RÅDETS DIREKTIV 2006/67/EF
af 24. juli 2006
om forpligtelse for medlemsstaterne til at opretholde minimumslagre af mineralolie og/eller mineralolieprodukter
(kodificeret udgave)
(EØS-relevant tekst)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 100,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets direktiv 68/414/EØF af 20. december 1968 om forpligtelse for EØF's medlemsstater til at opretholde minimumslagre af mineralolie og/eller mineralolieprodukter (3) er blevet ændret væsentligt (4). Direktivet bør af hensyn til en klar og rationel lovgivning kodificeres.
(2)
De indførte mineraloliemængder og mineralolieprodukter indtager en vigtig plads i Fællesskabets forsyning med energiprodukter. Enhver vanskelighed, selv af forbigående art, som fører til en nedgang i leveringerne af disse produkter fra tredjelande eller til kraftige prisstigninger på de internationale markeder, kunne forårsage alvorlige forstyrrelser i Fællesskabets økonomiske aktivitet. Fællesskabet skulle derfor være i stand til at udligne eller i det mindste afsvække de negative virkninger af en sådan eventualitet.
(3)
Da en forsyningskrise uventet kan indtræffe, er det uundgåeligt at træffe de nødvendige forholdsregler for at imødegå en mulig knaphed.
(4)
Med dette formål for øje skal sikringen af medlemsstaternes forsyning med råolie og mineralolieprodukter forøges gennem opbygning og opretholdelse af et minimumslager af de vigtigste mineralolieprodukter.
(5)
Det er nødvendigt, at de organisatoriske ordninger for olielagre ikke udgør nogen hindring for, at det indre marked kan fungere hensigtsmæssig.
(6)
Rådet fastsatte i direktiv 73/238/EØF (5) foranstaltninger - herunder også bestemmelser om, hvordan der skal trækkes på olielagre - som skal iværksættes i tilfælde af vanskeligheder med forsyningen af mineralolie og mineralolieprodukter til Fællesskabet. Medlemsstaterne har indgået tilsvarende forpligtelser i aftalen om et internationalt energiprogram.
(7)
Det er nødvendigt, at medlemsstaterne kan disponere over lagre, hvis der opstår vanskeligheder med olieforsyningen. Medlemsstaterne bør have beføjelse og kapacitet til at kontrollere brugen af lagrene, så de omgående kan stilles til rådighed til gavn for de områder, hvor der er størst behov for olieforsyninger.
(8)
Organisatoriske ordninger for opretholdelse af lagre bør sikre, at lagrene er til rådighed og tilgængelige for forbrugeren.
(9)
De organisatoriske ordninger for opretholdelsen af lagre bør være gennemsigtige og sikre en retfærdig og ikke-diskriminatorisk fordeling af byrden ved lagerpligten. Medlemsstaterne kan stille oplysninger om omkostningerne ved at opretholde olielagre til rådighed for interesserede parter.
(10)
Medlemsstaterne kan for at organisere opretholdelsen af lagre gøre brug af et system baseret på en særlig lagerorganisation, som opretholder alle eller en del af de lagre, der udgør deres lagerpligt. En eventuel resterende del bør opretholdes af raffinaderier og andre markedsoperatører. Et partnerskab mellem staten og olieindustrien er afgørende for at sikre effektive og pålidelige oplagringsmekanismer.
(11)
Indenlandsk produktion bidrager i sig selv til forsyningssikkerheden. Udviklingen på oliemarkedet kan berettige til en passende fritagelse fra lagerpligten for medlemsstater med indenlandsk olieproduktion. I overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet kan medlemsstaterne fritage virksomheder for pligten til at opretholde lagre i et omfang, der ikke overstiger mængden af de produkter, som disse virksomheder fremstiller af mineralolie, der udvindes på den pågældende medlemsstats eget område.
(12)
Der bør vedtages fremgangsmåder, som i forvejen følges af Fællesskabet og medlemsstaterne i relation til deres internationale forpligtelser og aftaler. Som følge af ændringer i mønstret i olieforbruget er den internationale lufttrafiks bunkring blevet en væsentlig bestanddel af dette forbrug.
(13)
Der er behov for at tilpasse og forenkle Fællesskabets statistiske indberetningssystem for olielagre.
