RAADETS DIREKTIV af 27. november 1990 om fastsaettelse af maksimalgraensevaerdier for pesticidrester paa og i visse produkter af vegetabilsk oprindelse, herunder frugt og groensager (90/642/EOEF)
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og
ud fra foelgende betragtninger:
Den vegetabilske produktion indtager en meget betydningsfuld plads i Faellesskabet;
udbyttet af naevnte produktion paavirkes til stadighed af skadegoerere og ukrudt;
det er absolut noedvendigt at beskytte planter og planteprodukter mod disse skadegoerere, ikke blot for at undgaa nedgang i udbyttet eller skade paa de hoestede produkter, men ogsaa for at oege landbrugets produktivitet;
kemiske pesticider er et af de vigtigste midler til beskyttelse af planter og planteprodukter mod virkningerne af disse skadegoerere ; det er imidlertid oenskeligt, at der fastsaettes obligatoriske maksimalgraensevaerdier paa et saa lavt niveau, som god landbrugspraksis berettiger til;
den gunstige indvirkning paa den vegetabilske produktion er dog ikke disse pesticiders eneste virkning, da der i almindelighed er tale om farlige stoffer eller praeparater med farlige bivirkninger;
mange af disse pesticider og deres omdannelses- eller nedbrydningsprodukter kan have skadelige virkninger paa forbrugerne af vegetabilske produkter ; disse pesticider boer ikke anvendes i tilfaelde, hvor det kan frembyde fare for menneskers eller dyrs sundhed og for miljoeet;
Faellesskabet boer tilskynde til anvendelse af alternative organiske dyrkningsmetoder;
ved Raadets direktiv 76/895/EOEF af 23. november 1976 om fastsaettelse af maksimalgraensevaerdier for pesticidrester paa og i frugt og groensager (4), senest aendret ved direktiv 89/186/EOEF (5), blev der fastsat maksimalgraensevaerdier for naevnte pesticidrester og sikret fri bevaegelighed i hele Faellesskabet for produkter med graensevaerdier under eller svarende til disse maksimalvaerdier ; direktivet giver dog medlemsstaterne mulighed for i tilfaelde, hvor de finder det berettiget, at tillade omsaetning paa deres eget omraade af produkter med graensevaerdier, der ligger over maksimalvaerdierne;
sidstnaevnte bestemmelse foerer i visse tilfaelde til, at der forbliver forskelle mellem medlemsstaterne med hensyn til de tilladte maksimalgraensevaerdier for disse pesticidrester, hvilket kan medvirke til at skabe hindringer for samhandelen og dermed haemme de frie varebevaegelser inden for Faellesskabet ; med henblik paa gennemfoerelsen af det indre marked i 1992 boer disse hindringer fjernes; (1) EFT nr. C 46 af 25.2.1989, s. 5. (2) EFT nr. C 260 af 15.10.1990, s. 56. (3) EFT nr. C 329 af 30.12.1989, s. 11. (4) EFT nr. L 340 af 9.12.1976, s. 26. (5) EFT nr. L 66 af 10.3.1989, s. 36.
medlemsstaterne boer derfor ikke laengere have mulighed for at tillade hoejere graensevaerdier, og der boer i alle medlemsstater for visse aktive stoffer paa og i frugt og groensager fastsaettes obligatoriske maksimalgraensevaerdier, som skal overholdes, naar disse produkter bringes i omsaetning;
for at sikre de frie varebevaegelser i Faellesskabet boer der ogsaa fastsaettes obligatoriske maksimalgraensevaerdier for visse pesticider paa og i visse andre produkter af vegetabilsk oprindelse;
overholdelsen af disse maksimalgraensevaerdier vil endvidere sikre, at disse produkter frit kan omsaettes, og at forbrugeres og dyrs sundhed beskyttes;
fastlaeggelsen af obligatoriske maksimalgraensevaerdier for pesticidrester kraever imidlertid langvarige undersoegelser af de tekniske aspekter, og saadanne graensevaerdier kan derfor ikke umiddelbart fastlaegges for de pesticidrester, som er reguleret ved direktiv 76/895/EOEF;
det er derfor noedvendigt at vedtage en saerskilt foranstaltning for fastsaettelse af disse obligatoriske graensevaerdier med henblik paa at overfoere bestemmelserne om pesticidrester fra direktiv 76/895/EOEF til denne saerskilte foranstaltning, efterhaanden som der fastlaegges obligatoriske graensevaerdier for dem;
