KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 24. april 2007
om statsstøtte C 26/2006 (ex N 110/2006) - midlertidig defensiv ordning for skibsbygningsindustrien - Portugal
(meddelt under nummer K(2007) 1756)
(Kun den portugisiske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2007/581/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med nævnte artikler (1), og under hensyntagen til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Ved brev af 7. februar 2006, der blev registreret den 10. februar 2006, meddelte de portugisiske myndigheder Kommissionen, at de havde til hensigt at yde driftsstøtte til Estaleiros Navais de Viana do Castelo SA (ENVC). Ved brev af 13. marts 2006 anmodede Kommissionen om yderligere oplysninger, og Portugal besvarede denne anmodning ved e-mail af 28. april 2006.
(2)
Ved brev af 23. juni 2006 underrettede Kommissionen Portugal om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, vedrørende ovennævnte støtte.
(3)
Ved brev af 25. juli 2006, der blev registreret den 26. juli 2006, fremlagde de portugisiske myndigheder deres kommentarer i forbindelse med ovennævnte procedure.
(4)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (2). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger. Der er ikke modtaget bemærkninger fra tredjeparter.
II. DETALJERET BESKRIVELSE AF STØTTEN
(5)
Støtten skulle ydes til Estaleiros Navais de Viana do Castelo SA (ENVC), et portugisisk skibsværft, som på nuværende tidspunkt har omkring 1 000 ansatte.
(6)
ENVC indgik den 14. november 2003 en kontrakt med den franske rederivirksomhed Fouquet Sacops SA om levering af et tankskib til olieprodukter og kemiske produkter (skrog nr. 227), til en kontraktpris på 22 900 000 EUR. Skibet blev leveret den 26. april 2005.
(7)
Portugal har til hensigt at tildele ENVC en støtte på 1 461 702 EUR i forbindelse med denne kontrakt i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1177/2002 om en midlertidig defensiv ordning for skibsbygningsindustrien (3), som ændret ved forordning (EF) nr. 502/2004 (4) (MDO-forordningen). MDO-forordningen trådte i kraft den 3. juli 2002, og dens gyldighed ophørte den 31. marts 2005, hvorfor den ikke var i kraft, da Portugal anmeldte støtteforanstaltningen.
(8)
Portugal gør gældende, at kontrakten fortsat giver adgang til støtte efter MDO-forordningen af følgende årsager:
(9)
Artikel 4 i MDO-forordningen fastsætter følgende: »Forordningen finder anvendelse på endelige kontrakter, der undertegnes i tidsrummet fra forordningens ikrafttræden til dens udløb (…)«. Portugal påpeger i den forbindelse, at den pågældende kontrakt blev undertegnet den 14. november 2003, på hvilket tidspunkt MDO-forordningen stadig var i kraft, og at den derfor fortsat berettiger til støtte.
(10)
Portugal fremhæver desuden, at kontrakten var genstand for lavere pristilbud fra koreanske skibsværfter, hvorfor betingelserne i MDO-forordningens artikel 2 var opfyldt og støtten således berettiget over for uloyal konkurrence fra koreanske skibsværfter.
III. ÅRSAGER TIL INDLEDNINGEN AF DEN FORMELLE UNDERSØGELSESPROCEDURE
(11)
I sin beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i forbindelse med denne sag fremhævede Kommissionen, at den nærede tvivl om støttens forenelighed med fællesmarkedet i henhold til MDO-forordningen af følgende årsager:
(12)
Kommissionen nærede for det første tvivl om støttens incitamenteffekt. Kommissionen påpegede i den forbindelse, at de portugisiske myndigheder ikke havde fremlagt beviser for, at de ved ENVC's underskrivelse af kontrakten havde givet offentlige garantier for, at skibsværftet ville modtage støtte. Tværtimod fandtes der i Portugal ikke nogen gældende MDO-ordning. Ifølge de foreliggende oplysninger blev de portugisiske myndigheders beslutning om at yde støtte til ENVC (afhængig af Kommissionens godkendelse) desuden først truffet den 28. december 2005, dvs. lang tid efter, at kontrakten var indgået og skibet leveret. Det fremgik således, at ENVC ikke blev tilskyndet til at undertegne kontrakten på grund af statsstøtten, da den ikke var tilgængelig ved projektets afslutning.
(13)
Kommissionen satte for det andet spørgsmålstegn ved det juridiske grundlag for godkendelse af støtten. Kommissionen fremhævede, at MDO-forordningens gyldighed ophørte den 31. marts 2005, hvorfor den ikke var i kraft, da Portugal anmeldte støtteforanstaltningen. Selv om MDO-forordningen anvendtes på kontrakter, der var indgået, mens den var i kraft, var der tvivl om, hvorvidt Kommissionen stadig kunne vurdere den anmeldte støtteforanstaltning på grundlag af et instrument, som ikke længere indgik i EU-lovgivningen.
