Kommissionens direktiv 2004/72/EF
af 29. april 2004
om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF, for så vidt angår accepteret markedspraksis, definition af intern viden i forbindelse med varederivater, udarbejdelse af lister over insidere, anmeldelse af ledende medarbejderes transaktioner og af mistænkelige transaktioner
(EØS-relevant tekst)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF af 28. januar 2003 om insiderhandel og kursmanipulation (markedsmisbrug)(1), særlig artikel 1, nr. 1, andet afsnit, artikel 1, nr. 2, litra a), og artikel 6, stk. 10, fjerde, femte og syvende led,
efter høring af Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg (CESR)(2) med henblik på teknisk rådgivning, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) For at undgå at den normale markedsaktivitet og markedsintegriteten lider skade, må markedsdeltagerne optræde redeligt og effektivt. Specielt markedsaktiviteter, der forhindrer samspillet mellem udbud og efterspørgsel ved at begrænse andre markedsdeltageres muligheder for at reagere på transaktionerne, kan medføre øgede farer for markedets integritet, og det kan derfor forventes, at de kompetente myndigheder ikke vil acceptere dem. Omvendt vil praksis, der medfører øget likviditet, formentlig være mere acceptabel end praksis, der medfører mindre likviditet. Markedspraksis, der indebærer overtrædelse af regler og retsforskrifter om forebyggelse af markedsmisbrug eller adfærdskodeks, vil formentlig ikke kunne accepteres af de kompetente myndigheder. Da markedspraksis forandrer sig hurtigt som reaktion på investorernes behov, må de kompetente myndigheder være årvågne over for ny og opstående markedspraksis.
(2) Hvis det skal kunne vurderes, om en bestemt markedspraksis kan godkendes af de kompetente myndigheder, er det afgørende, at markedsdeltagerne er åbne om deres markedspraksis. Desto mindre gennemsigtig en praksis er, desto mindre er muligheden for, at den kan accepteres. Af strukturelle grunde kan praksis på uregulerede markeder imidlertid være mindre gennemsigtig end på regulerede markeder. En sådan praksis behøver ikke i sig selv blive betragtet som uacceptabel af de kompetente myndigheder.
(3) Særlig markedspraksis på et givet marked bør hverken direkte eller indirekte true markedsintegriteten på lignende markeder i Fællesskabet, uanset om disse markeder er regulerede. Desto større risikoen er for markedsintegriteten på et sådant lignende marked i Fællesskabet, desto mindre er sandsynligheden for, at en sådan praksis kan accepteres af de kompetente myndigheder.
(4) Når de kompetente myndigheder overvejer, om en bestemt markedspraksis kan accepteres, bør de høre andre kompetente myndigheder, især hvor der findes markeder, som kan sammenlignes med det marked, der er under overvågning. Der kan imidlertid være omstændigheder, hvor en markedspraksis kan vurderes som acceptabel på ét marked og uacceptabel på et andet sammenligneligt marked inden for Fællesskabet. Hvis der forekommer en praksis, som accepteres i én medlemsstat, men ikke i en anden, kan spørgsmålet tages op til debat i Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg med henblik på at finde en løsning. Hvad angår deres afgørelser om godkendelse, bør de kompetente myndigheder sikre en høj grad af gennemsigtighed over for markedsdeltagerne og slutbrugerne.
(5) Hvis der er tale om et derivat, hvis underliggende aktiv ikke er et finansielt instrument, er det vigtigt, at markedsdeltagerne på derivatmarkedet får retlig sikkerhed for, hvad der udgør intern viden.
(6) Lister fra udstedere eller personer, der optræder på deres vegne eller for deres regning, over personer, der med eller uden arbejdskontrakt arbejder for udstederne og har adgang til intern viden med direkte eller indirekte forbindelse til udsteder, er en nyttig foranstaltning til beskyttelse af markedets integritet. Disse lister kan anvendes af udstedere eller de nævnte personer til at styre den interne informationsstrøm og dermed deres fortrolighedspligt. Disse lister kan desuden være et nyttigt redskab for de kompetente myndigheder, når disse overvåger anvendelsen af lovgivningen om markedsmisbrug. Det er nødvendigt, at udstedere og kompetente myndigheder kan konstatere, hvilke interne oplysninger en insider har adgang til, og hvornår denne adgang er opnået. Adgang til direkte eller indirekte intern viden om udsteder, som de personer, der er opført på listen, har fået, påvirker ikke deres pligt til at undlade at handle på baggrund af intern viden som defineret i direktiv 2003/6/EF.
(7) Meddelelser om transaktioner, der udføres for egen regning af personer med ledelsesansvar inden for udsteder eller af personer med tæt tilknytning til dem, udgør ikke kun nyttige oplysninger for markedsdeltagerne, men er også en yderligere metode, hvorved de kompetente myndigheder kan føre tilsyn med markederne. De ledende medarbejderes pligt til at anmelde transaktioner, påvirker ikke deres pligt til at undlade at handle på baggrund af intern viden som defineret i direktiv 2003/6/EF.
(8) Transaktionsmeddelelser bør gives i overensstemmelse med reglerne for videregivelse af personoplysninger som fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF(3) af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger.
