Rådets beslutning
af 25. april 2002
om godkendelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af Kyoto-protokollen til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer og om den fælles opfyldelse af forpligtelserne i forbindelse hermed
(2002/358/EF)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 175, stk. 1, sammenholdt med artikel 300, stk. 2, første afsnit, første punktum, og artikel 300, stk. 3, første afsnit,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Det endelige mål for De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer (i det følgende benævnt "konventionen"), som blev godkendt på Det Europæiske Fællesskabs vegne ved Rådets afgørelse 94/69/EF af 15. december 1993 om indgåelse af De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer(3), er at opnå en stabilisering af koncentrationen af drivhusgasser i atmosfæren på et niveau, som forhindrer farlig menneskeskabt indvirkning på klimasystemet.
(2) Konferencen af parterne i konventionen konkluderede på sin første samling, at industrilandenes tilsagn om hver især eller i fællesskab at stræbe efter at nedbringe deres udledning af kuldioxid og andre drivhusgasser, der ikke er reguleret af Montreal-protokollen til konventionen om beskyttelse af ozonlaget, til niveauerne for 1990 senest i 2000 ikke var tilstrækkeligt til at nå konventionens langsigtede mål om at forebygge farlige menneskeskabte indvirkninger på klimasystemet. Konferencen enedes desuden om at igangsætte en proces, som via vedtagelsen af en protokol eller et andet retligt instrument giver mulighed for at iværksætte passende foranstaltninger for perioden efter 2000(4).
(3) Denne proces førte til vedtagelsen den 11. december 1997 af Kyoto-protokollen til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer(5) (i det følgende benævnt "protokollen").
(4) Konferencen af parterne i konventionen besluttede på sin fjerde samling at vedtage Buenos Aires-handlingsplanen med henblik på at nå til enighed om gennemførelsen af vigtige elementer i protokollen ved partskonferencens sjette samling(6).
(5) De vigtigste elementer i gennemførelsen af Buenos Aires-handlingsplanen blev fastlagt ved konsensus ved partskonferencens genoptagne sjette samling i Bonn fra den 19. til den 27. juli 2001(7).
(6) På den 7. konference mellem parterne i Marrakesh fra den 29. oktober til den 10. november 2001 blev der enstemmigt vedtaget en række beslutninger med henblik på Bonn-overenskomsternes ikrafttrædelse(8).
(7) Protokollen er i henhold til artikel 24 åben for ratificering, accept eller godkendelse for de stater og regionale organisationer for økonomisk integration, som har underskrevet den.
(8) Protokollen giver i henhold til artikel 4 parterne mulighed for at opfylde deres forpligtelser i henhold til artikel 3 i fællesskab, idet de handler inden for rammerne af og sammen med en regional organisation for økonomisk integration.
(9) Da protokollen blev underskrevet i New York den 29. april 1998, erklærede Det Europæiske Fællesskab, at Fællesskabet og dets medlemsstater ville opfylde deres respektive forpligtelser i henhold til protokollens artikel 3, stk. 1, i fællesskab i overensstemmelse med artikel 4.
(10) Med beslutningen om i fællesskab at opfylde deres forpligtelser i henhold til artikel 4 i Kyoto-protokollen er Fællesskabet og medlemsstaterne i fællesskab ansvarlige i medfør af denne artikels stk. 6 og i henhold til protokollens artikel 24, stk. 2, for at Fællesskabet opfylder sine kvantitative emissionsreduktionsforpligtelser i henhold til protokollens artikel 3, stk. 1. Medlemsstaterne er derfor i henhold til artikel 10 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab enkeltvis og samlet forpligtet til at træffe alle almindelige eller særlige foranstaltninger, som er egnede til at sikre opfyldelsen af de forpligtelser, som følger af foranstaltninger, der er truffet af Fællesskabets institutioner, herunder Fællesskabets kvantitative emissionsreduktionsforpligtelser i henhold til protokollen, til at lette gennemførelsen af disse forpligtelser og til at afholde sig fra at træffe foranstaltninger, der kan bringe opfyldelsen af disse forpligtelser i fare.
(11) Retsgrundlaget for enhver senere beslutning i tilknytning til Fællesskabets godkendelse af fremtidige emissionsreduktionsforpligtelser vil blive bestemt af den pågældende beslutnings indhold og virkning.