(14)
Kommissionen understregede desuden, at Korea anfægtede MDO-forordningens forenelighed med WTO-reglerne. Den 22. april 2005 udsendte et WTO-panel en beretning, ifølge hvilken MDO-forordningen og forskellige nationale ordninger, der var vedtaget under dette instrument, og som allerede var i kraft, da Korea klagede til WTO, var i strid med artikel 23, stk. 1, i WTO-forståelsen vedrørende reglerne og procedurerne for tvistbilæggelse (5). WTO's tvistbilæggelsesorgan vedtog den 20. juni 2005 dette panels beretning med en henstilling om, at Fællesskabet foretager en tilpasning af MDO-forordningen og de vedtagne nationale ordninger under dette instrument i overensstemmelse med de forpligtelser, som påhviler Fællesskabet i henhold til WTO-aftalerne (6). Fællesskabet meddelte den 20. juli 2005 WTO's tvistbilæggelsesorgan, at det allerede havde efterlevet organets beslutning og henstillinger, eftersom MDO-forordningens gyldighed var ophørt den 31. marts 2005, og medlemsstaterne ikke fortsat kunne yde driftsstøtte under denne forordning.
(15)
En godkendelse på nuværende tidspunkt af den planlagte støtte ville være ensbetydende med fortsat anvendelse af MDO-forordningen, i strid med Fællesskabets forpligtelse til at efterleve WTO-tvistbilæggelsesorganets beslutning. Kommissionen mente derfor ikke i denne fase, at støtten var i overensstemmelse med Fællesskabets internationale forpligtelser.
(16)
Hvad angår støtteintensiteten, bemærkede Kommissionen for det tredje, at støttebeløbet tilsyneladende oversteg 6 % af kontraktbeløbet og dermed også den tilladte maksimumintensitet, jf. artikel 2, stk. 3, i MDO-forordningen.
IV. KOMMENTARER FRA PORTUGAL
(17)
Portugal bemærkede, at det støttebeløb, Kommissionen havde angivet i sin beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure (1 401 702 EUR) (7), ikke svarede til det anmeldte støttebeløb (1 461 702 EUR).
(18)
Hvad angår støtteintensiteten, påpegede Portugal, at den maksimale støtteintensitet ifølge MDO-forordningen var på 6 % af kontraktværdien før støtten (i modsætning til de 6 % af kontraktværdien, der var angivet i Kommissionens beslutning om indlede den formelle undersøgelsesprocedure (8), og at støtteintensiteten på det grundlag var i overensstemmelse med MDO-forordningen.
(19)
Mere generelt understregede Portugal, at formålet med MDO-forordningen var at modvirke den illoyale konkurrence fra Korea, og at alle skibsværfter i EU var underlagt tilsvarende betingelser med hensyn til at modtage støtte under MDO-forordningen. Ifølge Portugal påvirker støtten derfor ikke samhandelen i fællesmarkedet, og det er således tvivlsomt, om den kan betragtes som statsstøtte, jf. EF-traktatens artikel 87, stk. 1.
(20)
Hvad angår incitamenteffekten, fremlagde Portugal ny dokumentation for, at skibsværftet havde anmodet om støtten den 25. september 2003, dvs. inden kontraktunderskrivelsen. Portugal fremsendte i den forbindelse en kopi af et brev, de portugisiske myndigheder havde afsendt til skibsværftet 26. september 2003, og hvori de bekræftede at have modtaget støtteansøgningen og mindede skibsværftet om, at støtten var betinget af Kommissionens godkendelse. Dette brev viste ifølge Portugal, at de portugisiske myndigheder var parate til at yde støtte, hvis alle betingelser i lovgivningen var opfyldt.
(21)
Portugal fremførte også, at i henhold til tidligere praksis var der en opfattelse af, at Portugal imødekom anmodninger om støtte fra skibsværftindustrien, hvis lovgivningen åbnede mulighed herfor (i dette tilfælde MDO-forordningen). Det forhold, at støtten kun var formelt godkendt af Portugal i december 2005, skyldtes interne administrative forsinkelser. Det ændrer imidlertid ikke ved det forhold, at skibsværftet havde forventninger om at modtage støtten på det tidligere nævnte grundlag (se betragtning 20) og med henvisning til de portugisiske myndigheders generelle politik på dette område. Skibsværftet havde beviser for, at de koreanske skibsværfter havde fremsat lavere bud i forbindelse med denne kontrakt og godkendte kontrakten ud fra den antagelse, at de portugisiske myndigheder ville yde støtten.
(22)
Hvad angår det juridiske grundlag for godkendelse af støtten, gentog de portugisiske myndigheder, hvad de havde anført i anmeldelsen, nemlig at MDO-forordningen udgjorde et passende grundlag for godkendelse af støtte, eftersom kontrakten blev underskrevet, mens MDO-forordningen stadig var i kraft, og inden denne forordning blev fordømt af WTO-tvistbilæggelsesorganet. Portugal bemærkede, at situationen derfor ikke adskilte sig fra situationer, hvor andre medlemsstater havde ydet støtte (under MDO-ordninger) i forbindelse med kontrakter, der var undertegnet, mens MDO-forordningen stadig var i kraft. Det var tidspunktet for kontraktundertegnelsen, der var afgørende for, om kontrakterne var støtteberettigede og ikke tidspunktet for anmeldelse eller ydelse af støtten. Portugal anførte også, at ingen af de støttemodtagende skibsværfter var blevet anmodet om at tilbagebetale støtten efter offentliggørelsen af WTO-panelets beretning. Det ville derfor være i strid med det generelle princip om lige behandling, hvis støtten til ENVC ikke godkendtes.
