*****
RAADETS DIREKTIV
af 24. juli 1986
om gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder inden for de erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger
(86/378/EOEF)
RAADET FOR DE EUROPAEISKE
FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100 og 235,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg (3), og
ud fra foelgende betragtninger:
I henhold til traktaten skal hver medlemsstat gennemfoere princippet om lige loen til maend og kvinder for samme arbejde; ved loen forstaas den almindelige grund- eller minimumsloen og alle andre ydelser, som arbejdstageren som foelge af arbejdsforholdet modtager fra arbejdsgiveren direkte eller indirekte i penge eller naturalier;
selv om ligeloensprincippet finder direkte anvendelse paa tilfaelde af forskelsbehandling, der kan konstateres alene ud fra ligebehandlings- og ligeloenskriteriet, kan der ogsaa vaere tilfaelde, hvor gennemfoerelsen af dette princip forudsaetter vedtagelse af supplerende foranstaltninger, der praeciserer raekkevidden af dette princip;
i henhold til artikel 1, stk. 2, i Raadets direktiv 76/207/EOEF af 9. februar 1976 om gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder for saa vidt angaar adgang til beskaeftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkaar (4) skal Raadet med henblik paa at sikre en gradvis gennemfoerelse af princippet om ligebehandling med hensyn til social sikring paa forslag af Kommissionen vedtage naermere bestemmelser saerlig om indhold, udstraekning og gennemfoerelse af dette princip; Raadet har med henblik herpaa vedtaget direktiv 79/7/EOEF af 19. december 1978 om gradvis gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder med hensyn til social sikring (5);
i henhold til artikel 3, stk. 3, i direktiv 79/7/EOEF skal Raadet med henblik paa at sikre gennemfoerelsen af princippet om ligebehandling inden for de erhvervstilknyttede sikringsordninger paa forslag af Kommissionen vedtage bestemmelser, der praeciserer dette princips indhold og udstraekning samt reglerne for dets gennemfoerelse;
princippet om ligebehandling boer gennemfoeres inden for de erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger, som daekker de i artikel 3, stk. 1, i direktiv 79/7/EOEF omhandlede risici, samt inden for de sikringsordninger, som for loenmodtagerne indebaerer andre fordele i penge eller naturalier i henhold til traktaten;
gennemfoerelsen af princippet om ligebehandling er ikke til hinder for anvendelsen af bestemmelser til beskyttelse af kvinder i forbindelse med svangerskab og foedsel -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Dette direktiv tager sigte paa gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder inden for de erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger, i det foelgende benaevnt »ligebehandlingsprincippet«.
Artikel 2
1. Ved erhvervstilknyttede sikringsordninger forstaas ordninger, der ikke er omfattet af direktiv 79/7/EOEF, og som har til formaal at sikre loenmodtagere eller selvstaendige erhvervsdrivende samlet inden for en virksomhed eller en gruppe af virksomheder, inden for en erhvervsgren eller inden for en faglig eller tvaerfaglig branche, ydelser, som skal supplere ydelserne fra de lovbestemte sociale sikringsordninger eller traede i stedet for disse, uanset om medlemskab af disse ordninger er obligatorisk eller ej.
2. Direktivet gaelder ikke for:
a) individuelle aftaler,
b) ordninger, hvori kun én person deltager,
c) loenmodtageres forsikringsaftaler, hvori arbejdsgiveren ikke er part,
d) frivillige bestemmelser i erhvervstilknyttede sikringsordninger, som deltagerne tilbydes individuelt for at sikre dem:
- supplerende ydelser,
- valg af datoen, fra hvilken de normale ydelser skal loebe, eller valg mellem flere ydelser.
Artikel 3
Dette direktiv finder anvendelse paa den erhvervsaktive del af befolkningen - herunder selvstaendige erhvervsdrivende, arbejdstagere, der midlertidigt er uden arbejde paa grund af sygdom, svangerskab og foedsel, ulykke eller ufrivillig arbejdsloeshed, og personer, der soeger arbejde - samt paa pensionerede og invalide arbejdstagere.