(14)
Olielagre kan i princippet opretholdes hvor som helst i Fællesskabet, og det bør derfor gøres lettere at oprette lagre uden for det nationale område. Beslutninger om oprettelse af lagre uden for det nationale område skal træffes af myndighederne i den pågældende medlemsstat, afhængigt af medlemsstatens behov og hensynet til forsyningssikkerheden. Hvor der er tale om lagre, der står til rådighed for en anden virksomhed eller særlig lagerorganisation, er der behov for mere detaljerede regler for at sikre, at disse lagre er til rådighed og tilgængelige i tilfælde af vanskeligheder med olieforsyningen.
(15)
For at sikre, at der ikke opstår problemer på det indre marked, er det ønskeligt at fremme anvendelsen af aftaler mellem medlemsstaterne om minimumsoplagring for at fremme brugen af oplagringsfaciliteter i andre medlemsstater. Det er op til de berørte medlemsstater at træffe afgørelse om at indgå sådanne aftaler.
(16)
Det er formålstjenligt at styrke det administrative tilsyn med lagrene og indføre effektive mekanismer for kontrollen med og opgørelsen af lagre. Det er nødvendigt at indføre sanktioner for at kunne håndhæve en sådan kontrol.
(17)
Rådet bør holdes løbende underrettet om situationen vedrørende mindstelagre i Fællesskabet.
(18)
Målet for den påtænkte handling, nemlig opretholdelse af et højt niveau for olieforsyningssikkerheden i Fællesskabet gennem pålidelige og gennemsigtige mekanismer baseret på solidaritet mellem medlemsstaterne, samtidig med at reglerne om det indre marked og konkurrence overholdes, kan bedre gennemføres på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(19)
Nærværende direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret af direktiverne -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
1. Medlemsstaterne vedtager love eller administrative bestemmelser, der er egnede til i Fællesskabet, jf. dog artikel 10, til enhver tid at opretholde lagrene af mineralolieprodukter på et niveau, der for hver kategori af mineralolieprodukter, som omhandles i artikel 2, svarer til det indenlandske forbrug i mindst 90 dage, beregnet efter det gennemsnitlige daglige forbrug i det foregående kalenderår, som anført i artikel 4, stk. 2.
2. Den del af det indenlandske forbrug, som dækkes af produkter fremstillet af mineralolie, der udvindes på den pågældende medlemsstats eget område, kan fratrækkes med indtil 25 % af det nævnte forbrug. Den berørte medlemsstat træffer afgørelse om fordelingen inden for medlemsstaten af resultatet af fratrækningen.
Artikel 2
Ved beregningen af det indenlandske forbrug lægges følgende kategorier af produkter til grund:
a)
benzin til motorkøretøjer og brændstof til flyvemaskiner (flybenzin og jet fuel af benzintypen)
b)
gasolie, dieselolie, petroleum og jet fuel af petroleumstypen
c)
fuelolier.
Bunkerleverancer til skibsfart medregnes ikke i det indenlandske forbrug.
Artikel 3
1. Lagre, der opretholdes i henhold til artikel 1, er til medlemsstaternes fulde rådighed, såfremt der opstår vanskeligheder med at få olieforsyninger. Medlemsstaterne sikrer, at de har lovfæstet beføjelse til at kontrollere anvendelsen af lagrene under sådanne omstændigheder.
Medlemsstaterne skal på alle andre tidspunkter sikre, at disse lagre er til rådighed og tilgængelige. De indfører ordninger, der gør det muligt at identificere, opgøre og kontrollere lagrene.
2. Medlemsstaterne sikrer, at rimelige og ikke-diskriminatoriske vilkår er gældende i deres oplagringsordninger.
Den omkostningsmæssige byrde ved at opretholde lagre i henhold til artikel 1 identificeres ved hjælp af gennemsigtige ordninger. I den forbindelse kan medlemsstaterne vedtage foranstaltninger til at indhente passende oplysninger vedrørende den omkostningsmæssige byrde ved opretholdelsen af lagrene i henhold til artikel 1 og gøre sådanne oplysninger tilgængelige for de berørte parter.
3. For at opfylde kravene i stk. 1 og 2, kan medlemsstaterne beslutte at gøre brug af en særlig lagerorganisation, som er ansvarlig for opretholdelsen af alle eller en del af lagrene.
To eller flere medlemsstater kan beslutte at gøre brug af en fælles lagerorganisation. I så fald er de i fællesskab ansvarlige for overholdelsen af de forpligtelser, der følger af dette direktiv.
Artikel 4
1. Medlemsstaterne indgiver en statistisk opgørelse over de ved slutningen af hver måned bestående lagre, der er opstillet i overensstemmelse med artikel 5, stk. 2 og 3, og artikel 6, til Kommissionen; samtidig angiver de, hvor mange dages gennemsnitligt forbrug i det foregående kalenderår disse lagre svarer til. Denne opgørelse skal forelægges senest den 25. dag i den anden måned efter den måned, opgørelsen vedrører.
