RÅDETS DIREKTIV 2005/71/EF
af 12. oktober 2005
om en særlig indrejseprocedure for tredjelandsstatsborgere med henblik på videnskabelig forskning
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 63, nr. 3), litra a), og nr. 4),
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Med henblik på at styrke og strukturere den europæiske forskningspolitik fandt Kommissionen i januar 2000, at det var nødvendigt at oprette et europæisk forskningsrum som omdrejningspunktet for Fællesskabets fremtidige indsats på dette område.
(2)
Det Europæiske Råd i Lissabon godkendte det europæiske forskningsrum i marts 2000 og fastsatte det mål, at Fællesskabet inden 2010 skulle være den mest konkurrencedygtige og dynamiske videnbaserede økonomi i verden.
(3)
Globaliseringen af økonomien kræver større forskermobilitet, hvilket anerkendes i Det Europæiske Fællesskabs sjette rammeprogram (4), som i højere grad giver forskere fra tredjelande mulighed for at deltage i dets programmer.
(4)
Det antal forskere, som Fællesskabet har brug for inden 2010 for at kunne opfylde det mål, som blev fastsat af Det Europæiske Råd i Barcelona i marts 2002, nemlig at 3 % af BNP skal investeres i forskning, anslås til 700 000 personer. Dette mål skal nås ved hjælp af en række samordnede foranstaltninger, såsom at gøre videnskabelige karrierer mere tiltrækkende for unge, fremme kvinders inddragelse i videnskabelig forskning, øge mulighederne for uddannelse og mobilitet inden for forskning, forbedre karrieremuligheder for forskere i Fællesskabet og åbne Fællesskabet for tredjelandsstatsborgere, som kan få tilladelse til indrejse med henblik på forskning.
(5)
Dette direktiv skal bidrage til gennemførelsen af disse mål ved at lette tredjelandsstatsborgeres indrejse og mobilitet med henblik på forskning i forbindelse med ophold af over tre måneders varighed, således at Fællesskabet bliver mere attraktivt for forskere fra hele verden og styrker sin stilling som internationalt forskningscentrum.
(6)
Gennemførelsen af dette direktiv bør ikke fremme hjerneflugten fra de nye vækstlande og udviklingslandene. Med henblik på en samlet migrationspolitik bør der som led i partnerskabet med hjemlandene træffes ledsageforanstaltninger, som i disse tilfælde letter forskernes tilbagevenden til hjemlandene og fremmer deres mobilitet.
(7)
For at opfylde målene i Lissabon-processen og med henblik på videnskabelig forskning bør mobiliteten inden for Unionen fremmes for forskere, der er EU-statsborgere, og særligt forskere, der er statsborgere i de medlemsstater, der tiltrådte i 2004.
(8)
I betragtning af den åbenhed, som ændringerne i verdensøkonomien nødvendiggør, og de behov, som skal opfyldes for at nå målet om at investere 3 % af BNP i forskning, bør de forskere fra tredjelande, som kan nyde godt af direktivet, defineres bredt på grundlag af deres kvalifikationer og det forskningsprojekt, som de ønsker at gennemføre.
(9)
Da den indsats, som Fællesskabet skal gøre for at nå nævnte 3 %’s mål, i vidt omfang vedrører den private sektor, og denne sektor derfor skal ansætte flere forskere i de kommende år, findes de forskningsorganisationer, som vil kunne nyde godt af direktivet, både i den offentlige og den private sektor.
(10)
Hver medlemsstat bør sikre, at så udtømmende informationer som muligt, der regelmæssigt ajourføres, er offentligt tilgængelige, bl.a. via internettet, om de forskningsorganisationer, der er godkendt efter dette direktiv, og som forskerne kan indgå en værtsaftale med, og om de betingelser og procedurer for indrejse og ophold på medlemsstatens område med henblik på forskning, som er vedtaget efter dette direktiv.
(11)
Forskernes indrejse bør lettes ved, at der indføres en indrejseprocedure, som er uafhængig af deres retsstilling i forhold til den forskningsorganisationen, der er vært, og ved, at der ikke længere kræves en arbejdstilladelse ud over opholdstilladelsen. Medlemsstaterne kan anvende tilsvarende regler for tredjelandsstatsborgere, der som led i et forskningsprojekt ansøger om indrejse med henblik på undervisning på en læreanstalt for videregående uddannelse i overensstemmelse med national lovgivning eller administrativ praksis.
(12)
Samtidig bør man bevare de traditionelle indrejsemuligheder (f.eks. for arbejdstagere og praktikanter), specielt for ph.d.-studerende, der udfører forskning med status som studerende, som bør udelukkes fra dette direktivs anvendelsesområde, og som henhører under Rådets direktiv 2004/114/EF af 13. december 2004 om betingelserne for tredjelandsstatsborgeres indrejse og ophold med henblik på studier, elevudveksling, ulønnet erhvervsuddannelse eller volontørtjeneste (5).
(13)
Den særlige procedure for forskere hviler på samarbejdet mellem forskningsorganisationerne og medlemsstaternes indvandringsmyndigheder, idet forskningsorganisationerne tildeles en central rolle i indrejseproceduren med henblik på at lette og fremskynde tredjelandsforskernes indrejse og ophold i Fællesskabet, samtidig med at medlemsstaternes udlændingepolitiske prærogativer bevares.
(14)
De forskningsorganisationer, som på forhånd er godkendt af medlemsstaterne, bør kunne indgå en værtsaftale med en tredjelandsstatsborger med henblik på gennemførelsen af et forskningsprojekt. Medlemsstaterne udsteder en opholdstilladelse på grundlag af værtsaftalen, hvis indrejse- og opholdsbetingelserne er opfyldt.
(15)
For at gøre Fællesskabet mere tiltrækkende for forskere fra tredjelande bør disse under deres ophold have ret til samme behandling som værtsmedlemsstatens egne statsborgere på en række områder med hensyn til økonomiske og sociale rettigheder og mulighed for at undervise på højere læreanstalter.
(16)
Dette direktiv indebærer en meget vigtig forbedring med hensyn til social sikring, da princippet om ikke-forskelsbehandling også finder direkte anvendelse på personer, som kommer til en medlemsstat direkte fra et tredjeland. Dette direktiv bør dog ikke indrømme flere rettigheder end dem, der allerede er fastsat i gældende fællesskabslovgivning med hensyn til social sikring for tredjelandsstatsborgere, med tilknytning til flere medlemsstater. Endvidere bør dette direktiv ikke indrømme rettigheder i forbindelse med situationer, der ligger uden for fællesskabslovgivningens anvendelsesområde, som f.eks. familiemedlemmer, der opholder sig i et tredjeland.