denne forordning beroerer saaledes ikke direktiv 76/895/EOEF, der fortsat gaelder for visse pesticidrester, som ikke er omfattet af denne forordning;
opstillingen af en liste over pesticidrester og deres maksimalgraensevaerdier henhoerer under Raadets kompetence ; en saadan liste boer imidlertid ikke indbefatte pesticidrester, som stadig er omfattet af direktiv 76/895/EOEF;
dette direktiv boer gaelde for produkter, der skal eksporteres til tredjelande, undtagen i visse tilfaelde, hvor det kan fastslaas, at de importerende lande kraever saerlige behandlinger, som noedvendiggoer hoejere maksimalgraensevaerdier end dem, som er fastsat for Faellesskabet i medfoer af dette direktiv ; dette direktiv boer imidlertid ikke gaelde for produkter, der skal anvendes til fremstilling af andre produkter end foedevarer og foder eller til udsaed eller udplantning;
for at sikre, at dette direktiv er overholdt, naar produkter bringes i omsaetning, skal medlemsstaterne traeffe passende kontrolforanstaltninger ; den noedvendige kontrol boer planlaegges, gennemfoeres og resultaterne indberettes i overensstemmelse med Raadets direktiv 89/397/EOEF af 14. juni 1989 om offentlig kontrol af levnedsmidler (1);
der boer fastlaegges EF-proeveudtagnings- og analysemetoder, som for analysemetodernes vedkommende mindst anvendes som referencemetoder ; fastlaeggelsen af disse metoder er en teknisk og videnskabelig gennemfoerelsesforanstaltning, som boer vedtages efter en fremgangsmaade, der indebaerer et snaevert samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen i Den Staaende Komité for Plantesundhed ; analysemetoderne boer opfylde kriterierne i bilaget til Raadets direktiv 85/591/EOEF af 20. december 1985 om indfoerelse af faelles proeveudtagnings- og analysemetoder til kontrol af levnedsmidler (2);
fremtidige aendringer af listen over produkter af vegetabilsk oprindelse, paa eller i hvilke der kan forekomme pesticidrester, boer vedtages af Raadet;
medlemsstaterne boer have tilladelse til midlertidigt at saenke de vedtagne graensevaerdier, hvis de senere viser sig at frembyde fare for menneskers eller dyrs sundhed ; det vil i disse tilfaelde ogsaa vaere hensigtmaessigt at etablere et snaevert samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen inden for rammerne af Den Staaende Komité for Plantesundhed -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
1. Dette direktiv gaelder for produkter i de i kolonne 1 i bilaget anfoerte grupper, som der gives eksempler paa i kolonne 2, for saa vidt som produkterne i disse grupper eller den i kolonne 3 naevnte del af dem kan indeholde visse pesticidrester.
Listen over de paagaeldende pesticidrester og deres maksimalgraensevaerdier opstilles af Raadet, der traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal efter forslag fra Kommissionen. En pesticidrest maa ikke optages paa listen, saa laenge der er fastsat en maksimalgraensevaerdi for den ved direktiv 76/895/EOEF.
2. Dette direktiv gaelder med forbehold af a) Raadets direktiv 64/54/EOEF af 5. november 1963 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om konserveringsstoffer, som maa anvendes i levnedsmidler (3), senest aendret ved direktiv 85/585/EOEF (4), for biphenyl (diphenyl), orthophenyl-phenol, natriumorthophenylphenat og 2-(4-thiazolyl)-benzimidazol (thiabendazol), som fortsat gaelder for anvendelsen af disse stoffer, indtil de og deres maksimalgraensevaerdier optages paa den i stk. 1 omhandlede liste, (1) EFT nr. L 186 af 30.6.1989, s. 23. (2) EFT nr. L 372 af 31.12.1985, s. 50. (3) EFT nr. 12 af 27.1.1964, s. 161/64. (4) EFT nr. L 372 af 31.12.1985, s. 43.
b) Raadets direktiv 74/63/EOEF af 17. december 1973 om fastsaettelse af stoersteindhold for uoenskede stoffer og produkter i foderstoffer (1), senest aendret ved direktiv 87/519/EOEF (2),
c) direktiv 76/895/EOEF,
d) Raadets direktiv 86/362/EOEF af 24. juli 1986 om fastsaettelse af maksimalgraensevaerdier for indholdet af pesticidrester i og paa korn (3), aendret ved direktiv 88/298/EOEF (4).