2. Medlemsstaternes lagerpligt er baseret på det foregående kalenderårs indenlandske forbrug. Medlemsstaterne skal ved begyndelsen af hvert kalenderår genberegne deres lagerpligt senest den 31. marts hvert år og påse, at den nye lagerpligt opfyldes snarest og under alle omstændigheder senest den 31. juli hvert år.
3. I den statistiske opgørelse opgøres lagre af jetbrændstof af petroleumstypen særskilt under den i artikel 2, litra b), nævnte kategori.
Artikel 5
1. De lagre, der kræves opretholdt i henhold til artikel 1, kan have form af mineralolie og halvfabrikata eller færdige produkter.
2. I den statistiske opgørelse over de ved slutningen af hver måned bestående lagre
a)
opføres de færdige produkter med deres faktiske vægt
b)
medregnes mineralolie og halvfabrikata således:
i)
enten i det omfang, i hvilket hver kategori af produkter er blevet fremstillet i den pågældende medlems stats raffinaderier i det foregående kalenderår
ii)
eller på grundlag af produktionsprogrammerne for raffinaderierne i den pågældende medlems stat for indeværende år
iii)
eller på grundlag af det forhold, der består mellem på den ene side den samlede mængde af lagringspligtige produkter, der i løbet af det foregående kalenderår er fremstillet i den pågældende medlems stat, og på den anden side den samlede mængde af mineralolie anvendt i det samme år, dog højst 40 % af den samlede lagerpligt for første og anden kategori (benzin og gasolie) og højst 50 % for tredje kategori (fuelolier).
3. Blandingsprodukter kan, når de er bestemt til fremstilling af de i artikel 2 nævnte færdigprodukter, træde i stedet for de produkter, der skal fremstilles deraf.
Artikel 6
1. Ved beregningen af den minimumsbeholdning, der er nævnt i artikel 1, skal alene de beholdninger, der er oplagret i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, medtages i den statistiske opgørelse.
2. Efter bestemmelserne nævnt i stk. 1 kan følgende mængder medregnes i de nævnte lagre:
a)
mængderne om bord på tankbåde, som med henblik på losning er ankommet til en havn, når havneformaliteterne er afsluttet
b)
de oplagrede mængder i lossehavne
c)
mængderne i forrådstanke ved udgangspunkt for olierørledninger
d)
mængderne i raffinaderiernes forrådstanke, med undtagelse af de mængder, som befinder sig i forbindelsesledninger og i produktionsanlæg
e)
mængderne i lagrene hos raffinaderier, import-, oplagrings- og engrosvirksomheder
f)
de mængder, som befinder sig i storforbrugeres lagre, og som opfylder de nationale forskrifter med hensyn til pligten til at holde permanente lagre
g)
de mængder, som befinder sig under transport i lægtere eller kystskibe inden for statsgrænserne, for så vidt de kan kontrolleres af de ansvarlige myndigheder og kan stilles til øjeblikkelig rådighed.
3. De statistiske opgørelser skal bl.a. ikke omfatte følgende: endnu ikke udvundet råolie på medlemsstatens eget område, bunkeleverancer til skibsfarten, leverancer i direkte transit bortset fra de lagre, der er nævnt i artikel 7, stk. 1, samt leverancer, der befinder sig i olierørledninger, motorkøretøjstankvogne, jernbanetankvogne og tanke ved detailsalgssteder og hos småforbrugere.
De statistiske opgørelser skal heller ikke omfatte mængder, som indehaves af de væbnede styrker, og mængder, der opbevares for de væbnede styrker af olieselskaberne.
Artikel 7
1. Med henblik på gennemførelsen af dette direktiv kan der, i henhold til aftaler mellem regeringer, på én medlemsstats område oprettes lagre på vegne af virksomheder eller særlige lagerorganisationer, der er etableret i en anden medlemsstat. Det er den pågældende medlemsstats regering, der træffer afgørelse om, hvorvidt en del af disse lagre skal oprettes uden for det nationale område.
Den medlemsstat, på hvis område disse lagre er oprettet kan i henhold til en sådan aftale, ikke modsætte sig, at lagrene overføres til de andre medlemsstater, for hvis regning lagrene er oprettet i henhold til aftalen; medlemsstaten udøver kontrol med disse lagre i overensstemmelse med de procedurer, der er fastsat i aftalen, men medregner dem ikke i sin statistiske opgørelse. Den medlemsstat, for hvis regning lagrene er oprettet, kan medregne dem i sin statistiske opgørelse.
