RÅDETS DIREKTIV 95/18/EF af 19. juni 1995 om udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 75,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
i henhold til proceduren i traktatens artikel 189 C (3), og
ud fra følgende betragtninger:
Det indre marked indebærer et område uden indre grænser med fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital;
ved anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser på jernbanevirksomhed skal der tages hensyn til denne sektors særlige karakteristika;
ifølge Rådets direktiv 91/440/EØF af 29. juli 1991 om udvikling af Fællesskabets jernbaner (4) har jernbanevirksomheder og internationale sammenslutninger af jernbanevirksomheder en vis ret til adgang til international jernbanetransport;
for at sikre, at denne ret til adgang til jernbaneinfrastrukturen anvendes ensartet og uden forskelsbehandling i hele Fællesskabet, bør der indføres licens for jernbanevirksomheder, når de udfører den form for transport, som er omhandlet i artikel 10 i direktiv 91/440/EØF;
det er hensigtsmæssigt at bevare anvendelsesområdet for direktiv 91/440/EØF, herunder undtagelserne for transportydelser i byer og forstæder samt regional transport, samtidig med at det præciseres, at pendultrafikken gennem tunnelen under Kanalen ligeledes falder uden for anvendelsesområdet;
på denne baggrund skal en licens, som er udstedt af en medlemsstat, anerkendes som gyldig i hele Fællesskabet;
fællesskabsbetingelserne for adgang til eller transit via jernbaneinfrastrukturen vil blive fastsat i andre bestemmelser i fællesskabslovgivningen;
under hensyn til subsidiaritetsprincippet og for at sikre den nødvendige ensartethed og gennemsigtighed bør Fællesskabet opstille de generelle principper for en sådan licensordning, mens medlemsstaterne får ansvaret for at udstede og administrere licenserne;
for at sikre pålidelige og tilstrækkelige ydelser er det nødvendigt at sikre, at jernbanevirksomhederne til enhver tid opfylder visse krav med hensyn til deres hæderlighed, finansielle kapacitet og faglige kompetence;
for at beskytte kunderne og tredjemand er det vigtigt, at det sikres, at jernbanevirksomhederne er tilstrækkeligt forsikret eller har truffet tilsvarende foranstaltninger til dækning af deres erstatningsansvar;
spørgsmålene om suspension eller tilbagekaldelse af licensen samt udstedelse af midlertidige licenser bør afgøres inden for samme regelsæt;
jernbanevirksomheden har i øvrigt fortsat pligt til at overholde de nationale bestemmelser og fællesskabsbestemmelserne om jernbanedrift, som ikke er diskriminerende, og som skal sikre, at den kan drive sin virksomhed sikkert på specifikke strækninger;
for at sikre en effektiv international jernbanedrift skal jernbanevirksomhederne overholde de gældende aftaler på området;
procedurerne for udstedelse, opretholdelse og ændring af licenser til jernbanevirksomheder skal være gennemsigtige og ikke-diskriminerende -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
AFSNIT I
Formål og anvendelsesområde
Artikel 1
1. Dette direktiv omhandler de kriterier, der gælder for en medlemsstats udstedelse, forlængelse og ændring af licenser til jernbanevirksomheder, som er etableret, eller som vil etablere sig i Fællesskabet, når de udfører de tjenesteydelser, der er omhandlet i artikel 10 i direktiv 91/440/EØF, på de betingelser, der er fastsat i nævnte artikel.
2. Jernbanevirksomheder, hvis aktivitet kun omfatter byer og forstæder samt regional transport, er ikke omfattet af direktivets anvendelsesområde.
Jernbanevirksomheder og internationale sammenslutninger, hvis aktivitet er begrænset til pendultrafik med vejkøretøjer gennem tunnelen under Kanalen, er ligeledes ikke omfattet af dette direktivs anvendelsesområde.