(17)
Det er vigtigt at fremme mobiliteten for forskere fra tredjelande, der indrejser med henblik på videnskabelig forskning som et middel til at udvikle og konsolidere kontakterne og netværkene mellem partnere og fastlægge det europæiske forskningsrums rolle på verdensplan. Forskerne bør kunne udøve mobilitet på de betingelser, der er fastsat i dette direktiv. Betingelserne for at udøve mobilitet i henhold til dette direktiv bør ikke berøre de nuværende bestemmelser om anerkendelse af gyldigheden af rejsedokumenter.
(18)
Der bør lægges særlig vægt på at lette og støtte bevarelsen af den enhed, som forskeres familiemedlemmer udgør, i overensstemmelse med Rådets henstilling af 12. oktober 2005 om lettelse af tredjelandsstatsborgeres indrejse i Det Europæiske Fællesskab med henblik på videnskabelig forskning (6).
(19)
For at bevare familieenheden og fremme mobiliteten bør familiemedlemmer kunne slutte sig til forskeren i en anden medlemsstat på de betingelser, som fastsættes i denne medlemsstats nationale lovgivning, herunder de forpligtelser, der følger af bilaterale eller multilaterale aftaler.
(20)
Indehavere af opholdstilladelser bør i princippet have lov til at indgive en ansøgning om indrejse, medens de opholder sig på den pågældende medlemsstats område.
(21)
Medlemsstaterne bør have ret til at opkræve et gebyr af ansøgerne for behandlingen af ansøgninger om opholdstilladelse.
(22)
Dette direktiv berører under ingen omstændigheder anvendelsen af Rådets forordning (EF) nr. 1030/2002 af 13. juni 2002 om ensartet udformning af opholdstilladelser til tredjelandsstatsborgere (7).
(23)
Målene for dette direktiv, nemlig indførelsen af en særlig indrejseprocedure og vedtagelsen af indrejse- og opholdsbetingelser for tredjelandsstatsborgere i forbindelse med ophold i medlemsstaterne af over tre måneders varighed med henblik på at gennemføre et forskningsprojekt inden for rammerne af en værtsaftale med en forskningsorganisation, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, specielt når det drejer sig om at sikre mobilitet mellem medlemsstaterne, og disse mål kan derfor bedre nås på fællesskabsplan. Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(24)
Medlemsstaterne bør anvende bestemmelserne i dette direktiv uden forskelsbehandling på grund af køn, race, farve, etnisk eller social oprindelse, genetiske anlæg, sprog, religion eller tro, politiske eller andre anskuelser, tilhørsforhold til et nationalt mindretal, formueforhold, fødsel, handicap, alder eller seksuel orientering.
(25)
Dette direktiv overholder de grundlæggende rettigheder og de principper, som især anerkendes i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
(26)
I overensstemmelse med punkt 34 i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning tilskyndes medlemsstaterne til, både i egen og Fællesskabets interesse, at udarbejde og offentliggøre deres egne oversigter, der så vidt muligt viser overensstemmelsen mellem dette direktiv og gennemførelsesforanstaltningerne.
(27)
Irland har i henhold til artikel 3 i protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, ved skrivelse af 1. juli 2004 meddelt, at det ønsker at deltage i vedtagelsen og anvendelsen af dette direktiv.
(28)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Det Forenede Kongerige ikke i vedtagelsen af dette direktiv, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige, jf. dog protokollens artikel 4.
(29)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af dette direktiv, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Formål
I dette direktiv fastlægges betingelserne for indrejse i medlemsstaterne for forskere, som er tredjelandsstatsborgere, for en periode på over tre måneder med henblik på at gennemføre et forskningsprojekt inden for rammerne af en værtsaftale med en forskningsorganisation.
Artikel 2
Definitioner
I dette direktiv forstås ved:
a)
»tredjelandsstatsborger«: enhver person, der ikke er unionsborger i henhold til traktatens artikel 17, stk. 1
b)
»forskning«: skabende arbejde på systematisk grundlag med henblik på at øge vidensmængden, herunder viden om mennesker, kultur og samfund, og øge udnyttelsen af denne vidensmængde til at udtænke nye anvendelser
c)
»forskningsorganisation«: enhver offentlig eller privat organisation, som udfører forskning, og som er godkendt af en medlemsstat med henblik på dette direktiv i overensstemmelse med medlemsstatens lovgivning eller administrative praksis
d)
»forsker«: en tredjelandsstatsborger, som er i besiddelse af et relevant kvalifikationsbevis på en videregående uddannelse, der giver adgang til ph.d.-programmer, og som udvælges af en forskningsorganisation til at gennemføre et forskningsprojekt, der normalt forudsætter et kvalifikationsbevis af denne art
e)
»opholdstilladelse«: enhver tilladelse med den specifikke påtegning »forsker«, som er udstedt af myndighederne i en medlemsstat med det formål, at en tredjelandsstatsborger lovligt kan opholde sig på dens område, i overensstemmelse med artikel 1, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 1030/2002.
Artikel 3
Anvendelsesområde
1. Dette direktiv finder anvendelse på tredjelandsstatsborgere, der ansøger om indrejse på en medlemsstats område med henblik på at gennemføre et forskningsprojekt.
2. Dette direktiv finder ikke anvendelse på:
a)
tredjelandsstatsborgere, der opholder sig i en medlemsstat som ansøgere om international beskyttelse eller i henhold til ordninger for midlertidig beskyttelse
b)
tredjelandsstatsborgere, der ansøger om opholdstilladelse i en medlemsstat som studerende som omhandlet i direktiv 2004/114/EF for at udføre forskning med henblik på en ph.d.-grad
c)
tredjelandsstatsborgere, hvis udvisning er suspenderet af faktiske eller retlige grunde
d)
forskere, der af en forskningsorganisation er udsendt til en anden forskningsorganisation i en anden medlemsstat.
Artikel 4
Gunstigere bestemmelser
1. Dette direktiv berører ikke gunstigere bestemmelser i henhold til:
a)
bilaterale eller multilaterale aftaler, som er indgået mellem Fællesskabet eller Fællesskabet og dets medlemsstater på den ene side og et eller flere tredjelande på den anden side
b)
bilaterale eller multilaterale aftaler, som er indgået mellem en eller flere medlemsstater og et eller flere tredjelande.
