RÅDETS DIREKTIV 96/93/EF af 17. december 1996 om udstedelse af certifikater for dyr og animalske produkter
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2), og
ud fra følgende betragtninger:
Ifølge Rådets direktiv 89/662/EØF af 11. december 1989 om veterinærkontrol i samhandelen i Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det indre marked (3) og Rådets direktiv 90/425/EØF af 26. juni 1990 om veterinærkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen med visse levende dyr og produkter inden for Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det indre marked (4) påhviler det produktions- eller afsendelsesmedlemsstaten at sikre, at veterinærkontrollen og, hvor det er relevant, udstedelsen af certifikater foregår på korrekt måde;
for at sikre, at det indre marked for levende dyr og animalske produkter fungerer gnidningsløst, bør medlemsstaterne helt og fuldt kunne stole på, at de certifikater, der udstedes på produktions- og afsendelsesstederne, er i orden;
dette mål kan ikke opfyldes af de enkelte medlemsstater; der bør derfor vedtages fælles regler for de kompetente myndigheders og certifikatudstedernes forpligtelser og udstedelse af certifikater for dyr og animalske produkter i overensstemmelse med EF-lovgivningen;
det bør sikres, at de regler og principper, der anvendes af certifikatudstederne i tredjelandet, frembyder garantier, som mindst svarer til dem, der er fastsat i dette direktiv;
der bør træffes effektive foranstaltninger for at forhindre udstedelse af vildledende eller falske certifikater -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Dette direktiv fastsætter de regler, der skal overholdes i forbindelse med udstedelse af det certifikat, der kræves i veterinærforskrifterne.
Artikel 2
1. I dette direktiv forstås ved:
»veterinærforskrifter«, de forskrifter, der er indeholdt i bilag A til direktiv 89/662/EØF og bilag A og B til direktiv 90/425/EØF
»certifikatudsteder«, den embedsdyrlæge eller - i de tilfælde, der er fastsat i veterinærforskrifterne - enhver anden person, der af den kompetente myndighed er bemyndiget til at underskrive de certifikater, der kræves i henhold til de pågældende forskrifter.
2. Udover definitionerne i stk. 1 finder definitionerne i artikel 2 i direktiv 89/662/EØF og 90/425/EØF tilsvarende anvendelse.
Artikel 3
1. Myndigheden skal sikre, at certifikatudstederne har tilstrækkeligt kendskab til veterinærforskrifterne vedrørende de dyr eller produkter, der skal certificeres, og at de generelt orienteres om de regler, der skal følges ved udarbejdelse og udstedelse af certifikaterne og - om nødvendigt - om omfanget af eventuelle prøver eller undersøgelser, der skal gennemføres inden certificeringen.
2. Certifikatudstederne må ikke attestere forhold, som de ikke har personligt kendskab til, eller som de ikke kan skaffe sig vished om.
3. Certifikatudstedere må ikke underskrive blanke eller ukomplette certifikater eller underskrive certifikater, der vedrører dyr eller produkter, som de ikke har undersøgt, eller som de ikke længere har mulighed for at kontrollere. Hvis et certifikat underskrives på grundlag af et andet certifikat eller en anden attest, skal certifikatudstederen være i besiddelse af det pågældende dokument, inden han underskriver.
4. Disse bestemmelser er ikke til hinder for, at embedsdyrlægen kan underskrive certifikater på grundlag af data,
a) som er blevet attesteret i overensstemmelse med stk. 1, 2 og 3 af en anden person, der har fået tilladelse af den kompetente myndighed, og som handler under embedsdyrlægens tilsyn, for så vidt han kan efterprøve rigtigheden af disse data, eller
b) som er opnået inden for rammerne af overvågningssystemerne, ved henvisning til officielt anerkendte kvalitetsikringsordninger eller gennem et epidemiovervågningssystem,
hvis dette er tilladt efter veterinærforskrifterne.
