Kommissionens forordning (EF) nr. 306/2004
af 19. februar 2004
om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af poly(ethylenterephtalat) med oprindelse i Australien, Folkerepublikken Kina og Pakistan
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1972/2002(2), ("grundforordningen"), særlig artikel 7,
efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
1. Indledning
(1) Den 22. maj 2003 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende(3) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af poly(ethylenterephtalat) med oprindelse i Australien, Folkerepublikken Kina og Pakistan ("de pågældende lande").
(2) Proceduren blev indledt på grundlag af en klage indgivet i april 2003 af sammenslutningen af plastfabrikanter i Europa (Association of Plastic Manufacturers in Europe - APME) ("klageren") på vegne af producenter, der tegner sig for en betydelig del, i dette tilfælde mere end 80 %, af den samlede produktion i Fællesskabet af poly(ethylenterephthalat). Klagen indeholdt beviser for, at der fandt dumping sted i forbindelse med den pågældende vare, og at der som følge heraf forvoldtes væsentlig skade, hvilket ansås for tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af en procedure.
(3) Samme dag blev der offentliggjort en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende(4) om indledning af en delvis interimsundersøgelse vedrørende importen til Fællesskabet af samme vare med oprindelse i Republikken Korea og Taiwan.
2. Parter, som er berørt af proceduren
(4) Kommissionen underrettede officielt klageren, de eksporterende producenter, importører, leverandører, brugere og brugersammenslutninger, som den vidste var berørt af sagen, samt repræsentanter for Australien, Kina og Pakistan om indledningen af proceduren. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.
(5) De klagende producenter, andre samarbejdsvillige producenter i Fællesskabet, eksporterende producenter, importører, leverandører, brugere og brugersammenslutninger gav deres synspunkter til kende. Alle parter, der anmodede herom og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt mundtligt.
(6) For at give de eksporterende producenter i Kina, der måtte ønske det, mulighed for at anmode om markedsøkonomisk behandling eller individuel behandling, sendte Kommissionen ansøgningsskemaer herom til de kinesiske eksporterende selskaber, som den vidste var berørt af sagen. Otte selskaber anmodede om markedsøkonomisk behandling i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 7, eller om individuel behandling, hvis det af undersøgelsen fremgik, at de ikke opfyldte betingelserne for markedsøkonomisk behandling, og et selskab anmodede kun om individuel behandling.
(7) I indledningsmeddelelsen anførte Kommissionen, at der kunne anvendes stikprøver i denne undersøgelse. Da antallet at eksporterende producenter i Kina, som var villige til at samarbejde, var lavere end forventet, blev det imidlertid besluttet, at stikprøver ikke var nødvendige.
(8) Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle parter, som den vidste var berørt, og til alle andre selskaber, der gav sig til kende inden for de frister, der var fastsat i indledningsmeddelelsen. Der blev modtaget besvarelser fra de syv producenter i Fællesskabet, der deltog i klagen, fire andre producenter i Fællesskabet, to eksporterende producenter i Australien, ni eksporterende producenter i Kina, to eksporterende producenter i Pakistan, en importør i Fællesskabet, der var forretningsmæssigt forbundet med en australsk eksportør, to leverandører, fire uafhængige importører og ni uafhængige brugere i Fællesskabet.
(9) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på en foreløbig fastlæggelse af dumping og deraf følgende skade, og den aflagde kontrolbesøg hos følgende selskaber:
a) EF-producenter
- Aussapol SpA, San Giorgio Di Nogaro (UD), Italien
- Brilen SA, Zaragoza, Spanien
- Catalana di Polimers, Barcelona, Spanien
- Dupont Sabanci SA, Middlesbrough, Det Forenede Kongerige
- INCA International, Milano, Italien
- KoSa, Frankfurt am Main, Tyskland
- M & G Finanziaria Industriale, Milano, Italien
- Tergal Fibres, Gauchy, Frankrig
- VPI SA, Athen, Grækenland
- Voridian, Rotterdam, Nederlandene
- Wellman PET Resins, Arnhem, Nederlandene
b) Eksporterende producenter/eksportører i Australien
- Leading Synthetics Pty Ltd, Melbourne
- Novapex Australia Pty Ltd, Melbourne
c) Eksporterende producenter i Folkerepublikken Kina
- Sinopec Yizheng Chemical Fibre Company Ltd, Yizheng City
- Changzhou Worldbest Radici Co. Ltd, Changzhou City
- Jiangyin Xingye Plastic Co. Ltd, Jiangyin City
- Far Eastern Industries Shanghai Ltd, Shanghai
- Yuhua Polyester Co. Ltd of Zhuhai, Zhuhai
- Jiangyin Chengsheng New Packing Material Co. Ltd, Jiangyin
- Hubei Changfeng Chemical Fibres Industry Co. Ltd, Yichang
d) Eksporterende producenter i Pakistan
- Gatron (Industries) Ltd, Karachi
- Novatex Ltd, Karachi
e) Forretningsmæssigt forbundne importører
- Mitsubishi Chemicals, Düsseldorf, Tyskland
f) Ikke-forretningsmæssigt forbundne importører
- Helm AG, Hamburg, Tyskland
- Global Services International, Milano, Italien
- SABIC Italia, Milano, Italien
g) Leverandører i Fællesskabet
- Interquisa SA, Madrid, Spanien
- BP Chemicals, Sunbury-on-Thames, Det Forenede Kongerige
h) Brugere i Fællesskabet
- Danone Waters Group, Paris, Frankrig
- Aqua Minerale San Benedetto, Scorze (VE), Italien
- RBC Cobelplast Mononate, Varese, Italien
- Nestlé Espana SA, Barcelona, Spanien.
(10) I betragtning af behovet for at fastsætte en normal værdi for eksporterende producenter i Kina, der eventuelt ikke indrømmes markedsøkonomisk behandling, blev der aflagt kontrolbesøg hos følgende selskab med henblik på at fastsætte den normale værdi på grundlag af oplysninger fra et referenceland:
Producent i USA
- Wellman Inc., Charlotte.
3. Undersøgelsesperiode
(11) Undersøgelsen af dumping og skade omfattede perioden fra 1. april 2002 til 31. marts 2003 ("undersøgelsesperioden"). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for vurderingen af skade omfattede perioden fra 1. januar 1999 til udgangen af undersøgelsesperioden ("den betragtede periode").
4. Den pågældende vare og samme vare
4.1. Generelt
(12) Poly(ethylenterephthalat) ("PET") er et kemisk stof, der normalt anvendes i plastindustrien til fremstilling af flasker og plader. Der findes også en anden type PET, der anvendes til fremstilling af polyesterfibre. Produktionsprocesserne for de to typer poly(ethylenterephthalat) er identiske indtil et vist stade, da de begge fremstilles ved polykondensation af renset terephthalsyre ("PTA") eller dimethylterephthalat ("DMT") med monoethylenglykol ("MEG"). Poly(ethylenterephthalat) til brug i plastindustrien polymeriseres på stort set samme måde som poly(ethylenterephthalat) til brug ved fremstilling af polyesterfibre, undertiden i fælles faciliteter. Forskellen mellem de to former for poly(ethylenterephthalat) ligger hovedsagelig i, at den pågældende vare gennemgår en yderligere proces, "faststofforarbejdning", der øger dens såkaldte "intrinsic viscositetsværdi" ("IV-værdi" eller "ItV-værdi"). Det er således IV-niveauet, der adskiller den pågældende vare fra poly(ethylenterephthalat), der benyttes i polyesterfiberindustrien. Poly(ethylenterephthalat) med en IV-værdi under 0,7 benyttes til fremstilling af polyesterfibre og er således ikke omfattet af denne antidumpingundersøgelse.
(13) Poly(ethylenterephthalat)s viskositet kan også udtrykkes på en anden måde, nemlig i "viskositetsindeks". En IV-værdi på 0,7 som målt ved test udført i henhold til ISO-standard 1628-5 svarer til et viskositetsindeks på 78 ml/g, hvilket er viskositetskoefficienten for den type poly(ethylenterephthalat), der benyttes til fremstilling af plastflasker og -plader.
4.2. Den pågældende vare
(14) Den pågældende vare er poly(ethylenterephthalat) med viskositetsindeks på 78 ml/g og derover ifølge ISO-standard 1628-5 med oprindelse i Australien, Folkerepublikken Kina og Pakistan, der i øjeblikket henhører under KN-kode 3907 60 20.
(15) Det fremgik af undersøgelsen, at alle typer af den pågældende vare som defineret i den foregående betragtning trods forskelle i en række faktorer, såsom viskositet, tilsætningsstoffer og egenskaber ved smeltning, har samme grundlæggende fysiske og kemiske egenskaber og benyttes til samme formål. Derfor anses alle typer af den pågældende vare for at være en og samme vare i forbindelse med denne antidumpingprocedure.
4.3. Samme vare
(16) Der fandtes ingen forskelle mellem den pågældende vare og PET fremstillet og solgt på hjemmemarkedet i Australien, Kina, Pakistan og USA, der fungerede som referenceland med henblik på fastsættelse af den normale værdi for importen fra Kina. PET har samme grundlæggende fysiske og kemiske egenskaber og anvendelsesformål som den vare, der eksporteres fra disse lande til Fællesskabet.
(17) Der fandtes heller ingen forskelle mellem den pågældende vare og PET, som er fremstillet af den EF-erhvervsgren, der indgav klagen, og solgt på fællesskabsmarkedet. Begge varer har samme fysiske og kemiske egenskaber og anvendelsesformål.
(18) PET fremstillet og solgt på hjemmemarkedet i Australien, Kina og Pakistan eller eksporteret til Fællesskabet, PET fremstillet og solgt på hjemmemarkedet i referencelandet og PET fremstillet og solgt i Fællesskabet af EF-erhvervsgrenen har derfor samme grundlæggende fysiske og kemiske egenskaber og anvendelsesformål. Det konkluderes derfor, at alle typer af PET udgør en produktgruppe, og at de anses for at være identiske, jf. artikel 1, stk. 4, i grundforordningen.
B. DUMPING
1. Generel metode
(19) Den i det efterfølgende beskrevne generelle metode er blevet anvendt på alle eksporterende producenter i Australien og Pakistan og på de samarbejdsvillige kinesiske eksporterende producenter, der blev indrømmet markedsøkonomisk behandling. Fremlæggelsen af undersøgelsesresultaterne vedrørende dumping beskriver derfor kun, hvad der er specifikt for hvert af de pågældende eksporterende lande.
1.1. Normal værdi
(20) For så vidt angår fastsættelsen af den normale værdi fastslog Kommissionen først for hver enkelt eksporterende producent, om dens samlede hjemmemarkedssalg af den pågældende vare var repræsentativt i forhold til dens samlede eksportsalg til Fællesskabet. I overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i grundforordningen blev hjemmemarkedssalget anset for repræsentativt, hvis den mængde, som hver eksporterende producent solgte på hjemmemarkedet, udgjorde mindst 5 % af det pågældende selskabs samlede eksportsalg til Fællesskabet.
(21) Kommissionen identificerede efterfølgende de PET-typer, som solgtes på hjemmemarkedet af selskaber med et samlet repræsentativt hjemmemarkedssalg, og som var identiske eller direkte sammenlignelige med de typer, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet.
(22) For hver type, der solgtes af de eksporterende producenter på hjemmemarkedet og fandtes at være direkte sammenlignelige med den type PET, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet, blev det fastsat, hvorvidt hjemmemarkedssalget var tilstrækkeligt repræsentativt i henhold til artikel 2, stk. 2, i grundforordningen. Hjemmemarkedssalget af en bestemt PET-type blev anset for tilstrækkeligt repræsentativt, hvis den samlede mængde af den pågældende type, der solgtes på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden, udgjorde mindst 5 % af den samlede solgte mængde af den sammenlignelige type, der eksporteredes til Fællesskabet.