3. Dette direktiv finder ogsaa anvendelse paa de i stk. 1 omhandlede produkter, der er bestemt til udfoersel til tredjelande. De maksimalgraensevaerdier for pesticidrester, som fastsaettes i henhold til dette direktiv, gaelder dog ikke for produkter, der er behandlet inden udfoerslen, saafremt det paa passende maade godtgoeres. a) at bestemmelseslandet kraever denne saerlige behandling for at forhindre, at der indfoeres skadegoerere paa dets omraade, eller
b) at behandlingen er noedvendig for at beskytte produkterne mod skadegoerere under transporten til bestemmelseslandet og oplagringen i dette land.
4. Dette direktiv finder ikke anvendelse paa de i stk. 1 omhandlede produkter, saafremt det paa passende maade godtgoeres, at de er bestemt til: a) fremstilling af andre varer end levnedsmidler og foder, eller til
b) udsaed eller udplantning.
Artikel 2
1. I dette direktiv forstaas ved a) »pesticidrester« : saadanne pesticidrester og disses omdannelses-, nedbrydnings- og reaktionsprodukter, som er opfoert paa den i artikel 1 omhandlede liste, og som findes paa eller i de i samme artikel omhandlede produkter;
b) »bringe i omsaetning« : enhver overdragelse, mod eller uden vederlag, af de i artikel 1 omhandlede produkter efter hoest.
Artikel 3
1. Produkterne eller i givet fald den i artikel 1 omhandlede del af dem maa ikke, naar de bringes i omsaetning, have et indhold af pesticidrester, der overstiger maksimalgraensevaerdierne paa den i artikel 1 omhandlede liste.
For saa vidt angaar toerrede produkter, for hvilke der ikke er fastsat saerlige maksimalgraensevaerdier, gaelder den maksimalgraensevaerdi, der er fastsat i den i artikel 1 omhandlede liste under hensyntagen til den opkoncentrering af restindholdet			, der skyldes toerringsprocessen.
2. Medlemsstaterne drager omsorg for, i det mindste ved at udfoere stikproevekontrol, at de i stk. 1 omhandlede maksimalgraensevaerdier er overholdt. Den noedvendige kontrol gennemfoeres i henhold til direktiv 89/397/EOEF, saerlig artikel 4.
Artikel 4
1. De kompetente myndigheder i de enkelte medlemsstater udarbejder foreloebige programmer, i hvilke karakteren og hyppigheden af den kontrol, som skal foretages i overensstemmelse med artikel 3, stk. 2 i en bestemt periode, fastlaegges.
2. Hvert aar inden den 1. august sender medlemsstaterne Kommissionen alle relevante oplysninger om gennemfoerelsen i det foregaaende aar af de i stk. 1 omhandlede programmer med angivelse af: - de kriterier, der er lagt til grund for udarbejdelsen af programmerne
- hyppigheden og karakteren af den foretagne kontrol
- antallet og karakteren af de konstaterede overtraedelser.
3. Hvert aar inden den 1. november og foerste gang i 1993 sender Kommissionen medlemsstaterne en henstilling vedroerende et samordnet kontrolprogram for det foelgende aar, efter at den har raadfoert sig med dem i Den Staaende Komité for Plantesundhed. Denne henstilling kan tilpasses senere, hvis det viser sig noedvendigt under gennemfoerelsen af det samordnede program.
I det samordnede program anfoeres bl.a. de kriterier, som foerst og fremmest skal laegges til grund for dets gennemfoerelse.
De i stk. 2 naevnte oplysninger omfatter et saerskilt og specifikt kapitel om gennemfoerelsen af det samordnede program.
4. Efter udloebet af en frist paa fem aar fra vedtagelsen af dette direktiv sender Kommissionen en rapport til Raadet om anvendelsen af denne artikel, eventuelt ledsaget af et forslag.
Artikel 5
Medlemsstaterne maa ikke paa grund af forekomst af pesticidrester forbyde eller hindre, at de i artikel 1 omhandlede produkter bringes i omsaetning paa deres omraade, hvis maengden af saadanne pesticidrester paa eller i produkterne eller den relevante del af dem ikke overstiger maksimalgraensevaerdierne som anfoert i den i artikel 1 omhandlede liste. (1) EFT nr. L 38 af 11.2.1974, s. 31. (2) EFT nr. L 304 af 27.10.1987, s. 38. (3) EFT nr. L 221 af 7.8.1986, s. 37. (4) EFT nr. L 126 af 20.5.1988, s. 53.