3. Licenser en gyldige på hele Fællesskabets område.
Artikel 2
I dette direktiv forstås ved
a) »jernbanevirksomhed«: enhver privat eller offentlig virksomhed, hvis hovedaktivitet består i godstransport og/eller passagerbefordring via jernbane, og som er forpligtet til at sørge for trækkraften
b) »licens«: en tilladelse udstedt af en medlemsstat til en virksomhed, der er anerkendt som jernbanevirksomhed. Karakteren af jernbanevirksomhed kan være begrænset til udførelsen af særlige former for transportydelser
c) »licensudstedende myndighed«: det organ, der af medlemsstaten har fået til opgave at udstede licenser
d) - »transport i byer og forstæder«: transportydelser til opfyldelse af behovene i en by eller et byområde samt transportbehovene mellem denne by eller dette byområde og forstæderne
- »regional transport«: transportydelser til opfyldelse af en regions transportbehov.
Artikel 3
Hver medlemsstat udpeger det organ, der er ansvarlig for at udstede licens til jernbanedrift og for opfyldelse af forpligtelserne i henhold til dette direktiv.
AFSNIT II
Licenser og betingelser for udstedelse
Artikel 4
1. En jernbanevirksomhed kan ansøge om licens i den medlemsstat, hvor den er etableret.
2. Medlemsstaterne må ikke udstede licens eller forlænge gyldigheden deraf, hvis de finder, at kravene i dette direktiv ikke er opfyldt.
3. En jernbanevirksomhed, der opfylder kravene i dette direktiv, kan få udstedt licens.
4. En jernbanevirksomhed må ikke udføre transport med jernbane i henhold til dette direktiv, medmindre den er i besiddelse af licens til den pågældende form for ydelse.
Licensen giver dog ikke i sig selv ret til adgang til jernbaneinfrastrukturen.
Artikel 5
1. Enhver jernbanevirksomhed skal, allerede inden den påbegynder driften, over for vedkommende medlemsstats licensudstedende myndigheder kunne godtgøre, at den til enhver tid kan opfylde de nærmere krav om hæderlighed, finansiel kapacitet og faglig kompetence samt dækning af erstatningsansvar, som er anført i artikel 6-9.
2. En licensansøgende virksomhed skal med henblik på kravene i stk. 1 stille alle relevante oplysninger til rådighed.
Artikel 6
Medlemsstaterne fastlægger betingelserne for, at kravet om hæderlighed er opfyldt, hvorved det skal sikres, at en jernbanevirksomhed, som ansøger om licens, eller de personer, der leder virksomheden:
- ikke er blevet idømt straf for alvorlige overtrædelser, herunder for overtrædelser i erhvervsforhold
- ikke er blevet erklæret konkurs
- ikke er blevet dømt for alvorlige overtrædelser af særlige lovbestemmelser på transportområdet
- ikke er blevet dømt for alvorlige eller gentagne overtrædelser af bestemmelser på det social- og arbejdsretlige område, herunder forpligtelser i henhold til lovgivningen om beskyttelse af arbejdstagere.
Artikel 7
1. Kravene vedrørende finansiel kapacitet er opfyldt, når den jernbanevirksomhed, der ansøger om licens, kan godtgøre, at den er i stand til at opfylde sine aktuelle og potentielle forpligtelser, der skal være opgjort på et realistisk grundlag, for en tolvmåneders periode.
2. En licensansøgning skal med henblik på kravene i stk. 1 mindst være ledsaget af de i bilagets afsnit I omhandlede oplysninger.
Artikel 8
1. Kravene til faglig kompetence er opfyldt, når:
a) den jernbanevirksomhed, der søger licens, har eller vil få en ledelsesorganisation og er i besiddelse af den viden og/eller erfaring, der er nødvendig for at føre sikker og pålidelig kontrol og tilsyn med den form for drift, der er angivet i licensen
b) det personale, der er ansvarligt for sikkerheden, især lokomotivførerne, er fuldt kvalificerede inden for de respektive hverv
c) personale, rullende materiel og organisation er i stand til at sikre et højt sikkerhedsniveau i forbindelse med driften.
2. En licensansøgning skal med henblik på kravene i stk. 1 mindst være ledsaget af de i bilagets afsnit II omhandlede oplysninger.