(23) Det blev også undersøgt, hvorvidt hjemmemarkedssalget for hver PET-type kunne anses for at have fundet sted i normal handel, idet andelen af rentable salg af den pågældende type til uafhængige kunder blev fastsat. I tilfælde, hvor den mængde af en PET-type, som blev solgt til en nettopris, der svarede til eller lå over de beregnede produktionsomkostninger, udgjorde mindst 80 % af den samlede salgsmængde for den pågældende type, og hvor den vejede gennemsnitspris for den pågældende type svarede til eller lå over produktionsomkostningerne, beregnedes den normale værdi på grundlag af den faktiske hjemmemarkedspris, beregnet som et vejet gennemsnit af priserne på alle salgstransaktioner på hjemmemarkedet, der havde fundet sted i undersøgelsesperioden, uanset om disse havde været rentable eller ej. I tilfælde, hvor det rentable salg af en PET-type udgjorde mindre end 80 % af det samlede salg af den pågældende type, eller hvor den vejede gennemsnitspris for den pågældende type lå under produktionsomkostningerne, baseredes den normale værdi på den faktiske hjemmemarkedspris, beregnet som et vejet gennemsnit af de rentable salgstransaktioner, der involverede den pågældende type, forudsat at dette salg udgjorde 10 % eller derover af den samlede salgsmængde for den pågældende type.
(24) I tilfælde, hvor det fortjenstgivende salg af en hvilken som helst PET-type udgjorde mindre end 10 % af det samlede salg af den pågældende type, fandt Kommissionen, at denne bestemte type solgtes i utilstrækkelige mængder til, at hjemmemarkedsprisen kunne give et passende grundlag for fastsættelsen af den normale værdi.
(25) Hvor hjemmemarkedspriserne på en bestemt type, der solgtes af en eksporterende producent, ikke kunne benyttes, måtte der anvendes en beregnet normal værdi frem for andre eksporterende producenters hjemmemarkedspriser. På grund af antallet af forskellige typer og de forskellige faktorer (såsom viskositet, tilsætningsstoffer, egenskaber ved smeltning osv.), der påvirkede dem, ville det i dette tilfælde have været nødvendigt at foretage talrige justeringer, hvis andre eksporterende producenters hjemmemarkedspriser var blevet benyttet, og de fleste sådanne justeringer ville have været skønsmæssige. Det fandtes derfor, at det var mere hensigtsmæssigt at beregne den normale værdi for hver eksporterende producent.
(26) I overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen blev den normale værdi beregnet på grundlag af produktionsomkostningerne for de eksporterede typer (om nødvendigt justeret) plus et rimeligt beløb til dækning af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (SA & G) samt fortjeneste. Med henblik herpå undersøgte Kommissionen, om de SA & G-omkostninger og den fortjeneste, som hver af de pågældende eksporterende producenter havde haft på hjemmemarkedet, kunne anses for at udgøre pålidelige oplysninger.
(27) De faktiske SA & G-omkostninger på hjemmemarkedet blev anset for pålidelige, hvis det pågældende selskabs hjemmemarkedssalg kunne anses for repræsentativt i forhold til eksportsalget til Fællesskabet. Den indenlandske fortjenstmargen blev fastsat på grundlag af hjemmemarkedssalget af de typer, der solgtes i normal handel. Med henblik herpå blev den i betragtning 22 beskrevne metode anvendt. Hvor disse kriterier ikke var opfyldt, blev der benyttet vejede gennemsnitlige SA & G-omkostninger og/eller fortjenstmargener for de øvrige selskaber, som havde et tilstrækkeligt salg i normal handel i det pågældende land.
1.2. Eksportpris
(28) I alle tilfælde, hvor den pågældende vare blev eksporteret til uafhængige kunder i Fællesskabet, blev eksportprisen derfor fastsat i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen, altså på grundlag af de eksportpriser der faktisk var betalt eller skulle betales.
(29) Hvis salget fandt sted gennem en forretningsmæssigt forbundet importør, blev eksportprisen beregnet på grundlag af prisen ved videresalg til uafhængige kunder. Der blev foretaget justeringer for alle omkostninger, der påløb mellem importen og den pågældende importørs videresalg af varen, herunder SA & G-omkostninger samt en rimelig fortjeneste, jf. artikel 2, stk. 9, i grundforordningen.
1.3. Sammenligning
(30) Den normale værdi og eksportpriserne blev sædvanligvis sammenlignet på niveauet ab fabrik. For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen blev der i form af justeringer taget behørigt hensyn til forskelle, der påvirkede prissammenligneligheden, jf. artikel 2, stk. 10, i grundforordningen. Der blev i alle tilfælde foretaget justeringer, hvor dette var berettiget, korrekt og støttet af dokumentation.
1.4. Dumpingmargen
(31) I overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen blev der for hver eksporterende producent foretaget en sammenligning af den vejede gennemsnitlige normale værdi med den vejede gennemsnitlige eksportpris.
(32) For ikke-samarbejdsvillige selskaber blev der i overensstemmelse med artikel 18 i grundforordningen fastsat en restdumpingmargen på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger.
(33) For de lande, hvor der var en høj grad af samarbejdsvilje, og hvor der ikke var grund til at antage, at nogen eksporterende producent ikke udviste samarbejdsvilje, besluttedes det at fastsætte restdumpingmargenen på grundlag af niveauet for det samarbejdende selskab, der havde den højeste dumpingmargen, for derved at sikre eventuelle foranstaltningers effektivitet.
(34) For de lande, hvor der blev udvist en lav grad af samarbejdsvilje, blev restdumpingmargenen fastsat på grundlag af det største dumpingeksportsalg til Fællesskabet af repræsentative mængder. Denne fremgangsmåde fandtes også nødvendig i betragtning af, at der ikke var tegn på, at en ikke-samarbejdsvillig part havde foretaget dumping på et lavere niveau, og for at undgå at belønne manglende samarbejdsvilje.
2. Australien
(35) Der blev modtaget besvarelser af spørgeskemaer fra to eksporterende producenter og fra en importør, der var forretningsmæssigt forbundet med en af eksportørerne.
2.1. Normal værdi
(36) For alle typer af PET, der eksporteredes af de australske eksporterende producenter, kunne Kommissionen fastsætte den normale værdi på grundlag af de priser, der i normal handel var betalt eller skulle betales af uafhængige kunder på hjemmemarkedet, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 1.
2.2. Eksportpris
(37) En af de australske eksporterende producenter havde et eksportsalg til Fællesskabet, der fandt sted både direkte til uafhængige kunder og gennem en forretningsmæssigt forbundet importør i Fællesskabet. For sidstnævnte er eksportprisen derfor blevet fastsat i overensstemmelse med artikel 2, stk. 9, i grundforordningen.
2.3. Sammenligning
(38) For at sikre en rimelig sammenligning blev der taget hensyn til forskelle i faktorer, der hævdedes og påvistes at påvirke sammenligneligheden, jf. artikel 2, stk. 10, i grundforordningen. Der er på dette grundlag foretaget justeringer for forskelle i omkostninger til transport, forsikring, håndtering, provisioner, kreditter, pakning og bankgebyrer.
2.4. Dumpingmargen
(39) Som fastsat i artikel 2, stk. 11, i grundforordningen blev den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type af den pågældende vare, som eksporteredes til Fællesskabet, sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris for hver tilsvarende type af den pågældende vare.
(40) Sammenligningen viste, at der forekom dumping for så vidt angik de samarbejdende eksporterende producenter. Udtrykt i procent af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, ufortoldet, udgør de foreløbige dumpingmargener følgende:
- Leading Synthetics Pty Ltd: 8,6 %
- Novapex Australia Pty Ltd: 17,6 %
(41) Da der blev udvist en høj grad af samarbejdsvilje (der er kun to eksporterende producenter af den pågældende vare i Australien), blev restdumpingmargenen fastsat på det niveau, der gjaldt for det samarbejdsvillige selskab, som havde den højeste dumpingmargen, så eventuelle foranstaltningers effektivitet blev sikret.
- Restdumpingmargen: 17,6 %
3. Pakistan
(42) To selskaber besvarede spørgeskemaet for eksporterende producenter. De to selskaber var forretningsmæssigt forbundet med hinanden.
3.1. Normal værdi
(43) For alle typer af PET med én undtagelse, der eksporteredes af de pakistanske eksporterende producenter, kunne Kommissionen fastsætte den normale værdi på grundlag af de priser, der i normal handel var betalt eller skulle betales af uafhængige kunder på hjemmemarkedet, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 1. For den ene type PET, hvor under 10 % af hjemmemarkedssalget fandt sted i normal handel, blev den beregnede normale værdi benyttet, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 3.
(44) Den anden eksporterende producent havde intet salg på hjemmemarkedet. Da de to eksporterende producenter i Pakistan var forretningsmæssigt forbundet med hinanden, blev den normale værdi derfor fastsat på grundlag af den første eksporterende producents hjemmemarkedspriser for den pågældende vare, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 1.
3.2. Eksportpris
(45) Hele det salg af den pågældende vare, som de to forretningsmæssigt forbundne pakistanske eksporterende producenter foretog til fællesskabsmarkedet, fandt sted til uafhængige kunder i Fællesskabet. Eksportprisen blev derfor fastsat på grundlag af de priser, der faktisk blev betalt eller skulle betales, jf. artikel 2, stk. 8, i grundforordningen.
3.3. Sammenligning
(46) For at sikre en rimelig sammenligning blev der taget hensyn til forskelle i faktorer, der hævdedes og påvistes at påvirke sammenligneligheden, jf. artikel 2, stk. 10, i grundforordningen. Der er på dette grundlag foretaget justeringer for forskelle i omkostninger til transport, forsikring, håndtering, provisioner, kreditter og andre faktorer.
3.4. Dumpingmargen
(47) Som fastsat i artikel 2, stk. 11, i grundforordningen blev den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type af den pågældende vare, som eksporteredes til Fællesskabet, sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris for hver tilsvarende type af den pågældende vare.
(48) Sammenligningen viste, at der forekom dumping for så vidt angik de samarbejdende eksporterende producenter. Da de to selskaber er forretningsmæssigt forbundne, er den midlertidige dumpingmargen udtrykt i procent af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, blevet beregnet som det vejede gennemsnit af de to samarbejdsvillige producenters dumpingmargener, jf. Fællesskabets politik for forretningsmæssigt forbundne eksporterende producenter. Denne margen udgør:
- Gatron (Industries) Ltd: 14,8 %
- Novatex Ltd: 14,8 %
(49) Da der blev udvist en høj grad af samarbejdsvilje (der er kun to eksporterende producenter af den pågældende vare i Pakistan), blev restdumpingmargenen fastsat på det niveau, der gjaldt for det samarbejdsvillige selskab, som havde den højeste dumpingmargen, så eventuelle foranstaltningers effektivitet blev sikret.
- Restdumpingmargen: 14,8 %
4. Folkerepublikken Kina
4.1. Markedsøkonomisk behandling
(50) I henhold til artikel 2, stk. 7, litra b), i grundforordningen skal den normale værdi i antidumpingundersøgelser vedrørende import fra Kina fastsættes i overensstemmelse med samme artikels stk. 1 til 6 for de producenter, der findes at opfylde kriterierne i artikel 2, stk. 7, litra c).
(51) Til orientering er disse kriterier kort beskrevet herunder:
1) erhvervsmæssige beslutninger og omkostninger bestemmes på grundlag af markedsvilkårene og uden væsentlig statslig indblanding
2) regnskaber revideres af uafhængige revisorer og anvendes til alle formål
3) ingen væsentlige forvridninger er overført fra det tidligere ikke-markedsøkonomiske system
4) retligt sikre og stabile forhold garanteres af konkurs- og ejendomslove
5) valutakursomregninger sker til markedskursen.
(52) Otte eksporterende producenter i Kina anmodede om markedsøkonomisk behandling i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra b), og besvarede ansøgningsformularen herom for eksporterende producenter.
(53) To selskaber er allerede blevet afvist på grundlag af en første gennemgang af deres ansøgning om markedsøkonomisk behandling, hvoraf det ikke fremgik, at alle kriterier var opfyldt. Kommissionen aflagde kontrolbesøg hos de resterende seks selskaber med henblik på at indhente og efterprøve alle de oplysninger, som var afgivet i anmodningerne om markedsøkonomisk behandling, og som fandtes nødvendige.
(54) Det fremgik af undersøgelsen, at to af de otte kinesiske eksporterende producenter opfyldte alle betingelserne for at blive indrømmet markedsøkonomisk behandling. De resterende seks anmodninger måtte afvises. De kriterier, som ikke var opfyldt af de seks eksporterende producenter, er anført i tabellen i betragtning 56.