(12) Rådet enedes om hver medlemsstats bidrag til Fællesskabets samlede reduktionsforpligtelse i Rådets konklusioner af 16. juni 1998(9). Visse medlemsstater fremkom med antagelser vedrørende emissioner i referenceåret samt fælles og koordinerede politikker og foranstaltninger. Bidragene er differentieret i henhold til bl.a. hver medlemsstats forventede økonomiske vækst, energikilder og industrielle struktur. Rådet nåede også til enighed om, at aftalens vilkår skulle medtages i Rådets afgørelse om Fællesskabets godkendelse af protokollen. Protokollens artikel 4, stk. 2, pålægger Fællesskabet og dets medlemsstater at meddele sekretariatet, som er oprettet ved konventionens artikel 8, aftalens vilkår den dag, hvor deres ratificerings- eller godkendelsesinstrumenter deponeres. Fællesskabet og dets medlemsstater har en forpligtelse til at iværksætte foranstaltninger med sigte på, at Fællesskabet kan opfylde sine forpligtelser i henhold til protokollen, uden at dette i øvrigt berører den enkelte medlemsstats ansvar over for Fællesskabet og de andre medlemsstater med hensyn til at opfylde sine egne forpligtelser.
(13) Fællesskabets og medlemsstaternes emissioner i referenceåret fastlægges ikke endeligt før protokollen træder i kraft. Når emissionerne i referenceåret er endeligt fastlagt og senest inden forpligtelsesperiodens start, fastsætter Fællesskabet og medlemsstaterne emissionsniveauerne udtrykt i tons kuldioxidækvivalent i henhold til proceduren i artikel 8 i Rådets beslutning 93/389/EØF af 24. juni 1993 om en overvågningsmekanisme for emissionen af CO2 og andre drivhusgasser i Fællesskabet(10).
(14) Det Europæiske Råd bekræftede på sit møde i Göteborg den 15. og 16. juni 2001, at Fællesskabet og medlemsstaterne er fast besluttede på at opfylde deres forpligtelser i henhold til protokollen, og at Kommissionen vil udarbejde et forslag til ratificering inden udgangen af 2001, så Fællesskabet og medlemsstaterne hurtigt kan opfylde deres tilsagn om at ratificere protokollen.
(15) Det Europæiske Råd bekræftede på sit møde i Laeken den 14. og 15. december 2001, at Den Europæiske Union er besluttet på at opfylde sine forpligtelser i henhold til Kyoto-protokollen, og bekræftede sit ønske om, at denne protokol træder i kraft inden verdenstopmødet om bæredygtig udvikling i Johannesburg den 26. august til 4. september 2002.
(16) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne beslutning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EØF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(11) -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Kyoto-protokollen til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer ("protokollen"), som blev underskrevet den 29. april 1998 i New York, godkendes herved på vegne af Det Europæiske Fællesskab.
Teksten til protokollen er gengivet i bilag I.
Artikel 2
Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater opfylder deres forpligtelser i henhold til protokollens artikel 3, stk. 1, i fællesskab i overensstemmelse med protokollens artikel 4, og under fuld overholdelse af artikel 10 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.
De kvantitative emissionsbegrænsninger og reduktionsforpligtelser, som Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater har påtaget sig med henblik på fastsættelse af de respektive emissionsniveauer, som er tildelt hver enkelt af dem i den første periode med kvantitative emissionsbegrænsnings- og reduktionsforpligtelser fra 2008 til 2012, er opført i bilag II.
Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater iværksætter de nødvendige foranstaltninger for at overholde de emissionsniveauer, der er opført i bilag II, som fastsat i henhold til artikel 3.
Artikel 3
Kommissionen fastsætter senest den 31. december 2006 og i overensstemmelse med proceduren i denne beslutnings artikel 4, stk. 2, de respektive emissionsniveauer, som er tildelt Det Europæiske Fællesskab og hver medlemsstat udtrykt i tons kuldioxidækvivalent, når de endelige tal for emissioner i referenceåret foreligger, og på grundlag af de kvantitative emissionsbegrænsnings- eller reduktionsforpligtelser, der er opført i bilag II, under hensyntagen til de metoder for vurdering af menneskeskabte emissioner efter kilde og eliminering ved dræn, som er omhandlet i protokollens artikel 5, stk. 2, og fremgangsmåden til beregning af de tildelte mængder i henhold til protokollens artikel 3, stk. 7 og 8.