2. Dette direktiv er ikke til hinder for, at medlemsstaterne indfører eller bibeholder gunstigere bestemmelser for personer, det er omfattet af direktivet.
KAPITEL II
FORSKNINGSORGANISATIONER
Artikel 5
Godkendelse
1. Enhver forskningsorganisation, som ønsker at være vært for en forsker efter den indrejseprocedure, der fastsættes ved dette direktiv, skal først godkendes til dette formål af den berørte medlemsstat.
2. Godkendelsen af en forskningsorganisation foregår efter de procedurer, der er fastsat i medlemsstaternes nationale lovgivning eller administrative praksis. Ansøgninger om godkendelse fra såvel offentlige som private organisationer indgives efter disse procedurer og baseres på organisationernes vedtægtsmæssige opgaver eller eventuelle selskabsformål og på dokumentation for, at de udfører forskning.
Godkendelsen af en forskningsorganisation meddeles for en periode på mindst fem år. I undtagelsestilfælde kan medlemsstaterne meddele godkendelse for en kortere periode.
3. Medlemsstaterne kan i overensstemmelse med national lovgivning kræve en skriftlig erklæring fra forskningsorganisationen om, at den i tilfælde af, at en forsker ulovligt forbliver på den pågældende medlemsstats område, er ansvarlig for tilbagebetalingen af de udgifter til ophold og hjemrejse for den pågældende, som måtte være blevet afholdt over offentlige midler. Forskningsorganisationens finansielle ansvar ophører senest seks måneder efter udløbet af værtsaftalen.
4. Medlemsstaterne kan bestemme, at den godkendte forskningsorganisation senest to måneder efter udløbet af den berørte værtsaftale over for de kompetente myndigheder, som de enkelte medlemsstater har udpeget til dette formål, skal bekræfte, at arbejdet er afsluttet for så vidt angår hvert enkelt forskningsprojekt, for hvilket der er indgået en værtsaftale efter artikel 6.
5. De kompetente myndigheder i de enkelte medlemsstater offentliggør og ajourfører jævnligt lister over de forskningsorganisationer, som er godkendt med henblik på dette direktiv.
6. En medlemsstat kan blandt andet nægte at forlænge eller beslutte at inddrage godkendelsen af en forskningsorganisation, hvis denne ikke længere opfylder betingelserne i stk. 2, 3 og 4, eller hvis godkendelsen er opnået gennem svig, eller hvis en forskningsorganisation har indgået en værtsaftale med en tredjelandsstatsborger ved svig eller uagtsom adfærd. Såfremt godkendelse er nægtet eller inddraget, kan den berørte organisation forbydes at ansøge om ny godkendelse i indtil fem år efter offentliggørelsen af afgørelsen om inddragelse eller nægtet forlængelse.
7. Medlemsstaterne kan i deres nationale lovgivning fastsætte konsekvenserne af en inddragelse af godkendelsen eller nægtet forlængelse for eksisterende værtsaftaler, som er indgået efter artikel 6, samt konsekvenserne for de berørte forskeres opholdstilladelser.
Artikel 6
Værtsaftale
1. En forskningsorganisation, som ønsker at være vært for en forsker, indgår en værtsaftale med den pågældende, hvori forskeren forpligter sig til at fuldføre forskningsprojektet, og organisationen forpligter sig til at være vært for forskeren med dette formål for øje, jf. dog artikel 7.
2. En forskningsorganisation kan kun indgå en værtsaftale, hvis følgende betingelser er opfyldt:
a)
forskningsprojektet er accepteret af de kompetente instanser i organisationen efter vurdering af følgende:
i)
emnet for og varigheden af den påtænkte forskning samt hvorvidt de finansielle midler, som er nødvendige for forskningens udførelse, er til rådighed
ii)
forskerens kvalifikationer i forhold til emnet for forskningen, dokumenteret ved en bekræftet genpart af den pågældendes kvalifikationsbevis, jf. artikel 2, litra d)
b)
forskeren råder under sit ophold hver måned over tilstrækkelige midler til dækning af leveomkostninger og hjemrejseudgifter svarende til det minimumsbeløb, som medlemsstaten offentliggør til dette formål, uden at behøve at benytte sig af medlemsstatens sociale bistandsordning
c)
forskeren har under sit ophold en sygeforsikring, der dækker alle de risici, som normalt er dækket for den berørte medlemsstats egne statsborgere
d)
værtsaftalen fastlægger forskerens retsstilling og arbejdsvilkår.
3. Efter indgåelsen af værtsaftalen kan forskningsorganisationen i overensstemmelse med national lovgivning blive anmodet om at give forskeren en individuel erklæring om, at den overtager det finansielle ansvar for udgifter som omhandlet i artikel 5, stk. 3.
4. Værtsaftalen bortfalder automatisk, hvis forskeren ikke får indrejsetilladelse, eller når retsforholdet mellem forskeren og forskningsorganisationen er afsluttet.
5. Forskningsorganisationen underretter omgående den myndighed, som de enkelte medlemsstater har udpeget til det formål, om enhver begivenhed, som vil kunne hindre værtsaftalens gennemførelse.
KAPITEL III
INDREJSETILLADELSE FOR FORSKERE
Artikel 7
Indrejsebetingelser
1. En tredjelandsstatsborger, som ansøger om indrejse med det formål, der er omhandlet i dette direktiv, skal fremlægge:
a)
et gyldigt rejsedokument som fastsat i national lovgivning. Medlemsstaterne kan kræve, at gyldighedsperioden for rejsedokumentet mindst dækker opholdstilladelsens gyldighedsperiode, og
b)
en værtsaftale indgået med en forskningsorganisation, jf. artikel 6, stk. 2, og
c)
i givet fald en erklæring fra forskningsorganisationen om overtagelse af det finansielle ansvar, jf. artikel 6, stk. 3, og
d)
må ikke anses for at udgøre en trussel mod den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den offentlige sundhed.
Medlemsstaterne kontrollerer, at alle de betingelser, der er fastsat i litra a), b), c) og d), er opfyldt.
2. Medlemsstaterne kan også kontrollere de vilkår, der ligger til grund for værtsaftalen og dens indgåelse.
3. Når den i stk. 1 og 2 omhandlede kontrol er afsluttet og udfaldet er tilfredsstillende, meddeles forskeren tilladelse til indrejse på medlemsstaternes område med henblik på at gennemføre værtsaftalen.