V. VURDERING
(23)
I henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(24)
Kommissionen vurderer, at den planlagte foranstaltning er statsstøtte i medfør af EF-traktatens artikel 87, stk. 1: Der er tale om støtte finansieret med statsmidler; selv om MDO-forordningen var gældende i alle medlemsstater, således som Portugal hævder, er foranstaltningen selektiv, fordi den er forbeholdt ENVC; denne selektive støtte kan fordreje konkurrencen, i og med at den giver ENVC en fordel i forhold til konkurrenterne, som ikke modtager støtte. Skibsværftindustrien er endelig en økonomisk sektor, som er præget af betydelig samhandel mellem medlemsstaterne. Foranstaltningen påvirker derfor samhandelen mellem medlemsstaterne.
(25)
Kommissionen bekræfter derfor, at den anmeldte støtte er omfattet af EF-traktatens artikel 87, stk. 1.
(26)
Kommissionen bekræfter på baggrund af Portugals kommentarer, at den anmeldte støtte beløber sig til 1 461 702 EUR. MDO-forordningens artikel 2, stk. 3, fastsætter, at den maksimale støtteintensitet er på 6 % af kontraktværdien før støtte (9). Kommissionen konkluderer, at den anmeldte støtte er i overensstemmelse med den maksimale støtteintensitet, som MDO-forordningen tillader.
(27)
Hvad angår det generelle princip, kan statsstøtte kun anses for at være forenelig med fællesmarkedet, hvis den er nødvendig for at tilskynde den støttemodtagende virksomhed til at handle på en måde, der bidrager til at nå de mål, der er opstillet i forbindelse med den pågældende undtagelse (10).
(28)
Kommissionen påpeger i den forbindelse, at målet med MDO-forordningen var, »at sikre, at skibsværfterne i Fællesskabet kan klare sig over for den illoyale konkurrence fra Korea« (betragtning 6). Der kunne således ydes direkte støtte svarende til højst 6 % af kontraktværdien før støtte, forudsat at kontrakten havde været genstand for konkurrence fra et koreansk skibsværft, som tilbyder en lavere pris (artikel 2).
(29)
De nye beviser, som Portugal har lagt frem, viser, at skibsværftet ansøgte om støtte, inden kontraktens underskrivelse. Herudover fremlagde Portugal en kopi af et brev fra de ansvarlige portugisiske myndigheder (Direcção-Geral da Indústria - generaldirektoratet for industri) til ENVC af 26. september 2003, som bekræfter modtagelsen af støtteansøgningen, og hvori der efterlyses bevis for efterlevelse af artikel 2, stk. 1, i MDO-forordningen (dvs. bevis for, at et koreansk skibsværft har fremsat et lavere pristilbud i forbindelse med kontrakten; dette bevis blev efterfølgende fremlagt af værftet), og værftet gøres opmærksom på, at ydelse af støtte er betinget af forudgående anmeldelse til Kommissionen og dennes godkendelse. De ovennævnte forhold var efter Kommissionens opfattelse udtryk for, at de portugisiske myndigheder var indstillede på at yde støtten, hvis alle betingelserne var opfyldt. Eftersom alle betingelserne for støtteberettigelse i det foreliggende tilfælde syntes at være opfyldt, kunne disse forhold skabe forventninger hos skibsværftet om, at støtten ville blive ydet (11). Kommissionen nærede på denne baggrund ikke tvivl om støttens incitamenteffekt.
(30)
Kommissionen understregede i sin beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, at MDO-forordningens gyldighed ophørte den 31. marts 2005, og at den var derfor ikke i kraft, da Portugal anmeldte støtten. Selv om MDO-forordningen anvendtes på kontrakter, der var indgået, mens den var i kraft, var der tvivl om, hvorvidt Kommissionen stadig kunne vurdere den anmeldte støtteforanstaltning på grundlag af et instrument, som ikke længere indgik i EU-lovgivningen.
(31)
De kommentarer, som Portugal fremsatte efter beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, fjernede ikke Kommissionens tvivl om dette spørgsmål.
(32)
Hvad angår den anmeldte støtte, bemærker Kommissionen, at dens praksis er at basere sig på den lovgivning, der er gældende på vurderingstidspunktet (12), medmindre bestemmelserne i den gældende lovgivning er i strid hermed. Portugal godkendte kun støtten internt (betinget af Kommissionens godkendelse) og meddelte Kommissionen det lang tid efter, at MDO-forordningens gyldighed var ophørt.
(33)
Portugal fremfører i den forbindelse, at MDO-forordningen finder anvendelse på den omhandlede kontrakt i henhold til forordningens artikel 4, som fastsætter, at forordningen »(…) finder anvendelse på endelige kontrakter, der undertegnes fra forordningens ikrafttræden til dens udløb (…)«. Portugal påpeger i den forbindelse, at den pågældende kontrakt blev undertegnet den 14. november 2003, på hvilket tidspunkt MDO-forordningen stadig var i kraft, og at den derfor fortsat berettiger til støtte.
(34)
Kommissionen mener imidlertid ikke, at den citerede artikel 4 definerer MDO-forordningens gyldighedsperiode. Gyldighedsperioden er derimod fastsat i forordningens artikel 5 (13), som fastsætter, at den »udløber den 31. marts 2005«.