3. Der skal kunne fremlægges dokumentation for, at kvalifikationskravene er opfyldt.
Artikel 9
En jernbanevirksomhed skal være tilstrækkeligt forsikret eller have truffet tilsvarende foranstaltninger til i henhold til national og international lovgivning at kunne dække sit erstatningsansvar i tilfælde af uheld, særlig med hensyn til passagerer, bagage, fragt og post samt over for tredjemand.
AFSNIT III
Licensens gyldighed
Artikel 10
1. En licens er gyldig, så længe jernbanevirksomheden opfylder forpligtelserne i dette direktiv. Den licensudstedende myndighed kan dog bestemme, at der skal foretages en fornyet vurdering med jævne mellemrum, der ikke må overstige fem år.
2. Særlige vilkår vedrørende suspension eller tilbagekaldelse af licensen kan fremgå af selve licensen.
Artikel 11
1. Hvis der er alvorlig tvivl om, hvorvidt en jernbanevirksomhed, der har fået udstedt licens, opfylder kravene i direktivet, særlig artikel 5, kan den licensudstedende myndighed til enhver tid kontrollere, om kravene overholdes.
Den licensudstedende myndighed suspenderer eller tilbagekalder licensen, hvis den konstaterer, at jernbanevirksomheden ikke længere opfylder kravene i dette direktiv, særlig artikel 5.
2. Hvis den licensudstedende myndighed i en medlemsstat konstaterer, at der er alvorlig tvivl om, hvorvidt en jernbanevirksomhed, der har fået udstedt licens af en myndighed i en anden medlemsstat, opfylder de krav, der er fastlagt i dette direktiv, underretter den straks denne myndighed herom.
3. Med forbehold af stk. 1 kan den licensudstedende myndighed, når en licens suspenderes eller tilbagekaldes på grund af manglende opfyldelse af kravene om finansiel kapacitet, udstede en midlertidig licens, indtil jernbanevirksomheden er omorganiseret, forudsat at dette ikke indebærer en sikkerhedsrisiko. Den midlertidige licens gælder dog højst i seks måneder fra udstedelsesdatoen.
4. Hvis en jernbanevirksomhed har indstillet driften i seks måneder eller ikke har påbegyndt driften seks måneder efter licensens udstedelse, kan den ansvarlige licensudstedende myndighed bestemme, at licensen skal forelægges til fornyet godkendelse eller suspenderes.
Hvis der er tale om påbegyndelse af en drift, kan jernbanevirksomheden anmode om, at fristen forlænges under hensyntagen til ydelsernes særlige karakter.
5. Hvis der sker ændringer, der berører en jernbanevirksomheds retlige status, navnlig i tilfælde af fusion eller overtagelse, kan den licensudstedende myndighed bestemme, at licensen skal forelægges til fornyet godkendelse. Den pågældende jernbanevirksomhed kan fortsætte driften, medmindre den licensudstedende myndighed finder, at dette indebærer en sikkerhedsrisiko; grundene hertil skal i så fald angives.
6. Når en jernbanevirksomhed har til hensigt at ændre eller udvide sine aktiviteter væsentligt, skal licensen forelægges for den licensudstedende myndighed til nyvurdering.
7. Den licensudstedende myndighed må ikke lade en jernbanevirksomhed, over for hvilken der er indledt konkursbehandling eller lignende, beholde licensen, hvis myndigheden finder det godtgjort, at der ikke er nogen realistisk udsigt til en tilfredsstillende finansiel rekonstruktion inden for et rimeligt tidsrum.
8. Når den licensudstedende myndighed har suspenderet, tilbagekaldt eller ændret licensen, underretter den pågældende medlemsstat straks Kommissionen herom. Kommissionen underretter omgående de øvrige medlemsstater.
Artikel 12
Ud over kravene i dette direktiv skal jernbanevirksomheden også overholde de forskrifter i national ret, der er forenelige med fællesskabsretten og ikke-diskriminerende, især med hensyn til
- de tekniske og driftsmæssige krav, som er specifikke for jernbaneydelser
- de sikkerhedskrav, der gælder for virksomhedens personale, rullende materiel og interne organisation
- bestemmelserne om sikkerhed, sundhed, social sikring og arbejdstageres og forbrugeres rettigheder.