Den mængde, der er tildelt Det Europæiske Fællesskab og hver af dets medlemsstater, er lig deres respektive emissionsniveau, som fastsat i henhold til denne artikel.
Artikel 4
1. Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 8 i beslutning 93/389/EØF.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF.
Tidsrummet i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF, fastsættes til tre måneder.
3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.
Artikel 5
1. Formanden for Rådet bemyndiges herved til at udpege den eller de personer, der er bemyndiget til på Det Europæiske Fællesskabs vegne at underrette Sekretariatet for De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer om denne beslutning i overensstemmelse med protokollens artikel 4, stk. 2.
2. Formanden for Rådet bemyndiges herved til at udpege den eller de personer, der er bemyndiget til, samme dag som underretningen finder sted i henhold til stk. 1, at deponere godkendelsesinstrumentet hos generalsekretæren for De Forenede Nationer i overensstemmelse med protokollens artikel 24, stk. 1, for at udtrykke Fællesskabets samtykke til at være bundet.
3. Formanden for Rådet bemyndiges herved til at udpege den eller de personer, der er bemyndiget til, samme dag som underretningen finder sted i henhold til stk. 1, at deponere kompetenceerklæringen i bilag III i overensstemmelse med protokollens artikel 24, stk. 3.
Artikel 6
1. Når medlemsstaterne deponerer deres ratificerings- og godkendelsesinstrumenter vedrørende protokollen, meddeler de samtidig og på egne vegne nærværende beslutning til Sekretariatet for De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer i overensstemmelse med protokollens artikel 4, stk. 2.
2. Medlemsstaterne tilstræber at iværksætte de nødvendige foranstaltninger med henblik på, at deres ratificerings- og godkendelsesinstrumenter deponeres samtidig med Det Europæiske Fællesskabs og de øvrige medlemsstaters instrumenter og så vidt muligt senest den 1. juni 2002.
3. Medlemsstaterne underretter senest den 1. april 2002 Kommissionen om deres beslutning om ratificering eller godkendelse af protokollen eller, efter omstændighederne, om den sandsynlige dato for afslutningen af de nødvendige procedurer. Kommissionen fastsætter i samråd med medlemsstaterne en dato for samtidig deponering af ratificerings- og godkendelsesinstrumenterne.
Artikel 7
Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Luxembourg, den 25. april 2002.
32002D0358
L 130/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 25 април 2002 година
за одобрение от името на Европейската общност на Протокола от Киото към Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации за промените на климата и съвместното изпълнение на ангажиментите, произтичащи от нея
(2002/358/ЕО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 175, параграф 1 във връзка с член 300, параграф 2, първа алинея, първо изречение и член 300, параграф 3, първа алинея от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като има предвид, че:
(1)
Основната цел на Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации за измененията на климата (наричана по-долу „Конвенцията“), която беше одобрена от името на Общността с Решение 94/69/ЕО на Съвета от 15 декември 1993 г. относно заключенията на Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации за промени на климата (3), е да се постигне стабилизиране на концентрациите на парникови газове в атмосферата до равнище, което предотвратява опасна антропогенна намеса в климата като система.
(2)
Конференцията на страните по Конвенцията на първата си сесия стигна до извода, че ангажирането на развитите страни поотделно или заедно за постигане връщането до 2000 г. към емисиите на въглероден диоксид и други парникови газове, неконтролирани от Монреалския протокол към Конвенцията за защита на озоновия слой, до равнищата от 1990 г. е нереално за постигането на дългосрочната цел на Конвенцията за предотвратяване на вредната антропогенна намеса в климатичната система. Конференцията реши още да стартира процес, който ще даде възможност за предприемане на подходящи действия за периода след 2000 г. чрез приемане на протокол или друг правен инструмент (4).
(3)
Този процес доведе до приемане на 11 декември 1997 г. на Протокола от Киото към Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации за измененията на климата (наричан по-долу „Протокола“) (5).