Artikel 8
Opholdstilladelsens varighed
Medlemsstaterne udsteder en opholdstilladelse for en periode på mindst et år og forlænger tilladelsen, hvis betingelserne i artikel 6 og 7 fortsat er opfyldt. Er forskningsprojektet planlagt til at vare mindre end et år, udstedes opholdstilladelsen for en periode svarende til projektets varighed.
Artikel 9
Familiemedlemmer
1. Beslutter en medlemsstat at udstede opholdstilladelse til en forskers familiemedlemmer, skal disses opholdstilladelse have samme gyldighedsperiode som den opholdstilladelse, der er udstedt til forskeren, for så vidt gyldighedsperioden for familiemedlemmernes rejsedokumenter tillader dette. I behørigt begrundede tilfælde kan gyldighedsperioden for forskerens familiemedlemmers opholdstilladelse være kortere.
2. Udstedelsen af opholdstilladelse til familiemedlemmerne for en forsker, der er meddelt tilladelse til indrejse i en medlemsstat, må ikke gøres betinget af, at forskeren har opholdt sig dér i et nærmere bestemt tidsrum.
Artikel 10
Inddragelse af opholdstilladelsen eller nægtet forlængelse
1. Medlemsstaterne kan inddrage eller nægte at forlænge en opholdstilladelse, der er udstedt efter dette direktiv, hvis tilladelsen er opnået gennem svig, eller hvis det viser sig, at indehaveren ikke opfyldte eller ikke længere opfylder de i artikel 6 og 7 fastsatte betingelser for indrejse og ophold eller opholder sig i medlemsstaten med et andet formål end det, opholdstilladelsen hviler på.
2. Medlemsstaterne kan inddrage eller nægte at forlænge en opholdstilladelse under hensyn til den offentlige orden, den offentlige sikkerhed og den offentlige sundhed.
KAPITEL IV
FORSKERES RETTIGHEDER
Artikel 11
Undervisning
1. En forsker, der er meddelt tilladelse til indrejse efter dette direktiv, kan undervise i overensstemmelse med national lovgivning.
2. Medlemsstaterne kan fastsætte et maksimalt antal undervisningstimer eller -dage.
Artikel 12
Ligebehandling
Indehaveren af en opholdstilladelse har samme rettigheder som medlemsstatens egne statsborgere med hensyn til følgende:
a)
anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre faglige kvalifikationsbeviser i overensstemmelse med de relevante nationale procedurer
b)
arbejdsvilkår, herunder regler om løn og afskedigelse
c)
sociale sikringsområder som fastlagt i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (8). De særlige bestemmelser i bilaget til Rådets forordning (EF) nr. 859/2003 af 14. maj 2003 om udvidelse af bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 1408/71 og forordning (EØF) nr. 574/72 til at omfatte tredjelandsstatsborgere, der ikke allerede er dækket af disse bestemmelser udelukkende på grund af deres nationalitet (9) finder tilsvarende anvendelse
d)
skattefordele
e)
adgang til goder og tjenesteydelser samt levering af goder og tjenesteydelser, som stilles til rådighed for offentligheden.
Artikel 13
Mobilitet mellem medlemsstater
1. En tredjelandsstatsborger, der har fået indrejsetilladelse som forsker efter dette direktiv, har ret til at gennemføre en del af sit forskningsprojekt i en anden medlemsstat på de i denne artikel fastsatte betingelser.
2. Hvis forskeren opholder sig i en anden medlemsstat i en periode på op til tre måneder, kan forskningen udføres på grundlag af den værtsaftale, der er indgået i den første medlemsstat, forudsat at forskeren har tilstrækkelige midler i den anden medlemsstat og ikke anses for at udgøre en trussel mod den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den offentlige sundhed i denne anden medlemsstat.
3. Medlemsstaterne kan kræve, at der, hvis forskeren bliver i en anden medlemsstat i mere end tre måneder, indgås en ny værtsaftale med henblik på at udføre forskning i den pågældende medlemsstat. Under alle omstændigheder skal betingelserne i artikel 6 og 7 være opfyldt i forhold til den berørte medlemsstat.
4. Såfremt den relevante lovgivning indeholder krav om visum eller opholdstilladelse for udøvelsen af mobilitet, skal et sådant visum eller en sådan opholdstilladelse indrømmes rettidigt inden for en frist, som ikke hæmmer udførelsen af forskningen, idet de kompetente myndigheder dog skal have tilstrækkelig tid til at behandle ansøgningerne.
5. Medlemsstaterne må ikke kræve, at forskeren forlader deres område for at indgive ansøgning om visum eller opholdstilladelse.
KAPITEL V
PROCEDURE OG GENNEMSIGTIGHED
Artikel 14
Indgivelse af ansøgninger om indrejsetilladelse
1. Medlemsstaterne bestemmer, om ansøgninger om opholdstilladelse skal indgives af forskeren eller af den berørte forskningsorganisation.
2. Ansøgningen overvejes og behandles, medens den berørte tredjelandsstatsborger opholder sig uden for den medlemsstat, på hvis område den pågældende ønsker indrejse.
3. En medlemsstat kan i overensstemmelse med national lovgivning acceptere en ansøgning, der indgives, når den berørte tredjelandsstatsborger allerede befinder sig på dens område.
4. Den berørte medlemsstat bistår en tredjelandsstatsborger, der har indgivet en ansøgning, og som opfylder betingelserne i artikel 6 og 7, med henblik på opnåelsen af de nødvendige visa.
Artikel 15
Proceduremæssige garantier
1. De kompetente myndigheder i medlemsstaten træffer afgørelse om den fuldstændige ansøgning så hurtigt som muligt og sørger om nødvendigt for hastebehandling.
2. Hvis de oplysninger, der er fremlagt til støtte for ansøgningen, er utilstrækkelige, kan behandlingen af ansøgningen suspenderes, og de kompetente myndigheder underretter ansøgeren om, hvilke yderligere oplysninger de har behov for.
3. Enhver afgørelse om nægtelse af opholdstilladelse meddeles den berørte tredjelandsstatsborger efter meddelelsesprocedurerne i den relevante nationale lovgivning. I meddelelsen angives eventuelle klagemuligheder og fristen for indgivelse af klage.
4. Hvis en ansøgning afslås, eller en opholdstilladelse, som er udstedt i overensstemmelse med dette direktiv, inddrages, har den berørte person ret til at anfægte afgørelsen ad rettens vej over for myndighederne i den berørte medlemsstat.