(55) De to eksporterende producenter i Kina, der opnåede markedsøkonomisk behandling, er:
- Changzhou Worldbest Radici Co. Ltd
- Far Eastern Industries Shanghai Ltd
(56) Følgende tabel opsummerer afgørelsen for hvert selskab med hensyn til hvert af de fem kriterier, der er fastsat i grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c).
Oversigt over opfyldelsen af de fem kriterier i grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c)
TABELPOSITION
Kilde:
Bekræftede besvarelser af spørgeskemaer fra samarbejdsvillige kinesiske eksportører.
(57) De pågældende selskaber og klageren fik mulighed for at fremsætte bemærkninger til ovennævnte undersøgelsesresultater.
(58) Seks eksporterende producenter fremførte, at afgørelsen var forkert, og at de burde indrømmes markedsøkonomisk behandling.
(59) Selskab 1 til 4 fremførte, at den eneste grund eller en af grundene til at afvise deres anmodning om markedsøkonomisk behandling var, at de er statsejede selskaber, mens det ikke kunne påvises, at staten blandede sig i selskabernes beslutninger.
(60) Disse selskaber fremførte, at det forhold, at et selskab er statsejet, ikke i sig selv betyder, at staten griber ind, og de fremførte også, at Kommissionen ikke havde påvist nogen statslig indblanding i selskabernes ledelse og drift.
(61) Ifølge grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), skal en anmodning om markedsøkonomisk behandling indeholde tilstrækkelige beviser for, at den eksporterende producent fungerer på markedsøkonomiske vilkår. Navnlig skal den eksporterende producent bevise, at hans beslutninger vedrørende priser, omkostninger og produktionsfaktorer, teknologi- og arbejdskraftsomkostninger, produktion, salg og investeringer træffes som reaktion på markedets signaler om udbud og efterspørgsel og uden, at staten i væsentlig grad griber ind i denne forbindelse.
(62) Det fremgår af ovennævnte bestemmelse i grundforordningen, at det ikke er Kommissionen, der skal påvise statslig indblanding, men de selskaber, der anmoder om markedsøkonomisk behandling, der skal påvise, at deres forretningsmæssige beslutninger træffes uden væsentlig statslig indblanding.
(63) I tilfælde, hvor selskaber helt eller overvejende er statsejede med alle deraf følgende konsekvenser for beslutningsprocessen og udpegelsen af personer i centrale stillinger, såsom direktører, ledere osv., skal undersøgelsen derfor også vurdere omfanget af statens eventuelle indgriben, hvis der indføres antidumpingforanstaltninger, og hvilke foranstaltninger selskabet har truffet for at forhindre en sådan indgriben.
(64) I disse særlige tilfælde fandt Kommissionen, at de selskaber, der helt eller overvejende var statsejede, ikke havde påvist, at der er truffet passende foranstaltninger til at forhindre en statslig indgriben, og at staten ikke blandede sig i deres forretningsmæssige beslutninger. Under disse omstændigheder kan det antages, at der var en betydelig statslig indgriben i disse helt eller overvejende statsejede selskabers forretningsmæssige beslutninger. I betragtning af arten af den pågældende vare, der ikke kan identificeres som værende fremstillet af en bestemt producent, blev risikoen for omgåelse af foranstaltningerne gennem eksport via et selskab med lavere told desuden også anset for betydelig.
(65) Selskab 1 og 2 klagede også over, at der ikke var aflagt kontrolbesøg hos dem, og fremførte, at dette var forskelsbehandling i betragtning af de selskaber, der havde modtaget sådanne besøg. Det skal imidlertid erindres, at kontrolbesøg ifølge grundforordningens artikel 16 ikke er obligatoriske, men gennemføres, hvis det anses for påkrævet. Som allerede nævnt i betragtning 53 var disse selskabers anmodninger desuden allerede blevet afvist på grundlag af en første gennemgang af deres ansøgning om markedsøkonomisk behandling, da de ikke havde påvist, at alle kriterierne var opfyldt. Påstanden afvistes derfor.
(66) Disse to selskaber hævdede også, at deres regnskaber i modsætning til Kommissionens konklusioner var i fuld overensstemmelse med internationale standarder, selv om revisionsfirmaet havde forbehold til visse punkter, og at det andet kriterium derfor var opfyldt. Hvis regnskaberne ikke havde været i overensstemmelse med internationale standarder, ville revisorerne ifølge disse selskaber ikke blot have haft forbehold, men ville simpelthen have nægtet at godkende årsregnskaberne.
(67) Selskab 4 og 7 fandtes heller ikke at opfylde det andet kriterium. Disse selskaber fremførte, at grundforordningen kræver, at selskabernes årsregnskaber revideres uafhængigt i henhold til internationale standarder for regnskabsføring. Ifølge disse selskaber er det forhold, at revisorerne nævnte en fejl i deres respektive årsregnskaber, netop udtryk for, at betingelserne i grundforordningen er opfyldt, dvs. at deres regnskaber er revideret uafhængigt og i overensstemmelse med internationale standarder for regnskabsføring.
(68) Generelt er det imidlertid værd at bemærke, at kravet om, at regnskaber revideres i henhold til internationale standarder for regnskabsføring, har til formål at vurdere regnskabernes pålidelighed, især med hensyn til de af selskabet bogførte indtægter, omkostninger og fortjenester, da hovedparten af kontrolbesøg i forbindelse med antidumpingsager netop består i at kontrollere disse tre punkter. Desuden skal det erindres, at den udtalelse (godkendelse med eller uden forbehold eller manglende godkendelse), der afgives af revisorerne, afhænger af betydningen af den fejl, der konstateres i regnskaberne, og det forhold, at en revisor ikke afgiver en "negativ udtalelse", betyder ikke i sig selv, at regnskaberne er korrekte, hvilket kun kan garanteres af revisorens betingelsesløse godkendelse. For så vidt angår disse bestemte selskaber bekræftes det endeligt, at bemærkningerne i revisorens rapport blev anset for at være så betydningsfulde, at kriteriet ikke var opfyldt. Påstanden afvistes derfor.
(69) Selskab 8 hævdede, at de regnskabsmæssige spørgsmål, der lå til grund for Kommissionens beslutning om at afvise dets anmodning om markedsøkonomisk behandling, vedrører en kort periode, dvs. sidste kvartal af 2001, hvor selskabet blev oprettet. Ifølge selskabet tillades sådanne transaktioner desuden af "de almindeligt accepterede regnskabsprincipper".
(70) Som for de tidligere nævnte selskaber blev de konstaterede fejl dog anset for at være betydelige og ikke i overensstemmelse med de internationale standarder for regnskabsføring. Påstanden afvistes derfor.
(71) Endelig påstod flere eksportører, at Kommissionen ikke havde overholdt den frist på tre måneder for at træffe en afgørelse om markedsøkonomisk behandling, der er fastsat i grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c). Det skal imidlertid erindres, at kontrolbesøgene, der efter planen skulle have fundet sted i juli og august, måtte udsættes på grund af sars. Selv om nogle af de kinesiske provinser, hvor visse af de pågældende selskaber var beliggende, ikke dengang var på WHO's liste, blev det af forsigtighedshensyn besluttet af udsætte alle kontrolbesøg på grund af den usikre situation og de forandringer af denne, der var sandsynlige mellem beslutningen om at gennemføre kontrolbesøg og sagsbehandlernes ankomst til Kina. Kontrolbesøgene kunne først gennemføres, da alle restriktioner var ophævet. På grund af de tidsmæssige begrænsninger måtte ansøgningsformularen om markedsøkonomisk behandling og antidumpingspørgeskemaet derfor kontrolleres på samme tid, dvs. under samme kontrolbesøg.
(72) Et selskab fremførte, at tidsforbruget ved beslutningen om markedsøkonomisk behandling var "unødvendigt og diskriminerende". Som ovenfor nævnt medførte sars-udbruddet imidlertid alvorlige forsinkelser af kontrolprocessen, og det samme gjorde antallet af kontrolbesøg, da der var et stort antal samarbejdsvillige kinesiske eksporterende producenter. Da beslutningen om markedsøkonomisk behandling blev meddelt alle de samarbejdsvillige eksporterende producenter samtidig, er der desuden ingen grund til at antage, at proceduren har indebåret forskelsbehandling.
(73) To selskaber, hvis anmodninger om markedsøkonomisk behandling blev afvist på grundlag af en første gennemgang af deres ansøgning herom, dvs. uden kontrolbesøg, hævdede, at der ikke var nogen grund til, at fristen på tre måneder ikke var overholdt. For at undgå forskelsbehandling af de samarbejdsvillige eksporterende producenter blev afgørelserne om markedsøkonomisk behandling imidlertid meddelt alle de pågældende producenter samtidig.
4.2. Individuel behandling
(74) I henhold til artikel 2, stk. 7, litra a), fastsættes der en enhedstold for lande, der er omfattet af artikel 2, stk. 7, undtagen hvis selskaber i overensstemmelse med artikel 9, stk. 5, kan påvise, at deres eksportpriser og -mængder samt vilkårene og betingelserne for salget fastsættes frit, at valutaomregninger foretages til markedskursen, og at en eventuel statslig indgriben ikke muliggør omgåelse af foranstaltninger, hvis eksportører pålægges forskellige toldsatser.
(75) De otte eksporterende producenter anmodede ud over om markedsøkonomisk behandling også om individuel behandling, hvis de ikke blev indrømmet markedsøkonomisk behandling, og yderligere en eksporterende producent anmodede kun om individuel behandling. På grundlag af de foreliggende oplysninger konstateredes det, at for tre selskaber var alle kravene til individuel behandling opfyldt, jf. grundforordningens artikel 9, stk. 5.
(76) De fire resterende selskaber fandtes at være helt eller overvejende statsejede. For disse selskaber blev risikoen for statslig indblanding anset for at være betydelig. I betragtning af arten af den pågældende vare, der ikke kan identificeres som værende fremstillet af en bestemt producent, blev risikoen for omgåelse af foranstaltningerne gennem eksport via et selskab med lavere told også anset for betydelig. Betingelserne i grundforordningens artikel 9, stk. 5, litra c) og e), var derfor ikke opfyldt. Det blev derfor besluttet ikke at indrømme disse selskaber individuel behandling.
(77) Det konkluderedes således, at der bør indrømmes følgende tre eksporterende producenter i Kina individuel behandling:
- Jiangyin Xingye Plastic Co. Ltd
- Jiangyin Chengsheng New Packing Material Co. Ltd
- Hubei Changfeng Chemical Fibres Industry Co. Ltd
4.3. Normal værdi
4.3.1. Fastsættelse af den normale værdi for alle eksporterende producenter, der ikke blev indrømmet markedsøkonomisk behandling
a) Referenceland
(78) I henhold til artikel 2, stk. 7, i grundforordningen skal den normale værdi for lande uden markedsøkonomi og - i det omfang der ikke kan indrømmes markedsøkonomisk behandling - lande med overgangsøkonomier fastsættes på grundlag af prisen eller den beregnede værdi i et referenceland.
(79) I indledningsmeddelelsen tilkendegav Kommissionen, at den påtænkte at benytte USA som referenceland med henblik på at fastsætte den normale værdi for Folkerepublikken Kina, og opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger hertil.
(80) Det fremgik af undersøgelsen, at USA havde et stærkt konkurrencepræget marked for den pågældende vare med 10 producenter på NAFTA-markedet, otte store aftagere og en betydelig import fra tredjelande. Forbruget på det amerikanske marked er stort, og importen tegner sig for omkring 15 % af det amerikanske forbrug af den pågældende vare. Det amerikanske marked var derfor betydeligt og tilstrækkelig repræsentativt i forhold til størrelsen af den kinesiske eksport af den pågældende vare til EU.
(81) De eksporterende producenter i Kina modsatte sig forslaget. Argumenterne mod valget af USA var, at det angiveligt i) er praksis at benytte et af de lande, der er berørt af samme undersøgelse; ii) den samarbejdsvillige amerikanske producent er forretningsmæssigt forbundet med en producent i Fællesskabet; og iii) omkostningerne i USA er større end i Kina. De pågældende interesserede parter foreslog Pakistan eller Republikken Korea som passende referencelande, men fremlagde ingen dokumentation for, at disse lande ville være et bedre alternativ end USA. Kommissionen overvejede dog de to forslag.