(35)
Artikel 4 fastsætter til gengæld supplerende betingelser for, at støtten kan være forenelig med fællesmarkedet. Dette bekræftes ligeledes i anden del af artikel 4, som fastsætter, at MDO-forordningen ikke finder anvendelse på »endelige kontrakter, der undertegnes, før Fællesskabet i De Europæiske Fællesskabers Tidende har meddelt, at det har indledt en tvistbilæggelsesprocedure mod Korea (…), og endelige kontrakter, der undertegnes en måned eller mere efter, at Kommissionen i De Europæiske Fællesskabers Tidende har meddelt, at denne tvistbilæggelsesprocedure har ført til en løsning eller indstilles«.
(36)
Det er på baggrund af ovenstående klart, at MDO-forordningen kun kunne finde anvendelse, hvis der forelå en tvist med Korea (14), og under alle omstændigheder aldrig efter den 31. marts 2005.
(37)
Denne fortolkning er i tråd med MDO-forordningens egentlige mål: som var at udgøre en »ekstraordinær og midlertidig foranstaltning, for at bistå Fællesskabets skibsværfter inden for de segmenter, der har lidt under negative virkninger i form af væsentlig og alvorlig skade på grund af illoyal koreansk konkurrence, [og der bør] gives tilladelse til anvendelse (…) inden for afgrænsede markedssegmenter i et kort og begrænset tidsrum« (15) (betragtning 3).
(38)
Det forhold, at Rådet ikke har forlænget gyldighedsperioden for denne forordning efter dens udløb, er et klart udtryk for, at det ikke havde til hensigt fortsat at bemyndige Kommissionen til at godkende støtte under MDO-forordningen. Det er i overensstemmelse med, at Fællesskabet havde informeret WTO's tvistbilæggelsesorgan om, at medlemsstaterne ikke kunne fortsætte med at yde driftsstøtte i henhold til denne forordning.
(39)
Kommissionen påpeger i den forbindelse, at fortolkningen af MDO-forordningen ligeledes bør analyseres i lyset af Fællesskabets internationale forpligtelser. I henhold til Domstolens faste retspraksis bør fællesskabslovgivningen i videst muligt omfang fortolkes på en måde, der er i overensstemmelse med international lovgivning, herunder med Fællesskabets forpligtelser i forhold til WTO (16).
(40)
I WTO-panelets beretning og WTO-tvistbilæggelsesorganets beslutning om godkendelse af beretningen fordømmes MDO-forordningen i sig selv, fordi den strider imod WTO-reglerne, og det krævedes heri, at Fællesskabet skulle holde op med at anvende den. Kravet over for Fællesskabet om at efterleve WTO-tvistbilæggelsesorganets beslutning omfatter også fremtidige afgørelser om ydelse af ny støtte under MDO-forordningen (17). Da Fællesskabet meddelte WTO's tvistbilæggelsesorgan, at det allerede havde efterlevet organets beslutning og henstillinger, eftersom MDO-forordningens gyldighed var ophørt den 31. marts 2005, og medlemsstaterne ikke kunne fortsætte med at yde driftsstøtte under denne forordning, forpligtede det sig til at ophøre med at anvende denne forordning til godkendelse af ny støtte. Godkendelse af den omhandlede støtte ville derfor være i strid med Fællesskabets internationale forpligtelser.
(41)
Det skal også påpeges, at Portugal ikke indgav sin anmeldelse inden for en rimelig frist. Portugal anmeldte først foranstaltningen den 7. januar 2006, dvs. ca. 27 måneder efter, at skibsværftet havde fremsat sin anmodning om støtte, 10 måneder efter MDO-forordningens ophør og 6 måneder efter, at Fællesskabet havde underrettet WTO's tvistbilæggelsesorgan om, at medlemsstaterne ikke længere kunne yde driftsstøtte under den nævnte forordning. Da forordningen er en ekstraordinær og midlertidig foranstaltning og under hensyn til de internationale forpligtelser, der var indgået inden for rammerne af WTO, og som Portugal var bekendt med, kunne landet ikke forvente, at dette instrument fortsat blev anvendt efter udløbet af dets gyldighedsperiode.
(42)
Kommissionen fremhæver også, at selv om ENVC havde forhåbninger om at modtage støtten, var dette ikke ensbetydende med, at værftet havde ret til at modtage den, hvilket ikke kun afhang af Portugals godkendelse, men også af anmeldelsen til Kommissionen og dennes godkendelse.
(43)
I modsætning til, hvad Portugal hævder, sættes der desuden ikke spørgsmålstegn ved ligebehandlingsprincippet. De skibsværfter i medlemsstaterne, som havde adgang til en ordning under MDO-forordningen, kunne modtage støtte under ordninger, der var godkendt af Kommissionen inden den 30. marts 2005, og Kommissionen har ikke truffet andre beslutninger om godkendelse af ny støtte under denne forordning efter denne dato. Kommissionen gør ligeledes opmærksom på, at i henhold til WTO-tvistbilæggelsesorganets beslutning gælder forpligtelsen til at ophøre med at yde ny støtte under MDO-forordningen både støtte under godkendte støtteordninger og ad hoc-støtte, og der skelnes i beslutningen ikke mellem støtte til skibsværfter, der er omfattet af en ordning, eller som i det foreliggende tilfælde, ad hoc-støtte, som ikke er omfattet af en ordning (jf. betragtning 14): Det blev i WTO-tvistbilæggelsesorganets beslutning anbefalet, at Fællesskabet ikke blot tilpasser MDO-forordningen, men også de nationale ordninger, der er vedtaget under denne ordning, i overensstemmelse med de forpligtelser, det er underlagt i kraft af WTO-aftalerne.