KAPITEL VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 16
Rapport
Kommissionen aflægger med jævne mellemrum og første gang senest tre år efter dette direktivs ikrafttræden rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af dette direktiv i medlemsstaterne og foreslår eventuelle nødvendige ændringer.
Artikel 17
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 12. oktober 2007.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 18
Overgangsbestemmelse
Uanset kapitel III har medlemsstaterne ikke pligt til at udstede tilladelser efter dette direktiv i form af opholdstilladelser i en periode på op til to år efter den i artikel 17, stk. 1, fastsatte dato.
Artikel 19
Fælles rejseområde
Intet i dette direktiv berører Irlands ret til at opretholde de ordninger vedrørende det fælles rejseområde, hvortil der er henvist i den protokol, som ved Amsterdam-traktaten blev knyttet til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, om anvendelse af visse aspekter af artikel 14 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab på Det Forenede Kongerige og Irland.
Artikel 20
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 21
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.
Udfærdiget i Luxembourg, den 12. oktober 2005.
32005L0071
L 289/15
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2005/71/ЕО НА СЪВЕТА
от 12 октомври 2005 година
относно специфична процедура за прием на граждани от трети страни за целите на провеждане на научноизследователска дейност
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 63, параграф 3, буква а) от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
като взе предвид становището на Комитета на регионите (3),
като има предвид, че:
(1)
С оглед консолидиране и структуриране на европейската изследователска политика Комисията счете за необходимо през януари 2000 г. да създаде Европейска изследователска система като крайъгълен камък на бъдещите действия на Общността в тази област.
(2)
Като подкрепя Европейската изследователска система, Европейският съвет от Лисабон през март 2000 г. постави пред Общността целта до 2010 г. да стане най-конкурентната и динамична световна икономика на основата на знание.
(3)
Глобализацията на икономиката води до необходимостта от по-голяма мобилност на изследователите - факт, който беше признат от шестата рамкова програма на Европейската общност (4), когато тя отвори програмите си за научни работници извън Европейския съюз.
(4)
Броят на научните работници, от които Общността ще се нуждае до 2010 г., за да се достигне поставената от Европейския съвет в Барселона през март 2002 г. цел за 3 % от БНП, инвестиран в научноизследователска дейност, е оценен на 700 000. Тази цел следва да бъде постигната посредством редица мерки, а именно: да се увеличи привлекателността на научната кариера за младежите, да се насърчи участието на жените в научните изследвания, да се разширят възможностите за обучение и за мобилност в научните изследвания, да се подобрят перспективите за развитие за научни работници от Общността, да се отвори Общността към граждани на трети страни, които биха могли да бъдат приети за целите на изследователската работа.
(5)
Настоящата директива е предназначена да съдейства за постигането на тези цели посредством насърчаване на приема и мобилността на граждани на трети страни за изследователски цели за престой с продължителност повече от три месеца, с цел Общността да стане по-привлекателна за научни работници от целия свят, както и за да даде тласък на позицията ѝ като международен център за изследвания.
(6)
Прилагането на настоящата директива не бива на насърчава „изтичането на мозъци“ от развиващи се страни и икономики в преход. Следва да се вземат мерки, които да подпомогнат интеграцията на такива лица обратно в страните им на произход, както и миграцията на научни работници да бъде в партньорство със страните на произход с оглед да се създаде ясна миграционна политика.
(7)
За постигането на целите на Лисабонския процес също така е важно, за целите на извършването на научни изследвания, да се насърчава мобилността на научните работници, които са граждани на ЕС, и по-специално научни работници от държавите-членки, присъединили се през 2004 г., в рамките на Съюза.
(8)
Като се има предвид степента на отвореност, наложена от промените в световната икономика, както и възможните изисквания да се достигне 3-процентната цел за БВП за инвестиции в областта на изследователската дейност, научни работници от трети страни, потенциално подходящи по настоящата директива, се дефинират в широк смисъл в съответствие с квалификациите им и с изследователския проект, който възнамеряват да осъществяват.
(9)
Тъй като усилията, които следва да се положат за постигане на гореспоменатата 3-процентна цел, засягат предимно частния сектор, който в резултат трябва да назначи повече научни работници през идните години, научноизследователските организации, които потенциално са подходящи по настоящата директива, принадлежат както на държавния, така и на частния сектор.
(10)
Всяка държава-членка следва да гарантира, че възможно най-изчерпателната информация, редовно осъвременявана, относно научноизследователските организации, одобрени по настоящата директива, с които научните работници могат да сключат споразумения за прием, както и относно условията и процедурите за влизане и пребиваване на територията на тази страна за целите на провеждане на научноизследователска работа според настоящата директива, е публично достояние, по-специално посредством Интернет.
(11)
Приемането на научни работници е удачно да бъде улеснено чрез създаване на процедура за прием, която не зависи от правоотношенията с изследователската организация домакин, както и чрез премахването на разрешението за работа, което понастоящем е необходимо, освен разрешението за постоянно пребиваване. Държавите-членки могат да приложат подобни правила за граждани на трети страни, които кандидатстват за прием с цел обучение във висше учебно заведение, в съответствие с националната законодателна или административна практика, в контекста на научноизследователски проект.
(12)
В същото време традиционните пътища за прием (като заетост или обучение) не бива да остават на заден план, особено за аспиранти, извършващи изследователска работа, които могат да бъдат изключени от диапазона на настоящата директива и чиито права и задължения се уреждат от Директива 2004/114/ЕО на Съвета от 13 декември 2004 г. относно условията на прием на граждани от трети страни с целите на следване, обмен на ученици, стаж или доброволна служба (5).
(13)
Специфичната процедура за научни работници се основава на сътрудничество между научноизследователските организации и имиграционните органи в държавите-членки: тя предоставя на първите ключова роля в процедурата за прием с оглед на улесняване и ускоряване на приема и уреждането на постоянно пребиваване на научни работници от трети страни в Общността, като същевременно се запазват прерогативите на държавите-членки по отношение на имиграционната политика.
(14)
Научноизследователските организации, предварително одобрени от държавите-членки, следва да имат възможност да сключат споразумение за прием с гражданин на трета страна за целите на извършване на научноизследователски проект. Държавите-членки, на основата това споразумение за прием, издават разрешение за пребиваване, ако са изпълнени условията за влизане и пребиваване в страната.