Artikel 13
Jernbanevirksomheder skal overholde gældende aftaler om international jernbanetransport i de medlemsstater, hvor de driver virksomhed.
AFSNIT IV
Overgangsbestemmelse
Artikel 14
Jernbanevirksomheder, der udfører jernbaneydelser på det tidspunkt, hvor fristen til gennemførelsen af dette direktiv udløber i henhold til artikel 16, stk. 2, indrømmes en overgangsperiode på tolv måneder til at opfylde bestemmelserne i dette direktiv. Overgangsperioden omfatter ikke bestemmelser, der kan få indvirkning på jernbanedriftens sikkerhed.
AFSNIT V
Afsluttende bestemmelser
Artikel 15
1. Procedurerne for licensudstedelser offentliggøres af den berørte medlemsstat, som underretter Kommissionen herom.
2. Den licensudstedende myndighed træffer snarest muligt og senest tre måneder efter, at alle relevante oplysninger, bl.a. de i bilaget anførte, er indgivet, afgørelse om, hvorvidt en ansøgning om udstedelse af licens kan imødekommes, under hensyntagen til alle foreliggende forhold. Afgørelsen meddeles den jernbanevirksomhed, der ansøger om licens. Et eventuelt afslag skal begrundes.
3. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at den licensudstedende myndigheds afgørelser kan prøves ved en domstol.
Artikel 16
1. Kommissionen aflægger to år efter, at dette direktiv er taget i anvendelse, en beretning for Rådet vedrørende direktivets anvendelse, om nødvendigt ledsaget af forslag til fortsættelse af den fælles aktion for udvikling af jernbanerne, navnlig for så vidt angår muligheden for at udvide direktivets anvendelsesområde.
2. Medlemsstaterne vedtager de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv inden for en frist på to år fra direktivets ikrafttræden. De underretter straks Kommissionen herom.
3. Når medlemsstaterne vedtager de i stk. 2 omhandlede love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.
Artikel 17
Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 18
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Luxembourg, den 19. juni 1995.
31995L0018
L 143/70
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 95/18/EО НА СЪВЕТА
от 19 юни 1995 година
относно лицензиране на железопътните предприятия
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 75 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 189в от Договора (3),
като има предвид, че единният пазар представлява територия без вътрешни граници, в рамките на която е осигурено свободно движение на хора, стоки, услуги и капитали;
като има предвид, че принципът на свобода при предлагане на услуги следва да се прилага и за сектора на железопътния транспорт, като се отчитат неговите специфични характеристики;
като има предвид, че Директива на Съвета 91/440/ЕИО от 29 юли 1991 г. относно развитието на железопътната мрежа на Общността (4) предвижда предоставяне на права за достъп до международната железопътна транспортна мрежа за железопътни компании и за техни международни групировки;
като има предвид, че с оглед осигуряване прилагането на правото на достъп до железопътната инфраструктура на единна и недискириминационна основа, е належащо въвеждането на лицензиране на железопътните компании осигуряващи услугите, посочени по реда на член 10 на Директива 91/440/EEC;
като има предвид, че е подходящо да се запази обхватът на правно действие на Директива 91/440/ЕИО, включително и направените в нея изключения за регионални, градски и крайградски услуги, и доколкото би следвало да се посочи, че транспортните дейности под формата на совалкови услуги през тунела под Ламанш са също така изключени от обхвата на тази директива;
като има предвид, че издаден от една държава-членка лиценз следва съответно да бъде признат като валиден в останалите части на Общността;
като има предвид, че условията, поставени в Общността за достъп до или за транзитно преминаване през железопътната инфраструктура, предстои да бъдат допълнително регулирани в рамките на правото на Общността;
като има предвид, че отчитайки принципа на субсидиарността, както и с оглед осигуряване на съответното единство и прозрачност, е подходящо Общността да определи само и единствено най-общите принципи относно въпросната система за лицензиране, като остави на държавите-членки цялата отговорност по издаването и администрирането на тези лицензи;