(82) For så vidt angår Pakistan skal det bemærkes, at kun to selskaber i dette land fremstiller den pågældende vare mod mindst otte i USA. Desuden er importen af PET pålagt 20 % told i Pakistan, mens tolden i USA er 6,8 % (+ 0,3 c/kg). Det pakistanske marked for den pågældende vare synes derfor at være mindre konkurrencepræget end det amerikanske marked. Endelig fandtes det, at den pakistanske producents hjemmemarkedssalg til uafhængige kunder var lille i forhold til eksporten af den pågældende vare med oprindelse i Kina og derfor var meget mindre repræsentativt i forhold til den meget store eksport fra Kina.
(83) For så vidt angår republikken Korea skal det erindres, at dette land ikke er omfattet af samme procedure, således som flere eksportører påstod, men af en delvis interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3. Desuden har undersøgelsen vist, at alle koreanske producenter var mindre end det amerikanske samarbejdsvillige selskab, der også havde et meget større hjemmemarkedssalg. Endvidere syntes den største koreanske producent at være delvist integreret (dvs. at den selv fremstiller mindst et af de vigtigste råmaterialer), hvilket ikke var tilfældet for producenterne i Kina. Republikken Korea ansås derfor ikke for et passende referenceland.
(84) For så vidt angår påstanden om, at forbindelsen mellem det amerikanske samarbejdsvillige selskab og en europæisk producent kunne have fordrejende virkninger på de afgivne oplysninger, blev dette ikke bekræftet af undersøgelsen. Kommissionen undersøgte navnlig ved et kontrolbesøg, om forbindelsen havde nogen forvridende virkning på den amerikanske producents priser, produktionsomkostninger og rentabilitet. Der fandtes ingen tegn på sådanne forvridninger, og Kommissionen fandt det godtgjort, at de oplysninger, der var afgivet i forbindelse med undersøgelsen, var nøjagtige og pålidelige.
(85) Endelig blev argumentet om forskelle i omkostningerne også overvejet. Prisen på det råmateriale (PTA), som benyttedes af det amerikanske selskab ved fremstillingen af den pågældende vare, og som tegner sig for den betydeligste del af omkostningerne til fremstilling af PET, blev sammenlignet med de priser, der betaltes af de kinesiske selskaber for PTA, og der fandtes ingen væsentlige forskelle. Argumentet afvistes derfor.
(86) I lyset af ovenstående konkluderede Kommissionen foreløbigt, at USA ville være et passende referenceland i overensstemmelse med artikel 2, stk. 7, i grundforordningen.
b) Fastsættelse af den normale værdi
(87) I henhold til artikel 2, stk. 7, litra a), i grundforordningen blev den normale værdi for de eksporterende producenter, som ikke blev indrømmet markedsøkonomisk behandling, fastsat på grundlag af bekræftede oplysninger fra producenten i referencelandet, dvs. på grundlag af alle de priser, der betaltes eller skulle betales på det amerikanske hjemmemarked for sammenlignelige varetyper, da salget fandtes at have fundet sted i normal handel.
(88) Som resultat blev den normale værdi fastsat som den vejede gennemsnitlige hjemmemarkedssalgspris, der blev benyttet af den samarbejdsvillige amerikanske producent ved salg til uafhængige kunder.
4.3.2. Fastsættelse af den normale værdi for eksporterende producenter, der blev indrømmet markedsøkonomisk behandling
(89) De selskaber, der blev indrømmet markedsøkonomisk behandling, blev anmodet om at besvare et spørgeskema med oplysninger om bl.a. hjemmemarkedssalget og produktionsomkostningerne for den pågældende vare, og disse oplysninger blev kontrolleret ved besøg hos de pågældende selskaber.
(90) For så vidt angår fastsættelsen af den normale værdi benyttede Kommissionen samme metode som beskrevet i betragtning 20 til 27.
(91) For alle typer af PET undtagen en, der eksporteredes af de kinesiske eksporterende producenter, kunne Kommissionen fastsætte den normale værdi på grundlag af de priser, der i normal handel var betalt eller skulle betales af uafhængige kunder på hjemmemarkedet, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 1. For den ene type PET, hvor under 10 % af hjemmemarkedssalget fandt sted i normal handel, blev den beregnede normale værdi benyttet, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 3.
4.4. Eksportpriser
(92) Hele eksportsalget til Fællesskabet fra de eksportører, der var indrømmet markedsøkonomisk behandling, fandt sted direkte til uafhængige importører i Fællesskabet, og eksportprisen blev i henhold til artikel 2, stk. 8, i grundforordningen fastsat på grundlag af de priser, der faktisk blev betalt eller skulle betales.
4.5. Sammenligning
(93) Sammenligningen fandt sted ab fabrik og i samme handelsled. For at sikre en rimelig sammenligning blev der taget hensyn til forskelle i faktorer, der hævdedes og påvistes at påvirke sammenligneligheden, jf. artikel 2, stk. 10, i grundforordningen. På dette grundlag blev der foretaget justeringer for forskelle i omkostninger til transport, forsikring, håndtering og lastning samt dermed forbundne omkostninger, kreditter, provisioner, importafgifter og omkostninger efter salget (garanti).
4.6. Dumpingmargen
4.6.1. For de samarbejdsvillige eksporterende producenter, der blev indrømmet markedsøkonomisk eller individuel behandling
(94) For de to selskaber, der blev indrømmet markedsøkonomisk behandling, blev den vejede gennemsnitlige normale værdi af hver type af den pågældende vare, som eksporteredes til Fællesskabet, sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris på den tilsvarende type af den pågældende vare, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 11.
(95) For de tre selskaber, der blev indrømmet individuel behandling, blev den vejede gennemsnitlige normale værdi, der var fastsat for referencelandet for hver type af den pågældende vare, som eksporteredes til Fællesskabet, sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris på den tilsvarende type, som eksporteredes til Fællesskabet, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 11.
(96) De foreløbige vejede gennemsnitlige dumpingmargener udgør følgende i procent af cif-prisen, Fællesskabets grænse, ufortoldet:
TABELPOSITION
4.6.2. For alle andre eksporterende producenter
(97) For at fastsætte den landsdækkende told for alle andre eksportører i Kina bestemte Kommissionen først graden af samarbejdsvilje. Der blev foretaget en sammenligning mellem den samlede import af den pågældende vare med oprindelse i Kina, beregnet på grundlag af Eurostats tal, og oplysningerne i de kinesiske eksportørers besvarelser af spørgeskemaerne. Det fremgik heraf, at graden af samarbejdsvilje var tæt på 100 %.
(98) Dumpingmargenen blev følgelig beregnet som et vejet gennemsnit af den dumpingmargen, der var fastsat for de resterende samarbejdsvillige eksportører, der hverken blev indrømmet markedsøkonomisk eller individuel behandling. Dumpingmargenen for de resterende ovenfor nævnte samarbejdsvillige eksportører blev beregnet ved at sammenligne den vejede gennemsnitlige normale værdi, der var fastsat for referencelandet, og den vejede gennemsnitlige eksportpris, der var oplyst af den pågældende eksportør.
(99) Graden af dumping for landet som helhed blev på dette grundlag foreløbigt fastsat til 23,2 % af cif-prisen, Fællesskabets grænse.
C. SKADE
1. Produktionen i Fællesskabet
(100) I undersøgelsesperioden blev PET fremstillet af
- syv klagende producenter i Fællesskabet, som samarbejdede fuldt ud med Kommissionen i forbindelse med undersøgelsen
- fire andre producenter i Fællesskabet, som fuldt ud støttede og samarbejdede med Kommissionen i forbindelse med undersøgelsen
- en anden producent, der støttede proceduren og afgav visse generelle oplysninger om sin produktion og sit salg.
(101) Klageren kender ikke til andre producenter af den pågældende vare, og der er heller ikke andre producenter af den pågældende vare, som har givet sig til kende over for Kommissionen. Det PET, der fremstilles af de 12 ovennævnte selskaber, udgør derfor produktionen i Fællesskabet i henhold til artikel 4, stk. 1, i grundforordningen.
2. Definition af erhvervsgrenen i Fællesskabet
(102) De 11 producenter i Fællesskabet, der samarbejdede fuldt ud i forbindelse med undersøgelsen, havde en samlet produktion på 1634477 tons i undersøgelsesperioden, svarende til omkring 97 % af den anslåede samlede produktion af PET i Fællesskabet. De 11 producenter i Fællesskabet, der samarbejdede fuldt ud, anses derfor for at udgøre EF-erhvervsgrenen, jf. artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 4, i grundforordningen.
3. Forbruget i Fællesskabet
3.1. Indledende bemærkninger
3.1.1. Oplysninger om importen
(103) Tal fra Eurostat om mængder og værdier for KN-kode 3907 60 20 samt oplysninger fra eksporterende producenter blev benyttet som kilde for oplysningerne om importen.
3.1.2. Oplysninger om EF-erhvervsgrenen
(104) Oplysninger om erhvervsgrenen i Fællesskabet blev indhentet fra de 11 samarbejdsvillige EF-producenters kontrollerede besvarelser af spørgeskemaerne.
3.2. Forbruget i Fællesskabet
(105) Det åbenbare forbrug i Fællesskabet blev fastlagt på grundlag af
- den samlede import af den pågældende vare til Fællesskabet som oplyst af Eurostat og af de eksporterende producenter
- EF-erhvervsgrenens samlede verificerede salg på fællesskabsmarkedet, og
- salgsoplysninger om den anden producent i Fællesskabet, der afgav visse generelle oplysninger.
(106) Forbruget i Fællesskabet udgjorde 1845962 tons i undersøgelsesperioden, hvilket er 37 % mere end ved begyndelsen af den betragtede periode. Den betydelige stigning i forbruget af PET var affødt af en betydelig stigning i forbruget af vand og læskedrikke på flaske og følger en tendens, der allerede blev konstateret i en tidligere undersøgelse(5).
TABELPOSITION
4. Importen til Fællesskabet fra de pågældende lande
4.1. Kumulativ vurdering af virkningerne af den pågældende import
(107) Det blev først undersøgt, om importen fra Kina, Pakistan og Australien bør vurderes kumulativt i henhold til artikel 3, stk. 4, i grundforordningen.
(108) Importen fra de pågældende lande har udviklet sig således med hensyn til mængde (tons) og markedsandel:
TABELPOSITION
(109) Det konstateredes, at:
- dumpingmargenerne for importen fra hvert af de pågældende lande lå over den minimumsgrænse, der er fastsat i grundforordningens artikel 9, stk. 3
- den importerede mængde fra hvert af disse lande ikke var ubetydelig i undersøgelsesperioden, da disse lande i undersøgelsesperioden havde markedsandele på mellem 1,5 % og 6,6 %, og
- en kumulativ vurdering fandtes passende i betragtning af konkurrencevilkårene såvel mellem importen med oprindelse i disse lande som mellem denne import og den samme fællesskabsvare. Dette fremgår af, at der er et forholdsvis ensartet underbudsniveau på mellem 10,0 % og 17,9 %, og at der anvendes tilsvarende salgskanaler. Desuden fremgik det af undersøgelsen, at de pågældende importerede varer og den samme vare har samme fysiske og kemiske egenskaber. Endelig følger den importerede vare og den samme vare samme prisudvikling, som afspejler prisen på varernes grundlæggende råmateriale, naphtha (raffineret olie).
(110) Det konkluderes derfor foreløbigt, at alle kriterierne i grundforordningens artikel 3, stk. 4, er opfyldt, og at importen med oprindelse i Kina, Australien og Pakistan bør vurderes kumulativt.
4.2. Den pågældende imports markedsandel
(111) Som ovenfor vist påbegyndtes importen fra de pågældende lande i 2000, men blev væsentlig fra 2002, da der blev etableret nye produktionsanlæg i de pågældende lande. Den andel af forbruget i Fællesskabet, som de tegnede sig for, steg fra 0,6 % i 2000 til 8,6 % i 2002 og nåede 12,1 % i undersøgelsesperioden.