(15)
С цел Общността да стане по-привлекателна за научни работници от трети страни техните социални и икономически права по време на престоя им се приравняват с тези на гражданите на страната-членка домакин в множество области. Освен това им се дава възможност да преподават във висши учебни заведения.
(16)
С настоящата директива се въвежда едно подобрение от значителна важност в областта на социалното осигуряване, като принципа за недискриминация се прилага директно и за лицата, идващи в държава-членка директно от трета страна. Въпреки това настоящата директива не предоставя повече права от тези, които вече са предоставени в съществуващото законодателство на Общността в областта на социалното осигуряване за граждани на трети страни, които минават границата между държави-членки. Също така настоящата директива не предоставя права във връзка със ситуации, които стоят извън обхвата на действие на законодателството на Общността, като например във връзка с членове на семействата, пребиваващи в трета страна.
(17)
От голямо значение е да се насърчава мобилността на гражданите на трета страна, приети за целите на провеждане на научно изследване, като средство за развитие и консолидиране на контактите и мрежите между партньори, както и като средство за установяване на ролята на Европейската област за изследвания на световно ниво. Научните работници следва да имат възможност за мобилност при условията, създадени с настоящата директива. Условията за мобилност по настоящата директива не бива да се отразяват на разпоредбите, които в момента уреждат признаването на валидността на документите за пътуване.
(18)
Да се обърне специално внимание на улесняването и съдействието за запазването на единството на членовете на семейството на научните работници, според Препоръка на Съвета от 12 октомври 2005 г., с цел да се улесни приемът на граждани на трети страни за провеждане на научни изследвания в Европейската общност (6).
(19)
С цел да се запази семейната единица и да се даде по-голяма възможност за мобилност, членове на семейството на научния работник трябва да имат възможност да се присъединят към него в друга държава-членка по условията, определени от националното законодателство на тази държава-членка, включително и задълженията ѝ, произтичащи от двустранни или многостранни споразумения.
(20)
На притежатели на разрешения за пребиваване по принцип се разрешава да изпращат молба за кандидатстване по време, когато пребивават на територията на въпросната държава-членка.
(21)
Държавите-членки имат право да искат от кандидатите такса за обработката на заявленията за разрешения за пребиваване.
(22)
Директивата при никакви обстоятелства не се отразява на Регламент (ЕО) № 1030/2002 на Съвета от 13 юни 2002 г. относно единния формат на разрешенията за пребиваване за гражданите на трети страни (7).
(23)
Целите на настоящата директива, а именно въвеждането на специална процедура за прием и приемането на условия за прием и пребиваване, приложими за граждани от трета страна, за престой от повече от три месеца в държавите-членки с цел да се проведе научноизследователски проект по споразумение за прием с научноизследователска организация, не могат да бъдат постигнати в задоволителна степен от държавите-членки, особено що се касае за осигуряването на мобилност между държавите-членки, и по тази причина могат да бъдат постигнати по-добре на общностно равнище. Общността има право да вземе мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тези цели.
(24)
Държавите-членки следва да приведат в действие разпоредбите на настоящата директива, без дискриминация на основание на пол, раса, цвят на кожата, етнически или социален произход, генетични характеристики, език, религия или вярвания, политически или други убеждения, принадлежност към национално малцинство, благосъстояние, рождение, инвалидност, възраст или сексуална ориентация.
(25)
Настоящата директива отчита основните права и съблюдава признатите в Хартата на основните права на Европейския съюз принципи.
(26)
В съответствие с параграф 34 от Вътрешноинституционалното споразумение за по-добро законотворчество държавите-членки ще бъдат насърчавани да изготвят, за себе си и в интерес на Общността, собствени таблици, които, доколкото е възможно, да отразяват взаимната връзка между настоящата директива и мерките за нейното транспониране, както и да публикуват тези таблици.
(27)
В съответствие с член 3 от Протокола за позицията на Обединеното кралство и Ирландия, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейската общност, Ирландия е дала предизвестие с писмо от 1 юли 2004 г. относно желанието си да участва в приемането и прилагането на настоящата директива.
(28)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокола за позицията на Обединеното кралство и Ирландия, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейската общност, и без да се засяга член 4 от настоящия протокол, Обединеното кралство не участва в приемането на настоящата директива, тя не създава задължения и не се прилага от него.
(29)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокола за позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейската общност, Дания не участва в приемането на настоящата директива, тя не създава задължения за нея и не се прилага от нея,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Цел
Настоящата директива предвижда условията за приемане на научни работници от трети страни в държавите-членки за срок, по-голям от три месеца, за целите на провеждане на научноизследователски проекти по споразумения за прием с научноизследователски организации.
Член 2
Определения
За целите на настоящата директива:
а)
„гражданин на трета страна“ означава всяко лице, което не е гражданин на Съюза по смисъла на член 17, параграф 1 от Договора;
б)
„научно изследване“ означава творчески процес, който е започнат систематично с цел да се увеличи обемът на знания, включително познания за човека, културата и обществото, и използването на този запас от знания с цел да се намерят нови негови приложения;
в)
„научноизследователска организация“ означава държавна или частна организация, която провежда научни изследвания и която е одобрена за целите на настоящата директива от държава-членка в съответствие със законодателството или административната практика на последната;
г)
„научен работник“ означава гражданин на трета страна, притежаващ необходимата степен на висше образование, която дава достъп до докторски програми, избран от научноизследователска организация за разработване на научноизследователски проект, за който нормално е необходима горната степен на квалификация;
д)
„разрешение за пребиваване“ означава всяко разрешение, под условието „научен работник“, издадено от органите на държава-членка, позволяващо на гражданин на трета страна да пребивава законно на нейна територия в съответствие с член 1, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 1030/2002.
Член 3
Приложно поле
1. Настоящата директива се прилага за граждани на трети страни, които кандидатстват за прием на територията на държава-членка с цел да разработват научноизследователски проект.
2. Директивата не се прилага за:
а)
граждани на трети страни, които пребивават в държава-членка като кандидати за международна закрила или по временни схеми за закрила;
б)
граждани на трети страни, които кандидатстват за пребиваване в държава-членка като учащи, по смисъла на Директива 2004/114/ЕО, с цел да извършват научно изследване, в резултат на което ще придобият докторска степен;
в)
граждани на трети страни, чието експулсиране е прекратено по фактически или законови причини;
г)
научни работници, които са командировани от научноизследователска организация към друга научноизследователска организация в друга държава-членка.
