ означава конструкция, която може да е неразделна част от конструкцията на моторното превозно средство, с подходяща тапицерия за сядане на един възрастен човек. Понятието обхваща както индивидуалните седалки, така и частта от обща седалка, предназначена за сядане на едно лице.
Член 2
Държавите-членки са длъжни да гарантират, че шофьорът и пътниците, които заемат местата в моторните превозни средства по пътищата съгласно член 1, носят обезопасителни колани или са обезопасени със задържащи системи при условие че заетите места са оборудвани по такъв начин. Пътниците на задните места са длъжни първо да заемат обезопасените места и после останалите.
Държавите-членки са длъжни да гарантират, че децата под 12-годишна възраст и под 150 см височина, които пътуват в такива моторни превозни средства и заемат снабдени с обезопасителни колани места, са обезопасени с одобрена задържаща система, която е подходяща за височината и теглото на детето. Тези места трябва да бъдат заемани преди останалите.
Използването на задържаща система, която е одобрена от компетентните органи на съответната държава-членка, трябва да се допуска и от останалите държави-членки.
Член 3
Разпоредбите на настоящата директива се прилагат и към водачи на превозни средства и пътници в превозни средства, които се използват по пътищата на Общността и са регистрирани в трета страна.
Член 4
1. Чрез дерогация от член 2, параграф 2 държавите-членки имат право на собствената си територия да позволяват на деца, навършили три години, които заемат места в моторните превозни средства по член 1, да бъдат обезопасени с обезопасителен колан или друга задържаща система, която е одобрена за използване от възрастни.
2. Освен това държавите-членки на своята територия и при предвидени от националното им законодателство условия позволяват на деца под тригодишна възраст, които заемат задните места, да не бъдат обезопасявани със задържаща система, подходяща за височината и теглото им, ако децата пътуват в моторно превозно средство без такава система.
Член 5
Лицата, които са освободени от компетентните органи с удостоверение за основателни медицински причини, се освобождават от задълженията по член 2. Медицинските удостоверения, издадени от компетентните органи на една държава-членка, са валидни и във всяка друга държава-членка; медицинското удостоверение трябва да посочва срока на неговата валидност и да бъде представяно на упълномощените лица при поискване в съответствие със съществуващите разпоредби във всяка държава-членка. Медицинското удостоверение трябва да съдържа следното обозначение:
Член 6
Със съгласието на Комисията държавите-членки могат да предвиждат освобождаване и в други случаи извън посочените в член 5 с цел да:
-
бъдат отчетени конкретни физически условия или конкретни обстоятелства с ограничен срок;
-
осигурят ефективното изпълнение на определени занятия;
-
гарантират, че полицията, службите за сигурност или службите за извънредни ситуации могат адекватно да изпълняват своите служебни задължения.
Член 7
В срок до 1.8.1994 г. Комисията е длъжна да представи доклад за изпълнението на настоящата директива с цел да се установи дали са необходими по-строги мерки за безопасност и по-тясна хармонизация. При необходимост докладът трябва да бъде придружен от предложения, по които Съветът да вземе отношение с квалифицирано мнозинство в най-кратки срокове.
Член 8
1. Държавите-членки, след съгласуване с Комисията, въвеждат в сила необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива най-късно до 1.1.1993 г. Те незабавно информират Комисията за това.
2. Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
3. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на разпоредбите от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 9
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 16 декември 1991 година.