4.3. De importerede varers pris og underbud
(112) Der blev foretaget en sammenligning mellem EF-erhvervsgrenens priser på fællesskabsmarkedet i undersøgelsesperioden og de tilsvarende priser for de eksporterende producenter i de pågældende lande. Sammenligningen blev foretaget efter fradrag af nedslag og rabatter. EF-erhvervsgrenens priser blev justeret til niveauet ab fabrik, mens de importerede varers pris var cif-priserne, Fællesskabets grænse, plus told, idet der blev foretaget justeringer for handelstrin og håndteringsomkostninger på grundlag af oplysninger indhentet under undersøgelsen, især fra samarbejdsvillige uafhængige importører.
(113) Det fremgik af denne sammenligning, at de pågældende varer med oprindelse i de pågældende lande i undersøgelsesperioden blev solgt i Fællesskabet til priser, der lå under EF-erhvervsgrenens priser, nemlig med mellem 13,5 % og 17,9 % for Kina, med mellem 10 % og 11,9 % for Australien og med 12,7 % for Pakistan.
(114) Det forholdsvis lave gennemsnitlige underbud skyldes et pristryk som følge af de eksporterende producenters adfærd, idet de solgte til dumpingpriser. EF-erhvervsgrenen var tvunget til at modsvare disse priser i et forsøg på at bevare sin markedsandel. Det skal erindres, at prisovervejelser er den endelige drivkraft på markedet i betragtning af den magt, som flere store PET-brugere har på markedet.
5. EF-erhvervsgrenens situation
(115) I overensstemmelse med artikel 3, stk. 5, i grundforordningen omfattede undersøgelsen af dumpingimportens virkninger på EF-erhvervsgrenen en vurdering af alle økonomiske faktorer og forhold, der havde indflydelse på denne erhvervsgrens situation fra 1999 (udgangspunkt) til undersøgelsesperioden.
(116) De nedenstående oplysninger er samlede oplysninger om de 11 samarbejdsvillige EF-producenter.
5.1. Produktion, kapacitet og kapacitetsudnyttelse
(117) Produktionskapaciteten blev fastsat på grundlag af de installerede maskiners teoretiske største produktion pr. time, ganget med det teoretiske årlige antal arbejdstimer, idet der blev taget hensyn til vedligeholdelse og andre tilsvarende produktionsafbrydelser.
TABELPOSITION
(118) Som vist i ovenstående tabel steg produktionen i tiden mellem 1999 og undersøgelsesperioden med 41 %, hvilket afspejler den stærke vækst i forbruget i Fællesskabet. I samme periode steg produktionskapaciteten med 45 %, dvs. noget mere end forbruget. Denne stigning skal ses i lyset af den stærke efterspørgsel i Fællesskabet i de seneste år. Det skal endvidere bemærkes, at EF-erhvervsgrenen havde været påvirket af skadevoldende dumping frem til den 5. august 2000(6), og det således kunne være forventet, at den havde draget fordel af et øget salg som følge af fjernelsen af den skadevoldende dumping fra disse kilder. Det var absolut nødvendigt for EF-erhvervsgrenen at øge produktionskapaciteten for at bevare markedsandel og dække den stigende efterspørgsel fra brugerne, der forventes at vokse yderligere. Kapacitetsudnyttelsen var ujævn i den betragtede periode, idet kapacitetsudnyttelsesgraden i undersøgelsesperioden var på 84 %, lidt under niveauet i begyndelsen af perioden.
(119) Nogle eksportører hævdede, at den øgede kapacitet i den betragtede periode er et tegn på styrke snarere end skade. De samme eksportører har i denne forbindelse også nævnt nye investeringer i ny kapacitet.
(120) Som ovenfor nævnt blev produktionskapaciteten forøget for at dække efterspørgslen. Som nævnt i Kommissionens forordning om indførelse af antidumpingforanstaltninger over for PET med oprindelse i Indien, Indonesien, Malaysia, Republikken Korea, Taiwan og Thailand(7) var en af EF-brugernes generelle indvendinger mod en indførelse af foranstaltninger på daværende tidspunkt faktisk en mulig mangel på PET på fællesskabsmarkedet.
(121) Desuden går der normalt to år mellem vedtagelsen af en beslutning om investeringer i ny kapacitet og det tidspunkt, hvor den nye kapacitet er installeret og driftsklar. Som det fremgår af ovenstående, fandt den største forøgelse af den nye kapacitet i den betragtede periode sted mellem 1999 og 2000. Beslutningen om at installere denne kapacitet må derfor være truffet før den betragtede periode, og den øgede kapacitet kan derfor ikke ses som et "tegn på styrke", således som eksportørerne har fremført.
(122) For så vidt angår planer om ny kapacitet har nogle af EF-producenterne officielt givet meddelelse om yderligere investeringer i ny kapacitet. Nogle eksportører har derefter opfattet disse meddelelser som tegn på styrke hos EF-producenterne.
(123) Det er bekræftet, at flere producenter i Fællesskabet har planer om yderligere at øge deres produktionskapacitet (med omkring 300000 til 400000 tons), men disse planer skal ses på baggrund af et øget forbrug af PET på fællesskabsmarkedet. I den nuværende situation er flere af EF-producenterne desuden ved at genoverveje deres investeringsplaner, da prisniveauet på fællesskabsmarkedet gør det vanskeligt for disse producenter at finansiere deres påtænkte investeringer.
(124) Nogle af producenterne er faktisk blevet tvunget til midlertidigt at nedlukke kapacitet i den sidste del af undersøgelsesperioden og efter dennes afslutning, idet de havde finansielle tab ved de eksisterende prisniveauer. En producent lukkede en kapacitet svarende til 73000 tons i undersøgelsesperioden, og en anden fællesskabsproducent indstillede sine aktiviteter med en kapacitet på 270000 tons efter undersøgelsesperioden.
5.2. Lagre
(125) Lagerbeholdningerne havde følgende størrelse ved udgangen af hver periode.
TABELPOSITION
(126) Lagerbeholdningerne har været stabile i hele den betragtede periode. Denne økonomiske indikator fandtes desuden ikke relevant i den aktuelle skadesanalyse, da den pågældende vare er voluminøs med en forholdsvis begrænset værdi pr. m3. Af rent praktiske årsager vil EF-erhvervsgrenen derfor altid tilstræbe at have så små lagerbeholdninger som muligt.
5.3. Salgsmængde, markedsandel, vækst og gennemsnitlige enhedspriser i Fællesskabet
(127) Nedenstående tal viser EF-erhvervsgrenens salg til uafhængige kunder i Fællesskabet.
TABELPOSITION
(128) EF-erhvervsgrenens solgte mængde steg med 41 % i løbet af den betragtede periode, heraf med 26 % mellem 1999 og 2000. Stigningen i salgsmængden skal ses i lyset af det øgede forbrug i samme periode (37 %).
(129) Efter indførelsen af antidumpingforanstaltninger den 5. august 2000(8) var EF-erhvervsgrenen i stand til at genvinde tabte markedsandele. Mellem 1999 og 2000 steg EF-erhvervsgrenens markedsandel fra 73,7 % til 92,6 % af forbruget i Fællesskabet. Efter denne relativt gode periode faldt EF-erhvervsgrenens markedsandel imidlertid igen. Mellem 2001 og undersøgelsesperioden faldt dens markedsandel i Fællesskabet fra 90,6 % til 76,0 %, idet dumpingimport fra de pågældende lande begyndte at trænge ind på fællesskabsmarkedet.
(130) EF-erhvervsgrenen kunne indledningsvis drage fordel af det øgede forbrug og af stigningen i de gennemsnitlige salgspriser, og dens omsætning steg med 112 % fra 1999 til 2001, men denne vækst blev brat bragt til ophør i 2002, hvor dumpingimporten fra de pågældende lande tvang EF-erhvervsgrenen til at sænke dens gennemsnitlige salgspriser.
(131) EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspriser steg med 48 % mellem 1999 og 2000 til et mere bæredygtigt niveau efter indførelsen af antidumpingforanstaltninger mod dumpingimporten fra Indien, Indonesien, Malaysia, Republikken Korea, Taiwan og Thailand i 2000. En del af denne stigning var forbundet med højere råvarepriser (se betragtning 169, som EF-erhvervsgrenen kunne videregive til kunderne. Stigningen gjorde det dog også muligt for EF-erhvervsgrenen igen at blive rentabel, selv om fortjenesten og afkastet af investeringerne som nedenfor nævnt var ret begrænset. Det lykkedes EF-erhvervsgrenen at hæve priserne yderligere i 2001, men denne periode blev fulgt at en periode med pristryk i 2002 og i undersøgelsesperioden. Mellem 2001 og undersøgelsesperioden faldt priserne faktisk med 12 %, hvilket faldt sammen med en voldsom konkurrence fra importerede varer med oprindelse i de pågældende lande.
5.4. Rentabilitet, afkast af investeringer og likviditet
(132) "Rentabiliteten af salget i Fællesskabet" er den fortjeneste, der opnås på salget af den pågældende vare på fællesskabsmarkedet. "Afkastet af de samlede aktiver" og "likviditeten" kunne kun måles for den snævrest mulige varegruppe, der indbefattede samme vare, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 8.
(133) Afkastet af investeringerne er desuden blevet beregnet på grundlag af afkastet af de samlede aktiver, da sidstnævnte anses for mere relevant med henblik på analysen af udviklingstendenserne.
TABELPOSITION
(134) Efter indførelsen af antidumpingforanstaltningerne mod importen af PET med oprindelse i Indien, Indonesien, Malaysia, Republikken Korea, Taiwan og Thailand kunne EF-erhvervsgrenen som ovenfor nævnt hæve priserne til et mere bæredygtigt niveau. Det var imidlertid først i 2001, at EF-erhvervsgrenen nåede den fortjeneste, der i forordning (EF) nr. 1742/2000 er fastsat som mål (7 %).
(135) Efter et pristryk i 2002 og i undersøgelsesperioden, der faldt sammen med en kraftig vækst i dumpingimporten fra de pågældende lande, begyndte EF-erhvervsgrenens finansielle situation igen at blive forværret. Det fortjenstniveau, der blev nået i undersøgelsesperioden, lå lige over omsætningsnulpunktet og er langt fra tilstrækkeligt til at finansiere de nødvendige reinvesteringer, som kunderne kræver.
(136) Både rentabiliteten på salget i Fællesskabet og afkastet af de samlede aktiver udviser samme tendens, nemlig en forbedring fra 1999 til 2001, fulgt af en forværring fra 2001 til undersøgelsesperioden.
(137) Tendensen for likviditeten udviklede sig på samme måde, dog en år forskudt, hvilket forklares af bevægelserne i kortfristede aktiver som følge af væksten i salget.
5.5. Investeringer og mulighederne for at tilvejebringe kapital
TABELPOSITION
(138) Efter indførelsen af antidumpingforanstaltningerne mod importen af PET med oprindelse i Indien, Indonesien, Malaysia, Republikken Korea, Taiwan og Thailand besluttede EF-erhvervsgrenen at foretage nye investeringer i kapacitet.
(139) Som ovenfor nævnt er der en periode på omkring to år mellem en beslutning om at investere i ny kapacitet og det øjeblik, hvor denne nye kapacitet kan tages i brug. Imidlertid er tidsrummet mellem investeringsbeslutningen og det øjeblik, hvor de nye maskiner optræder i regnskaberne, naturligvis kortere, da investeringerne tilskrives regnskaberne, så snart de er under konstruktion. Dette forklarer, hvorfor det ovennævnte investeringsniveau ikke altid svarer til en omgående kapacitetsforøgelse, jf. betragtning 117.
(140) EF-erhvervsgrenens evne til at tilvejebringe kapital fra enten eksterne finansieringsselskaber eller fra moderselskaberne blev ikke i alvorlig grad berørt i den betragtede periode.
5.6. Beskæftigelse, produktivitet og lønninger
TABELPOSITION
(141) Som det fremgår af ovenstående, øgede EF-erhvervsgrenen sin produktion med 41 % i løbet af den betragtede periode. Trods denne stigning forblev antallet af ansatte stort set uændret.
