RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 50/1999 af 18. december 1998 om fastsættelse for 1999 af visse foranstaltninger til bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne, som finder anvendelse på fartøjer, der fører norsk flag
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 3760/92 af 20. december 1992 om en fællesskabsordning for fiskeri og akvakultur (1), særlig artikel 8, stk. 4,
under henvisning til forslag fra Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
Fællesskabet og Norge har efter proceduren i artikel 2 og 7 i fiskeriaftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Kongeriget Norge (2), ført konsultationer om deres gensidige fiskerirettigheder for 1999 og forvaltningen af de fælles biologiske ressourcer;
under disse konsultationer blev delegationerne enige om at henstille til deres respektive myndigheder, at der fastsættes visse fangstkvoter for 1999 for den anden parts fartøjer;
ifølge aftalen af 19. december 1966 mellem Danmark, Norge og Sverige om gensidig adgang til fiskeri i Skagerrak og Kattegat skal hver part give de øvrige parters fartøjer adgang til sin fiskerizone i Skagerrak og en del af Kattegat op til fire sømil fra basislinjerne;
der blev ligeledes ført konsultationer med deltagelse af EF, Færøerne, Island, Norge og Den Russiske Føderation om forvaltningen og fordelingen af atlantisk-skandinavisk sild for 1999;
disse konsultationer førte bl. a. til efterfølgende arrangementer om gensidig adgang, ifølge hvilken Norge kan fiske 9 000 tons af sin kvote i EF-fiskerifarvande nord for 62 °N;
Rådet skal fastsætte de særlige betingelser, der skal gælde for sådanne fangster;
det fiskeri, der er omhandlet i denne forordning, skal undergives kontrolforanstaltningerne i Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik (3);
i artikel 3, stk. 2, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1381/87 af 20. maj 1987 om fastsættelse af mærknings- og dokumentationsbestemmelser for fiskerfartøjer (4), er det fastsat, at alle fartøjer med tanke med nedkølet havvand om bord skal medføre et af en kompetent myndighed certificeret dokument med angivelse af tankenes kalibrering i m3 med intervaller på 10 cm;
det er af almene hensyn strengt nødvendigt, at denne forordning anvendes fra den 1. januar 1999 -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Fartøjer, der fører norsk flag, kan indtil den 31. december 1999 drive fiskeri efter de arter, der anført i bilag I og IA, inden for de i nævnte bilag fastsatte geografiske og mængdemæssige begrænsninger og i overensstemmelse med denne forordning i medlemsstaternes fiskerizone på 200 sømil i Nordsøen, Skagerrak, Kattegat, Østersøen og Atlanterhavet nord for 43 °00'N.
2. Fiskeri, der er tilladt i henhold til stk. 1, må kun finde sted i de dele i fiskerizonen på 200 sømil, som ligger mere end 12 sømil fra de basislinjer, hvorfra medlemsstaternes fiskerizoner måles; fiskeri i Skagerrak er dog tilladt mere end 4 sømil fra de danske basislinjer.
3. Fiskeri i den del af ICES-afsnit IIIa, der i vest er afgrænset af en ret linje fra Hanstholm fyr til Lindesnes fyr og i syd af en ret linje fra Skagen fyr til Tistlarna fyr og derfra videre til det nærmeste punkt på den svenske kyst, er ikke underkastet mængdemæssige restriktioner, bortset fra fiskeri efter makrel og sej.
4. Uanset stk. 1 er uundgåelige bifangster af arter, for hvilke der i en zone ikke er fastsat kvoter, tilladt inden for de grænser, der er fastsat i de bevarelsesforanstaltninger, der gælder for den pågældende zone.
5. Bifangster i en given zone af arter, for hvilke der er fastsat kvoter i denne zone, afskrives på den pågældende kvote.
Artikel 2
1. Fartøjer, der fisker i henhold til de i artikel 1 fastsatte kvoter, skal overholde de bevarelses- og kontrolforanstaltninger og øvrige bestemmelser, der gælder for fiskeriet i de i artikel 1 nævnte zoner.
2. Fartøjerne skal føre en logbog, hvori de i bilag II anførte oplysninger indføres.
3. De i stk. 1 omhandlede fartøjer, undtagen fartøjer der driver fiskeri i ICES-afsnit IIIa, fremsender de i bilag III nævnte oplysninger til Kommissionen efter de regler, der er fastsat i nævnte bilag.