Hver medlemsstat sender sammen med den statistiske opgørelse en indberetning til Kommissionen om de lagre, der opretholdes på dens eget område til brug for en anden medlemsstat, samt om de lagre, der opretholdes i andre medlemsstater til dens brug. I begge tilfælde anføres lagrenes placering og/eller de virksomheder, der opretholder lagrene, de oplagrede mængder og produktkategori - eller mineralolie - i indberetningen.
2. Kommissionen skal gøres bekendt med udkast til sådanne aftaler, som er nævnt i stk. 1, første afsnit, og den kan meddele de pågældende regeringer sine synspunkter. Når aftalerne er indgået, skal de meddeles Kommissionen, som underretter de andre medlemsstater herom.
Aftalerne skal opfylde følgende betingelser:
a)
vedrøre mineralolie og alle mineralolieprodukter, som er nævnt i dette direktiv
b)
fastsætte vilkår og ordninger for opretholdelsen af lagre med det formål at sikre kontrollen med og rådigheden over dem
c)
angive fremgangsmåderne for kontrol med og identifikationen af de omhandlede lagre, bl.a. de metoder, der skal anvendes ved gennemførelsen af og samarbejdet omkring inspektionerne
d)
principielt være indgået med ubegrænset varighed
e)
præcisere, at aftalen, såfremt den kan opsiges ensidigt, ikke må opsiges under en forsyningskrise, og at Kommissionen under alle omstændigheder skal underrettes forud for eventuel opsigelse.
3. Såfremt lagre, der er oprettet i henhold til sådanne aftaler, ikke ejes af den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, som er undergivet lagerpligten, men stilles til rådighed for denne virksomhed eller denne særlige lagerorganisation af en anden virksomhed eller en anden særlig lagerorganisation, skal følgende betingelser overholdes:
a)
den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, der har fået lagrene overdraget, skal have kontraktmæssig ret til at råde over lagrene i aftaleperioden; de nærmere regler for fastsættelsen af prisen for denne rådighed vedtages efter fælles overenskomst mellem parterne
b)
minimumsperioden for en sådan aftale skal være 90 dage
c)
lagerets placering og/eller de virksomheder, der stiller lagrene til rådighed for den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, der har fået lagrene overdraget, og mængden og kategorien af lagrede produkter eller mineralolie i det pågældende lager skal specificeres
d)
virksomheden eller den særlige lagerorganisation, der stiller lagrene til rådighed for den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, der har fået lagrene overdraget, skal til enhver tid i hele aftaleperioden garantere, at den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, der har fået lagrene overdraget, har adgang til lagrene
e)
virksomheden eller den særlige lagerorganisation, der stiller lagrene til rådighed for den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, der har fået lagrene overdraget, skal være underkastet lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område lagrene er beliggende, for så vidt angår denne medlemsstats retlige beføjelser til at kontrollere og fastslå lagrenes eksistens.
Artikel 8
Medlemsstaterne vedtager de nødvendige bestemmelser og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre kontrollen og tilsynet med lagrene. De indfører mekanismer med henblik på at kontrollere lagrene i overensstemmelse med dette direktiv.
Artikel 9
Medlemsstaterne fastsætter de sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af de nationale bestemmelser, der er vedtaget til gennemførelse af dette direktiv, og træffer passende foranstaltninger til at sikre deres iværksættelse. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning.
Artikel 10
1. Såfremt der optræder vanskeligheder i Fællesskabets mineralolieforsyning, foranlediger Kommissionen på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ en konsultation mellem medlemsstaterne.
2. Bortset fra ekstraordinære tilfælde eller for at tilfredsstille et ubetydeligt lokalt behov skal medlemsstaterne undlade at trække på lagrene med den følge, at de kommer under den fastsatte minimumsmængde, før de i stk. 1 nævnte konsultationer har fundet sted.
3. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om alle mængder, som trækkes på reservelagrene, og oplyser så snart som muligt følgende:
a)
dagen, på hvilken lagrene er kommet under den foreskrevne minimumsmængde
b)
grunden til de foretagne formindskelser af lagrene
c)
de eventuelt trufne forholdsregler til retablering af lagrene
d)
om muligt den sandsynlige udvikling af lagrene i det tidsrum, i hvilket de forbliver under den foreskrevne minimumsgrænse.