(9) Ved meddelelser om mistænkelige transaktioner, der gennemføres af personer, som i embeds medfør gennemfører transaktioner med finansielle instrumenter, kræves særligt belæg for, at sådanne transaktioner udgør markedsmisbrug, dvs. transaktioner, som giver rimelig anledning til mistanke om, at der foregår insiderhandel eller markedsmanipulation. Visse transaktioner kan i sig selv virke uden for mistanke, men de kan udvise tilstrækkelige tegn på muligt markedsmisbrug, når de ses i sammenhæng med andre transaktioner, en bestemt adfærd eller øvrige oplysninger.
(10) I dette direktiv respekteres de grundlæggende rettigheder og principperne i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og særlig artikel 8 i den europæiske menneskerettighedskonvention.
(11) De foranstaltninger, der fastsættes i dette direktiv, er i overensstemmelse med Det Europæiske Værdipapirudvalgs udtalelse -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Definitioner
Ved anvendelse af dette direktiv gælder følgende definitioner ud over dem, der er fastsat i direktiv 2003/6/EF. I dette direktiv forstås ved:
1) "Person med ledelsesansvar": en person, som
a) er medlem af udsteders bestyrelse, direktion eller tilsynsorgan
b) er ledende medarbejder, som ikke indgår i de i pkt. (a) nævnte organer, og som har regelmæssig adgang til intern viden, der direkte eller indirekte vedrører udstederen,og som har beføjelser til at tage ledelsesbeslutninger, der påvirker denne udsteders fremtidige udvikling og erhvervsmæssige udsigter.
2) "Person med tæt tilknytning til en person med ledelsesansvar hos en udsteder af finansielle instrumenter":
a) ægtefællen til en person med ledelsesansvar eller en sådan persons partner, der efter national ret anses for ligestillet med en ægtefælle
b) forsørgelsesberettigede børn i henhold til national lovgivning af personen med ledelsesansvar
c) øvrige familiemedlemmer til personen med ledelsesansvar, som på tidspunktet for transaktionens gennemførelse har delt husholdning med denne person i mindst ét år
d) en juridisk person, fond eller et partnerskab, hvor en person, som er nævnt i denne artikels stk. 1, eller under litra (a), (b) eller (c) i dette stykke, har ledelsesansvar, eller som direkte eller indirekte kontrolleres af en sådan person, eller som er oprettet til fordel for en sådan person, eller hvis økonomiske interesser stort set er sammenfaldende med en sådan persons.
3) "Person, der som led i deres erhverv gennemfører transaktioner": I det mindste et investeringsselskab eller et kreditinstitut.
4) "Investeringsselskab": En person som defineret i artikel 1, stk. 2, i Rådets direktiv 93/22/EF(4).
5) "Kreditinstitut": En person som defineret i artikel 1, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/12/EF(5).
6) "Kompetent myndighed": Den kompetente myndighed som defineret i artikel 1, stk. 7, i direktiv 2003/6/EF.
Artikel 2
Faktorer, der skal overvejes ved vurdering af markedspraksis
1. Ved anvendelse af artikel 1, nr. 1, andet afsnit, og nr. 2, litra a), i direktiv 2003/6/EF skal medlemsstaterne sikre, at blandt andet følgende faktorer inddrages af de kompetente myndigheder, uden at dette påvirker deres samarbejde med andre myndigheder, når disse vurderer, om de kan acceptere en bestemt markedspraksis:
a) hvor gennemsigtig den relevante markedspraksis er for hele markedet
b) behovet for at sikre, at markedskræfterne kan fungere, samt at der er et ordentligt samspil mellem udbud og efterspørgsel
c) i hvilken grad den relevante markedspraksis har indflydelse på markedets likviditet og effektivitet
d) i hvilken grad der med den relevante markedspraksis tages højde for det relevante markeds handelsmekanismer, og markedsdeltagerne gives mulighed for at reagere korrekt og rettidigt på den nye markedstilstand, som skyldes denne praksis
e) den potentiellefare i den relevante praksis for direkte eller indirekte forbundne markeder, uanset om disse er regulerede, for det relevante finansielle instrument i hele Fællesskabet
f) resultatet af undersøgelser af den relevante markedspraksis, der er gennemført af en kompetent myndighed eller øvrige myndigheder, som er nævnt i artikel 12, stk. 1, i direktiv 2003/6/EF, især om hvorvidt den relevante markedspraksis er en overtrædelse af regler og retsforskrifter om forebyggelse af markedsmisbrug eller adfærdskodeks, både på det pågældende marked eller på direkte eller indirekte forbundne markeder i Fællesskabet
g) det relevante markeds struktur, herunder hvorvidt det er reguleret, den omsatte type finansielle instrumenter og markedsdeltagere, herunder omfanget af private investorers deltagelse på det relevante marked.
Medlemsstaterne sikrer, at de kompetente myndigheder, når disse overvejer behovet for sikring, som er nævnt i punkt (b), særlig vurderer den relevante markedspraksis' konsekvens for de væsentligste markedsparametre, for eksempel de specifikke markedsbetingelser før den relevante markedspraksis, den gennemsnitlige handelskurs for en enkelt handelsdag eller den daglige slutkurs.
2. Medlemsstaterne sikrer, at en ny og opstående markedspraksis ikke i sig selv vurderes som uacceptabel af den kompetente myndighed, alene fordi den ikke tidligere har accepteret denne praksis.
3. Medlemsstaterne sikrer, at de kompetente myndigheder jævnligt reviderer den markedspraksis, de har accepteret, med særlig hensyntagen til væsentlige ændringer i det relevante markedsmiljø, herunder ændringer i handelsreglerne eller markedets infrastruktur.