5. Eventuelle gennemførelsesbestemmelser til denne artikel kan vedtages efter proceduren i artikel 7.
Artikel 4
1. De kompetente myndigheder træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at udstedelsen af certifikater foregår korrekt. De skal især sørge for, at de af dem udpegede certifikatudstedere
a) har en status, der sikrer, at de er upartiske, og at de ikke har nogen direkte kommerciel interesse i de dyr eller produkter, som de udsteder certifikater for, eller med de bedrifter eller virksomheder, som dyrene eller produkterne stammer fra
b) er klar over betydningen af indholdet af hvert enkelt certifikat, som de underskriver.
2. Certifikaterne skal udstedes mindst på et sprog, som forstås af certifikatudstederen, og mindst på et af de officielle sprog i bestemmelseslandet som fastsat i EF-lovgivningen.
3. Hver kompetent myndighed skal kunne etablere forbindelse mellem certifikaterne og certifikatudstederne og påse, at en kopi af alle de certifikater, der udstedes, opbevares i et tidsrum, som fastsættes af denne myndighed.
Artikel 5
1. Medlemsstaterne skal iværksætte og lade de nødvendige kontrolforanstaltninger gennemføre for at forhindre udstedelse af falske certifikater eller certificeringer, som kan virke vildledende, samt uretmæssig fremstilling eller anvendelse af certifikater, som formodes at være udstedt i medfør af veterinærforskrifterne.
2. Uden at dette berører eventuel strafferetlig forfølgning og eventuelle strafferetlige sanktioner, foretager de kompetente myndigheder undersøgelser eller kontrol og træffer passende foranstaltninger til at straffe alle tilfælde af falsk eller vildledende udstedelse af certifikater, som kommer til deres kendskab. Disse foranstaltninger kan omfatte midlertidig suspension af certifikatudstederens mandat for det tidsrum, undersøgelsen varer.
Hvis det ved kontrollen konstateres,
a) at en certifikatudsteder bevidst har udstedt et falskt certifikat, træffer den kompetente myndighed de nødvendige foranstaltninger til for så vidt muligt at sikre, at vedkommende ikke kan gentage overtrædelsen
b) at en privatperson eller en virksomhed svigagtigt har anvendt eller ændret et officielt certifikat, træffer myndigheden alle nødvendige foranstaltninger til, at privatpersonen eller virksomheden, så vidt det overhovedet er muligt, ikke kan gentage overtrædelsen. Sådanne foranstaltninger kan omfatte et forbud mod senere at udstede et officielt certifikat til den pågældende person eller virksomhed.
Artikel 6
Som led i de inspektioner, der er fastsat i Fællesskabets veterinærforskrifter, og den kontrol, der skal gennemføres i overensstemmelse med de ligestillingsaftaler, der er indgået mellem Fællesskabet og et tredjeland, sikrer Kommissionen sig, at de regler og principper, der anvendes af certifikatudstederne i tredjelandet, frembyder garantier, som mindst svarer til dem, der er fastsat i dette direktiv.
Såfremt disse inspektioner og/eller denne kontrol, eller såfremt den kontrol, der er fastsat i direktiv 90/675/EØF og 91/496/EØF, viser, at certifikatudstederne i tredjelandene ikke overholder disse principper, kan der træffes afgørelse om supplerende garantier eller særlige krav i henhold til proceduren i artikel 7 i nærværende direktiv.
Artikel 7
Når der henvises til proceduren i denne artikel, træffer Den Stående Veterinærkomité, som er nedsat ved afgørelse 68/361/EØF (5), afgørelse i overensstemmelse med reglerne i artikel 18 i direktiv 89/662/EØF.
Artikel 8
Kommissionen forelægger inden den 31. december 1998 Rådet en rapport ledsaget af forslag til eventuel anvendelse af sikre metoder til elektronisk fremsendelse og certificering.