Artikel 4
Dette direktiv finder anvendelse:
a) paa erhvervstilknyttede ordninger, der sikrer beskyttelse mod foelgende risici:
- sygdom,
- invaliditet,
- alderdom, ogsaa i tilfaelde af foertidspensionering,
- arbejdsulykker og erhvervssygdomme,
- arbejdsloeshed.
b) paa erhvervstilknyttede ordninger, som vedroerer andre sociale natural- eller kontantydelser, herunder ydelser til efterladte og familieydelser, saafremt disse ydelser udbetales til loenmodtagere og derfor er ydelser, som disse modtager fra arbejdsgiveren som foelge af arbejdsforholdet.
Artikel 5
1. Under betingelserne som fastsat i de efterfoelgende bestemmelser indebaerer princippet om ligebehandling, at der ikke maa finde nogen forskelsbehandling sted paa grundlag af koen, hverken direkte eller indirekte, blandt andet under henvisning til aegteskabelig eller familiemaessig stilling, isaer for saa vidt angaar:
- anvendelsesomraadet for ordningerne samt betingelserne for adgang til disse,
- bidragspligten og beregningen af bidrag,
- beregningen af ydelserne, herunder aegtefaelle- eller forsoergertillaeg, og betingelserne for varigheden og bevarelsen af retten til ydelserne.
2. Princippet om ligebehandling er ikke til hinder for bestemmelser om beskyttelse af kvinder i forbindelse med svangerskab og foedsel.
Artikel 6
1. Blandt bestemmelser, der er i modstrid med princippet om ligebehandling, forstaas saadanne bestemmelser, som direkte eller indirekte, blandt andet under henvisning til aegteskabelig eller familiemaessig stilling, er baseret paa koennet for saa vidt angaar fastsaettelse af:
a) de personer, der har ret til at deltage i en erhvervstilknyttet sikringsordning,
b) hvorvidt deltagelse i en erhvervstilknyttet sikringsordning er tvungen eller frivillig,
c) forskellige regler vedroerende alder ved indtraedelse i ordningen eller vedroerende krav om minimumsanciennitet i stillingen eller om en minimumsperiode for tilslutning til ordningen, for saa vidt angaar erhvervelse af ydelser,
d) forskellige regler for tilbagebetaling af bidrag, med undtagelse af hvad der er fastsat i henhold til litra h) og i), naar arbejdstageren forlader ordningen uden at have opfyldt betingelserne for at faa udbetalt langtidsydelser med opsaettende virkning;
e) forskellige betingelser for tilkendelse af ydelserne eller udelukkelse af det ene af koennene fra disse ydelser;
f) forskellige aldersgraenser for pensionsret;
g) regler, der suspenderer rettigheder eller adgangen til erhvervelse af rettigheder under lovbestemt eller overenskomstmaessig barselsorlov eller orlov af familiemaessige aarsager, som betales af arbejdsgiveren;
h) forskellige ydelsesniveauer undtagen i det omfang, det er noedvendigt som foelge af aktuarmaessige faktorer, der er forskellige for de to koen i forbindelse med ydelser, som er bidragsdefinerede; i) forskellige bidragsniveauer for arbejdstagerne;
forskellige bidragsniveauer for arbejdsgiverne i forbindelse med ydelser, som er bidragsdefinerede, medmindre der sker en tilnaermelse af beloebene for de paagaeldende ydelser;
j) forskellige normer eller normer, der kun gaelder for det ene koen, med undtagelse af hvad der er fastsat i henhold til litra h) og i), for erhvervelse eller bevarelse af retten til at faa udbetalt ydelser med opsaettende virkning, naar den paagaeldende forlader ordningen.
2. Naar det overlades til ordningens administrative organer at traeffe afgoerelse om tilkendelse af ydelser i henhold til dette direktiv, skal de paagaeldende organer overholde ligebehandlingsprincippet.
Artikel 7
Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger til:
a) at bestemmelser i kollektive overenskomster paabudt ved lov, i virksomheders interne reglementer eller i enhver anden aftale vedroerende erhvervstilknyttede sikringsordninger, der er i modstrid med ligebehandlingsprincippet, anses for ugyldige, kan erklaeres ugyldige eller kan aendres;
b) at ordninger, der indeholder saadanne bestemmelser, ikke kan godkendes eller udvides ved administrative foranstaltninger.