4. De i stk. 1 omhandlede fartøjer med tanke med nedkølet havvand om bord skal have et af en kompetent myndighed godkendt dokument med angivelse af tankenes kalibrering i m3 med intervaller på 10 cm.
5. Fartøjers registreringsbogstaver og -numre skal tydeligt anføres på begge sider af hvert fartøjs forstavn.
Artikel 3
1. Ved fiskeri i alle ICES-afsnit i henhold til de i artikel 1 fastsatte kvoter skal fartøjer på over 200 BRT have en licens og en særlig fiskeritilladelse, der er udstedt af Kommissionen på Fællesskabets vegne, og skal overholde de betingelser, der er fastsat i nævnte licens og særlige fiskeritilladelse.
Uanset første afsnit udsteder Kommissionen på Fællesskabets vegne ti licenser og særlige fiskeritilladelser, der er gyldige på en hvilken som helst dag, for fartøjer, der fisker efter sild i ICES-afsnit IIa (nord for 62 °N).
Norge meddeler Kommissionen navnene og kendetegnene for de fartøjer, for hvilke der kan udstedes licenser og særlige fiskeritilladelser.
2. Kommissionen udsteder i de stk. 1 nævnte licenser og særlige fiskeritilladelser til alle fartøjer, for hvilke de norske myndigheder anmoder om licens og særlig fiskeritilladelse.
Anmodninger om ændring af listen over fartøjer med licenser kan fremsættes på ethvert tidspunkt og vil blive behandlet så hurtigt som muligt.
3. Ved indgivelse af ansøgning om licens og særlig fiskeritilladelse til Kommissionen gives følgende oplysninger:
a) fartøjets navn
b) registreringsnummer
c) havnekendingsbogstav og -nummer
d) registreringshavn
e) ejerens eller befragterens navn og adresse
f) bruttotonnage og længde overalt
g) maskinkraft
h) kaldesignal og radiofrekvens
i) fangstmetode
j) fiskerizone
k) arter, der vil blive fisket efter
l) periode, for hvilken der søges om licens.
4. Hver licens og særlig fiskeritilladelse gælder for ét fartøj. Hvis flere fartøjer fisker i fællesskab, skal hvert af disse fartøjer have en licens og en særlig fiskeritilladelse.
5. Licenser og særlige fiskeritilladelser kan tilbagekaldes med henblik på udstedelse af nye licenser og særlige fiskeritilladelser. Tilbagekaldelser får virkning dagen forud for datoen for Kommissionens udstedelse af nye licenser og særlige fiskeritilladelser. Nye licenser og særlige fiskeritilladelser får virkning fra udstedelsesdatoen.
6. Licensen og den særlige fiskeritilladelse tilbagekaldes helt eller delvis inden udløbstidspunktet, såfremt de i artikel 1 fastsatte respektive kvoter er opbrugt.
7. Licensen og den særlige fiskeritilladelse tilbagekaldes i tilfælde af manglende overholdelse af forpligtelserne i henhold til denne forordning.
8. Der udstedes i en periode på op til tolv måneder ikke licens og særlig fiskeritilladelse til fartøjer, for hvilke forpligtelserne i henhold til denne forordning ikke er overholdt.
9. Kommissionen meddeler på Fællesskabets vegne Norge navn på og beskrivelse af de norske fartøjer, som ikke vil få tilladelse til at fiske i Fællesskabets fiskerizone i de(n) følgende måned(er) som følge af overtrædelse af Fællesskabets regler.
Artikel 4
Fiskeri efter byrkelange, lange og brosme omfattet af kvoterne i artikel 1 må kun finde sted med langline i ICES-afsnit Vb og -underområde VI og VII.
Artikel 5
Anvendelse af trawl og snurpenot ved fiskeri efter pelagiske arter er forbudt i Skagerrak fra midnat lørdag til midnat søndag.
Artikel 6
Fartøjer, som har tilladelse til at fiske den 31. december, kan fortsætte med at fiske fra begyndelsen af det følgende år på grundlag af denne tilladelse, indtil de nye lister over fartøjer for det pågældende år er blevet godkendt af Kommissionen på Fællesskabets vegne.
Artikel 7
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 1999.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 18. december 1998.