Artikel 11
Kommissionen forelægger med jævne mellemrum Rådet en rapport om situationen vedrørende lagrene i Fællesskabet, herunder eventuelt om behovet for harmonisering for at sikre en effektiv kontrol og et effektivt tilsyn med lagrene
Artikel 12
Direktiv 68/414/EØF ophæves, uden at dette berører medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret og for anvendelse af direktiverne.
Henvisninger til det ophævede direktiv gælder som henvisninger til nærværende direktiv og læses efter sammenligningstabellen i bilag II.
Artikel 13
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 14
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. juli 2006.
32006L0067
L 217/8
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2006/67/ЕО НА СЪВЕТА
от 24 юли 2006 година
относно налагането на задължение на държавите-членки да поддържат минимални запаси от суров петрол и/или петролни продукти
(кодифицирана версия)
(текст от значение за ЕИП)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 100 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
като има предвид, че:
(1)
Директива 68/414/ЕИО на Съвета от 20 декември 1968 г. за налагането на задължение на държавите-членки на Европейската икономическа общност да поддържат минимални запаси от суров петрол и/или петролни продукти (3) е била съществено изменяна няколко пъти (4). За целите на яснотата и рационалността упоменатата директива следва да бъде кодифицирана.
(2)
Вносните суров петрол и петролни продукти са от значение за снабдяването на Общността с енергия. Всяко затруднение, дори временно, чийто ефект е намаляване на доставките на такива продукти, внасяни от трети страни или съществено увеличение на цените им на международните пазари, би могло да причини сериозни нарушения в икономическата дейност на Общността. В тази връзка Общността трябва да бъде в състояние да компенсира или поне да намали евентуалните вредни последици при подобен случай.
(3)
Криза в получаването на доставки би могла да възникне неочаквано и следователно е от съществена важност незабавно да се установят необходимите средства за компенсиране на евентуалния недостиг.
(4)
За тази цел е необходимо да се повиши сигурността на снабдяването на държавите-членки със суров петрол и петролни продукти чрез установяване и поддържане на минимални запаси от най-важните петролни продукти.
(5)
Необходимо е организационните договорености във връзка с петролните запаси да не накърняват безпрепятственото функциониране на вътрешния пазар.
(6)
С Директива 73/238/ЕИО (5) Съветът взе решение за подходящите мерки - включително черпене от петролните запаси - които трябва да бъдат предприети в случай на затруднения при снабдяването със суров петрол и петролни продукти за Общността; държавите-членки са поели подобни ангажименти в споразумението за „Международна енергийна програма“.
(7)
Необходимо е запасите да бъдат на разположение на държавите-членки в случай на възникване на затруднение при петролните доставки. Държавите-членки следва да имат правомощия и капацитет да контролират използването на запасите, така че да могат да бъдат осигурени навреме в полза на областите, които най-много се нуждаят от петролни доставки.
(8)
Организационните мерки за поддържане на запасите следва да гарантират запасите да са налични и достъпни за потребителите.
(9)
Необходимо е организационните мерки за поддържането на запасите да са прозрачни, да гарантират справедливо и недискриминационно споделяне на тежестта на задължението за поддържане на запасите. Следователно, информация, която се отнася до разходите за поддържане на петролните запаси, може да бъде предоставяна от държавите-членки на заинтересованите страни.
(10)
С цел организиране поддръжката на запасите държавите-членки могат да се позоват на система, която се основава на орган или юридическо лице, което ще съхранява всички или част от запасите, които съставляват задължението за поддържане на запаси. Останалата част следва да бъде поддържана от преработвателите и другите пазарни участници. Партньорството между правителството и промишлеността е крайно необходимо за осъществяването на ефективни и надеждни механизми на поддържане на запасите.
(11)
Националното производство само по себе си допринася за сигурността на снабдяването. Развитието на петролния пазар може да оправдае съответна дерогация от задължението за поддържане на петролни запаси за държавите-членки, които имат собствено производство. В съответствие с принципа на субсидиарност държавите-членки могат да освободят предприятията от задължението да поддържат запаси в рамките на определен размер, който не надвишава количеството на продуктите, които тези предприятия произвеждат от местно добит суров петрол.
(12)
Целесъобразно е приемането на подходи, които вече се следват от Общността и държавите-членки в рамките на техните международни задължения и споразумения. Поради промени в модела на потребление на петролни продукти бункерите за горива на международната авиация са важен елемент от това потребление.
(13)
Има нужда от адаптиране и опростяване на механизма за статистически отчети по отношение на запасите от петролни продукти.