(44)
Kommissionen konkluderer på denne baggrund, at den anmeldte støtte ikke kan godkendes inden for rammerne af MDO-forordningen. Eftersom der ikke kan indrømmes andre undtagelser i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 2 eller 3, er støtten uforenelig med fællesmarkedet -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Den anmeldte støtte på 1 461 702 EUR, som Portugal havde til hensigt at yde til Estaleiros Navais de Viana do Castelo SA i forbindelse med en kontrakt undertegnet af dette skibsværft, kan ikke godkendes i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1177/2002 om en midlertidig defensiv ordning for skibsbygningsindustrien, som ændret ved forordning (EF) nr. 502/2004, og den er derfor uforenelig med fællesmarkedet. Støtten bør ikke ydes.
Artikel 2
Denne beslutning er rettet til Den Portugisiske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. april 2007.
РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 24 април 2007 година
относно държавна помощ C 26/2006 (ex N 110/2006), временен защитен механизъм за корабостроене - Португалия
(нотифицирано под номер C(2007) 1756)
(само текстът на португалски език е автентичен)
(Текст от значение за ЕИП)
(2007/581/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 88, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като прикани заинтересованите страни да представят своите мнения съгласно посочените разпоредби (1) и като взе предвид техните бележки,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 7 февруари 2006 г. (заведено като получено на 10 февруари 2006 г.) Португалия уведоми Комисията за своето намерение да предостави оперативна помощ на Estaleiros Navais de Viana do Castelo SA (наричана по-долу „ENVC“). С писмо от 13 март 2006 г. Комисията поиска допълнителни разяснения, които Португалия предостави чрез електронно писмо от 28 април 2006 г.
(2)
С писмо от 23 юни 2006 г. Комисията уведоми Португалия, че е взела решение да започне процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО по отношение на помощта.
(3)
С писмо от 25 юли 2006 г. (заведено като получено на 26 юли 2006 г.) португалските органи предоставиха своите коментари в контекста на посочената по-горе процедура.
(4)
Решението на Комисията да започне процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (2). Комисията прикани заинтересованите страни да представят мненията си. Нямаше мнения от трети страни.
II. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА ЗА ПОМОЩ
(5)
Помощта се предвижда за Estaleiros Navais de Viana do Castelo SA (ENVC), португалска корабостроителница, в която понастоящем работят около 1 000 души.
(6)
На 14 ноември 2003 г. ENVC подписа договор с френския собственик на кораби Fouquet Sacops SA за доставка на химически и петролен танкер (корпус № 227) на договорна цена в размер на 22 900 000 EUR. Плавателният съд бе доставен на 26 април 2005 г.
(7)
Португалия предлага да предостави на ENVC помощ за този договор под формата на безвъзмездна помощ в размер на 1 461 702 EUR въз основа на Регламент (ЕО) № 1177/2002 на Съвета от 27 юни 2002 г. относно временен защитен механизъм за корабостроене (3), изменен с Регламент (ЕО) № 502/2004 на Съвета (4) (наричан по-долу „регламент за ВЗМ“). Регламентът за ВЗМ влезе в сила на 3 юли 2002 г. и срокът му на действие изтече на 31 март 2005 г.; следователно, когато Португалия уведоми за помощта, той вече е бил невалиден.
(8)
При все това Португалия твърди, че с договора може да се кандидатства за помощ съгласно регламента за ВЗМ въз основа на причините, изложени по-долу.
(9)
В член 4 от регламента за ВЗМ е отбелязано, че: „Настоящият регламент се прилага към сключени договори, подписани от влизането в сила на настоящия регламент до неговото изтичане…“. В тази връзка Португалия твърди, че въпросният договор е бил подписан на 14 ноември 2003 г., т.е. докато регламентът за ВЗМ е бил в сила, и следователно може да кандидатства за помощ.
(10)
Освен това Португалия се аргументира, че въпросният договор е бил обект на предложения за по-ниска цена от корейски корабостроителници, като по този начин отговаря на условията на член 2 от регламента за ВЗМ и следователно помощта е обоснована за противопоставяне на нелоялна конкуренция от страна на корейските корабостроителници.
III. ОСНОВАНИЯ ЗА ПРЕДПРИЕМАНЕ НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ЗА РАЗСЛЕДВАНЕ
(11)
В своето решение да предприеме официалната процедура за разследване по този случай Комисията заяви, че има съмнения относно съвместимостта на помощта с общия пазар въз основа на регламента за ВЗМ поради причините, изложени по-долу.
(12)
Първо, Комисията има съмнения относно стимулиращия ефект на помощта. Комисията отбеляза в това отношение, че Португалия не е представила доказателства, че по времето, когато ENVC е подписала договора, е имало каквито и да е публични уверения, че корабостроителницата ще получи помощта. Напротив, Португалия не е разполагала със схема за ВЗМ в действие. Освен това, в съответствие с наличната информация, решението на португалските органи да предоставят помощ на ENVC (подлежащо на одобрение от страна на Комисията) е било взето едва на 28 декември 2005 г., т.е. достатъчно дълго след като договорът е бил подписан и корабът - доставен. По този начин изглежда, че ENVC не е била стимулирана от държавната помощ да подпише договора, като се има предвид, че помощта не е била предоставена, когато е бил сключен проектът.