Artikel 3
Høringsprocedurer og offentliggørelse af afgørelser
1. Ved anvendelse af artikel 1, andet afsnit, nr. 1 og nr. 2, litra a), i direktiv 2003/6/EF skal medlemsstaterne sikre, at de kompetente myndigheder følger procedurerne i denne artikels stk. 2 og 3, når de vurderer, om de kan acceptere eller fortsat kan acceptere en bestemt markedspraksis:
2. Med forbehold for artikel 11, stk. 2, i direktiv 2003/6/EF sikrer medlemsstaterne, at de kompetente myndigheder, inden disse træffer afgørelse om accept af en markedspraksis, i nødvendigt omfang hører de relevante organer, herunder udstedernes repræsentanter, finansielle tjenesteudbydere, forbrugere, andre myndigheder og markedsoperatører.
Som led i høringsproceduren skal andre kompetente myndigheder høres, især hvis der eksisterer sammenlignelige markeder, dvs. hvad angår struktur, omsætning, transaktionstyper.
3. Medlemsstaterne sikrer, at de kompetente myndigheder offentliggør deres afgørelser om, hvorvidt en markedspraksis kan accepteres, og de giver en passende beskrivelse af denne praksis. Medlemsstaterne sikrer endvidere, at de kompetente myndigheder hurtigst muligt meddeler deres afgørelser til Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg, som omgående offentliggør dem på deres websted.
I offentliggørelsen skal der indgå en beskrivelse af de faktorer, der er indgået i bedømmelsen af, hvorvidt den relevante praksis kan betragtes som acceptabel, især hvis der er truffet forskellige konklusioner om, hvorvidt den samme praksis betragtes som acceptabel på markederne i forskellige medlemsstater.
4. Hvis der allerede er igangsat undersøgelse af specifikke sager, kan høringsprocedurerne efter stk. 1-3, udsættes, indtil disse undersøgelser og eventuelle sanktioner i forbindelse hermed er afsluttet.
5. En markedspraksis, som er accepteret efter de høringsprocedurer, der er fastlagt i stk. 1-3, kan ikke ændres uden for disse høringsprocedurer.
Artikel 4
Intern viden om råvarederivater
Ved anvendelsen af artikel 1, andet afsnit, nr. 1, i direktiv 2003/6/EF forudsættes det, at brugerne af markeder, hvor der omsættes råvarederivater, forventer at modtage oplysninger, der direkte eller indirekte vedrører et eller flere af sådanne derivater, og som:
a) normalt gives til brugerne af sådanne markeder, eller
b) skal offentliggøres i henhold til lov, administrative bestemmelser, markedsregler, kontrakter eller sædvane på det relevante marked for råvarer eller råvarederivater.
Artikel 5
Lister over insidere
1. Ved anvendelsen af artikel 6, stk. 3, tredje afsnit, i direktiv 2003/6/EF sikrer medlemsstaterne, at en liste indeholder samtlige personer, der omfattes af denne artikel, som har adgang til intern viden, der direkte eller indirekte vedrører udsteder, det være sig regelmæssigt eller i enkeltstående tilfælde.
2. Listen over insidere skal som minimum oplyse om:
a) identiteten af de personer, der har adgang til intern viden
b) årsagen til, at personen står på listen
c) dato for listens udarbejdelse og ajourføring.
3. Listen over insidere skal omgående opdateres, når:
a) årsagen til, at en person, der allerede står på listen, ændres
b) en ny person føjes til listen, eller
c) en person, der allerede står på listen, ikke længere har adgang til intern viden med angivelse af tidspunkt og årsag til denne ændring.
4. Medlemsstaterne sikrer, at listerne over insidere opbevares i mindst fem år efter udarbejdelsen eller opdateringen.
5. Medlemsstaterne sikrer, at de personer, der har ansvar for at udarbejde lister over insidere, sørger for, at alle personer på en sådan liste med adgang til intern viden accepterer de medfølgende retlige og tilsynsmæssige forpligtelser og er klar over, hvilke sanktioner de kan få pålagt ved misbrug eller ubehørig videregivelse af en sådan viden.
Artikel 6
Ledende medarbejderes transaktioner
1. Ved anvendelse af artikel 6, stk. 4, i direktiv 2003/6/EF og med forbehold for medlemsstaternes ret til at fastsætte øvrige underretningsforpligtelser ud over de forpligtelser, som er nævnt i denne artikel, sikrer medlemsstaterne, at alle transaktioner i forbindelse med aktier, der er optaget til notering eller handel på et reguleret marked, eller derivater eller andre finansielle instrumenter, der står i forbindelse hermed, som udføres for egen regning af de personer, hvortil der henvises i artikel 1, stk. 1 og 2, indberettes af disse personer til de kompetente myndigheder. De indberetningssregler, der skal følges, er de gældende regler i den medlemsstat, hvor udsteder er indregistreret. Anmeldelsen foretages inden for fem hverdage fra transaktionsdatoen til den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat. Hvis udsteder ikke er indregistreret i en medlemsstat, foretages anmeldelsen til den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor der skal indberettes årsoplysninger om aktierne i overensstemmelse med artikel 10 i direktiv 2003/71/EF.