като има предвид, че с оглед осигуряването на стабилни и адекватни услуги е необходимо да се даде възможност на железопътните компании да отговарят по всяко едно време на определени изисквания, свързани с добрата репутация, финансовата им сигурност и професионална компетентност;
като има предвид, че с оглед защитата на клиенти и засегнати трети страни е важно да се осигури достатъчно застраховане на железопътните компании или съответно равностойни споразумения с оглед рискове по задълженията им;
като има предвид, че в настоящия контекст би следвало да се обърне достатъчно внимание на въпросите свързани с временното преустановяване и отменяне на лицензи, както и отпускането на временни такива;
като има предвид, че по правило всяко железопътно предприятие следва задължително да спазва както местния си, така и този на Общността правилник по предоставяне на железопътни услуги, като ги прилага принципно, без да дискриминира когото и да е, и доколкото последните правилници са предназначени да осигурят извършването на дейностите им в пълна сигурност по определените мрежови участъци;
като има предвид, че за да се осигури ефективното функциониране на международната железопътна мрежа, е належащо железопътните компании да спазват споразуменията в тази област;
като има предвид, че в крайна сметка процедурите по отпускане, поддържане и допълнения и изменения на оперативни лицензи за железопътните компании следва по правило да отразяват общия стремеж за прозрачност и недискриминиране,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
РАЗДЕЛ I
Предмет и обхват
Член 1
1. Настоящата директива определя критериите, прилагани при издаване, подновяване или изменения на лицензи от държава-членка, предназначени за железопътните компании, които са или предстои да се установят в Общността, когато предоставят услуги, посочени в член 10 от Директива 91/440/ЕИО и при условията по реда на настоящия член.
2. Железопътни предприятия, чиито дейности се ограничават до управлението и функционирането на градски, крайградски или регионални услуги, не се включват в обхвата на настоящата директива.
Железопътните предприятия и международни групировки от такива, чиято дейност се ограничава до предоставяне на совалкови услуги при превоз на сухопътни превозни средства през тунела под Ламанш, също се изключват от обхвата на настоящата директива.
3. Издаден лиценз е валиден на цялата територия на Общността.
Член 2
По смисъла на настоящата директива:
a)
„железопътно предприятие“ е всяко частно или публично предприятие, чиято основна стопанска дейност е да предоставя железопътни транспортни услуги за стоки и/или пътници, при изискване въпросното предприятие да осигурява задължително теглене на превозните си елементи;
б)
„лиценз“ е издадено от държава-членка разрешително за предприятие, чрез което се признава статутът ѝ на железопътно предприятие. Въпросното разрешително може да се ограничи и до предоставяне на определен вид услуги;
в)
„лицензиращ орган“ е органът, натоварен за издаване на лицензи от страна на държава-членка;
г)
-
„градски и крайградски услуги“ са транспортни услуги, действащи за покриване на транспортни нужди на определен градски или агломерационен център, както и услуги между подобен център или агломерация и предградията ѝ;
-
„регионални услуги“ означават транспортни услуги, управлявани по посрещане на нуждите по превози на определен регион.
Член 3
Всяка една държава-членка определя органите, отговарящи за издаване на лицензи и за спазване на задълженията ѝ по реда на настоящата директива.
РАЗДЕЛ II
Лицензи
Член 4
1. Всяко железопътно предприятие има право да кандидатства за лиценз в държавата-членка, където е установено.
2. Държавите-членки не издават лиценз, като и не продължават валидността на издадени такива, когато не са спазени изискванията на настоящата директива.
3. Железопътно предприятие, което отговаря на изискванията по реда на настоящата директива, има право да получи лиценз.
4. Нито едно железопътно предприятие няма право да предоставя железопътни транспортни услуги по реда на настоящата директива, освен когато е получило съответния лиценз за предоставяне на съответните услуги.
Независимо от самия лиценз, притежаването му не дава право на титуляра му на достъп до железопътната инфраструктура.
