Kommissionens forordning (EF) nr. 2391/2000
af 27. oktober 2000
om ændring af bilag I, II og III til Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærlægemidler i animalske levnedsmidler
(EØS-relevant tekst)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90 af 26. juni 1990 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærmedicinske præparater i animalske levnedsmidler(1), senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2338/2000(2), særlig artikel 6, 7 og 8, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) I overensstemmelse med forordning (EØF) nr. 2377/90 skal der gradvis fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af alle farmakologisk virksomme stoffer, som inden for Fællesskabet anvendes i veterinærlægemidler til behandling af dyr bestemt til levnedsmiddelproduktion.
(2) Maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer bør kun fastsættes, efter at Udvalget for Veterinærlægemidler har gennemgået alle relevante oplysninger vedrørende sikkerheden af rester af det pågældende stof for forbrugere af animalske levnedsmidler samt sådanne resters indflydelse på industriel forarbejdning af levnedsmidler.
(3) Ved fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærlægemidler i animalske levnedsmidler er det nødvendigt at specificere de dyrearter, hvori sådanne rester vil kunne være til stede, de koncentrationer, der må være til stede i hvert af de relevante væv fra det behandlede dyr (målvæv), og arten af den rest, som er relevant for overvågningen af rester (restmarkør).
(4) For at lette den rutinemæssige overvågning af lægemiddelrester, som fastsat i den relevante fællesskabslovgivning, bør der i almindelighed fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer i lever eller nyrer; imidlertid er lever og nyrer hyppigt fjernet fra dyrekroppe i international handel, og der bør derfor også altid fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer i muskelvæv eller fedtvæv.
(5) For veterinærlægemidler til behandling af æglæggende fugle, malkedyr eller honningbier skal der også fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer i æg, mælk eller honning.
(6) Dicyclanil, tilmicosin, flumetrin og clenbuterol-hydrochlorid bør medtages i bilag I til forordning (EØF) nr. 2377/90, for så vidt andet ikke er fastsat i fællesskabsretten, især Rådets direktiv 96/22/EF(3).
(7) Butafosfan bør medtages i bilag II til forordning (EØF) nr. 2377/90.
(8) For at gøre det muligt at fuldføre videnskabelige undersøgelser bør phoxim medtages i bilag III til forordning (EØF) nr. 2377/90.
(9) Der bør fastsættes en tilstrækkelig lang tidsfrist inden ikrafttrædelsen af denne forordning for at give medlemsstaterne mulighed for at foretage de tilpasninger, som måtte være nødvendige i de tilladelser til at markedsføre de pågældende veterinærlægemidler, der er givet i medfør af Rådets direktiv 81/851/EØF(4), senest ændret ved direktiv 93/40/EØF(5) for at tage hensyn til bestemmelserne i denne forordning.
(10) Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Stående Udvalg for Veterinærmedicinske Præparater -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Bilag I, II og III til forordning (EØF) nr. 2377/90 ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Den får virkning fra den tresindstyvende dag efter offentliggørelsen.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 27. oktober 2000.
32000R2391
L 276/5
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 2391/2000 НА КОМИСИЯТА
от 27 октомври 2000 година
за изменение на приложения I, II и III към Регламент (ЕИО) № 2377/90 на Съвета относно установяване на процедура на Общността за определяне на максимално допустимите граници на остатъчни вещества от ветеринарномедицински продукти в храните от животински произход
(текст от значение за ЕИП)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаването на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 2377/90 на Съвета от 26 юни 1990 г. относно установяване на процедура на Общността за определяне на максимално допустимите граници на остатъчни вещества от ветеринарномедицински продукти в храните от животински произход (1), последно изменен с Регламент (ЕО) № 2338/2000 на Комисията (2), и по-специално членове 6, 7 и 8 от него,
като има предвид, че:
(1)
Съгласно Регламент (ЕИО) № 2377/90 трябва постепенно да се определят максимално допустимите граници на остатъчни вещества за всички фармакологично активни субстанции, които се използват в Общността за влагане във ветеринарномедицински продукти, предназначени за животните, използвани за храна.
(2)
Максимално допустими граници на остатъчни вещества могат да се определят само след като Комитетът за ветеринарномедицинските продукти прегледа всички необходими данни, свързани с безопасността на остатъците от съответното вещество по отношение потребителите на хранителни продукти от животински произход и с влиянието на остатъчните вещества върху промишлената преработка на храните.
(3)
При определянето на максимално допустими граници на остатъчните вещества от ветеринарномедицински продукти в храните от животински произход следва да се уточнят животинските видове, в които може да се открият тези остатъчни вещества, допустимите нива на остатъчни вещества за всяка от месните тъкани, получени от обработеното животно (прицелна тъкан), както и естеството на остатъчното вещество, необходимо за контрола на остатъчните вещества (маркерно остатъчно вещество).
(4)
За осъществяване контрола на остатъчните вещества трябва да се определят, въз основа на общностното законодателство по тази материя, максимално допустими граници на остатъчни вещества главно за прицелните тъкани, черния дроб или бъбреците. Черният дроб и бъбреците често се отстраняват от кланичните трупове, които са предмет на международна търговия, и поради това също следва да се определят максимално допустими граници на остатъчни вещества за мускулните или мастните тъкани.
(5)
По отношение на ветеринарномедицински продукти, предназначени за птици носачки, за животни в лактационен период или за медоносни пчели, също следва да се определят максимално допустими граници на остатъчни вещества за яйцата, млякото или меда.
(6)
Дицикланилът, тилмикозинът, флуметринът и хидрохлоридът на кленбутерола трябва да се включат в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2377/90, без да се засягат други разпоредби общностното право, по-специално Директива 96/22/ЕО на Съвета (3).
(7)
Бутафосфан трябва да се включи в приложение II към Регламент (ЕИО) № 2377/90.
(8)
С оглед да се създаде възможност за завършване на научните изследвания, следва фоксим да се включи в приложение III към Регламент (ЕИО) № 2377/90.
(9)
Следва да се предвиди достатъчен срок преди влизането в сила на настоящия регламент, през който държавите-членки да направят необходимото адаптиране, предвид разпоредбите на настоящия регламент, в разрешенията за пускане на пазара на съответните ветеринарномедицински продукти, издадени съгласно Директива 81/851/ЕИО на Съвета (4), последно изменена с Директива 93/40/EИО (5).
(10)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет за ветеринарномедицинските продукти,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Приложения I, II и III към Регламент (EИО) № 2377/90 се изменят в съответствие с приложението към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след деня на неговото публикуване в Официален вестник на Европейските общности.
Той се прилага считано от шестдесетия ден, следващ деня на неговото публикуване.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 27 октомври 2000 година.