2. Medlemsstaterne kan beslutte, at indtil transaktionernes samlede værdi udgør fem tusinde euro ved udgangen af et kalenderår, kan kravet om anmeldelse bortfalde eller anmeldelsen udsættes til den 31. januar året efter. Dette beløb findes ved sammenlægning af de transaktioner, der er foretaget af de i artikel 1, stk. 1, nævnte personer for egen regning, med de transaktioner, der er foretaget af de i artikel 1, stk. 2, nævnte personer for egen regning.
3. Anmeldelsen skal indeholde følgende oplysninger:
a) Navn og adresse på den person, der har ledelsesansvar inden for udsteder, eller i givet fald navnet på den person, der har tæt tilknytning til en sådan person
b) årsagen til underretningsforpligtelsen
c) den pågældende udsteders navn
d) beskrivelse af det finansielle instrument
e) transaktionens art (f.eks. køb eller salg)
f) dato og sted for transaktionen
g) transaktionens kurs og omfang.
Artikel 7
Mistænkelige transaktioner, der skal anmeldes
Ved anvendelse af artikel 6, stk. 9, i direktiv 2003/6/EF sikrer medlemsstaterne, at de personer, hvortil der henvises i artikel 1, stk. 3, i hver sag afgør, om en transaktion med rimelighed kan give anledning til mistanke om insiderhandel eller markedsmanipulation som omhandlet i artikel 1-5 i direktiv 2003/6/EF, i Kommissionens direktiv 2003/124/EF(6) om gennemførelse af direktiv 2003/6/EF med hensyn til definition og offentliggørelse af intern viden og definition af kursmanipulation samt i dette direktivs artikel 4. Med forbehold af artikel 10 i direktiv 2003/6/EF er personer, der udførertransaktioner som led i deres erhverv, omfattet af anmeldelsesreglerne i den medlemsstat, hvor de har deres registreringsmæssige hjemsted eller hovedsæde, eller, såfremt der er tale om en filial, den medlemsstat, hvor filialen er beliggende. Anmeldelsen foretages til den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat.
Medlemsstaterne sikrer, at de kompetente myndigheder, der modtager anmeldelsen af mistænkelige transaktioner, omgående videregiver sådanne oplysninger til de kompetente myndigheder på de relevante regulerede markeder.
Artikel 8
Anmeldelsesfrist
Medlemsstaterne sikrer, at anmeldelsen af mistænkelige transaktioner foretages uden ugrundet ophold, når de personer, hvortil der henvises i artikel 1, stk. 3, bliver bekendt med fakta eller oplysninger, der giver rimelig grund til mistanke vedrørende pågældende transaktion.
Artikel 9
Anmeldelsens indhold
1. Medlemsstaterne sikrer, at de personer, der har anmeldelsesansvar, tilsender de kompetente myndigheder følgende oplysninger:
a) en beskrivelse af transaktionerne, herunder ordretype (f.eks. limiteret ordre, bedst muligt eller øvrige karakteristika) og handelstype (herunder blokhandel)
b) årsager til, at transaktionerne kan udgøre markedsmisbrug
c) metode til identifikation af de personer, som transaktionerne er gennemført for, og andre personer, der er involveret i de relevante transaktioner
d) den funktion, som den person, der har anmeldelsespligt, udfylder (f.eks. for egen regning eller på tredjemands vegne)
e) øvrige oplysninger, som kan være væsentlige ved vurderingen af de mistænkelige transaktioner.
2. Hvis disse oplysninger ikke er til rådighed på anmeldelsestidspunktet, skal anmeldelsen som minimum indeholde årsagerne til, at de personer, der foretager anmeldelsen, har mistanke om, at transaktionerne kan udgøre insiderhandel eller markedsmisbrug. Alle øvrige oplysninger skal videregives til den kompetente myndighed, så snart de er til rådighed.
Artikel 10
Anmeldelsesmetode
Medlemsstaterne sikrer, at anmeldelsen til den kompetente myndighed kan foretages pr. brev, e-mail, telefax eller telefon, såfremt der i sidstnævnte tilfælde gives bekræftelse i skriftlig form efter anmodning fra den kompetente myndighed.
Artikel 11
Ansvar og tavshedspligt
1. Medlemsstaterne sikrer, at den person, der foretager anmeldelsen til den kompetente myndighed, hvortil der henvises i artikel 7-10, ikke oplyser andre personer, særlig de personer, som transaktionerne er foretaget for, eller parter, som står i forbindelse med disse personer, om anmeldelsen, medmindre dette er fastsat i lovgivningen. Opfyldelsen af denne bestemmelse medfører intet ansvar for den person, der foretager anmeldelsen, såfremt der handles i god tro.
2. Medlemsstaterne sikrer, at de kompetente myndigheder ikke oplyser andre personer om identiteten på den person, der har anmeldt disse transaktioner,, hvis en sådan oplysning kan forventes at skade den person, der har foretaget anmeldelsen. Denne bestemmelse påvirker ikke kravet om håndhævelse eller sanktionssystemet i direktiv 2003/6/EF eller reglerne om overførsel af personlige data i direktiv 95/46/EF.
3. Anmeldelsen til den kompetente myndighed, hvortil der henvises i artikel 7-10, medfører ikke brud på eventuelle restriktioner på offentliggørelse af oplysninger i henhold til kontraktlige, lovgivnings- eller reguleringsmæssige eller administrative bestemmelser og medfører intet ansvar for denne person, for så vidt angår denne anmeldelse.