Artikel 6
1. De for gennemfoerelsen af kontrol i henhold til artikel 3 noedvendige proeveudtagningsmetoder for frugt og groensager er de ved Kommissionens direktiv 79/700/EOEF (1) fastsatte metoder. Proeveudtagningsmetoderne for andre produkter end frugt og groensager og de analysemetoder for alle produkter, der er noedvendige for gennemfoerelsen af de naevnte undersoegelser, fastsaettes efter fremgangsmaaden i artikel 9.
Det forhold, at der findes faellesskabsanalysemetoder, er ikke til hinder for, at medlemsstaterne anvender gennemproevede og videnskabeligt holdbare analysemetoder, for saa vidt dette ikke hindrer den frie handel med produkter, der i henhold til faellesskabsmetoderne er anerkendt som vaerende i overensstemmelse med dette direktiv. I tilfaelde af uoverensstemmelser i fortolkningen af resultaterne, er det de resultater, der er opnaaet ved anvendelse af faellesskabsmetoderne, der er afgoerende.
2. De i henhold til stk. 1 fastlagte analysemetoder skal opfylde kriterierne i bilaget til direktiv 85/591/EOEF.
3. Medlemsstaterne underretter de oevrige medlemsstater og Kommissionen om andre metoder, de maatte anvende i medfoer af stk. 1.
Artikel 7
AEndringer af bilaget som foelge af udviklinger i den videnskabelige og tekniske viden, vedtages af Raadet, der traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal efter forslag fra Kommissionen.
Artikel 8
1. Saafremt en medlemsstat, som foelge af nye oplysninger eller en nyvurdering af allerede foreliggende oplysninger, skoenner, at en maksimalgraensevaerdi, som fastsat i den i artikel 1 omhandlede liste, frembyder fare for menneskers eller dyrs sundhed, og at det derfor er noedvendigt hurtigt at gribe ind, kan medlemsstaten midlertidigt saenke denne graensevaerdi paa sit eget omraade. I saa fald giver den straks de oevrige medlemsstater og Kommissionen meddelelse om de trufne foranstaltninger og vedlaegger en begrundelse herfor.
2. Kommissionen undersoeger hurtigt den paagaeldende medlemsstats begrundelse og konsulterer medlemsstaterne i Den Staaende Komité for Plantesundhed, i det foelgende benaevnt »Den Staaende Komité«, og afgiver straks udtalelse og traeffer de fornoedne foranstaltninger. Kommissionen underretter omgaaende Raadet og medlemsstaterne om de foranstaltninger, der maatte vaere truffet. Enhver medlemsstat kan forelaegge Kommissionens foranstaltninger for Raadet inden for 15 dage efter en saadan meddelelse. Raadet kan med kvalificeret flertal traeffe anden afgoerelse inden for 15 dage efter den dato, paa hvilken sagen blev forelagt for det.
3. Hvis Kommissionen skoenner, at maksimalgraensevaerdierne paa den i artikel 1 omhandlede liste boer aendres for at loese de i stk. 1 naevnte problemer for at sikre beskyttelsen af menneskers sundhed, indleder den fremgangsmaaden i artikel 10 med henblik paa at vedtage aendringer. Den medlemsstat, som har truffet foranstaltninger i henhold til stk. 1, kan i saa fald opretholde dem, indtil Raadet eller Kommissionen har truffet afgoerelse i overensstemmelse med naevnte fremgangsmaade.
Artikel 9
1. Naar der henvises til fremgangsmaaden i denne artikel, indbringer formanden enten paa eget initiativ eller paa begaering af en medlemsstat straks sagen for Den Staaende Komité.
2. Kommissionens repraesentant forelaegger Den Staaende Komité et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes. Den Staaende Komité afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyn til det paagaeldende spoergsmaals hastende karakter. Den udtaler sig med det flertal, som er fastsat i Traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgoerelser, som Raadet skal traeffe paa forslag af Kommissionen. Under afstemninger i Den Staaende Komité tillaegges de stemmer, der afgives af repraesentanterne for medlemsstaterne, den vaegt, der er fastlagt i naevnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
3. Kommissionen vedtager de paataenkte foranstaltninger, naar de er i overensstemmelse med Den Staaende Komités udtalelse.
4. Er de paataenkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med Den Staaende Komités udtalelse, eller hvis der ikke er afgivet nogen udtalelse, forelaegger Kommissionen straks Raadet et forslag til de foranstaltninger, der skal traeffes. Raadet traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal.