(4)
Конференцията на страните по Конвенцията на четвъртата си сесия реши да приеме Плана за действие от Буенос Айрес за постигането на съгласие за изпълнението на ключови елементи от протокола на шестата сесия на Конференцията на страните по Конвенцията (6).
(5)
Съществените елементи за изпълнението на Плана за действие от Буенос Айрес бяха определени с консенсус от Конференцията на страните на нейната подновена шеста сесия в Бон от 19 до 27 юли 2001 г. (7).
(6)
Редица решения, които засягат споразуменията от Бон, бяха приети с консенсус от Конференцията на страните на нейната седма сесия в Маракеш от 29 октомври до 10 ноември 2001 г. (8).
(7)
Протоколът по силата на член 24 е отворен за ратификация, приемане или одобрение от държавите и от регионалните организации за икономическа интеграция, които са го подписали.
(8)
Протоколът по силата на член 24 предвижда страните по него да изпълняват ангажиментите си по член 3 съвместно, действащи в рамките на и заедно с дадена организация за икономическа интеграция.
(9)
Когато Протоколът беше подписан в Ню Йорк на 29 април 1998 г., Общността декларира, че тя и нейните държави-членки ще изпълняват съответните си ангажименти по член 3, параграф 1 от протокола съвместно, в съответствие с член 4 от него.
(10)
С решението си да изпълняват своите ангажименти съвместно, в съответствие с член 4 от Протокола от Киото, Общността и държавите-членки са съвместно отговорни по силата на параграф 6 от този член и съгласно член 24, параграф 2 от Протокола, за изпълнението от Общността на ангажимента, поет от нея за количествено намаляване на емисиите съгласно член 3, параграф 1 от протокола. Следователно, и в съответствие с член 10 от Договора за създаване на Европейската общност, държавите-членки поотделно и съвместно имат задължението да вземат всички подходящи мерки, общи или конкретни, за гарантиране изпълнението на задълженията, произтичащи от предприетите действия на институциите на Общността, включително ангажимента, поет от нея за количествено намаляване на емисиите съгласно протокола, за улесняване постигането на този ангажимент и за въздържане от всякакви мерки, които биха могли да изложат на опасност осъществяването на този ангажимент.
(11)
Законовата база на всяко последващо решение във връзка с одобрението от Общността на бъдещи ангажименти по отношение намаляването на емисиите ще се определя от съдържанието и ефекта на това решение.
(12)
Съветът постигна съгласие за приноса на всяка държава-членка към ангажимента на цялата Общност за намаляване на емисиите в заключенията на Съвета от 16 юни 1998 г. (9). Някои държави-членки поеха задължения, отнасящи се до емисиите в базовата година и общи и координирани политики и мерки. Приносът е диференциран, отчитайки, наред с другото, очакванията за икономически растеж, енергиен микс и структура на индустрията на съответната държава-членка. Съветът постигна съгласие още по отношение на условията на споразумението, които да бъдат включени в решението на Съвета за одобрение на Протокола от Общността. Член 4, параграф 2 от протокола изисква от Общността и от нейните държави-членки да нотифицират секретариата, създаден по силата на член 8 от Конвенцията, за условията на това споразумение на датата на депозиране на техните инструменти за ратификация или одобрение. Общността и нейните държави-членки са длъжни да вземат мерки, за да позволят на Общността да изпълнява задълженията си по протокола, без това да накърнява отговорността на всяка държава-членка към Общността и на други държави-членки да изпълняват собствените си ангажименти.
(13)
Емисиите на Общността и нейните държави-членки през базовата година няма да бъдат определени точно преди влизането в сила на Протокола. Веднъж определени точно тези базови емисии и най-късно преди началото на периода, за който се поема ангажимент, Общността и нейните държави-членки трябва да определят нивата на тези емисии в еквивалент на тонове въглероден диоксид, в съответствие с процедурата, разглеждана в член 8 от Решение 93/389/ЕИО на Съвета от 24 юни 1993 г. относно мониторингов механизъм на емисиите на Общността от СО2 и други парникови газове (10).
(14)
Европейският Съвет в Гьотенберг на 15 и 16 юни 2001 г. препотвърди решимостта на Общността и на държавите-членки да посрещнат ангажиментите си по силата на протокола, и заяви, че Комисията ще подготви предложение за ратификация преди края на 2001 г., като по този начин ще даде възможност на Общността и на нейните държави-членки да изпълнят своя ангажимент да ратифицират бързо протокола.