Artikel 12
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme nærværende direktiv senest den 12. oktober 2004. De meddeler straks Kommissionen teksten til disse bestemmelser og en sammenligningstabel, som viser sammenhængen mellem de pågældende bestemmelser og nærværende direktiv.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til nærværende direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. Medlemsstaterne fastlægger reglerne for denne henvisning.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af nærværende direktiv.
Artikel 13
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 14
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 29. april 2004.
32004L0072
L 162/70
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2004/72/ЕО НА КОМИСИЯТА
от 29 април 2004 година
за прилагане на Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на възприетите пазарни практики, определянето на вътрешна информация по отношение на дериватните продукти, изготвянето на списъци на вътрешни лица, уведомяването за транзакциите на управителите и уведомяването относно подозрителни транзакции
(текст от значение за ЕИП)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 г. относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба) (1) и по-специално член 1, точка 1, втори параграф и точка 2, буква а), както и член 6, параграф 10, четвъртото, петото и седмото тире от нея,
след консултиране с Комитета на европейските регулатори на ценните книжа (КЕРЦК) (2) за получаване на технически съвет,
като има предвид, че:
(1)
От пазарните участници се изисква да практикуват честност и ефективност, за да не се създава предубеждение към обичайните пазарни дейности и пазарната цялост. По-специално пазарните практики, които препятстват взаимодействието между предлагане и търсене посредством ограничаване на възможностите за други пазарни участници да отговорят на транзакциите, могат да създадат повишени рискове за пазарната почтеност и следователно е по-малко вероятно да бъдат приети от компетентните органи. От друга страна, по-вероятно е да бъдат приети пазарни практики, които укрепват ликвидността, отколкото тези, които я намаляват. Пазарните практики, които нарушават правилата и наредбите, които са предназначени да предотвратят пазарната злоупотреба или кодексите за поведение, е по-малко вероятно да бъдат приети от компетентните органи. Тъй като пазарните практики се променят бързо, за да се отговори на нуждите на инвеститорите, е необходимо компетентните органи да бъдат нащрек за всяка нова или появяваща се пазарна практика.
(2)
Прозрачността на пазарните практики от страна на пазарните участници е от решаващо значение при преценката на това дали определена пазарна практика може да бъде приета от компетентните органи. Колкото по-малко прозрачна е дадена практика, толкова по-малко вероятно е тя да бъде приета. При все това, практиките на нерегулираните пазари могат поради структурни причини да бъдат по-малко прозрачни от подобни практики на регулираните пазари. Такива практики не следва сами по себе си да бъдат считани за неприемливи от компетентните органи.
(3)
Определени пазарни практики на даден пазар не трябва да подлагат на риск пазарната почтеност на други пряко или косвено свързани пазари на територията на Общността, независимо дали тези пазари са регулирани или не. Следователно, колкото по-висок е рискът за пазарната почтеност на такъв свързан пазар в рамките на Общността, толкова по-малко вероятно е тези практики да бъдат приети от компетентните органи.
(4)
Компетентните органи, при разглеждането на приемането на някоя определена пазарна практика, следва да се консултират с други компетентни органи особено в случаите, когато са налице съпоставими с разглежданите пазари. Въпреки това, могат да съществуват обстоятелства, когато дадена пазарна практика може да се смята за приемлива на един определен пазар и да е неприемлива на друг съпоставим пазар на територията на Общността. В случай на несъответствия между пазарните практики, които са приети в някоя държава-членка, а не са в друга, може да се състои обсъждане в Комитета на европейските регулатори на ценни книжа, за да се намери решение. С оглед на решенията относно такова приемане компетентните органи трябва да гарантират висока степен на консултации и прозрачност по отношение на пазарните участници и на крайните потребители.
(5)
Важно е за пазарните участници на пазарите на дериватни инструменти, за които основното не е финансов инструмент, да получат по-голяма правна сигурност по отношение на това, какво означава вътрешна информация.
(6)
Създаването, от емитентите или от лица, които действат от тяхно име или за тяхна сметка, на списъци на лицата, които работят за тях по силата на трудов договор или на друго основание и които имат достъп до вътрешна информация в пряка или косвена връзка с издателя, е ценна мярка за защита на пазарната почтеност. От тези списъци могат да се ползват емитентите или такива лица, които да контролират притока на такава вътрешна информация и така да управляват техните задължения за поверителност. Нещо повече, такива списъци могат също така да съставляват полезно средство за компетентните органи, когато надзирават приложението на законодателството за злоупотреба с пазара. Идентифицирането на вътрешната информация, до която има достъп всяко вътрешно лице и датата, на която то е получило достъп до нея, е необходимо на емитентите и на компетентните органи. Достъпът до вътрешна информация, свързана - пряко или косвено с издателя, на лица, включени в такъв списък, не засяга задължението им да се въздържат от вътрешно договаряне въз основа на каквато и да е вътрешна информация, така както се определя в Директива 2003/6/ЕО.
(7)
Уведомленията за транзакции, осъществени от лица с управленски отговорности в рамките на емитент за тяхна сметка или от лица, които са тясно свързани с тях, съставлява не само ценна информация за пазарните участници, но също така представлява допълнително средство за компетентните органи да осъществяват надзор над пазарите. Задължението на висшите изпълнителни органи да уведомяват за транзакциите не накърнява задължението им да се въздържат от вътрешно договаряне въз основа на каквато и да е вътрешна информация, така както се определя в Директива 2003/6/ЕО.