5. Har Raadet ikke truffet nogen afgoerelse inden tre maaneder regnet fra sagens forelaeggelse, vedtages de foreslaaede foranstaltninger af Kommissionen.
Artikel 10
1. Naar der henvises til fremgangsmaaden i denne artikel, indbringer formanden enten paa eget initiativ eller paa begaering af en medlemsstat straks sagen for Den Staaende Komité.
2. Kommissionens repraesentant forelaegger Den Staaende Komité et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes. Den Staaende Komité afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyn til det paagaeldende spoergsmaals hastende karakter. Den udtaler sig med det flertal, som er fastsat i Traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgoerelser, som Raadet skal traeffe paa forslag af Kommissionen. Under afstemningen i Den Staaende Komité tillaegges de stemmer, der afgives af repraesentanterne for medlemsstaterne, den vaegt, der er fastlagt i naevnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
(1) EFT nr. L 207 af 15.8.1979, s. 26. 3. Kommissionen vedtager de paataenkte foranstaltninger, naar de er i overensstemmelser med Den Staaende Komités udtalelse.
4. Er de paataenkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med Den Staaende Komités udtalelse, eller hvis der ikke er afgivet nogen udtalelse, forelaegger Kommissionen straks Raadet et forslag til de foranstaltninger, der skal traeffes. Raadet traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal.
5. Har Raadet ikke truffet nogen afgoerelse inden for femten dage regnet fra sagens forelaeggelse, vedtages de foreslaaede foranstaltninger af Kommissionen.
Artikel 11
1. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 1992.
2. Naar medlemsstaterne vedtager disse foranstaltninger, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saaden henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.
Artikel 12
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 27. november 1990.
31990L0642
L 350/71
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 27 ноември 1990 година
относно определянето на максимални количества на остатъци от пестициди във и върху някои продукти от растителен произход, включително плодове и зеленчуци
(90/642/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 43 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че растениевъдството е от съществено значение за Общността;
като има предвид, че продукцията от тази дейност бива постоянно засегната от влиянието на вредни организми и плевели;
като има предвид необходимостта от защита на растенията и растителните продукти от тези организми с цел не само предотвратяване намаляване на добива или на причиняване вреда на произвежданите култури, но и повишаване на селскостопанската продуктивност;
като има предвид, че един от най-важните методи за защита на растенията и растителните продукти от влиянието на тези вредни организми е използването на химически пестициди;
като има предвид обаче, че тези пестициди оказват не само благоприятен ефект върху растениевъдството, тъй като по принцип представляват опасни вещества или препарати с опасни странични ефекти;
като има предвид, че голям брой такива пестициди и техните метаболити или разпадни продукти могат да окажат вредно въздействие върху потребителите на продукти от растителен произход; като има предвид, че тези пестициди не бива да се използват в случаи, когато това би представлявало опасност за човешкото или животинското здраве и за околната среда;
като има предвид, че Общността следва да стимулира използването на алтернативни методи като биологично земеделие;
като има предвид, че Директива 76/895/ЕИО на Съвета от 23 ноември 1976 г. относно фиксирането на максимални количества на остатъци от пестициди във и върху плодове и зеленчуци (4), последно изменена с Директива 89/186/ЕИО (5), определя максимални допустими количества за посочените остатъци и осигурява свободното движение в Общността на продукти, съдържащи количества по-малки или равни на тези максимални количества; като има предвид обаче, че горепосочената директива позволява на държавите-членки да разрешават пускането в обращение на тяхна територия на продукти, съдържащи остатъци от пестициди в по-големи количества от определените максимални такива, в случаите когато считат такова действие за оправдано;
като има предвид, че в някои случаи последната разпоредба води до продължаващи разногласия между държавите-членки по отношение на максималните допустими количества такива остатъци от пестициди, което може да допринесе за създаването на пречки в търговията и по този начин да възпрепятства свободното движение на стоки в Общността; като има предвид, че с оглед постигане на единен пазар през 1992 г., тези пречки следва да бъдат премахнати;
като има предвид, че поради тези причини следва да бъде отменено правото на държавите-членки да разрешават по-високи количества и следва да бъдат фиксирани максимални количества за някои активни вещества във и по плодовете и зеленчуците, чието спазване да бъде задължително за всички държави членки при пускането в обращение на тези продукти;
като има предвид, че с оглед осигуряване свободното движение на стоки в Общността, следва да бъдат фиксирани задължителни максимални количества за някои пестициди във и по други продукти от растителен произход;