(14)
Запасите от петролни продукти могат да бъдат складирани на различни места в Общността и следователно е целесъобразно да бъде подпомогнато установяването на запаси извън територията на страната. Необходимо е решенията за поддържане на запаси извън националната територия да бъдат вземани от правителството на съответната държава-членка в съответствие с нуждите ѝ и съображения, свързани със сигурността на доставките. В случай на запаси, поддържани на разположение на друго предприятие или орган/юридическо лице, са необходими по-подробни правила за гарантиране на тяхната наличност и достъпност в случай на трудности при снабдяването с петролни продукти.
(15)
Необходимо е, за да се гарантира безпрепятственото функциониране на вътрешния пазар, да се насърчи сключването на споразумения между държавите-членки относно минималните запаси с цел да се разшири използването на складови съоръжения на други държави-членки. Засегнатите държави-членки сами следва да вземат решение относно сключването на такива споразумения.
(16)
Необходимо е да се засили административното наблюдение на запасите и да бъдат установени ефективни механизми за техния контрол и проверка. За налагането на такъв контрол е необходимо въвеждане на режим на санкции.
(17)
Съветът следва да бъде редовно информиран за състоянието на запасите за сигурността в Общността.
(18)
Тъй като целта на действията, които следва да бъдат предприети, а именно поддръжката на високо ниво на сигурност на доставките на суров петрол в рамките на Общността посредством надеждни и прозрачни мерки, основани на единомислието между държавите-членки, като същевременно се съблюдават правилата на вътрешния пазар и правилата на конкуренция, би могла да бъде по-добре постигната на общностно равнище, Общността може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, както е посочено в член 5 от Договора. В съответствие с принципа за пропорционалност, както е посочено в посочения член, настоящата директива не излиза извън необходимото за постигане на тази цел.
(19)
Настоящата директива не накърнява задълженията на държавите-членки, свързани със сроковете за транспониране в националното законодателство на директивите, посочени в приложение I, част Б,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Държавите-членки приемат необходимите законови, подзаконови или административни разпоредби, за да поддържат по всяко време в рамките на Общността, при спазване на разпоредбите на член 10, запаси от петролни продукти на ниво, което отговаря, за всяка от категориите петролни продукти, изброени в член 2, на поне 90 дни от среднодневната вътрешна консумация за предходната календарна година, както е посочено в член 4, параграф 2.
2. Тази част от вътрешната консумация, която се задоволява от производни на петрол, добиван местно от дадена държава-членка, може да бъде приспадната от посоченото потребление до максимум 25 %. Вътрешното разпределение на резултатите от такова приспадане се решава от съответната държава-членка.
Член 2
При изчисляване на вътрешната консумация се вземат предвид следните категории продукти:
а)
гориво за автомобилни двигатели и авиационно гориво (авиационен бензин и гориво за реактивни двигатели тип бензин);
б)
газьол, дизелово гориво, керосин и гориво за реактивни двигатели тип керосин;
в)
мазути.
Доставките от хранилищата за мореплавателни съдове не се включват в изчисляването на вътрешното потребление.
Член 3
1. Поддържаните в съответствие с член 1 запаси са изцяло на разположение на държавите-членки, ако възникнат затруднения с получаването на доставки от петрол. Държавите-членки гарантират, че имат законовите правомощия да контролират използването на запасите при такива обстоятелства.
Държавите-членки гарантират наличността и достъпа до запасите по всяко друго време. Те установяват мерки, позволяващи определянето, отчитането и контрола на запасите.
2. Държавите-членки гарантират прилагането на справедливи и недискриминационни условия по отношение на мерките, отнасящи се до поддържане на запасите.
Тежестта на разходите, направени в резултат на поддържането на запасите в съответствие с член 1, се определя чрез прозрачни процедури. В този смисъл държавите-членки могат да приемат мерки за получаване на съответната информация за тежестта на разходите за поддържане на запасите в съответствие с член 1 и да предоставят тази информация на заинтересованите страни.
3. С оглед удовлетворяване изискванията на параграфи 1 и 2 държавите-членки могат да решат да прибегнат към орган или юридическо лице за съхранение на запасите, което ще отговаря за съхраняването на всички или на част от запасите.
Две или повече държави-членки могат да решат да прибегнат до един общ орган или лице за съхраняване на запасите. В такъв случай те ще са отговорни солидарно за задълженията, произтичащи от настоящата директива.