(8)
Уведомяването относно транзакциите трябва да става в съответствие с правилата за пренос на лични данни, установени в Директива 95/46/ЕО (3) на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. относно защита на физическите лица при обработването на лични данни и относно движението на тези данни.
(9)
Уведомяването на компетентните органи относно подозрителни транзакции от страна на лица, които професионално уреждат сделки с финансови инструменти, изисква достатъчно показатели, че транзакциите биха съставлявали злоупотреба с пазара, т.е. транзакции, които пораждат основателни съмнения за наличие на договаряне с вътрешни лица или за пазарна манипулация. Сами по себе си определени транзакции могат да изглеждат напълно лишени от всякакви подозрения, но могат да предоставят индикации за възможна злоупотреба с пазара, когато се разгледат в перспектива с други транзакции, определено поведение или друга информация.
(10)
Настоящата директива зачита основните права и съблюдава принципите, признати по-специално от Хартата за основните права на Европейския съюз и по-специално от член 8 от Европейската конвенция за правата на човека.
(11)
Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Европейския комитет по ценните книжа,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Дефиниции
За целите на прилагането на член 6, параграф 10 на Директива 2003/6/ЕО:
1.
„Лице, което изпълнява управленски отговорности в рамките на емитент“ означава дадено лице, което е:
а)
член на административния, управителния или надзорния орган на емитента;
б)
висш изпълнителен орган, който не е член на органите, посочени в буква а), който разполага с редовен достъп до вътрешна информация в пряка или косвена връзка с емитента и с правомощието да взема управленски решения, които засягат бъдещото развитие и бизнес перспективите на този емитент.
2.
„Лице, тясно свързано с лице, което има управленски отговорности в рамките на даден емитент на финансови инструменти“ означава:
а)
съпруга/съпругата на лицето, което притежава управленски отговорности или всеки партньор на такова лице, което се приема от националното право за равнозначен на съпруг/съпруга;
б)
в съответствие с националното право, децата на издръжка на лицето, което притежава управленски отговорности;
в)
други сродници на лицето, което притежава управленски отговорности, които са живели в едно и също домакинство с него по време на поне една година преди датата на въпросната транзакция;
г)
всяко юридическо лице, тръст или съдружие, чиито управленски отговорности се изпълняват от някое от лицата, посочени в точка 1 на настоящия член или в букви а), б) и в) на тази точка, или което е пряко или косвено контролирано от такова лице, или което е учредено в полза на подобно лице или чиито икономически интереси са практически равнозначни на тези на такова лице.
3.
„Лице, което професионално договаря транзакции“ означава поне инвестиционен посредник или кредитна институция.
4.
„Инвестиционен посредник“ означава всяко лице, така както се определя в член 1, точка 2 от Директива 93/22/ЕИО на Съвета (4);
5.
„Кредитна институция“ означава всяко лице, така както се определя в член 1, точка 1 от Директива 2000/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5);
6.
„Компетентен орган“ означава компетентния орган, така както се определя в член 1, точка 7 от Директива 2003/6/ЕО.
Член 2
Фактори, които трябва да бъдат отчетени при разглеждането на пазарни практики
1. За целите на прилагането на член 1, точка 1, параграф 2 и точка 2, буква а) от Директива 2003/6/ЕО, държавите-членки осигуряват, че следните неизчерпателно посочени фактори се вземат предвид от компетентните органи, без да се засяга сътрудничеството с други органи при оценката на това, дали те могат да приемат дадена пазарна практика:
а)
нивото на прозрачност на съответната пазарна практика спрямо целия пазар;
б)
необходимостта да се защити действието на пазарните сили и правилното взаимодействие между силите на предлагане и търсене;
в)
степента, до която съответната пазарна практика оказва въздействие върху пазарната ликвидност и ефективност;
г)
степента, до която съответната пазарна практика отчита търговския механизъм на съответния пазар и способства пазарните участници, за да могат те правилно и своевременно да реагират на новата пазарна ситуация, която е породена от тази практика;
д)
присъщия на тази практика риск за почтеността на пряко или косвено свързаните пазари, независимо дали те са регулирани или не, в съответния финансов инструмент на територията на цялата Общност;
е)
резултатът от всяко разследване на съответната пазарна практика от който и да било компетентен орган или друг орган, посочен в член 12, параграф 1 от Директива 2003/6/ЕО, и по-специално дали съответната пазарна практика нарушава правила или наредби, предназначени да предотвратят злоупотреба с пазара или кодекси за поведение, било то на релевантния пазар или на пряко или косвено свързани пазари на територията на Общността;
ж)
структурните черти на релевантния пазар, включително, независимо от факта дали той е регулиран или не, видовете търгувани финансови инструменти и вида на пазарните участници.
Държавите-членки гарантират, че компетентните органи, когато разглеждат нуждата от защита, указана в първа алинея, буква б), по-специално анализират значението на съответната пазарна практика съпоставено с основните пазарни параметри, такива като особените пазарни условия преди осъществяването на съответната пазарна практика, претеглената средна цена на една определена сесия или на дневната цена при затваряне на пазара.
2. Държавите-членки осигуряват, че компетентният орган не ще предполага относно практиките, и по-специално новите или появяващите се пазарни практики, че те са неприемливи само поради това, че преди това не са били приемани от него.