като има предвид освен това, че спазването на максималните количества ще осигури свободното движение на продуктите и че здравето на хората и животните че бъде надлежно защитено;
като има предвид обаче, че определянето на задължителни максимални количества за остатъците от пестициди изисква продължителни технически процедури и следователно такива количества не могат да бъдат незабавно наложени върху остатъците от пестициди, уредени с Директива 76/895/ЕИО;
като има предвид, че поради тази причина е необходимо приемането на отделни правила за задължителните максимални количества с оглед постепенното прехвърляне на остатъците от пестициди от Директива 76/895/ЕИО към тези отделни правила в процеса на определяне на задължителните количества;
като има предвид съответно, че настоящата директива не засяга Директива 76/895/ЕИО, която продължава да се прилага за някои остатъци от пестициди, които не са предмет на настоящата директива;
като има предвид, че съставянето на списък с остатъци от пестициди и техните максимални количества е от компетентност на Съвета; като има предвид обаче, че този списък не бива да включва остатъци от пестициди, попадащи в приложното поле на Директива 76/895/ЕИО;
като има предвид, че е редно настоящата директива да важи за продуктите, предназначени за износ в трети страни, освен в някои случаи, когато се установява, че държавата вносител изисква специална обработка, която налага по-високи максимални количества от фиксираните за Общността съобразно настоящата директива; като има предвид обаче, че не е редно настоящата директива да се прилага за продукти, предназначени за производството на стоки, различни от храни и фуражи, или за посев или садене;
като има предвид, че за да се гарантира спазването на настоящата директива при пускане в обращение на продуктите, държавите-членки следва да вземат подходящи контролни мерки; като има предвид, че необходимите проверки следва да бъдат планирани и провеждани, а резултатите от тях - докладвани, в съответствие с Директива 89/397/ЕИО на Съвета от 14 юни 1989 г. относно официалните проверки на храните (6);
като има предвид, че следва да бъдат създадени методи на Общността за вземане на проби и провеждане на анализи, като методите за анализ следва да бъдат ползвани поне като референтни методи; като има предвид, че определянето на тези методи е предмет от техническо и научно естество и следва да бъде извършено посредством процедура, включваща тясно сътрудничество между държавите-членки и Комисията в рамките на Постоянния фитосанитарен комитет; като има предвид, че методите за анализ следва да отговарят на критериите, постановени в приложението към Директива 85/591/ЕИО на Съвета от 20 декември 1985 г. относно въвеждането на методи на Общността за вземане проби и провеждане анализи за целите на проверката на храни, предназначени за консумация от хора (7);
като има предвид, че всякакво бъдещо изменение на списъка с продукти от растителен произход, във и върху които може да има остатъци от пестициди, следва да бъде прието от Съвета;
като има предвид, че на държавите-членки следва да се разреши временно да понижат постановените количества, в случай че последните се окажат опасни за човешкото здраве или за здравето на животните; като има предвид, че в такива случаи е редно да се установява тясно сътрудничество между държавите-членки и Комисията в рамките на Постоянния фитосанитарен комитет,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Настоящата директива се прилага за продуктите, спадащи към групите, посочени в първата колона на приложението, примери за които са дадени във втората колона, доколкото продуктите от тези групи или частите от тези продукти, указани в третата колона, могат да съдържат някои остатъци от пестициди.
Списъкът на остатъците от пестициди и техните максимални допустими количества се съставя от Съвета, действащ с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията. При условие че в Директива 76/895/ЕИО е фиксирано максимално количество за даден остатък от пестицид, той не се включва в горепосочения списък.
2. Настоящата директива се прилага, без да засяга:
а)
разпоредбите на Директива 64/54/ЕИО на Съвета от 5 ноември 1963 г. относно сближаването на законите на държавите-членки по отношение на консервантите, чиято употреба в предназначените за човешка консумация храни е разрешена (8), последно изменена с Директива 85/585/ЕИО относно бифенила (дифенил), ортофенилфенола, натриевия ортофенилов фенат и 2-(4-тиазолил)-бензимидазола (тиабендазол) (9), която продължава да регулира употребата на тези вещества, докато те и техните максимални количества бъдат включени в списъка, посочен в параграф 1;
б)
разпоредбите на Директива 74/63/ЕИО на Съвета от 17 декември 1973 г. относно нежеланите вещества и продукти при храненето на животни (10), последно изменена с Директива 87/519/ЕИО (11);
в)
разпоредбите на Директива 76/895/ЕИО;
г)
разпоредбите на Директива 86/362/ЕИО на Съвета от 24 юли 1986 г. относно фиксирането на максимални количества на остатъци от пестициди във и върху зърнените култури (12), последно изменена с Директива 88/298/ЕИО (13).