(142) Dette skyldes, at EF-erhvervsgrenen har investeret i nye stærkt automatiserede installationer, der ikke kræver væsentlige forøgelser af arbejdsstyrken. Produktiviteten steg med 36 % i den betragtede periode, mens arbejdskraftomkostningerne i samme periode steg med 15 %.
5.7. Genrejsning fra tidligere dumping
(143) Efter indførelsen af antidumpingforanstaltninger i 2000(9) kunne EF-erhvervsgrenen hæve sine gennemsnitlige salgspriser til et mere bæredygtigt niveau og samtidig bevare sin markedsandel på PET-markedet, der var i vækst. Som nævnt i betragtning 134 opnåede EF-erhvervsgrenen en bæredygtig fortjenstmargen i 2001. Det kan derfor konkluderes, at EF-erhvervsgrenen har overvundet følgerne af den tidligere dumping.
5.8 Den faktiske dumpingmargens størrelse
(144) Dumpingmargenerne er angivet i afsnittet om dumping (se betragtning 40, 48 og 96). De konstaterede margener ligger klart over den ubetydelighedsgrænse, der er fastsat i grundforordningens artikel 9, stk. 3. I betragtning af størrelsen af og priserne på dumpingimporten kan virkningerne af de faktiske dumpingmargener desuden ikke være ubetydelige.
6. Konklusion om skade
(145) Det skal erindres, at EF-erhvervsgrenen omgående genvandt tillid efter indførelsen af antidumpingforanstaltninger mod importen af PET med oprindelse i Indien, Indonesien, Malaysia, Republikken Korea, Taiwan og Thailand. Gennemsnitspriserne på erhvervsgrenens salg i Fællesskabet steg med 64 % mellem 1999 og 2001 (hvilket delvis var en kompensation for øgede råvarepriser), og den i Fællesskabet solgte mængde steg med 29 %. Resultatet af denne udvikling var øget rentabilitet; i 2001 lykkedes det EF-erhvervsgrenen at opnå den fortjenstmargen, der som nævnt var fastsat som mål i forordning (EF) nr. 1742/2000, hvilket gjorde det muligt for den at investere i ny kapacitet som krævet af dens kunder og at gennemføre miljørelaterede projekter, f.eks. vedrørende genbrug af brugte flasker.
(146) Som ovenfor nævnt begyndte importerede varer fra de pågældende lande imidlertid at trænge ind på fællesskabsmarkedet i betragteligt omfang fra 2002, hvilket førte til pristryk på markedet. EF-erhvervsgrenen tabte markedsandele, og dens finansielle stabilitet blev igen truet, hvilket afspejledes i dens dårlige finansielle resultater.
(147) Kommissionen har derfor foreløbigt konkluderet, at EF-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade, jf. artikel 3 i grundforordningen.
D. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
1. Indledende bemærkninger
(148) I overensstemmelse med artikel 3, stk. 6, i grundforordningen blev det undersøgt, om den væsentlige skade, der var forvoldt EF-erhvervsgrenen, var forårsaget af dumpingimporten fra de pågældende lande. I overensstemmelse med artikel 3, stk. 7, i grundforordningen undersøgte Kommissionen også andre faktorer, der kan have skadet EF-erhvervsgrenen, for at sikre, at skade forvoldt af sådanne faktorer ikke fejlagtigt blev tilskrevet dumpingimporten.
(149) Der er i øjeblikket foranstaltninger i kraft over for importen med oprindelse i Indien, Indonesien, Republikken Korea, Malaysia, Taiwan og Thailand. Som allerede nævnt i betragtning 3 er antidumpingforanstaltningerne mod importen af PET med oprindelse i Republikken Korea og Taiwan i øjeblikket genstand for en interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3. Disse forhold er taget i betragtning i forbindelse med denne undersøgelse.
2. Dumpingimportens følgevirkninger
(150) Mængden af PET med oprindelse i de pågældende lande steg stærkt i løbet af den betragtede periode. Som det fremgår af tabellen i betragtning 108 steg importen fra de tre pågældende lande fra næsten intet i 1999 til 223000 tons i undersøgelsesperioden, hvilket svarede til en markedsandel på 12,1 %.
(151) Den betydelige stigning i importen med oprindelse i de pågældende lande og deres erobring af markedsandel i 2002 og i undersøgelsesperioden til priser, der lå væsentligt under EF-erhvervsgrenens priser, faldt tidsmæssigt sammen med forværringen af EF-erhvervsgrenens situation i samme periode.
(152) Som det blev fastslået i betragtning 113, lå priserne på de varer, der importeredes fra de pågældende lande, betydeligt under EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspriser, idet underbudsmargenerne lå fra 10 % til 17,9 %.
(153) Det konkluderes derfor foreløbigt, at presset fra den pågældende import, hvis mængde og markedsandel voksede betydeligt fra og med 2001, og som blev solgt til lave dumpingpriser, spillede en afgørende rolle med hensyn til at forårsage prisfald og tab af markedsandele for EF-erhvervsgrenen, hvilket førte til en forværring af dens finansielle situation.
3. Andre faktorers indvirkning
3.1. Import fra andre tredjelande
(154) Importen fra tredjelande, der ikke er omfattet af denne undersøgelse, udviklede sig således i den betragtede periode:
TABELPOSITION
(155) Efter indførelsen af antidumpingforanstaltninger i 2000 faldt importen fra tredjelande, der ikke var berørt af denne undersøgelse, kraftigt. Med undtagelse af Republikken Korea og Taiwan var der ikke for noget land tale om en absolut stigning i mængden, der havde en sådan størrelse, at der kan være forvoldt EF-erhvervsgrenen skade, eller den pågældende stigning faldt ikke tidsmæssigt sammen med den skade, som blev påført EF-erhvervsgrenen.
(156) Importen med oprindelse i Republikken Korea og Taiwan udviste imidlertid en udvikling, der mindede om udviklingen for importen med oprindelse i de pågældende lande, nemlig en betydelig stigning i importmængderne mod afslutningen af den pågældende periode. Desuden faldt denne udvikling tidsmæssigt sammen med forværringen af EF-erhvervsgrenens situation. Det bemærkes imidlertid, at den kombinerede importerede mængde fra disse to lande kun svarer til omkring halvdelen af importen fra de tre pågældende lande.
(157) Ingen andre lande udviste væsentligt øgede importmængder i den betragtede periode.
(158) Ifølge tal fra Eurostat var de gennemsnitlige cif-priser i undersøgelsesperioden (eksklusive antidumpingtold) for importerede varer med oprindelse i Republikken Korea desuden 842 EUR/ton og for Taiwan 784 EUR/ton. Den gældende antidumpingtold udgør fra 0 EUR/ton til 148,3 EUR/ton for Republikken Korea og fra 47 EUR/ton til 69,5 EUR/ton for Taiwan. Tredjelandstoldsatsen var 6,5 % for både Republikken Korea og Taiwan.
(159) Den gennemsnitlige fortoldede pris svingede således mellem 896 EUR/ton og 1044 EUR/ton for importeret PET med oprindelse i Republikken Korea og mellem 882 EUR/ton og 905 EUR/ton for den pågældende vare med oprindelse i Taiwan. Da EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspris i undersøgelsesperioden var 986 EUR/ton (se betragtning 127), svarer de gennemsnitlige eksportpriser til et underbudsniveau på mellem 0 % og 9,1 % for Republikken Korea og mellem 8,2 % og 10,5 % for Taiwan. Det er desuden sandsynligt, at eksportører med en lavere antidumpingtold har øget deres andel af importen på bekostning af de eksportører, der var pålagt en højere antidumpingtold.
(160) Det kan derfor foreløbig ikke udelukkes, at en del af importen af PET med oprindelse i Republikken Korea og Taiwan også har bidraget til den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen. Det skal erindres, at foranstaltningerne mod disse to lande i øjeblikket er genstand for en interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3, der vil undersøge, om de nuværende foranstaltninger er tilstrækkelige til at modvirke den skadevoldende dumping.
3.2. Råvarepriser
3.2.1. Indledende bemærkninger
(161) De kvartalsmæssige oplysninger om de gennemsnitlige salgspriser for PET i Fællesskabet og om råvareomkostningerne, der er benyttet i denne analyse, er leveret af EF-erhvervsgrenen.
3.2.2. Årsagssammenhæng med råvarepriserne
(162) Produktionsomkostningerne for PET afhænger i høj grad (for omkring to tredjedeles vedkommende) af priserne på råmaterialer og ydelser såsom elektricitet og gas (variable omkostninger). Priserne på PTA og andre produktionsfaktorer såsom MEG og DMT afspejler oliepriserne. Det er derfor fundet relevant at vurdere, om prisstigningerne på PTA er blevet overvæltet på kunderne, eller om EF-erhvervsgrenen er blevet presset mellem stigninger i råvarepriserne og de gennemsnitlige salgspriser.
(163) I denne forbindelse fandtes der to typer fællesskabsproducenter af PET, hvor den første købte råmaterialer fra forretningsmæssigt forbundne selskaber ("integrerede producenter"), mens den anden købte råmaterialer fra eksterne leverandører ("uafhængige producenter").
(164) Det blev først bestemt, hvorvidt råvarepriserne var strukturelt forskellige som følge af, at de integrerede producenter købte råmaterialer fra forretningsmæssigt forbundne leverandører, mens de uafhængige producenter købte råmaterialer fra eksterne leverandører.
(165) Det konstateredes, at omkostningerne til råmaterialer ikke var væsentligt forskellige for integrerede og uafhængige producenter. I forbindelse med denne analyse kunne fællesskabsproducenternes omkostninger til råmaterialer derfor vurderes for alle fællesskabsproducenterne under ét.
(166) Efter at det var blevet fastslået, at årsagssammenhængen med råmaterialerne kunne vurderes uden hensyntagen til, om producenten var integreret eller uafhængig, blev der derefter foretaget en sammenligning af priserne på forskellige niveauer for EF-erhvervsgrenen som helhed.
(167) Som forklaret i betragtning 12 fremstilles PET af PTA (eller DMT), blandet med MEG. Den kvartalsvise prisudvikling for råmaterialer (PTA/DMT og MEG), der anvendes til fremstilling af PET, og EF-erhvervsgrenens kvartalsvise gennemsnitlige salgspriser er vist herunder.
(168) For at muliggøre en sammenligning med olieprisen er de kvartalsvise priser på naphtha (raffineret olie), der er den vigtigste råvare ved produktionen af paraxylen (PX), der igen tegner sig for omkring to tredjedele af de produktionsfaktorer, der benyttes til at fremstille PTA, oplyst for samme periode.
TABELPOSITION
(169) Som det fremgår af ovenstående steg råvarepriserne for EF-producenterne med 59 % fra 1. kvartal 1999 til 3. kvartal 2000, nemlig fra 466 EUR/ton til 741 EUR/ton, hvilket afspejler den underliggende pris på naphtha, der i samme periode steg med 116 %. Mellem 3. kvartal 2000 og 3. kvartal 2001 var råvarepriserne forholdsvis stabile, mens de faldt svagt i underperioden fra 3. kvartal 2001 til udgangen af undersøgelsesperioden, hvorimod prisen på naphtha i samme underperiode steg med 188 %.
(170) Samtidig steg EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspriser med 75 % fra 1. kvartal 1999 til 3. kvartal 2000, nemlig fra 634 EUR/ton til 1108 EUR/ton. Mellem 3. kvartal 2000 og 3. kvartal 2001 var der kun mindre udsving i de gennemsnitlige salgspriser, idet der kun var en nettoændring på 3 % i denne periode. Endelig faldt den gennemsnitlige salgspris fra 1139 EUR/ton til 1001 EUR/ton fra 3. kvartal 2001 til udgangen af undersøgelsesperioden.
(171) Sammenlignes prisudviklingen for EF-erhvervsgrenen, dvs. for råmaterialerne og den gennemsnitlige salgspris, fremgår det af ovennævnte tal, at priserne på råmaterialer steg med 59 % i første underperiode (1. kvartal 1999 til 3. kvartal 2000), mens den gennemsnitlige salgspris steg med 75 %. I den følgende underperiode (3. kvartal 2000 til 3. kvartal 2001) var både råvarepriserne og de gennemsnitlige salgspriser stabile. I den sidste underperiode (3. kvartal 2001 til 1. kvartal 2003) faldt råvarepriserne endelig med 6 % og den gennemsnitlige salgspris med 13 %, dvs. mere end nødvendigt for at kompensere for lavere priser på råmaterialer.