Artikel 8
1. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger til, at bestemmelser i erhvervstilknyttede sikringsordninger, der er i modstrid med ligebehandlingsprincippet, bliver taget op til revision senest den 1. januar 1993,
2. Dette direktiv er ikke til hinder for, at rettigheder og pligter, som vedroerer en periode for medlemskab af en erhvervstilknyttet ordning, der ligger forud for revisionen af den paagaeldende ordning, fortsat er undergivet de bestemmelser i ordningen, som var gaeldende for den paagaeldende periode.
Artikel 9
Medlemsstaterne kan udsaette den obligatoriske gennemfoerelse af ligebehandlingsprincippet for saa vidt angaar:
a) fastsaettelse af pensionsalderen for ydelse af alders- og arbejdsophoerspensioner samt de foelger, som en saadan udsaettelse maatte have for andre ydelser, efter eget valg:
- indtil den dato, paa hvilken ligebehandlingen gennemfoeres i de lovbestemte ordninger,
- eller senest indtil ligebehandlingen indfoeres ved et direktiv;
b) efterladtepension, indtil ligebehandlingsprincippet ved et direktiv indfoeres i de lovbestemte sociale sikringsordninger om dette spoergsmaal;
c) anvendelse af artikel 6, stk. 1, litra i), foerste afsnit, for at tage hensyn til forskellige aktuarmaessige faktorer, senest indtil udloebet af en frist paa tretten aar fra meddelelsen af dette direktiv.
Artikel 10
Medlemsstaterne indfoerer i deres nationale retsorden de noedvendige foranstaltninger til, at enhver person, der mener sig kraenket ved, at princippet om ligebehandling tilsidesaettes, kan goere sine rettigheder gaeldende for domstolene efter eventuelt at have indbragt sagen for andre kompetente instanser.
Artikel 11
Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger til at beskytte arbejdstagerne mod enhver afskedigelse, som maatte vaere en arbejdsgivers reaktion paa en klage, der er fremsat paa virksomhedsplan, eller paa et soegsmaal, der er indledt med det formaal at udvirke, at princippet om ligebehandling overholdes.
Artikel 12
1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest tre aar efter meddelelsen (1) heraf. De underretter straks Kommissionen herom.
2. Medlemsstaterne fremsender senest fem aar efter meddelelsen af dette direktiv alle noedvendige oplysninger til Kommissionen, saaledes at den kan udarbejde en rapport til Raadet om gennemfoerelsen af direktivet.
Artikel 13
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 24. juli 1986.
31986L0378
L 225/40
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 24 юли 1986 година
относно прилагането на принципа на равното третиране на мъжете и жените в професионалните социалноосигурителни схеми
(86/378/EИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално членове 100 и 235 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Асамблеята (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че Договорът предвижда всяка държава-членка да осигури прилагането на принципа, че мъжете и жените следва да получават равно заплащане за еднакъв труд; като има предвид, че под „заплащане“ следва да се разбира основната или минималната заплата или трудово възнаграждение и всяко друго възнаграждение в брой или в натура, което работникът получава пряко или непряко от своя работодател във връзка с работата си;
като има предвид, че обикновено принципът за равното заплащане се прилага пряко в случаите, в които дискриминацията може да се установи с помощта само на критериите за равно третиране и за равно заплащане, но че има и случаи, при които прилагането на този принцип предполага предприемането на допълнителни мерки, които по-точно да определят неговия обхват;
като има предвид, че член 1, параграф 2 от Директива 76/207/ЕИО на Съвета от 9 февруари 1976 г. относно прилагането на принципа на равното третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до заетост, професионална квалификация и развитие и условията на труд (4) предвижда, с оглед постепенното прилагане на принципа на равното третиране в сферата на социалното осигуряване, Съветът да приеме, по предложение на Комисията, разпоредби, които да определят именно обхвата, значението и обстоятелствата, при които се прилага този принцип; като има предвид, че за целта Съветът прие Директива 79/7/ЕИО от 19 декември 1978 г. относно постепенното прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване (5);
като има предвид, че член 3, параграф 3 от Директива 79/7/ЕИО предвижда с оглед осигуряване на прилагането на принципа на равното третиране в професионалните схеми, Съветът да приеме, по предложение на Комисията, разпоредби, които да определят именно обхвата, значението и обстоятелствата, при които се прилага този принцип;
като има предвид, че принципът на равното третиране следва да бъде прилаган в професионалните социалноосигурителни схеми, които осигуряват закрила срещу рисковете, предвидени в член 3, параграф 1 от Директива 79/7/ЕИО, както и в онези схеми, които по смисъла на Договора предвиждат предоставянето на всякакви други изгоди в пари или в натура за работниците или служителите;
като има предвид, че прилагането на принципа на равното третиране не засяга разпоредбите относно закрилата на жените поради майчинство,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Настоящата директива има за цел прилагането на принципа на равното третиране на мъжете и жените в професионалните социалноосигурителни схеми, наричан по-долу „принцип на равното третиране“.