(13)
Второ, Комисията постави под въпрос правното основание за одобрение на помощта. Комисията изтъкна, че срокът на действие на регламента за ВЗМ е изтекъл на 31 март 2005 г. и следователно регламентът не е бил в сила по времето, когато Португалия е уведомила за помощта. При все че регламентът за ВЗМ се е прилагал към договори, подписани по време на периода на неговото прилагане, малко е вероятно Комисията да е в състояние да оцени нотифицираната мярка въз основа на инструмент, който вече не е част от правото на ЕС.
(14)
В допълнение Комисията отбеляза, че Корея е оспорила съвместимостта на регламента за ВЗМ с правилата на Световната търговска организация (СТО). На 22 април 2005 г. експертна група на СТО е издала свой доклад, заключаващ, че регламентът за ВЗМ и няколко национални схеми за ВЗМ, съществуващи по времето, когато Корея е започнала спора със СТО, са били в нарушение на член 23, параграф 1 от Договореността относно правилата и процедурите за уреждане на спорове (ДППУС) (5). На 20 юни 2005 г. Органът за уреждане на спорове на СТО (ОУС) е приел доклада на експертната група, включително неговата препоръка Общността да съгласува регламента за ВЗМ и националните схеми за ВЗМ със своите задължения съгласно Споразуменията със СТО (6). На 20 юли 2005 г. Общността уведоми ОУС, че вече се е съобразила с решението и препоръките на ОУС, тъй като срокът на действие на регламента за ВЗМ е изтекъл на 31 март 2005 г. и държавите-членки повече не могат да предоставят оперативна помощ в съответствие с него.
(15)
Разрешаването на предложената помощ би било равностойно на продължаване на прилагане на регламента за ВЗМ в нарушение на задължението на Общността да спази решението на ОУС. Следователно Комисията е счела на онзи етап, че помощта не може да се съгласува с международните задължения на Общността.
(16)
Трето, като се вземе предвид размерът на помощта, Комисията отбеляза, че сумата изглежда надвишава 6 % от договорната стойност и следователно е в разрез с максималния размер на помощ, позволен съгласно член 2, параграф 3 от регламента за ВЗМ.
IV. КОМЕНТАРИ, ПРЕДОСТАВЕНИ ОТ ПОРТУГАЛИЯ
(17)
Португалия отбеляза, че сумата на помощта, посочена от Комисията в нейното решение да започне официална процедура за разследване (1 401 702 EUR) (7), не отговаря на нотифицираната сума за помощ (1 461 702 EUR).
(18)
По отношение на размера на помощта Португалия отбеляза, че съгласно регламента за ВЗМ максималният размер на помощ е бил 6 % от договорната стойност преди помощта (за разлика от 6 % от договорната стойност, посочена в решението на Комисията за започване на официалната процедура за разследване (8) и че въз основа на това размерът на помощта е съгласуван с регламента за ВЗМ.
(19)
В по-общ план Португалия отбеляза, че целта на регламента за ВЗМ е била да се противопостави на нелоялната конкуренция от страна на Корея и че всички корабостроителници в ЕС са подлежали на еднакви условия за получаване на помощ съгласно регламента. От гледна точка на Португалия помощта следователно не е оказвала въздействие върху търговията на общия пазар и поради тази причина е било малко вероятно да може да се квалифицира като държавна помощ съгласно член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
(20)
По отношение на стимулиращия ефект Португалия предостави нови доказателства, които показват, че корабостроителницата е поискала помощта на 25 септември 2003 г., т.е. преди подписването на договора. В този контекст Португалия е предала копие на писмото от португалските органи до корабостроителницата от 26 септември 2003 г., в което португалските органи потвърждават получаването на молбата за помощ и припомнят на корабостроителницата, че помощта подлежи на одобрение от страна на Комисията. Според Португалия това писмо е било показателно за желанието на португалските органи да предоставят помощта, при условие че се спазват всички правни условия.
(21)
Освен това Португалия се аргументира въз основа на предишни практики, че съществува разбиране, че молби за помощ от корабостроителната индустрия може да бъдат подкрепени от Португалия, при условие че има правно основание за това (в този случай - регламентът за ВЗМ). Фактът, че помощта е била формално одобрена от Португалия едва през декември 2005 г., се е дължал на вътрешни административни забавяния. Все пак това не омаловажава факта, че корабостроителницата е очаквала да получи помощта въз основа на посочените по-горе съображения (виж съображение 20) и въз основа на общата политика на португалските органи в това отношение. Корабостроителницата е разполагала с доказателства, че корейски корабостроителници са предложили по-ниски цени във връзка с договора и е сключила договора въз основа на предположението, че ще получи помощ от португалските органи.
(22)
Що се касае до правното основание за одобряване на помощта, Португалия припомни своите коментари в нотификацията, а именно че регламентът за ВЗМ е бил подходящата основа за одобряване на помощта, тъй като договорът е бил подписан по времето, когато регламентът за ВЗМ е бил в сила и преди възражението на ОУС срещу регламента за ВЗМ. Португалия отбеляза, че ситуацията, следователно, не е по-различна от тази, при която се предоставят мерки за помощ от други държави-членки (по схеми за ВЗМ) за договори, подписани по времето, когато регламентът за ВЗМ все още е бил в сила. Датата, на която са подписани договорите, определя дали с тях може да се кандидатства за помощ, а не датата, на която помощта е нотифицирана или предоставена. Португалия също така отбеляза, че никоя от корабостроителниците бенефициери не е поискала възстановяване на помощта след доклада на експертната група на СТО. Да не се предостави помощта на ENVC по този начин би било в нарушение на общия принцип за еднакво третиране.