(172) Det forhold, at den gennemsnitlige salgspris faldt mere end prisen på råmaterialer, skal ses som et direkte resultat af et pristryk forårsaget af dumpingimporten.
(173) Det konkluderes derfor foreløbigt, at omkostningerne til råmaterialer ikke bidrog væsentligt til den skade, som var forvoldt EF-erhvervsgrenen, da alle stigninger i råvarepriserne (herunder alle prisudsving i lavere produktionstrin) er blevet videregivet til kunderne. Det er kun i sidste underperiode, at EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspriser som følge af konkurrence fra dumpingimporten er faldet mere end det tilsvarende fald for råmaterialerne.
3.3. Årsagssammenhæng med ændringer i forbrugsmønstret
(174) Som nævnt i betragtning 106 steg forbruget af PET i Fællesskabet med 37 % i løbet af den betragtede periode. Forbrugsmønstret anses derfor foreløbigt ikke for at have forvoldt EF-erhvervsgrenen nogen skade.
3.4. Årsagssammenhæng med interne afregningspriser
(175) Nogle eksportører har fremført, at den skade, der er påført de EF-producenter, som ejes af multinationale selskaber, kan være forvoldt, fordi selskaber i koncernen kræver for høje priser for råmaterialer leveret til datterselskaber i Fællesskabet.
(176) Det skal erindres, at der i betragtning 165 ikke fandtes forskelle mellem integrerede og uafhængige fællesskabsproducenter. Da påstanden vedrørte integrerede producenter, og da der ikke fandtes strukturelle prisforskelle for råvarer mellem integrerede og uafhængige producenter, kunne påstanden afvises.
3.5. Konklusion om årsagssammenhæng
(177) På grundlag af ovenstående konkluderes det foreløbigt, at der er en årsagssammenhæng mellem dumpingimporten og den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen. Denne konklusion er baseret på, at der forekom betydelige stigninger i mængde og markedsandel for varer importeret fra de pågældende lande i den betragtede periode, og at priserne på disse varer også lå betydeligt under EF-erhvervsgrenens priser. Der er desuden et slående tidsmæssigt sammenfald mellem den kraftige vækst i dumpingimporten og forværringen af EF-erhvervsgrenens finansielle situation.
(178) Undersøgelsen har også vist, at det ikke kan udelukkes, at en del af importen fra Taiwan og Republikken Korea også har bidraget til skaden. Der er imidlertid ingen tegn på, at denne import har virkninger af en art, der kan bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimporten fra Australien, Pakistan og Folkerepublikken Kina og den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt som følge af dumpingimport. Der er ikke fremført eller konstateret andre faktorer, der på væsentlig måde kan have påvirket EF-erhvervsgrenens situation.
E. FÆLLESSKABETS INTERESSER
1. Generelle overvejelser
(179) Det er blevet undersøgt, om der var tvingende årsager til at konkludere, at det ikke ville være i Fællesskabets interesse at indføre antidumpingtold på importen fra de pågældende lande. Med henblik herpå og i overensstemmelse med artikel 21, stk. 1, i grundforordningen baseredes fastlæggelsen af Fællesskabets interesser på en vurdering af alle de forskellige involverede interesser, dvs. EF-erhvervsgrenens, importørernes, forhandlernes, brugernes og leverandørernes interesser.
(180) Kommissionen sendte spørgeskemaer til importører, forhandlere, leverandører af råmaterialer, industrielle brugere samt forskellige brugersammenslutninger. Der blev i alt udsendt 84 spørgeskemaer.
(181) Der blev modtaget fuldstændige besvarelser af spørgeskemaerne fra følgende interesserede parter:
Leverandører
- Interquisa SA
- BP Chemicals
Importører og forhandlere
- Mitsui & Co. Benelux
- Helm AG
- Global Services International (agent)
- Sabic Italy
Brugere
- Schweppes Benelux SA (aftapper af læskedrikke)
- Resilux SA (omdanner af præforme til flasker)
- Danone Waters Europe SA (aftapper af mineralvand)
- Nestlé Waters Spain SA (aftapper af mineralvand)
- L'Abeille SA (aftapper af læskedrikke)
- Pepsico France SA (aftapper af læskedrikke)
- Amcor PET Europe (omdanner af præforme til flasker)
- RBC Cobelplast Mononate (producent af plader)
- Aqua Minerale San Benedetto (aftapper af mineralvand)
Brugersammenslutninger
- European Plastic Converters
(182) Endvidere er de ovennævnte parter og parter, som gav sig til kende over for Kommissionen, men som ikke besvarede et spørgeskema, blevet hørt. Endelig er der også afgivet oplysninger og foretaget høringer af eksportører i forbindelse med Fællesskabets interesser.
2. EF-erhvervsgrenens interesser
(183) Det skal erindres, at EF-erhvervsgrenen bestod af 11 producenter, der beskæftiger omkring 1700 ansatte i forbindelse med produktion og salg af PET. Det skal også erindres, at de ovennævnte økonomiske indikatorer for EF-erhvervsgrenen viste forværrede finansielle resultater i 2002 og i undersøgelsesperioden. Til trods for den øgede efterspørgsel efter PET i Fællesskabet har EF-erhvervsgrenen ikke i øjeblikket den finansielle stabilitet til at investere i ny produktionskapacitet, således som brugerne kræver det.
(184) Efter indførelsen af antidumpingforanstaltningerne mod importen med oprindelse i blandt andet Indien og Indonesien i 2000 viste EF-erhvervsgrenen, at den var i stand til at drage fordel af disse foranstaltninger. Erhvervsgrenen genrejste sig faktisk i tilfredsstillende grad allerede mod slutningen af 2000 til 2001 og beviste gennem omfattende investeringer, at den ønskede at forblive på fællesskabsmarkedet og vedblive med at være en levedygtig aktør. I betragtning af EF-erhvervsgrenens nuværende finansielle situation er det klart, at antidumpingforanstaltninger vil være i dens interesse.
3. Uafhængige importørers interesser
(185) En række importører og en forhandler, der tegnede sig for 26 % af importen fra de pågældende lande i undersøgelsesperioden, gav sig til kende over for Kommissionen. De fremførte, at det ikke ville være i Fællesskabets interesse at indføre foranstaltninger, da fællesskabsmarkedet har behov for import for at dække den stigende efterspørgsel efter PET i Fællesskabet. Importrestriktionerne ville desuden skade importørernes aktiviteter, hvilket kunne påvirke beskæftigelsen i disse selskaber.
(186) Formålet med antidumpingforanstaltninger er at genskabe en redelig konkurrence. Det er hverken at forbyde import eller hæmme Fællesskabets importørers aktiviteter. Enhver foranstaltning, der måtte blive foreslået, vil have et niveau, der vil tillade fortsat import, men til priser, som ikke er dumpingpriser, eller som ikke er skadevoldende, alt efter hvad der er lavest.
(187) Da redeligt prisfastsat import stadig vil kunne komme ind på fællesskabsmarkedet, er det derfor sandsynligt, at importørernes traditionelle aktiviteter vil kunne fortsætte, selv om der indføres antidumpingforanstaltninger over for dumpingimporten.
4. Leverandørernes interesser
(188) Det skal erindres, at flere producenter i Fællesskabet får deres råmaterialer fra selskaber i deres koncern (integrerede producenter). Kun leverandører, der er uafhængige af fællesskabsproducenterne, er blevet medtaget i denne undersøgelse.
(189) De to samarbejdsvillige leverandører solgte hovedparten af den PTA (den vigtigste råvare), som EF-erhvervsgrenen købte, hvor varen ikke blev leveret internt, f.eks. hos integrerede producenter. Begge de to leverandører støttede procedurerne. En indførelse af foranstaltninger vil bidrage til at bevare EF-producenternes efterspørgsel efter deres råmateriale, og det vil derfor være i leverandørernes interesse med foranstaltninger mod dumpingimporten fra de pågældende lande.
5. Brugernes interesser
5.1. Indledende bemærkninger
(190) PET bruges i øjeblikket mest til at fremstille flasker til læskedrikke og mineral- og kildevand. Varen benyttes også til fremstilling af visse typer plader og folie af plast. Flasker af PET fremstilles i to trin af hensyn til den færdige vares styrke: Først laves der "præforme" ved indsprøjtning af PET i forme, og disse præforme blæses derefter op og omdannes til flasker. Præforme kan forholdsvis let transporteres, fordi de er små og tætte, mens tomme flasker er skrøbelige og meget dyre at transportere.
(191) Markederne for vand og læskedrikke er organiseret på forskellige måder med hensyn til aftapning:
- Mineral- og kildevandsproducenterne er mere begrænsede af sundhedsregler. Langt de fleste præforme, der bruges af vandproducenter, er selvfremstillede i faciliteter tæt på oppustnings- og påfyldningslinjerne.
- Producenter af læskedrikke kan enten købe opblæste flasker, købe præforme og blæse dem op eller fremstille deres egne præforme og blæse deres egne flasker op.
(192) EF-erhvervsgrenen har derfor kunder af tre hovedtyper (oplysningerne om brugernes andele er indhentet fra klageren):
- omdannere af præforme til flasker, der tegner sig for omkring 40 % af PET-forbruget
- producenter af mineral- og kildevand, hvis andel af PET-forbruget er på ca. 45 %
- integrerede producenter af læskedrikke, som ved direkte køb tegner sig for omkring 7 % af forbruget af PET, men som indirekte forbruger 40 % gennem de ovennævnte selskaber, der omdanner præforme til flasker
- producenter af plader og folie, der tegner sig for omkring 8 % af PET-forbruget.
5.2. Omdannere af præforme til flasker
(193) De to samarbejdsvillige omdannelsesselskaber tegnede sig for omkring 11 % af forbruget af PET; heraf blev 10 % købt af EF-erhvervsgrenen, og 1 % var importeret. I forbindelse med omdannernes anslåede forbrug af PET udgør EF-erhvervsgrenens salg til de to samarbejdsvillige selskaber omkring 27 % af salget til denne sektor. Desuden samarbejdede sammenslutningen af plastomdannere også i forbindelse med undersøgelsen.
(194) Omkostningerne til køb af PET har afgørende betydning for de samarbejdsvillige selskaber, idet de tegner sig for omkring 65 % af de samlede omkostninger.
(195) Begge de selskaber, der samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, var generelt positive over for at indføre foranstaltninger mod dumpingimporten, da dette kunne føre til en vis prisstabilitet og sikre forsyninger af forskellige PET-kvaliteter på fællesskabsmarkedet. Sammenslutningen af plastomdannere frygtede imidlertid, at højere PET-priser ville føre til vanskeligheder for de anslåede 50 til 100 små og mellemstore omdannere, og at en del af forarbejdningen ville blive lagt ud til tredjelande, der ikke har told på importeret PET, samt at der ville blive gjort brug af, at der ikke er antidumpingtold på importen af præforme til Fællesskabet.
(196) Det kan konkluderes, at de to samarbejdsvillige omdannere, der antages at repræsentere de større omdannere af præforme, i princippet går ind for antidumpingforanstaltninger mod dumpingimporten, mens de små og mellemstore omdannere af præforme til flasker, der repræsenteres af sammenslutningen af plastomdannere, var imod en indførelse af antidumpingtold. På grundlag af disse modstridende synspunkter kan det ikke fastslås, om det vil være i omdannernes interesse af indføre antidumpingtold.
5.3. Producenter af mineral- og kildevand
(197) De tre selskaber, som samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, tegnede sig for omkring 13,3 % af forbruget af PET; heraf blev 7,8 % købt af EF-erhvervsgrenen, og 5,5 % var importeret. EF-erhvervsgrenens salg af PET til disse tre samarbejdsvillige selskaber udgjorde omkring 28 % af salget til denne sektor.
(198) For de samarbejdsvillige selskaber har omkostningerne til køb af PET ikke så afgørende betydning som for omdannerne fra præforme til flasker, men de tegner sig stadig for omkring 30 % af de samlede produktionsomkostninger.