Член 5
1. Преди началото на дейността си, всяко железопътно предприятие е длъжно да може да докаже на лицензиращите органи на въпросната държава-членка, че по всяко време е способно да отговори и изпълни изискванията, свързани с добрата репутация, финансова стабилност, професионална компетентност, както и да покрие изискванията на застраховките по „Гражданска отговорност“ по реда на членове 6 до 9.
2. Всеки един от кандидатите е длъжен да предостави цялата необходима информация по смисъла на параграф 1.
Член 6
Държавите-членки определят условията, при които се приема за спазено изискването за добра репутация, като задължително изискват кандидатстващото железопътно предприятие, или лицето/лицата, натоварено/и с управлението му:
-
да не е бил/били осъждано/и за тежки престъпления, включително и стопански престъпления,
-
за него/тях да не е било открито производство по несъстоятелност,
-
да не е бил/били осъждано/и за тежки нарушения на специалното законодателство, прилагано в областта на транспорта,
-
да не е бил/били осъждано/и за сериозни или постоянни пропуски да изпълнят социалноправни или трудовоправни задължения, включително и задължения, свързани с безопасността на труда и здравното законодателство.
Член 7
1. Свързаните с финансовата стабилност на кандидатите изисквания се изпълват, когато кандидатстващото железопътно предприятие докаже, че ще може да спази всички свои действителни и потенциални задължения, установени по силата на реалистични предвиждания, за срок от дванадесет месеца.
2. По смисъла на параграф 1, всеки един от кандидатите посочва подробно данните по реда на раздел I на приложението.
Член 8
1. Изискванията, свързани с професионална компетентност, се приемат за изпълнени, когато:
a)
кандидатстващото железопътно предприятие притежава, или предстои да се сдобие с организация на управление, притежаваща знанието и/или необходимия опит за упражняване на сигурен и стабилен контрол върху дейността, както и надзор на вида посочени в лиценза операции;
б)
отговарящият за сигурността персонал, и в частност машинистите, са напълно квалифицирани за извършваната от тях дейност; и
в)
неговите персонал, вагони и организация като цяло, могат да предоставят висока степен на безопасност на услугите, които предоставят.
2. По смисъла на параграф 1, всеки един от кандидатите посочва като минимум данните по реда на раздел II на приложението.
3. Представят се писмени доказателства за съобразяване с изискванията за квалификация.
Член 9
Всяко железопътно предприятие задължително се застрахова адекватно или сключва съответните еквивалентни споразумения съобразно националното и международното законодателство, с цел застрахователно покритие на отговорността си в случай на катастрофи или най-общо - застрахователни събития, и в частност относно пътниците, багажа, товара, пощата и трети лица.
РАЗДЕЛ III
Валидност на лиценза
Член 10
1. Лицензът остава валиден докогато железопътното предприятие изпълнява задълженията по реда на настоящата директива. Лицензиращите органи могат да се разпоредят за редовно преразглеждане на условията и данните по лиценза на всеки пет години.
2. В самия лиценз могат да се впишат конкретни условия, управляващи неговото премахване или отмяна.
Член 11
1. Когато са налице основателни съмнения, че лицензирано железопътно предприятие не се съобразява с изискванията на настоящата директива, и в частност с член 5 от нея, лицензиращият орган има право по всяко време да извърши съответната проверка, за да се увери, че въпросното железопътно предприятие се съобразява с изискванията.
Когато лицензиращият орган се увери, че определено железопътно предприятие не изпълнява напълно изискванията по реда на настоящата директива, и в частност тези на член 5 от нея, той отменя или оттегля лиценза му.
2. Когато лицензиращият орган на определена държава-членка се убеди в наличието на основателни причини относно прилагането на изискванията на настоящата директива от страна на железопътно предприятие, чийто лиценз е издаден от държава-членка, той известява незабавно въпросния орган.
3. Независимо от разпоредбите на параграф 1, при отмяна или оттегляне на лиценз на основание несъобразяване с изискванията за финансова стабилност, лицензиращият орган има право да издаде временен лиценз в зависимост от извършената реорганизация на железопътното предприятие и при условие че то не заплашва сигурността на клиентите си. Издаденият временен лиценз не може да има валидност за повече от шест месеца след датата на издаването си.