V. ОЦЕНКА
(23)
Съгласно член 87, параграф 1 от Договора за ЕО помощ, предоставена от държава-членка или чрез държавни ресурси под каквато и да е форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държави-членки, е несъвместима с общия пазар.
(24)
Комисията смята, че предложената мярка представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО: тя приема формата на безвъзмездна помощ, която се финансира от държавни ресурси; дори при условие, че регламентът за ВЗМ се е прилагал във всички държави-членки, както се аргументира Португалия, мярката е избирателна, тъй като се ограничава до ENVC; тази избирателна безвъзмездна помощ вероятно ще наруши конкуренцията, като даде на ENVC предимство пред други конкуренти, които не получават помощ. Последно, корабостроенето е икономическа дейност, която включва засилена търговия между държави-членки. Като такава мярката засяга търговията между държави-членки.
(25)
Следователно Комисията потвърждава, че нотифицираната мярка за помощ попада в приложното поле на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
(26)
След коментарите, представени от Португалия, Комисията потвърждава, че нотифицираната сума за помощ е 1 461 702 EUR. Въз основа на член 2, параграф 3 от регламента за ВЗМ максималният позволен размер на помощ е 6 % от договорната стойност преди помощта (9). Комисията заключава, че нотифицираната помощ е съгласувана с максималния размер на помощ, разрешен от регламента за ВЗМ.
(27)
Като общ принцип държавната помощ може да се смята за съвместима с общия пазар само, ако е необходимо приемащото дружество да бъде стимулирано да действа по начин, който съдейства за постигане на целите, предвидени в съответната дерогация (10).
(28)
В тази връзка Комисията отбелязва, че целта на регламента за ВЗМ е била „да позволи ефективно на корабостроителници на Общността да преодолеят нелоялна конкуренция от Корея“ (виж съображение 6). Директна помощ до 6 % от договорната стойност преди помощта следователно може да се разреши при наличие на конкуренция за същия договор от корабостроителницата в Корея, предлагаща по-ниска цена (член 2).
(29)
Новото доказателство, предоставено от Португалия, показва, че помощта е била поискана от корабостроителницата преди подписване на договора. Освен това Португалия предостави копие на писмото от съответните португалски органи (Генерална дирекция „Промишлени предприятия“) до ENVC от 26 септември 2003 г., в което се потвърждава приемането на молбата за помощ, иска се доказателство за съобразяване с член 2, параграф 1 от регламента за ВЗМ (т.е. доказателство, че има конкуренция за договора от корейска корабостроителница, предлагаща по-ниска цена - това доказателство впоследствие е представено от корабостроителницата) и на корабостроителницата се напомня, че предоставянето на помощ подлежи на предварително нотифициране и одобрение от страна на Комисията. Комисията смята, че посочените по-горе факти са показателни за желанието на португалските органи да предоставят помощта, ако се спазят всички условия. Тъй като условията за кандидатстване, изглежда, са били изпълнени в този случай, тези факти са създали впечатление у корабостроителницата, че тя ще получи помощта (11). Въз основа на това съмненията на Комисията за стимулиращия ефект на помощта отпадат.
(30)
В решението си да започне официалната процедура за разследване, Комисията отбеляза, че регламентът за ВЗМ е изтекъл на 31 март 2005 г. и следователно не е бил валиден по времето, когато Португалия е уведомила за помощта. При все че регламентът за ВЗМ се е прилагал за договори, подписани в периода му на прилагане, малко е вероятно Комисията да е в състояние да оцени нотифицираната мярка въз основа на инструмент, който вече не е част от правото на ЕС.
(31)
Коментарите, предоставени от Португалия след решението да се предприеме официалната процедура за разследване, не са премахнали съмненията на Комисията по този въпрос.
(32)
Комисията отбелязва, че по отношение на нотифицирана помощ нейната практика е да основава оценката си на законите в сила по време на оценяването (12), освен ако не е предвидено друго в самия закон в сила. Португалия вътрешно е одобрила помощта (подлежаща на одобрение на Комисията) и е уведомила Комисията за нея дълго време след като регламентът за ВЗМ е изтекъл.
(33)
В това отношение Португалия твърди, че регламентът за ВЗМ е приложим за въпросния договор въз основа на член 4 от регламента, където се отбелязва, че „Настоящият регламент се прилага към сключени договори, подписани от влизането в сила на настоящия регламент до неговото изтичане(…)“. Португалия изтъква, че договорът е бил подписан на 14 ноември 2003 г., т.е. докато регламентът за ВЗМ все още е бил в сила и следователно по него може да се кандидатства за помощ.
(34)
При все това Комисията смята, че член 4, цитиран по-горе, не определя временното прилагане на регламента за ВЗМ. Вместо това временното прилагане на регламента е определено в член 5 (13), който посочва, че действието на регламента „изтича на 31 март 2005 г.“.