3. Държавите-членки гарантират, че компетентните органи правят редовен преглед на приетите от тях пазарни практики, като по-специално отчитат значимите промени в съответната пазарна среда, такива като промени в търговските правила или в пазарната инфраструктура.
Член 3
Консултативни процедури и оповестяване на решения
1. За целите на прилагането на член 1, точка 1, параграф 2 и точка 2, буква а) от Директива 2003/6/ЕО, държавите-членки осигуряват, че процедурите, установени в параграфи 2 и 3 на настоящия член, се съблюдават от компетентните органи при разглеждането на това дали да се възприеме определена пазарна практика или да се продължи да се приема определена пазарна практика.
2. Без да се засяга член 11, параграф 2 от Директива 2003/6/ЕО, държавите-членки осигуряват, че компетентните органи, преди да приемат или не съотвената пазарна практика, се консултират с такива подходящи съответни органи като представители на емитенти, доставчици на финансови услуги, потребители, други органи или оператори, действащи на пазара.
Консултативната процедура обхваща консултиране на други компетентни органи и по-специално, когато са налице съпоставими пазари, т.е. по отношение на структура, обем, вид на транзакциите.
3. Държавите-членки гарантират, че компетентните органи оповестяват публично решенията си относно приемливостта на засегнатата пазарна практика, включително подходящо описание на такава практика. Държавите-членки гарантират освен това, че компетентните органи предоставят своите решения възможно най-бързо на Комитета на европейските регулатори на ценни книжа, който незабавно ги публикува на своята интернет страница.
Оповестяването обхваща също така описание на факторите, които са взети предвид при определянето на това дали съответната практика се приема за приемлива и особено когато са били приети различни заключения относно приемливостта на същата практика на пазарите в различни държави-членки.
4. Когато са започнали действия по разследване на определени случаи, консултативната процедура, установена в параграфи 1-3 може да бъде отложена до приключването на такова разследване и възможните свързани санкции.
5. Пазарна практика, която е била приета след консултативни процедури, установени в параграфи 1-3 няма да се променя, без да се прибегне до ползване на същите консултативни процедури.
Член 4
Вътрешна информация във връзка с дериватните продукти
За целите на прилагането на член 1, точка 1, втори параграф от Директива 2003/6/ЕО, се смята че потребителите на пазари, на които се търгуват дериватни продукти, получават информация, пряко или косвено свързана с един или повече такива деривати, когато тя:
а)
рутинно се предоставя на потребителите на такива пазари; или
б)
се изисква да бъде оповестена в съответствие със законовите или подзаконовите разпоредби, пазарните правила, договори или обичаи на съответния съпътстващ пазар на продукти или пазар на дериватни продукти.
Член 5
Списък на вътрешните лица
1. За целите на прилагането на член 6, параграф 3, трета алинея от Директива 2003/6/ЕО, държавите-членки гарантират, че списъците на вътрешните лица обхващат всички лица от обхвата на този член, които имат редовно или от време на време достъп до вътрешна информация във връзка, пряко или косвено, с емитента.
2. Списъкът на вътрешните лица съдържа най-малко:
а)
самоличността на всяко лице, което има достъп до вътрешна информация;
б)
причината, поради която всяко такова лице е в списъка;
в)
датата, на която списъкът на вътрешните лица е създаден и осъвременен.
3. Списъците на вътрешните лица се осъвременяват своевременно:
а)
когато е налице промяна в причината, поради която някое лице е в списъка;
б)
когато което и да е ново лице трябва да бъде включено в списъка;
в)
като се посочва дали и кога някое лице, което вече е в списъка, повече няма достъп до вътрешна информация.
4. Държавите-членки осигуряват, че списъците на вътрешните лица се съхраняват поне пет години след изготвянето или осъвременяването им.
5. Държавите-членки осигуряват, че лицата, от които се изисква да изготвят списъци на вътрешни лица, предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че всяко лице в подобен списък, което има достъп до вътрешна информация, признава приложимите законови и подзаконови задължения и е осведомено за санкциите, които съпътстват употребата не по предназначение на или неправилното обръщение на такава информация.
Член 6
Транзакции на управителите
1. За целите на прилагането на член 6, параграф 4 от Директива 2003/6/ЕО и без да се засяга правото на държавите-членки да предвидят други задължения за уведомяване, различни от тези от обхвата на настоящия член, държавите-членки гарантират, че за всички транзакции във връзка с акции, които са допуснати за търгуване на даден регулиран пазар или с дериватни или други финансови инструменти, свързани с тях, осъществени за собствена сметка на лицата, посочени в член 1, точки 1 и 2 по-горе, са уведомени компетентните органи. Правилата за уведомяване, които тези лица трябва да спазват, са тези на държавата-членка, където е регистриран емитентът. Уведомяването се прави в рамките на пет работни дни от датата на транзакцията до компетентните органи на тази държава-членка. Когато даден издател не е регистриран в държава-членка, това уведомяване ще се прави до компетентния орган, в която се изисква той да предоставя годишно информация относно акциите в съответствие с член 10 от Директива 2003/71/ЕО.
2. Държавите-членки могат да вземат решение за това, че докато общата сума на транзакциите достигне пет хиляди евро в края на календарната година, не се изисква уведомление или уведомяването може да бъде отложено до 31 януари следващата година. Общата сума на транзакциите се изчислява като се съберат транзакциите, осъществени за собствена сметка на лицата, посочени в член 1, точка 1, плюс транзакциите, осъществени за собствена сметка на лицата, посочени в член 1, точка 2.