3. Настоящата директива се прилага също така и за продуктите, посочени в параграф 1, когато те са предназначени за износ в трета страна. Въпреки това постановените съобразно настоящата директива максимални количества остатъци от пестициди не се прилагат в случаите на обработени преди износ продукти, когато може да се докаже, че:
а)
третата страна по местоназначение изисква тази специфична обработка с цел предотвратяване въвеждането в нейна територия на вредни организми; или
б)
обработката е необходима за защитата на продуктите от вредни организми по време на превозването и съхранението им в третата страна по местоназначение.
4. Настоящата директива не се прилага за продуктите, посочени в параграф 1, когато може да се установи посредством подходящи доказателства, че продуктите са предназначени за:
а)
производство на продукти, различни от храни и фуражи; или
б)
посев или садене.
Член 2
По смисъла на настоящата директива:
а)
„остатъци от пестициди“ означава остатъци от пестицидите и техните метаболити, както и продуктите от разпад и реакции, включени в списъка, посочен в член 1, които са налице във или върху продуктите, посочени в същия член;
б)
„пускане в обращение“ означава предаването след прибиране на реколтата срещу или без възнаграждение на продуктите, посочени в член 1.
Член 3
1. От момента на пускането им в обращение, посочените в член 1 продукти или части от продукти не трябва да съдържат по-високи количества остатъци от пестициди от определените в списъка, посочен в член 1.
В случаите на сушени продукти, за които няма фиксирани максимални количества, се прилагат максималните количества, постановени в посочения списък в член 1, като се взима предвид концентрацията на остатъци, причинена от процеса на сушене.
2. Държавите-членки вземат необходимите мерки да осигурят най-малкото чрез вземане на проби за проверка съответствието с максималните количества, посочени в параграф 1. Необходимите проверки се извършват съобразно Директива 89/397/ЕИО, и по-специално член 4 от нея.
Член 4
1. Компетентният орган или органи на държавите-членки съставят програми, уреждащи характера и честотата на проверките, които се извършват съгласно член 3, параграф 2 през определен период.
2. До 1 август всяка година държавите-членки изпращат на Комисията цялата необходима информация относно прилагането на посочените в параграф 1 програми през предходната година, като посочват:
-
критериите, прилагани при съставянето на тези програми,
-
броя и вида на извършените проверки,
-
броя и вида на установените нарушения.
3. До 1 ноември всяка година и за първи път през 1993 г., след консултация с държавите-членки в рамките на Постоянния фитосанитарен комитет Комисията им предава препоръки за координирана програма за проверки за следващата година. При необходимост впоследствие тези препоръки могат да бъдат коригирани по време на прилагането на координираната програма.
Координираната програма урежда по-специално приоритетните критерии, които ще бъдат използвани по време на прилагането ѝ.
Информацията, предвидена в параграф 2, съдържа специална отделна част за прилагането на координираната програма.
4. Пет години след приемането на настоящата директива Комисията представя на Съвета доклад за прилагането на настоящия член, при необходимост съпътстван от подходящи предложения.
Член 5
Държавите-членки нямат право да забраняват или възпрепятстват пускането в обращение на тяхна територия на продуктите, посочени в член 1, под предлог, че съдържат остатъци от пестициди, ако количеството от такива остатъци не надвишава максималните количества, посочени в член 1.
Член 6
1. Методите за вземане на проби, необходими за извършване на постановените в член 3 проверки на плодове и зеленчуци, са същите, като предвидените в Директива 79/700/ЕИО на Комисията (14). Методите за вземане на проби, необходими за извършване на проверки на други продукти (не плодове или зеленчуци), се определят в съответствие с процедурата, уредена в член 9.
Съществуването на методи на Общността за анализ не изключва използването от страна на държавите-членки на други проверени и научно валидни методи, при условие че това не възпрепятства свободното движение на продукти, определени въз основа на методите на Общността като изпълняващи правилата, постановени в настоящата директива. В случай на разминаване в тълкуването на резултатите се зачитат онези, получени посредством методите на Общността.
2. Методите за анализ, определени в параграф 1, отговарят на критериите, постановени в приложението към Директива 85/591/ЕИО.