Член 4
1. Държавите-членки представят на Комисията обобщена статистическа справка за съществуващите в края на всеки месец запаси, изготвена в съответствие с член 5, параграфи 2 и 3 и член 6 и посочваща броя дни средна консумация през предходната календарна година, за които тези запаси се отнасят. Справката трябва да се представи в срок най-късно до двадесет и петия ден на втория месец след месеца, за който се отнася статистическият отчет.
2. Задължението за поддържане на запаси на съответната държава-членка се базира на вътрешното потребление за предходната календарна година. В началото на всяка календарна година държавите-членки трябва да преизчислят своето задължение за поддържане на запаси най-късно до 31 март на съответната година и да гарантират изпълнението на новите си задължения възможно най-бързо и във всеки случай най-късно до 31 юли на съответната година.
3. Запасите от самолетни горива от типа на керосина се посочват отделно в статистическата справка в категорията, посочена в член 2, буква б).
Член 5
1. Изискваните по член 1 запаси могат да бъдат поддържани под формата на суров петрол и междинни продукти, както и под формата на крайни продукти.
2. В обобщената статистическа справка за наличните запаси в края на всеки месец:
а)
крайните продукти се отчитат въз основа на действителния им тонаж;
б)
суровият петрол и междинните продукти се отчитат:
i)
като размера на количествата за всяка категория продукт, получени през предходната календарна година от рафинериите на съответната държава-членка, или
ii)
на базата на производствените програми на рафинериите на съответната държава-членка за текущата година, или
iii)
на базата на съотношението между общото произведено количество през предходната календарна година в съответната държава-членка на продукти, включени в задължението за поддържане на запаси и общото количество суров петрол, използвано през годината; посоченото по-горе се прилага за не повече от 40 % от общото задължение за първата и втората категория (петрол и газьол) и за не повече от 50 % за третата категория (мазут).
3. Компонентите за смесване, когато са предназначени за преработка в крайните продукти, изброени в член 2, могат да заместват продуктите, за които те са предназначени.
Член 6
1. При изчисляване на предвиденото в член 1 минимално ниво на запасите в статистическата справка се включват само тези количества, които биха се съхранявали съгласно член 3, параграф 1.
2. Предмет на разпоредбите на параграф 1, към запасите може да бъде включено следното:
а)
запасите на борда на петролни танкери в пристанище с цел разтоварване след приключване на пристанищните формалности;
б)
запасите, съхранявани на пристанище за разтоварване;
в)
запасите, съхранявани в цистерни на входа на петролопроводи;
г)
запасите, съхранявани в цистерни на рафинерии, с изключение на тези, които се намират в тръбопроводите и завода за рафиниране;
д)
запаси, съхранявани от складовете на рафинерии и на предприятия, занимаващи се с внос, съхранение и дистрибуция на едро;
е)
запаси, които се съхраняват в складове на големи потребители, в съответствие с разпоредбите на националното законодателство във връзка със задължението за поддържане на постоянни запаси;
ж)
запаси, които се съхраняват в шлепове или крайбрежни плавателни съдове, които осъществяват транспортиране в рамките на националните граници, доколкото за компетентните органи е възможно да контролират такива запаси и при условие, че те могат да бъдат на разположение незабавно.
3. От статистическата справка по-специално следва да бъде изключено следното: местен суров петрол, който още не е добит; запаси, които са предназначени за цистерните на мореплавателните съдове; запаси за директно транзитиране с изключение на запасите, посочени в член 7, параграф 1; запаси в тръбопроводи, цистерни за превоз по шосе и в цистерни-вагони за железопътен превоз, в резервоарите на разпределителните станции и тези, които се държат от дребните потребители.
Количествата, които се поддържат от въоръжените сили и онези, които се поддържат за тях от страна на петролните дружества, следва да се изключат от статистическата справка.
Член 7
1. За целите на прилагането на настоящата директива могат да бъдат създавани запаси съгласно индивидуални споразумения между правителствата на територията на дадена държава-членка за сметка на предприятия или органи/юридически лица, установени в друга държава-членка. Правителството на съответната държава-членка решава дали да поддържа част от запасите си извън националната територия.
Държавата-членка, на чиято територия се държат запасите в рамките на такова споразумение, не може да възразява на прехвърлянето им до други държави-членки, за чиято сметка се държат запасите в рамките на това споразумение; тя следи за тези запаси в съответствие с процедурите, определени в това споразумение, но не ги включва в статистическата си справка. Държавата-членка, за чиято сметка се съхраняват запасите, може да ги включи в статистическата си справка.