(15)
Европейският Съвет в Лакен на 14 и 15 декември 2001 г. потвърди решимостта на Съюза да уважава ангажимента си по силата на Протокола от Киото и желанието си протоколът да влезе в сила преди Световната среща на върха за устойчиво развитие в Йоханесбург от 26 август до 4 септември 2002 г.
(16)
Мерките, необходими за изпълнение на настоящото решение, следва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г., относно установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (11),
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Протоколът от Киото към Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации за измененията на климата (наричан по-долу „Протокола“), подписан на 29 април 1998 г. в Ню Йорк, с настоящото се одобрява от името на Европейската общност.
Текстът на протокола е изложен в приложение I.
Член 2
Европейската общност и нейните държави-членки изпълняват своите ангажименти по член 3, параграф 1 от протокола съвместно, в съответствие с разпоредбите на член 4 от него и в пълно съгласие с клаузите на член 10 от Договора за създаване на Европейската общност.
Ангажиментите за количествено ограничаване и намаляване на емисиите, договорени от Европейската общност и нейните държави-членки с цел определяне на съответни нива на емисии за всяка от тях за първия период на ограничаване и намаляване на емисиите, 2008-2012 г., са установени в приложение II.
Европейската общност и нейните държави-членки вземат необходимите мерки, за да се придържат към равнищата на емисии, дадени в приложение II, както са определени в съответствие с член 3 от настоящото решение.
Член 3
Най-късно до 31 декември 2006 г. и в съответствие с процедурата, посочена в член 4, параграф 2 от настоящото решение, Комисията определя съответните равнища на емисии, определени за Европейската общност и за всяка държава-членка в тонове въглероден диоксид еквивалент, съгласно зададените определени числа за емисии през базовата година и на база ангажиментите за количествено ограничение или намаляване, изложени в приложение II, вземайки предвид методологията за оценка на антропогенни емисии по източници и отстраняване по замърсени места, посочени в член 5, параграф 2 от Протокола и начините за изчисляване на предписаното количество съгласно член 3, параграфи 7 и 8 от протокола.
Предписаното количество за Европейската общност и за всяка държава-членка е равно на съответното ѝ равнище на емисии, определено в съответствие с настоящия член.
Член 4
1. Комисията се подпомага от комитета, създаден с член 8 от Решение 93/389/ЕИО.
2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
Периодът, определен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Член 5
1. Упълномощава председателя на Съвета да определи лицето или лицата, оправомощени да нотифицират относно настоящото решение от името на Европейската общност Секретариата на Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации за промените на климата в съответствие с член 4, параграф 2 от Протокола.
2. Упълномощава председателя на Съвета да определи лицето или лицата, оправомощени да депозират при Генералния секретар на Организацията на обединените нации инструмента за одобрение на датата на нотифицирането, упоменато в параграф 1, в съответствие с член 24, параграф 1 от протокола, за да изразят съгласието на Общността да бъде обвързана.
3. Упълномощава председателя на Съвета да определи лицето или лицата, оправомощени да депозират декларацията за компетентност, посочена в приложение III, на датата на нотифицирането, упоменато в параграф 1, в съответствие с разпоредбите на член 24, параграф 3 от протокола.
Член 6
1. Когато депозират своите инструменти за ратификация или одобрение на протокола, държавите-членки нотифицират за настоящото решение, по едно и също време и от тяхно собствено име, Секретариата на Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации за измененията на климата в съответствие с член 4, параграф 2 от протокола.
2. Държавите-членки да се стремят да предприемат необходимите стъпки с оглед депозиране на техните инструменти за ратификация или одобрение едновременно с тези на Европейската общност и другите държави-членки и, доколкото е възможно, не по-късно от 1 юни 2002 г.
3. Държавите-членки информират Комисията не по-късно от 1 април 2002 г. за своите решения да ратифицират или одобрят Протокола или, в зависимост от обстоятелствата, за евентуалната дата за завършване на необходимите процедури. Комисията, в сътрудничество с държавите-членки, уговаря дата за депозиране на инструментите за ратификация или одобрение едновременно.
Член 7
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 25 април 2002 година.