(35)
За разлика от това в член 4 се определят допълнителни условия за съвместимостта на помощта. Това се потвърждава също така от втората част на член 4, която предвижда регламентът за ВЗМ да не се прилага към „сключени договори, подписани преди Общността да публикува известие в Официален вестник на Европейските общности относно предприемане на процедура за уреждане на спор с Корея (…), както и сключени договори, подписани един или повече месеци след като Комисията публикува известие в Официален вестник на Европейските общности, че процедурите за уреждане на спор са приключили или са прекратени“.
(36)
От горното е видно, че регламентът за ВЗМ е трябвало да се прилага само в случай на неуреден спор с Корея (14) и във всеки случай не по-късно от 31 март 2005 г.
(37)
Това тълкуване се подкрепя от самата цел на регламента за ВЗМ: той е бил предвиден „като извънредна и временна мярка с цел да съдейства на корабостроителници на Общността в тези сегменти, които са пострадали от неблагоприятни ефекти под формата на материални щети и сериозни вреди, възникнали от нелоялна корейска конкуренция,… [и е трябвало да се прилага] за ограничени пазарни сегменти и само за кратък период“ (15) (съображение 3).
(38)
Фактът, че Съветът не е подновил този регламент след неговото изтичане, ясно показва, че Съветът не е възнамерявал да продължи правомощието на Комисията да одобрява помощ в съответствие с регламента за ВЗМ. Това е съпоставимо с факта, че Общността е уведомила ОУС, че държавите-членки вече не могат да предоставят оперативна помощ в съответствие с регламента.
(39)
В този контекст Комисията отбелязва, че тълкуването на регламента за ВЗМ трябва да се разглежда, като се вземат предвид международните задължения на Общността. Съгласно утвърдената съдебна практика на Съда на Европейската общност законодателството на Общността следва да се тълкува, доколкото това е възможно, по начин, който се съгласува с международното право, включително задълженията на ЕО към СТО (16).
(40)
Докладът на експертната група и решението на ОУС, съгласно което докладът оцени регламента за ВЗМ per se като противоречащ на правилата на СТО и поиска Комисията да спре прилагането на регламента за ВЗМ. Задължението на Общността да изпълни решението на ОУС също така обхваща бъдещи решения за предоставяне на нова помощ при прилагане на регламента за ВЗМ (17). Чрез уведомяване на ОУС, че се съобразява с решението и препоръките на ОУС, съгласно които регламентът за ВЗМ е изтекъл на 31 март 2005 г. и държавите-членки вече не могат да предоставят оперативна помощ в съответствие с него, Общността се ангажира да не разрешава нова помощ съгласно регламента. В съответствие с това одобряването на настоящата помощ би довело до неспазване на международните ангажименти на Общността.
(41)
Последно, трябва да се отбележи също така, че Португалия не предаде своята нотификация в рамките на разумен срок. Португалия уведоми за мярката едва на 7 януари 2006 г., т.е. около 27 месеца след като корабостроителницата е подала молбата за помощ, 10 месеца след изтичането на регламента за ВЗМ и 6 месеца след като Общността е уведомила ОУС, че държавите-членки вече не могат да предоставят оперативна помощ съгласно регламента за ВЗМ. Предвид извънредното и временно естество на регламента, както и ангажиментите на ЕО към СТО, които са известни на Португалия, Португалия не може да очаква механизмът да продължи да се прилага след датата на изтичане на неговото действие.
(42)
В допълнение Комисията отбелязва, че дори ако ENVC е очаквала да получи помощта, това не дава право на корабостроителницата да получи помощта, която зависи не само от одобрението на Португалия, но също така от нотифицирането и одобрението на Комисията.
(43)
По подобен начин и в разрез с аргументите на Португалия, принципът за еднакво третиране не е поставен под въпрос в настоящия случай. Корабостроителниците в държави-членки, в които е имало действаща схема за ВЗМ, са имали право да получават помощ въз основа на схеми, които са били одобрени от Комисията преди 30 март 2005 г., но Комисията не е взимала последващи решения за одобряване на нова помощ съгласно регламента за ВЗМ след тази дата. Също така Комисията отбелязва, че в съответствие с решението на ОУС задължението да не се предоставя нова помощ съгласно регламента за ВЗМ се прилага както към помощ в съответствие с одобрени схеми, така и с помощ ad hoc, като по този начин не се прави разлика между помощ за корабостроителници, обхваната от схема, или, както е в настоящия случай, помощ ad hoc извън схема (виж параграф 14 по-горе): в решението на ОУС се съдържа препоръка Общността да съгласува не само регламента за ВЗМ, но и националните схеми за ВЗМ със своите задължения съгласно Споразуменията със СТО.
(44)
Въз основа на посоченото по-горе Комисията заключава, че нотифицираната помощ не може да бъде одобрена съгласно регламента за ВЗМ. Тъй като не се прилага друга клауза за освобождаване съгласно член 87, параграф 2 или 3 от Договора за ЕО, помощта се смята за несъвместима с общия пазар,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Нотифицираната помощ в размер 1 461 702 EUR, която Португалия е планирала да предостави на Estaleiros Navais de Viana do Castelo SA във връзка с договор, подписан от последната, не може да се разреши съгласно Регламент (ЕО) № 1177/2002 на Съвета относно временен защитен механизъм за корабостроенето, изменен с Регламент (ЕО) № 502/2004 на Съвета, и следователно е несъвместима с общия пазар. Помощта не следва да се предоставя.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Португалската република.
Съставено в Брюксел на 24 април 2007 година.