Член 4
По-благоприятни разпоредби
1. Настоящата директива се прилага, без да накърнява по-благоприятни разпоредби на:
а)
двустранни или многостранни споразумения, сключени между Общността или между Общността и нейните държави-членки, от една страна, и една или повече трети страни, от друга страна;
б)
двустранни или многостранни споразумения, сключени между една или повече държави-членки и една или повече трети страни.
2. Настоящата директива не засяга правата на държавите-членки да приемат или запазят по-благоприятни разпоредби за лицата, за които директивата се прилага.
ГЛАВА II
НАУЧНОИЗСЛЕДОВАТЕЛСКИ ОРГАНИЗАЦИИ
Член 5
Одобрение
1. Научноизследователска организация, която желае да приеме научен работник по процедурата за прием, предвидена в настоящата директива, първо трябва да бъде одобрена за тази цел от засегнатата държава-членка.
2. Такова одобряване на научноизследователска организация се извършва в съответствие с процедурите, изложени в националното законодателство, или административните практики на държавите-членки. Кандидатурите за одобрение от страна на държавни или частни организации се изготвят в съответствие с тези процедури и се основават на предвидените им от закона задачи или корпоративните им цели, в зависимост от това какво е удачно, и на доказателството, че могат да проведат научно изследване.
Одобренията се предоставят на научноизследователска организация за срок, не по-кратък от 5 години. По изключение държавите-членки могат да предоставят одобрение за по-кратък срок.
3. Държавите-членки могат да се нуждаят, в съответствие с националните си законодателства, от писмена гаранция от страна на научноизследователската организация, че в случай, при който научен работник остане незаконно на територията на засегнатата държава-членка, гореспоменатата организация отговаря за възстановяването на разходите, свързани с неговия/нейния престой, както и за връщането на понесените от обществото разходи. Финансовата отговорност на научноизследователската организация приключва най-късно шест месеца след прекратяването на споразумението за прием.
4. Държавите-членки предвиждат, че в рамките на двумесечен срок от датата на изтичането на споразумението за прием одобрената организация предоставя на компетентните органи на страната-членка потвърждение, че за всеки един от научноизследователските проекти, по отношение на който е подписано споразумение за прием съгласно член 6, изпълнението на задачите е приключило.
5. За целите на настоящата директива компетентните органи във всяка държава-членка редовно публикуват и актуализират списъка с научноизследователските организации.
6. Дадена държава-членка, освен другите взети мерки, би могла да откаже да поднови или да вземе решение да оттегли одобрението си на научноизследователска организация, която вече не отговаря на условията, предвидени в параграфи 2, 3 и 4, както и в случаи, когато одобрението е придобито с измама или когато научноизследователска организация е подписала споразумение за прием с гражданин на трета страна посредством измамни действия или небрежно. Когато одобрение бъде отказано или оттеглено, на засегнатата организация може да бъде забранено да кандидатства повторно за одобрение за срок до пет години от датата на публикуването на решението или оттеглянето, или неподновяването.
7. Държавите-членки могат да определят в националните си законодателства последствията от оттегляне на одобрение или от отказ да се поднови одобрението за съществуващи споразумения за прием, сключени в съответствие с член 6, както и последствията за разрешенията за пребиваване на засегнатите научни работници.
Член 6
Споразумениe за прием
1. Научноизследователска организация, желаеща да приеме научен работник, следва да подпише споразумение за прием с последния, с което научният работник се задължава да завърши научноизследователския проект, а организацията се задължава да го приеме за тази цел, без да се засяга член 7.
2. Научноизследователски организации могат да подписват споразумения за прием само ако са изпълнени следните условия:
а)
научноизследователският проект е приет от съответните органи в организацията след преглед на:
i)
целта и продължителността на научното изследване, дали са налични необходимите финансови ресурси, за да се извърши такова;
ii)
квалификациите на научния работник с оглед на целите на научното изследване, доказани със заверено копие на дипломите за квалификацията му в съответствие с член 2, буква г);
б)
по време на престоя си научният работник има достатъчни месечни средства, за да покрие разходите си и разходите по връщането си в съответствие с минималната сума, публикувана за целта от страната-членка, без да се обръща към системата за социално подпомагане на страната-членка;
в)
по време на престоя си научният работник има здравна застраховка за всички рискове, които обикновено се покриват за граждани на засегнатата държава-членка;
г)
споразумението за прием определя правните отношения и работните условия на научните работници.
3. След като споразумението за прием е подписано, от научноизследователската организация може да се изиска, в съответствие с националното законодателство, отделно заявление, в което да потвърди, че за разходите по смисъла на член 5, параграф 3 е поета финансова отговорност.
4. Когато научният работник не е приет или когато правните отношения между научния работник и научноизследователската организация бъдат прекратени, споразумението за прием автоматично става невалидно.
5. Научноизследователските организации незабавно следва да информират съответните органи в държавите-членки за случаи, които е вероятно да попречат на осъществяването на споразумението за прием.
ГЛАВА III
ПРИЕМ НА НАУЧНИ РАБОТНИЦИ
Член 7
Условия за прием
1. Гражданин на трета страна, който кандидатства за прием за целите, указани в настоящата директива:
а)
представя валидни пътни документи според националното законодателство. Държавите-членки могат да изискат срокът на валидност на документите за пътуването да покрива най-малко продължителността на разрешението за пребиваване;
б)
представя споразумение за прием, подписано с научноизследователска организация в съответствие с член 6, параграф 2;
в)
когато е необходимо, представя заявление за финансова отговорност, издадено от научноизследователска организация в съответствие с член 6, параграф 3; и
г)
не представлява опасност за държавната политика, обществената сигурност или здраве.
Държавите-членки проверяват дали всички условия по букви а), б), в) и г) са спазени.
2. Държавите-членки проверяват условията, на които се основава споразумението за прием и при които то е сключено.
3. Ако проверките по параграфи 1 и 2 са завършили и резултатът от тях е положителен, научните работници се приемат на територията на държавите-членки, за да извършват задълженията си по споразумението за прием.
Член 8
Срок на разрешението за пребиваване
Държавите-членки издават разрешение за пребиваване за срок поне 1 година и го подновяват, ако условията, предвидени в членове 6 и 7, все още са налице. Ако е планирано научноизследователският проект да продължи по-малко от една година, разрешението за пребиваване се издава за продължителността на проекта.