3. Държавите-членки информират останалите държави-членки и Комисията за другите методи, използвани съобразно параграф 1.
Член 7
Изменения към приложението в резултат на развитие в научното и техническо познание се приемат от Съвета с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията.
Член 8
1. В случай че в резултат на нова информация или повторна оценка на съществуваща информация една държава-членка прецени, че дадено максимално количество, фиксирано в посочения списък в член 1, застрашава човешкото или животинското здраве и по този начин налага вземането на спешни мерки, държавата-членка има правото временно да понижи количеството за своята територия. В такъв случай тя незабавно уведомява останалите държави-членки и Комисията за взетите мерки, като прилага изложение на мотивите.
2. Комисията спешно разглежда доводите, представени от държавата-членка, посочена в параграф 1, и се консултира с държавите-членки в Постоянния фитосанитарен комитет, наричан по-нататък „Постоянния комитет“; незабавно след това тя представя становището си и взима подходящи мерки. Комисията незабавно нотифицира Съвета и държавите-членки относно взетите мерки. Всяка държава-членка има право да отнесе мерките на Комисията към Съвета до 15 дни след нотификацията. Съветът, като действа с квалифицирано мнозинство, може да вземе друго решение в срок до 15 дни след датата, на която въпросът е бил отнесен към него.
3. При условие че Комисията реши, че максималните количества, фиксирани в посочения в член 1 списък, следва да бъдат променени с цел преодоляване посочените в параграф 1 трудности и гарантиране защитата на човешкото здраве, тя привежда в действие процедурата, уредена в член 10, с оглед приемане на тези изменения. В този случай, държавата-членка, взела мерки по силата на параграф 1, има право да ги прилага до вземане решение от страна на Съвета или Комисията съобразно горепосочената процедура.
Член 9
1. Когато се прави позоваване на уредената в настоящия член процедура, въпросът незабавно се отнася до Постоянния комитет от неговия председател по негова собствена инициатива или по искане на дадена държава-членка.
2. Представителят на Комисията предава на Постоянния комитет проект на мерките, които следва да бъдат взети. Постоянният комитет представя своето становище относно проекта в рамките на срока, определен от председателя, вземайки предвид спешността на случая. Становището се представя при наличие на мнозинството, определено в член 148, параграф 2 от Договора, когато Съветът приема решения по предложение на Комисията. В рамките на Постоянния комитет тежестта на гласовете на представителите на държавите-членки се определя съобразно същия член от Договора. Председателят не гласува.
3. Комисията приема предвижданите мерки, при условие че последните съответстват на становището на Постоянния комитет.
4. В случай че мерките не съответстват на становището на Постоянния комитет, или ако такова не е представено, Комисията незабавно предава на Съвета предложение за вземането на мерките. Съветът приема мерките с квалифицирано мнозинство.
5. В случай че до три месеца след датата на отнасяне на въпроса към Съвета последният не е предприел никакви действия, Комисията приема предложените мерки.
Член 10
1. Когато се прави позоваване на уредената в настоящия член процедура, въпросът незабавно се отнася до Постоянния комитет от неговия председател по негова собствена инициатива или по искане на дадена държава-членка.
2. Представителят на Комисията предава на Постоянния комитет проект на мерките, които следва да бъдат взети. Постоянният комитет представя своето становище относно проекта в рамките на срока, определен от председателя, вземайки предвид спешността на случая. Становището се представя при наличие на мнозинството, определено в член 148, параграф 2 от Договора, когато Съветът приема решения по предложение на Комисията. В рамките на Постоянния комитет тежестта на гласовете на представителите на държавите-членки се определя съобразно същия член от Договора. Председателят не гласува.
3. Комисията приема предвижданите мерки, при условие че последните съответстват на становището на Постоянния комитет.
4. В случай че мерките не съответстват на становището на Постоянния комитет, или ако такова не е представено, Комисията незабавно предава на Съвета предложение за вземането на мерките. Съветът приема мерките с квалифицирано мнозинство.
5. В случай че до 15 дни след датата на отнасяне на въпроса към Съвета последният не е предприел никакви действия, Комисията приема предложените мерки.
Член 11
1. Държавите-членки приемат необходимите мерки, за да се съобразят с настоящата директива не по-късно от 31 декември 1992 г.
2. Когато държавите-членки приемат мерките, посочени в параграф 1, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
Член 12
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 27 ноември 1990 година.