Заедно със статистическата справка всяка държава-членка изпраща до Комисията доклад относно запасите, които се поддържат на нейна територия в полза на друга държава-членка, както и относно запасите, които се поддържат от други държави-членки в нейна полза. И в двата случая в доклада се посочват местата за съхраняване и/или дружествата, които поддържат запасите, количествата и категорията на продукта или суровия петрол.
2. Проектите на посочените в параграф 1, първа алинея споразумения се изпращат на Комисията, която може да нотифицира съответните правителства за своите бележки. Комисията следва да бъде уведомена за вече сключените споразумения и тя ги оповестява на останалите държави-членки.
Споразуменията отговарят на следните условия:
а)
трябва да се отнасят за суров петрол и всички петролни продукти, които са обхванати от настоящата директива;
б)
трябва да установяват условията и мерките за поддържане на запасите с оглед запазването на контрола и наличността на тези запаси;
в)
трябва да специфицират процедурите за проверка и идентифициране на предвидените запаси, inter alia, методите за осъществяване и сътрудничество при проверките;
г)
трябва като правило да бъдат сключени за неопределен период;
д)
трябва да уточняват, че когато се предвижда едностранно прекратяване, то не може да се приведе в действие в случай на криза в снабдяването и че при всички случаи Комисията получава предварителна информация за всяко прекратяване.
3. Когато запасите, създадени съгласно такива споразумения, не се притежават от предприятието или органа/лицето, което има задължението да поддържа запасите, а се държат на разположение на това предприятие или орган/лице от друго предприятие или орган/лице, се удовлетворяват следните условия:
а)
предприятието бенефициер или органът/лицето трябва да има договорното право да придобива тези запаси за целия период на договора; методологията за определяне на цената на това придобиване трябва да бъде договорена между засегнатите страни;
б)
минималният срок на такъв договор трябва да бъде 90 дни;
в)
трябва да се специфицират местоположението на съхраняване на запасите и/или дружествата, държащи запасите на разположение на предприятието или органът/лицето бенефициер, както и количеството и категорията на продукта или суровия петрол;
г)
реалната наличност на запасите за предприятието или органът/лицето бенефициер трябва да бъде гарантирано по всяко време за целия срок на договора от предприятието или органът/лицето, държащо запасите на разположение на предприятието, или органът/лицето бенефициер;
д)
предприятието или органът/лицето, държащо запасите на разположение на предприятието, или органът/лицето бенефициер трябва да е такова, което да е подчинено на юрисдикцията на държавата-членка, на чиято територия са разположени запасите, доколкото се касае до законовите правомощия на тази държава-членка да контролира и проверява съществуването на запасите.
Член 8
Държавите-членки приемат всички необходими разпоредби и вземат всички необходими мерки за гарантиране на контрола и надзора на запасите. Те въвеждат механизми за проверка на запасите съгласно разпоредбите на настоящата директива.
Член 9
Държавите-членки определят санкциите, които се налагат при нарушаване на националните разпоредби, приети в съответствие с настоящата директива, и предприемат всички необходими мерки за изпълнението на тези разпоредби. Санкциите са ефективни, съразмерни и възпиращи.
Член 10
1. Ако възникнат затруднения по отношение на снабдяването с петрол в Общността, Комисията, по искане на някоя държава-членка или по своя собствена инициатива, урежда консултации между държавите-членки.
2. С изключение на случаите на изключителна неотложност или с цел задоволяване на незначителни местни потребности държавите-членки се въздържат да ползват, преди предвидената в параграф 1 консултация, запасите си по начин, който би намалил тези запаси под задължителното минимално ниво.
3. Държавите-членки информират Комисията всеки път, когато ползват от резервните си запаси, като съобщават възможно най-рано:
а)
датата, на която запасите са паднали под задължителния минимум;
б)
причините да се използва от тях;
в)
мерките, ако има такива, за попълване на запасите;
г)
оценка, ако е възможна, за вероятното развитие на положението по отношение на запасите за времето, през което те са под задължителния минимум.
Член 11
Комисията предоставя на Съвета редовен доклад относно ситуацията, свързана със запасите в Общността, включително, ако е необходимо по отношение на хармонизирането с цел постигане на ефективен контрол и наблюдение на запасите.
Член 12
Директива 68/414/ЕИО се отменя, без да се накърняват задълженията на държавите-членки, свързани със сроковете за транспониране в националното законодателство и прилагане на директивите, посочени в приложение I, част Б.
Позоваванията на отменената директива се считат като позовавания на настоящата директива и се тълкуват в съответствие с таблицата на съответствието от приложение II.
Член 13
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 14
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 24 юли 2006 година.