Член 9
Членове на семейство
1. Когато държава-членка вземе решение да предостави разрешение за пребиваване на членовете на семейството на научния работник, продължителността на валидност на техните разрешения за пребиваване следва да е същата както тази на разрешението за пребиваване, издадено на научния работник, доколкото това се позволява от срока на валидност на документите им за пътуване. В съответно оправдани случаи продължителността на разрешението за пребиваване на член от семейството на научния работник може да бъде намалена.
2. Издаването на разрешение за пребиваване на членове на семейството на научен работник, приет в държава-членка, не зависи от изискването за минимален срок на пребиваване на научния работник.
Член 10
Оттегляне или неподновяване на разрешение за пребиваване
1. Държавите-членки могат да оттеглят или да откажат да подновят разрешение за пребиваване, което е издадено на основание на настоящата директива, когато то е придобито с измамни средства или когато изглежда, че притежателят му не отговаря или вече не отговаря на условията за влизане и пребиваване, предвидени в членове 6 и 7, или пребивава за цели, различни от целите, за които му е предоставено разрешение.
2. Държавите-членки могат да оттеглят или да откажат да подновят разрешение за пребиваване поради обществени причини, причини на обществената сигурност или общественото здраве.
ГЛАВА IV
ПРАВА НА НАУЧНИТЕ РАБОТНИЦИ
Член 11
Преподавателска дейност
1. Научните работници, които са приети съгласно настоящата директива, могат да преподават в съответствие с националното законодателство.
2. Държавите-членки могат да зададат максимален брой часове или дни за преподаване.
Член 12
Равнопоставено отношение
Притежателите на разрешения за пребиваване имат правото на равнопоставено отношение с местните жители по отношение на:
а)
признаване на дипломи, сертификати и други професионални квалификации съгласно съответните национални процедури;
б)
работни условия, включително заплащане и освобождаване от работа;
в)
клонове на социалното осигуряване, както са определени в Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 г. за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (8). Специалните разпоредби в приложението към Регламент (ЕО) № 859/2003 на Съвета от 14 май 2003 г. за разширяване на приложното поле на разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 1408/71 и Регламент (ЕИО) № 574/72 за граждани на трети страни, които все още не са субект на тези разпоредби единствено на основание тяхното гражданство (9) се прилагат съответно;
г)
данъчни преференции;
д)
достъп до стоки и услуги и до предлагането на стоки и услуги, които са достъпни на обществеността.
Член 13
Мобилност между държавите-членки
1. На гражданин на трета страна, който е приет като научен работник по настоящата директива, се разрешава да извършва част от своите научни изследвания в друга държава-членка при условията, които са установени в настоящия член.
2. Ако научен работник остане на територията на друга държава-членка за срок до три месеца, научното изследване може да се извърши на основание споразумението за прием, сключено в първата държава-членка, ако той има достатъчно финансови средства в другата държава-членка и не се счита за заплаха за обществения ред, сигурност или здраве в другата държава-членка.
3. Ако научният работник остане в друга държава-членка за срок, по-дълъг от три месеца, държавите-членки имат право да изискат подписването на ново споразумение за прием за извършване на научноизследователската дейност в тази държава-членка. При всички случаи условията, които са предвидени в членове 6 и 7, трябва да бъдат изпълнени по отношение на съответната държава-членка.
4. Когато съответното законодателство предвижда изискването за виза или разрешение за пребиваване, с цел лицето да притежава достатъчна мобилност такава виза или разрешение се издава в кратък срок, в рамките на срок, който не възпрепятства провеждането на научното изследване, докато същевременно оставя на компетентните органи достатъчно време за обработка на кандидатурите.
5. Държавите-членки не изискват от научния работник да напусне териториите им с цел да кандидатства за виза или разрешение за пребиваване.
ГЛАВА V
ПРОЦЕДУРА И ПРОЗРАЧНОСТ
Член 14
Заявления за кандидатстване за прием
1. Държавите-членки определят дали заявленията за разрешения за пребиваване се изготвят от научния работник или от съответната научноизследователска организация.
2. Заявленията се обработват и разглеждат, докато съответният гражданин на трета страна пребивава извън територията на държавите-членки, в които желае да бъде приет.
3. Държавите-членки приемат, в съответствие с националните си законодателства, заявления, които са подадени от съответният гражданин на трета страна, който вече се намира на тяхна територия.
4. Съответната държава-членка предоставя на гражданин на трета страна, който е подал заявление и който отговаря на условията по членове 6 и 7, всички улеснения за получаване на необходимите визи.
Член 15
Процедурни гаранции
1. Компетентните органи на държавите-членки вземат решение по заявлението във възможно най-кратки срокове и, когато това е целесъобразно, предвиждат ускорени процедури.
2. Ако информацията в подкрепа на заявлението е незадоволителна, разглеждането на кандидатурата може да се отложи временно и компетентните органи информират кандидата за допълнителната информация, от която се нуждаят.
3. Всяко решение, с което се отхвърля кандидатура за разрешение за пребиваване, се съобщава на съответния гражданин на трета страна в съответствие с процедурите за известяване съгласно съответното национално законодателство. Известяването съдържа възможните правни средства за защита и сроковете, в които тя трябва да се осъществи.
4. Когато заявление бъде отхвърлено или разрешение за пребиваване, издадено в съответствие с настоящата директива, бъде оттеглено, засегнатото лице има правото да обжалва тези решения пред органите на съответната държава-членка.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 16
Доклад
Периодично и за първи път не по-късно от три години след влизането в сила на настоящата директива Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета относно прилагането на директивата от държавите-членки и, ако е необходимо, предлага изменения.
Член 17
Транспониране
1. До 12 октомври 2007 г. държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, които са необходими, за да се съобразят с настоящата директива.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби от националното си законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 18
Преходни разпоредби
Чрез дерогация от разпоредбите на глава III държавите-членки не са задължени да издават разрешения в съответствие с настоящата директива, под формата на разрешения за пребиваване за срок до две години, след датата по член 17, параграф 1.
Член 19
Обща зона за пътувания
Разпоредбите на настоящата директива не се отразяват на правата на Ирландия да запази споразуменията на Общата зона за пътувания, за която се посочени в Протокола, приложен към Договора от Амстердам, към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейската общност, относно прилагането на определени аспекти на член 14 от Договора за създаване на Европейската общност по отношение на Обединеното кралство и Ирландия.
Член 20
Влизане в сила
Директивата влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 21
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки в съответствие с Договора за създаване на Европейската общност.
Съставено в Люксембург на 12 октомври 2005 година.