3. Уведомлението съдържа следната информация:
а)
името на лицето, което изпълнява управленски отговорности в рамките на емитента или, когато е приложимо, името на лицето, което е тясно свързано с такова лице;
б)
причина за отговорността да се направи уведомление;
в)
наименование на съответния емитент;
г)
описание на финансовия инструмент;
д)
естество на транзакцията (напр. придобиване или разпореждане);
е)
дата и място на транзакцията;
ж)
цена и обем на транзакцията.
Член 7
Транзакции, пораждащи съмнение, за които трябва да се направи уведомление
За целите на прилагането на член 6, параграф 9 от Директива 2003/6/ЕО, държавите-членки гарантират, че лицата, посочени в член 1, точка 3 по-горе, решават за всеки конкретен случай дали са налице уважителни причини да се подозира, че дадена транзакция поражда вътрешно договаряне или манипулиране на пазара, като се отчитат елементите, които съставляват вътрешно договаряне или манипулиране на пазара, посочени в членове 1-5 от Директива 2003/6/ЕО, в Директива 2003/124/ЕО на Комисията (6) за прилагане на Директива 2003/6/ЕО относно определянето и публичното оповестяване на вътрешна информация и определянето на манипулиране на пазара, както и в член 4 от настоящата директива. Без да се засяга член 10 от Директива 2003/6/ЕО, лицата, които професионално уреждат транзакции, се подчиняват на правилата за уведомяване на държавата-членка, в която са регистрирани или имат главно управление или в случая на клон - на държавата-членка, където е разположен клонът. Уведомлението се изпраща до компетентния орган на тази държава-членка.
Държавите-членки гарантират, че компетентните органи, които получат уведомлението за подозрителните транзакции, ще предават незабавно тази информация на компетентните органи на засегнатите регулирани пазари.
Член 8
Срокове за уведомяването
Държавите-членки гарантират, че в случаите, когато лицата, както са посочени в член 1, точка 3, научат дадено обстоятелство или информация, която предоставя достатъчно основания за съмнение относно съответната транзакция, те незабавно правят уведомление.
Член 9
Съдържание на уведомлението
1. Държавите-членки осигуряват, че лицата, които имат задължение за уведомяване, предават на компетентния орган следната информация:
а)
описание на транзакциите, включително вида на поръчката (като ограничена поръчка, пазарна поръчка или други белези на поръчката), както и вида на търговския пазар (като блокова търговия);
б)
причините за подозрението, че транзакцията може да съставлява злоупотреба с пазара;
в)
начини за идентифициране на лицата, от чието име се осъществява транзакцията и на други лица, които вземат участие в съответните транзакции;
г)
качеството, в което действа лицето, което има задължение за уведомяване (като за собствена сметка или от името на трето лице);
д)
всякаква друга информация, която може да е от значение при разглеждането на подозрителната транзакция.
2. Когато тази информация не е налице по време на уведомяването, уведомлението включва също така поне причината, поради която уведомяващите лица подозират, че транзакцията може да съставлява вътрешно договаряне или пазарна манипулация. Цялата останала информация трябва да бъде предоставена на компетентния орган възможно най-бързо, след като бъде налична.
Член 10
Средства за уведомяване
Държавите-членки гарантират, че уведомяването на компетентния орган може да се извърши чрез обикновена поща, електронна поща, телекс или телефон, при условие, че в последния случай при поискване от компетентния орган се получава потвърждение посредством всякаква писмена форма.
Член 11
Отговорност и професионална тайна
1. Държавите-членки осигуряват, че лицето, което уведомява компетентния орган, както се посочва в членове 7-10, няма да информира за това уведомление което и да е друго лице и по-специално лицата, от името на които са осъществени транзакциите или страните, които са свързани с тези лица, освен по силата на разпоредби, установени със закон. Изпълнението на това изискване не поражда каквато и да било отговорност спрямо уведомяващото лице, при условие че уведомяващото лице действа добросъвестно.
2. Държавите-членки осигуряват, че компетентните органи не разкриват на което и да е лице самоличността на лицето, което е уведомило за тези сделки, в случай че подобно оповестяване би или би могло да увреди лицето, което е уведомило за транзакциите. Тази разпоредба не засяга изискванията за режимите за изпълнение и санкциониране съгласно Директива 2003/6/ЕО, както и правилата за пренос на лични данни, установени в Директива 95/46/ЕО.
3. Добросъвестното уведомяване на компетентния орган, както се посочва в членове 7-10, не съставлява нарушение на каквото и да е ограничение относно оповестяването на информация, наложено по силата на договор или по силата на каквато и да е законова, подзаконова или административна разпоредба и не поражда каквато и да е отговорност за уведомяващото лице във връзка с такова уведомяване.
Член 12
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, които са необходими, за да се съобразят с настоящата директива най-късно до 12 октомври 2004 г. Те изпращат на Комисията текста на тези разпоредби, както и таблица на съответствие между тези разпоредби и настоящата директива.
Когато държавите-членки приемат такива разпоредби, те съдържат препратка към настоящата директива или са съпътствани от подобна препратка при официалното им публикуване. Държавите-членки определят как да се осъществи подобно препращане.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното право, които приемат в областта от обхвата на настоящата директива.
Член 13
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 14
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 29 април 2004 година.