Член 2
1. „Професионални социалноосигурителни схеми“ означава схемите, които не са регулирани от Директива 79/7/ЕИО и които имат за цел да предоставят на работници, независимо дали са заети или самостоятелно заети лица, в рамките на едно предприятие или група от предприятия, област на икономическа дейност или професионален сектор, или група професионални сектори, обезщетения, предназначени да допълнят или да заместят обезщетенията, предвидени в законно установените социалноосигурителни схеми, независимо дали участието в тези схеми е задължително или доброволно.
2. Настоящата директива не се прилага по отношение на:
a)
индивидуалните трудови договори;
б)
схемите, които имат само един участник;
в)
за наемните работници - застрахователни договори, по които работодателят не е страна;
г)
факултативните разпоредби на професионалните схеми, които се предлагат индивидуално на участниците, с цел да им бъдат гарантирани:
-
било допълнителни обезщетения,
-
било избор на дата, на която да започне изплащането на основните обезщетения, или избор между няколко вида обезщетения.
Член 3
Настоящата директива се прилага по отношение на трудоспособното население, включително на самостоятелно заетите лица, лицата, които са прекъснали дейността си поради заболяване, майчинство, злополука или принудителна безработица, и на лицата, търсещи работа, както и по отношение на пенсионираните работещи или работещите с увреждания.
Член 4
Настоящата директива се прилага по отношение на:
a)
професионалните схеми, които осигуряват закрила срещу следните рискове:
-
болест,
-
инвалидност,
-
старост, включително и преждевременно пенсиониране,
-
трудови злополуки и професионални болести,
-
безработица;
б)
професионалните схеми, които предвиждат други социални обезщетения в брой или в натура, и по-специално обезщетения за преживели и семейни добавки, ако се предоставят на заетите лица и по този начин представляват възнаграждение, изплатено от работодателя на работещия за извършената от него работа.
Член 5
1. В съответствие с условията, предвидени в последващите разпоредби, принципът на равното третиране предполага, че не се допуска каквато и да е дискриминация, основана на пола, пряко или непряко, особено чрез позоваване на брачното или семейното положение, и по-специално по отношение на:
-
приложното поле на схемите и условията за достъп до тях;
-
задължението за внасяне на осигурителните вноски и изчисляването на вноските;
-
изчисляването на обезщетенията, включително и увеличенията, дължими за съпрузи и лица на издръжка, и условията, които определят продължителността и запазването на правото на обезщетение.
2. Принципът на равното третиране не засяга разпоредбите относно закрилата на жените по време на майчинство.