(199) For en halvandenliters flaske med en detailhandelspris på 35-50 cent i et supermarked (inkl. moms) udgør omkostningerne til PET kun 3 cent (6 % til 10 %) af detailhandelsprisen.
(200) En af mineralvandsproducenterne gav udtryk for stærk modstand mod enhver foranstaltning, men de to andre mineralvandsproducenter gik i princippet ind for foranstaltninger mod dumpingimport, så længe forsyningen af PET af tilstrækkelig kvalitet kunne sikres, og fordi de indså EF-erhvervsgrenens behov for at investere i ny produktionskapacitet.
(201) De udtrykte imidlertid alle en vis bekymring over, at de vigtigste detailhandlere er meget stærke, og over, at mineral- og kildevandsproducenterne ikke ville være i stand til at videregive større prisstigninger som følge af en indførelse af antidumpingforanstaltninger.
(202) Som ovenfor nævnt tegner omkostningerne til PET på detailniveau kun for 6 % til 10 % af detailsalgsprisen til forbrugerne, hvilket betyder, at en prisstigning på 10 % ville medføre en prisstigning på mellem 0,6 % og 1 % for kunderne, hvilket ikke anses for en så stor stigning, at den ikke kan dækkes af aftagerindustrien eller videregives til detailhandlerne eller forbrugerne.
5.4. Producenterne af læskedrikke
(203) Alle de producenter af læskedrikke, som samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, var ikke-integrerede aftappere, dvs. indirekte brugere af PET, idet de indirekte købte PET via selskaber, der omdannede præforme til flasker. På grundlag af deres omkostninger til præforme og med de gennemsnitlige priser på præforme havde de alligevel kun et indirekte forbrug af PET svarende til mindre end 1 % af forbruget i Fællesskabet. I betragtning af den lave grad af repræsentativitet for de samarbejdsvillige producenter af læskedrikke kan de nedenfor udtrykte synspunkter ikke siges at gælde for læskedrikproducenterne som helhed.
(204) De tre samarbejdsvillige producenter af læskedrikke var generelt imod en indførelse af foranstaltninger og udtrykte bekymring over, at de vigtigste detailhandlere er meget stærke, og over, at producenterne af læskedrikke ikke ville være i stand til at videregive større prisstigninger som følge af en indførelse af antidumpingforanstaltninger.
(205) Det er allerede blevet påvist, at prisen på PET er en ret marginal omkostning for den endelige bruger; en 10 % prisstigning på PET medfører en stigning på 0,3 cent for en halvandenliters flaske, hvilket svarer til en stigning på omkring 0,6 % for flasken i et supermarked. Da halvanden liter læskedrik normalt koster omkring 1 EUR i et supermarked, vil den samme prisstigning på 10 % for PET medføre en mindre prisstigning på 0,3 % for den endelige forbruger.
(206) I betragtning af den marginale virkning, som prisstigninger på PET har på detailhandelsprisen, er det ikke urimeligt at antage, at brugerne vil være i stand til at overvælte denne stigning til detailhandlerne og den endelige forbruger.
6. Mangel på PET på fællesskabsmarkedet
(207) Flere interesserede parter har udtrykt bekymring for, at EF-erhvervsgrenen ikke ville være i stand til at dække de øgede mængder af PET, hvis der indføres foranstaltninger, og finder, at import er nødvendig for at dække forskellen mellem produktionen og forbruget.
(208) Det skal erindres, at EF-erhvervsgrenen har øget sin kapacitet med 45 % i løbet af den betragtede periode. Desuden har flere af fællesskabsproducenterne meddelt, at de har planer om yderligere kapacitetsforøgelser på 300000 til 400000 tons. Da finansiel stabilitet normalt er en forudsætning for at tilvejebringe finansielle midler, er der, hvis der indføres antidumpingforanstaltninger og genskabes finansiel stabilitet, intet, der taler imod, at EF-erhvervsgrenen vil geninvestere denne fortjeneste i opbygning af kapacitet. Der er desuden allerede blevet fremsat lignende bemærkninger i forbindelse med den undersøgelse, der førte til foranstaltninger mod importen fra Indien, Indonesien, Republikken Korea, Malaysia, Taiwan og Thailand. Den aktuelle undersøgelse har vist, at der ikke var forsyningsproblemer efter indførelsen af antidumpingforanstaltninger som følge af den tidligere undersøgelse. Der er - også i lyset af redegørelsen i næste betragtning - ingen grund til, at dette nu skulle være anderledes som følge af denne undersøgelse.
(209) Hvis der indføres antidumpingforanstaltninger, vil importerede varer til redelige priser som ovenfor nævnt desuden stadig kunne komme ind på fællesskabsmarkedet og dække eventuelle forskelle mellem produktionen og forbruget i Fællesskabet, så der sikres en sund konkurrence i Fællesskabet. Det skal også bemærkes, at de foreslåede antidumpingforanstaltninger ikke har et sådant niveau, at importen fra de pågældende lande ikke længere er kommercielt bæredygtig.
7. Konklusion om Fællesskabets interesser
(210) En indførelse af foranstaltninger mod importen af PET med oprindelse i de pågældende lande vil klart være i EF-erhvervsgrenens interesse. Som leverandørerne gav udtryk for under undersøgelsen, vil det også være i deres interesse at sikre et sundt PET-marked, som leverandørerne kan levere råmaterialer til. Endelig har nogle af de vigtigste brugere også udtrykt interesse i en indførelse af foranstaltninger mod dumpingimport, hvis dette fører til en forøgelse af produktionskapaciteten i Fællesskabet. Visse andre brugeres og importørernes interesser ændrer ikke dette positive billede.
(211) I betragtning af ovenstående konkluderes det, at der ikke er tvingende årsager til ikke at indføre antidumpingtold på importen af PET med oprindelse i de pågældende lande.
F. FORSLAG TIL MIDLERTIDIGE ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
1. Skadestærskel
(212) I betragtning af de foreløbige konklusioner vedrørende dumping, skade, årsagssammenhæng og Fællesskabets interesser bør der indføres midlertidige foranstaltninger for at hindre, at dumpingimporten forårsager yderligere skade for erhvervsgrenen i Fællesskabet.
(213) Med henblik på at fastsætte de midlertidige foranstaltningers niveau blev der taget hensyn til både den dumpingmargen, der er fastlagt, og den told, der er nødvendig for at afhjælpe den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt.
(214) De midlertidige foranstaltninger bør indføres med et niveau, der er tilstrækkeligt til at afhjælpe den skade, der er forårsaget af den pågældende import, men som ikke overstiger den konstaterede dumpingmargen. Ved beregningen af størrelsen af den told, som er nødvendig for at afhjælpe virkningerne af den skadevoldende dumping, fandtes det, at enhver foranstaltning burde gøre det muligt for EF-erhvervsgrenen at genvinde dens produktionsomkostninger og samlet opnå en fortjeneste før skat på salget af samme vare i Fællesskabet, som med rimelighed kunne forventes for en erhvervsgren af denne type i sektoren under normale konkurrencevilkår, dvs. en situation uden dumpingimport. Ved beregningen heraf blev der benyttet en fortjenstmargen før skat på 7 % af omsætningen, hvilket var den samme fortjeneste, som ansås for nødvendig for at sikre erhvervsgrenens levedygtighed i den tidligere procedure mod Indien, Indonesien, Malaysia, Republikken Korea, Taiwan og Thailand(10). På dette grundlag blev der beregnet en ikke-skadevoldende pris for EF-erhvervsgrenen for samme vare. Den ikke-skadevoldende pris blev fundet ved at lægge den ovennævnte fortjenstmargen på 7 % til produktionsomkostningerne.
(215) Den nødvendige prisstigning blev derefter fastlagt på grundlag af en sammenligning mellem den vejede gennemsnitlige importpris, der blev fastsat i forbindelse med underbudsberegningerne, og den gennemsnitlige ikke-skadevoldende pris. Forskelle som følge af denne sammenligning blev derefter udtrykt som en procentdel af den gennemsnitlige cif-importværdi. Disse forskelle lå i alle tilfælde over den konstaterede dumpingmargen.
2. Midlertidige foranstaltninger
(216) På baggrund af ovenstående fastslås det, at der bør indføres en midlertidig antidumpingtold svarende til den fastlagte dumpingmargen, men tolden bør i henhold til artikel 7, stk. 2, i grundforordningen ikke være højere end skadestærsklen.
(217) De antidumpingtoldsatser for individuelle selskaber, der er anført i denne forordning, blev fastsat på grundlag af resultaterne af den foreliggende undersøgelse. De afspejler derfor den situation, der konstateredes for disse selskaber i undersøgelsen. Disse toldsatser finder (i modsætning til den landsdækkende told for "alle andre selskaber") udelukkende anvendelse på import af varer med oprindelse i det pågældende land og fremstillet af selskaberne og således af de nævnte specifikke retlige enheder. Importerede varer fremstillet af alle andre selskaber, der ikke er udtrykkeligt nævnt med navn og adresse i den relevante del af denne forordning, herunder forretningsmæssigt forbundne enheder, kan ikke drage fordel af disse satser, men er omfattet af satsen for "alle andre selskaber".
(218) Alle anmodninger om anvendelse af disse individuelle antidumpingtoldsatser (f.eks. efter ændring af den pågældende virksomheds navn eller efter oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) fremsendes straks til Kommissionen(11) sammen med alle relevante oplysninger, især om ændringer af selskabets aktiviteter i forbindelse med fremstilling og hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til den pågældende navneændring eller ændring vedrørende produktions- og salgsenheder. Om fornødent vil forordningen blive ændret ved en ajourføring af listen over selskaber, der er omfattet af individuel told.
(219) Det forhold, at PET-priserne kan svinge i overensstemmelse med svingningerne i råoliepriserne, bør ikke medføre en højere told. Det ansås derfor for passende at indføre told i form af et specifikt beløb pr. ton. Dette beløb følger af den anvendelse af antidumpingtolden på cif-eksportpriserne, som blev benyttet ved beregningen af skadestærsklen i undersøgelsesperioden.
(220) Der foreslås følgende antidumpingtold:
TABELPOSITION
G. AFSLUTTENDE BESTEMMELSE
(221) Af hensyn til god administration bør der fastsættes en periode, inden for hvilken de interesserede parter, der gav sig til kende inden for den frist, der er fastsat i meddelelsen om indledningen af undersøgelsen, kan fremføre deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt. Desuden bør det fastsættes, at resultaterne vedrørende indførelse af told i denne forordning er midlertidige og muligvis skal revideres i forbindelse med indførelsen af en eventuel endelig told -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en midlertidig antidumpingtold på importen af poly(ethylenterephthalat) med viskositetsindeks på 78 ml/g og derover ifølge ISO-standard 1628-5 henhørende under KN-kode 3907 60 20 og med oprindelse i Australien, Folkerepublikken Kina og Pakistan.
2. Den midlertidige antidumpingtold fastsættes til følgende, som pålægges nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, for varer fremstillet af følgende selskaber:
TABELPOSITION
3. I tilfælde, hvor varerne er blevet beskadiget før overgangen til fri omsætning, og hvor den pris, der faktisk er betalt eller skal betales, derfor fordeles med henblik på fastsættelsen af toldværdien i henhold til artikel 145 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks(12), bør den antidumpingtold, der er beregnet på grundlag af stk. 2, nedsættes med en procentdel svarende pro rata til den pris, der faktisk er betalt eller skal betales.
4. Medmindre andet er fastsat, finder gældende bestemmelser for told anvendelse.
5. Overgang til fri omsætning i Fællesskabet af den vare, der er omhandlet i stk. 1, er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.
Artikel 2
Interesserede parter kan anmode om fremlæggelse af de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der ligger til grund for vedtagelsen af denne forordning, fremføre deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen inden for 30 dage fra datoen for denne forordnings ikrafttræden, jf. dog artikel 20 i forordning (EF) nr. 384/96.
De berørte parter kan inden for en frist på en måned fra datoen for nærværende forordnings ikrafttræden fremsætte bemærkninger til dens anvendelse, jf. artikel 21, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 1 i denne forordning anvendes i en periode på seks måneder.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 19. februar 2004.