Rådet træffer afgørelse om disse forslag med kvalificeret flertal.
Artikel 9
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 1. januar 1998. De underretter straks Kommissionen herom.
Disse love og administrative bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 10
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. december 1996.
31996L0093
L 013/28
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 96/93/ЕО НА СЪВЕТА
от 17 декември 1996 година
относно сертифицирането на животни и животински продукти
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 43 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като има предвид, че Директива 89/662/ЕИО на Съвета от 11 декември 1989 г. относно ветеринарните проверки по отношение на търговията в Общността с оглед доизграждането на вътрешния пазар (3) и Директива 90/425/ЕИО на Съвета от 26 юни 1990 г. относно ветеринарните и зоотехническите проверки, приложими при търговията в Общността с определени видове живи животни и продукти с оглед завършване изграждането на вътрешния пазар (4) изискват от произвеждащата или изпращаща държава-членка да осигури подходящ начин за извършването на ветеринарни проверки, и където е приложимо, на сертифицирането;
като има предвид, че за да се осигури гладкото функциониране на вътрешния пазар на живи животни и животински продукти, държавите-членки следва да могат изцяло да разчитат на добросъвестността на извършеното сертифициране на предприятията на производство и изпращане;
като има предвид, че тази цел не може да бъде постигната от държавите-членки поотделно; като има предвид следователно, че следва да се приемат общи правила за задълженията на компетентните органи и сертифициращите длъжностни лица във връзка със сертифицирането на животни и животински продукти в съответствие със законодателството на Общността;
като има предвид, че е уместно да се осигури предоставянето на гаранции по отношение на правилата и принципите, прилагани от сертифициращите длъжностни лица в трети страни, които да са най-малко еквивалентни на определените в настоящата директива;
като има предвид, че трябва да се вземат ефективни мерки за предотвратяване на заблуди и измами при сертифицирането,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Настоящата директива установява правилата, които трябва да бъдат спазвани при издаване на сертификатите, изисквани от ветеринарното законодателство.
Член 2
1. По смисъла на настоящата директива:
„ветеринарно законодателство“ е законодателството, което е изброено в приложение А към Директива 89/662/ЕИО и в приложения А и Б към Директива 90/425/ЕИО;
„сертифициращо длъжностно лице“ е официалният ветеринарен лекар или - в случаите, предвидени във ветеринарното законодателство - всяко друго лице, упълномощено от компетентния орган да подписва изискваните от това законодателство сертификати.
2. В допълнение към определенията в параграф 1 определенията, които се съдържат в член 2 от Директиви 89/662/ЕИО и 90/425/ЕИО се прилагат mutatis mutandis.
Член 3
1. Компетентният орган гарантира, че сертифициращите длъжностни лица притежават задоволителни познания в областта на ветеринарното законодателство по отношение на животните или продуктите, които ще бъдат сертифицирани, и че като цяло са информирани относно правилата, които трябва да бъдат следвани при съставянето и издаването на сертификатите, и, ако това е необходимо, по отношение на естеството и обхвата на справките, тестовете или изследванията, които следва да бъдат извършвани преди сертифицирането.
2. Сертифициращите длъжностни лица не трябва да заверяват данни, за които те нямат познания или които не могат да бъдат установени от тях.
3. Сертифициращите длъжностни лица не трябва да подписват празни или непълни сертификати или сертификати за животни или продукти, които те не са проверили или които са избегнали техния контрол. При подписването на даден сертификат на базата на друг сертификат или удостоверение е необходимо този документ да е на разположение на сертифициращото длъжностно лице, преди то да го подпише.
4. Разпоредбите на този член не представляват пречка за официалния ветеринарен лекар да сертифицира данни, които са:
а)
установени на базата на параграфи 1-3 от настоящия член от друго лице, което е оторизирано от компетентния орган и действа под контрола на официалния ветеринарен лекар, при условие че той може да потвърди точността на данните, или
б)
получени, в контекста на програмите за мониторинг, чрез позоваване на официално признати схеми за осигуряване на качеството или чрез система за епидемиологично наблюдение,
когато това е разрешено съгласно ветеринарното законодателство.