Член 6
1. Разпоредбите, които противоречат на принципа на равното третиране са онези, които се основават на пола, пряко или косвено, по-специално чрез позоваване на брачното или семейното положение, при:
a)
определянето на лицата, които могат да участват в дадена професионална схема;
б)
определянето на задължителния или доброволония характер на участието в професионална схема;
в)
установяването на различни правила по отношение на възрастта за включване в схемата или на изисквания за минимален трудов стаж или минимален период на участие в схемата, необходими за получаване на обезщетения;
г)
предвиждането на различни правила, с изключение на мерките, предвидени в букви з) и и) за възстановяване на вноските, когато работещият напусне схемата, без да е изпълнил изискванията, които му гарантират право на дългосрочни обезщетения;
д)
определянето на различни условия за предоставяне на обезщетения или запазването на тези обезщетения за работещите от единия от двата пола;
е)
определянето на различна възраст за пенсиониране;
ж)
преустановяване на запазването или придобиването на права по време на отпуск по майчинство или на отпуск по семейни причини, който се полага по закон или по силата на споразумение и се изплаща от работодателя;
з)
определянето на различни нива на обезщетенията, с изключение на необходимите за отчитане на факторите на актюерските изчисления, които са различни за двата пола в случаите на обезщетения, определяни на базата на осигурителните вноски;
и)
определянето на различни нива на вноските на работниците;
определянето на различни нива на вноските на работодателите в случаите на обезщетения, определяни на базата на вноските, с изключение на насочените към изравняване на размера на тези обезщетения;
й)
предвиждането на различни стандарти или на стандарти, приложими само по отношение на работещите от определен пол, с изключение на предвиденото в букви з) и и) относно гаранцията или запазването на правото на обезщетения, когато работникът напусне схемата.
2. Когато предоставянето на обезщетения, попадащи в обхвата на настоящата директива, се извършва по преценка на органите за управление на схемата, то тези органи трябва да се съобразяват с принципа на равното третиране.
Член 7
Държавите-членки предприемат всички необходими мерки:
a)
за да бъдат или да могат да бъдат обявени за нищожни или да могат да бъдат изменени разпоредбите, които противоречат на принципа на равното третиране и които са включени в правно задължителните колективни трудови договори, в правилниците за вътрешния ред на предприятията или във всички други разпоредби, свързани с професионалните схеми.
б)
за да не могат да бъдат одобрявани или разширявани по административен път схемите, в които се съдържат подобни разпоредби.
Член 8
1. Най-късно до 1 януари 1993 г. държавите-членки предприемат необходимите мерки за преразглеждане на разпоредбите на професионалните схеми, които противоречат на принципа на равното третиране.
2. Настоящата директива не възпрепятства възможността правата и задълженията, произтичащи от участието за определен период в професионална схема преди нейното преразглеждане, да останат предмет на разпоредбите на действаща през този период схема.
Член 9
Държавите-членки могат да отложат задължителното прилагане на принципа на равното третиране, що се отнася до:
a)
определянето на пенсионната възраст за предоставяне на пенсия за старост или за прослужено време, както и евентуалните последици, които могат да произтекат за други обезщетения:
-
било до датата, на която е постигнато това равенство в законно установените схеми,
-
било най-късно до момента, докато дадена директива не наложи това равенство.
б)
наследствените пенсии, докато дадена директива не наложи принципа на равното третиране в законно установените социалноосигурителни схеми в тази връзка;
в)
прилагането на член 6, параграф 1, буква и), първа алинея за отчитане на различните фактори на актюерските изчисления най-късно до изтичането на тринадесетгодишния период от нотифицирането на настоящата директива.
Член 10
Държавите-членки въвеждат в националните си законодателства необходимите мерки, за да дадат възможност на всички лица, които смятат, че са ощетени поради неприлагането на принципа на равното третиране, да предявят своите претенции по съдебен ред след евентуалното сезиране на други компетентни органи.
Член 11
Държавите-членки предприемат необходимите мерки за защита на работниците срещу всяко уволнение, което представлява реакция от страна на работодателя на жалба, подадена в рамките на предприятието, или на предприета съдебна процедура, насочени към спазването на принципа на равното третиране.
Член 12
1. Държавите-членки въвеждат в сила необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива, не по-късно от три години след нотифицирането ѝ (6). Те незабавно информират Комисията за това.
2. Не по-късно от пет години след нотифицирането на настоящата директива държавите-членки предоставят на Комисията цялата необходима информация, за да ѝ дадат възможност да изготви доклад относно прилагането на настоящата директива, който да внесе в Съвета.
Член 13
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 24 юли 1986 година.