4. Когато железопътно предприятие е преустановило дейността си за шест месеца или не е започнало дейност шест месеца след отпускане на лиценза си, лицензиращият орган може да реши поставянето на лиценза под въпрос за допълнителното му одобряване или отмяна.
Когато започва първоначално дейността си, всяко едно железопътно предприятие има право да изисква определяне на по-дълъг срок, като се отчита специфичното естество на предоставяните от нео услуги.
5. При промяна, засягаща правния статус на определено предприятие, и в частност при сливане или поглъщане, лицензиращият орган решава за повторното издаване на лиценза. Въпросното железопътно предприятие има право да продължи дейността си, освен ако лицензиращият орган не реши, че сигурността при превозите на пътници и товари е заплашена, като в такъв случай основанията за издаване на решение се посочват в неговия текст.
6. Когато железопътно предприятие възнамерява значително да промени или разшири сферата на дейностите си, лицензът му се представя пред лицензиращия орган за преразглеждане.
7. Лицензиращият орган не допуска запазване на лиценз на железопътно предприятие, срещу което е започната процедура по банкрут или подобни правни действия, особено когато въпросният орган е убеден, че не съществуват действителни данни за задоволително финансово преструктуриране на потърпевшото предприятие в рамките на разумно предвидим срок.
8. Когато лицензиращ орган преустанови временно действието на лиценз или допълва и изменя лиценз, въпросната държава-членка известява незабавно Комисията за предприетите мерки. От своя страна Комисията известява останалите държави-членки.
Член 12
В допълнение към изискванията на настоящата директива, всяко железопътно предприятие спазва изискванията на националното си законодателство, особено тези, които са съобразни с правото на Общността и се прилагат на недискриминационна основа, и в частност:
-
конкретните технически и операционни изисквания за осъществяване на железопътни услуги,
-
прилаганите изисквания за сигурност, свързани с личния състав, вагонния парк и вътрешната организация на предприятието,
-
разпоредбите относно здравеопазването, сигурността, социалните изисквания и правата на работници и потребители.
Член 13
Железопътните компании спазват сключените и действащи в областта на международното право споразумения за железопътни превози и транспорт от страна на държавите-членки, където осъществяват дейността си.
РАЗДЕЛ IV
Преходни разпоредби
Член 14
Железопътните компании, които предлагат железопътни услуги, разполагат с преходен срок от дванадесет месеца, след който изтича крайният срок за пренастройването им по реда на член 16, параграф 2 с оглед съобразяване с разпоредбите на настоящата Директива. Преходният срок не засяга нито една разпоредба, която може да навреди на сигурността на железопътните превози.
РАЗДЕЛ V
Заключителни разпоредби
Член 15
1. Процедурата по издаване на лицензи се оповестява публично от страна на всяка държава-членка, като последната известява Комисията за мерките си.
2. В най-кратък срок лицензиращият орган взема решение по прилагане на процедурата, като то не може да се издава след изтичане на тримесечен срок след предоставяне на цялата документация, и в частност данните по реда на приложението, като се отчита цялата налична информация. Решението се изпраща до кандидатстващото за лиценз железопътно предприятие. При отказ се посочват мотивите за него.
3. Държавите-членки приемат съответните мерки по процедура за обжалване на решението на лицензиращия орган.
Член 16
1. Две години след началото на прилагане на настоящата директива, Комисията представя на Съвета отчет за резултатите от прилагането ѝ, като го придружава, при необходимост, с предложение за предприемане на мерки на общностно равнище, в частност такива, свързани с разширяване на обхвата на директивата.
2. Държавите-членки приемат всички законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с разпоредбите на настоящата директива, в рамките на двугодишен срок след влизането ѝ в сила. Те незабавно информират Комисията за това.
3. Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
Член 17
Настоящата директива влиза в сила на датата на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
Член 18
Адресати на настоящата директива са държавите- членки.
Съставено в Люксембург на 19 юни 1995 година.