5. В съответствие с процедурата съгласно член 7, могат бъдат приети подробни правила за прилагането на настоящия член.
Член 4
1. Компетентните органи предприемат всички необходими мерки, за да осигурят добросъвестност при извършване на сертифицирането. По-специално те осигуряват назначените от тях сертифициращи длъжностни лица:
а)
да имат статус, който гарантира тяхната безпристрастност, и да нямат пряк търговски интерес, свързан с животните или продуктите, които сертифицират, или със стопанствата или предприятията, от които те произхождат.
б)
напълно да съзнават значението на съдържанието на всеки подписван от тях сертификат.
2. Сертификатите се съставят на поне един разбираем за сертифициращото длъжностно лице език и на поне един от официалните езици на страната по местоназначението, както е предвидено в законодателството на Общността.
3. Всеки компетентен орган е в състояние да проследи връзката на сертификатите със съответното сертифициращо длъжностно лице и да гарантира наличието на копие от всеки издаден сертификат за период, който се определя от този орган.
Член 5
1. Държавите-членки въвеждат необходимите проверки и вземат необходимите мерки за контрол, за да се предотврати извършването на невярно или измамно сертифициране, както и издаването и използването на подправени сертификати, които се представят за издадени по смисъла на ветеринарното законодателство.
2. Без да се засяга която и да било съдебна процедура или санкция, компетентните органи извършват разследвания или проверки и вземат подходящи мерки за санкциониране на всякакви доведени до тяхното знание случаи на невярно и измамно сертифициране. Такива мерки могат да включват временно отстраняване от длъжност на сертифициращите длъжностни лица до приключване на разследването.
По-специално, ако в хода на проверките бъде установено, че:
а)
заверяващото длъжностно лице съзнателно е издало подправен сертификат, компетентният орган взема всички необходими мерки за да осигури, доколкото това е възможно, съответното лице да няма възможност да повтори нарушението;
б)
физическо лице или предприятие е използвало с цел измама или е подправило официален сертификат, компетентният орган взема всички необходими мерки, за да осигури, доколкото това е възможно, физическото лице или предприятието да няма възможност да повтори нарушението. Такива мерки могат да включват последващ отказ за издаване на официален сертификат на съответното лице или предприятие.
Член 6
В контекста на инспекциите, предвидени от ветеринарното законодателство на Общността, и одита, които трябва да бъдат извършвани съгласно споразуменията за еквивалентност между Общността и трети страни, Комисията осигурява, прилаганите правила и принципи от заверяващите длъжностни лица от трети страни да дават гаранции, които са поне еквивалентни на установените в настоящата директива.
В случай че в резултат от тези инспекции и/или одити или в резултат от проверките, предвидени в Директиви 90/675/ЕИО и 91/496/ЕИО, бъде установено, че сертифициращите длъжностни лица от трети страни не са се съобразявали с тези принципи, може да се вземе решение за допълнителни гаранции или специфични изисквания в съответствие с процедурата съгласно член 7 от настоящата директива.
Член 7
В случай на позоваване на предвидената в настоящия член процедура Постоянният ветеринарен комитет, създаден с Решение 68/361/ЕИО на Съвета (5) действа в съответствие с правилата на член 18 от Директива 89/662/ЕИО.
Член 8
Комисията представя на Съвета доклад, който е придружен с предложения за възможната употреба на сигурни начини за електронно предаване и сертифициране преди 31 декември 1998 г.
Съветът взема решения по тези предложения с квалифицирано мнозинство.
Член 9
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 1 януари 1998 г. Те незабавно информират за това Комисията.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби от националното си законодателство в областта, уредена с настоящата директива.
Член 10
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 17 декември 1996 година.