KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 16. juni 2004
om Spaniens støtteforanstaltninger til fordel for Siderúrgica Añón SA
(meddelt under nummer K(2004) 1813)
(Kun den spanske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2005/827/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler (1), og under hensyntagen til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Efter forlydender i pressen om, at en ny virksomhed, Siderúrgica Añón SA (herefter »Siderúrgica Añón«), havde modtaget et lån på 9,62 mio. EUR med støtte fra Xunta de Galicia til finansiering af installering af en valsemaskine, anmodede Kommissionen i brev af 14. maj 2001 om oplysninger herom. Kommissionen fremsendte en rykkerskrivelse den 2. juli 2001.
(2)
Ved brev af 10. juli 2001 meddelte de spanske myndigheder Kommissionen, at der var givet et lån og stillet en garanti af Instituto Galego de Promoción Económica (IGAPE).
(3)
Ved brev af 27. juli anmodede Kommissionen om supplerende oplysninger om vilkårene for lånet og garantien.
(4)
Efter at have modtaget to rykkerskrivelser af 19. september og 12. oktober 2001 fremsendte de spanske myndigheder de ønskede oplysninger ved brev af 25. oktober 2001 (suppleret ved brev af 12. november 2001).
(5)
Ved brev af 20. december 2001 meddelte Kommissionen Spanien, at den havde besluttet at indlede procedure efter artikel 6, stk. 5, i Kommissionens beslutning nr. 2496/96/EKSF af 18. december 1996 om fællesskabsregler for støtte til jern- og stålindustrien (2) (herefter »stålstøttereglerne«) over for de nævnte foranstaltninger.
(6)
Kommissionens beslutning om at indlede procedure blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende (3). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til de omhandlede foranstaltninger. Samtidig anmodede Kommissionen om bestemte oplysninger.
(7)
Ved brev af 1. marts 2002 fremsendte de spanske myndigheder deres bemærkninger og afgav en del af de ønskede oplysninger. De manglende oplysninger blev afgivet i brev af 19. april 2002 og suppleret i brev af 7. maj 2002.
(8)
Kommissionen modtog bemærkninger fra interesserede parter. Disse bemærkninger blev videresendt til de spanske myndigheder med en opfordring til at kommentere dem, hvilket de spanske myndigheder gjorde i brev af 26. marts 2002.
(9)
På baggrund af oplysninger fra de spanske myndigheder besluttede Kommissionen den 2. juli 2002 at udvide den procedure, der allerede var indledt over for det lån og den garanti, der er nævnt i betragtning 2, til også at omfatte andre foranstaltninger.
(10)
Ved brev af 9. august 2002 fremsendte de spanske myndigheder deres bemærkninger.
(11)
Kommissionens beslutning om at indlede procedure blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende (4). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til de omhandlede foranstaltninger.
(12)
Kommissionen modtog bemærkninger fra interesserede parter. Disse bemærkninger blev videresendt til de spanske myndigheder med en opfordring til at kommentere dem.
II. SAGENS KENDSGERNINGER
1. Støttemodtageren
(13)
Siderúrgica Añón er en virksomhed, der blev oprettet i 2000 med henblik på at producere og sælge jern- og stålprodukter. Den påbegyndte sin produktion i marts 2002. Ved selskabets oprettelse var aktiekapitalen på 3 004 800 EUR, hvoraf Hierros Añón SA (herefter »Hierros Añón«) tegnede sig for 66,66 % og Rodonita SL (herefter »Rodonita«) for 33,33 %.
(14)
Hierros Añón er en virksomhed, der beskæftiger sig med salg af jern- og stålprodukter. Gennem sit datterselskab Gallega de Mallas SL (herefter »Gallega de Mallas«) fremstiller virksomheden desuden svejset armeringsnet af stål.
(15)
Denne tabel viser koncernens nøgletal:
1999
2000
Ansatte
Omsætning i mio. EUR
Balance i mio. EUR
Ansatte
Omsætning i mio. EUR
Balance i mio. EUR
Gallega de Mallas
22
15,2
9,9
22
18,4
9,9
Hierros Añón
i.o.
18,0
9,8
20
22,5
15,4
Promociones Añón
0
0,0
0,2
0
0,0
0,2
Siderúrgica Añón
0
0,0
0,0
0
0,0
12,0
I alt
33,2
19,9
42
40,9
37,5
(16)
Rodonita er en virksomhed, der tilhører koncernen Epifanio Campo SL (herefter »Epifanio Campo«), og som især er aktiv i sektoren for industrimaterialer.
(17)
Denne tabel viser nøgletallene for de virksomheder, hvor Rodonita har en aktiepost på over 25 %:
1999
2000
Ansatte
Omsætning i mio. EUR
Balance i mio. EUR
Ansatte
Omsætning i mio. EUR
Balance i mio. EUR
Pretensados Campo
20
1,99
1,86
19
1,52
2,41
Campo Brick
37
1,12
12,61
26
3,93
13,89
Epifanio Campo
26
6,16
11,92
27
12,21
17,69
Nueva Cerámica Campo
35
4,20
6,93
32
4,34
6,22
A Ostreira
7
0,17
0,86
7
0,26
0,90
Cerámica Campor Saez
25
0,87
0,74
29
1,48
0,80
Siderúrgica Añón
0
0,0
0,0
0
0,0
12,0
I alt
150
14,51
34,93
140
23,74
53,94
(18)
Ifølge de spanske myndigheder er Hierros Añóns og Rodonitas hovedformål med denne investering følgende: a) at dække deres behov for jern- og stålprodukter, så de bliver uafhængige af de hidtidige eksterne forsyningskilder, b) at opnå en ensartet produktkvalitet, c) at øge koncernernes merværdi. Planen er at afsætte 70 % af Siderúrgica Añóns produktion til gruppernes selskaber, mens resten skal eksporteres til lande uden for Fællesskabet, især i Nordafrika og Latinamerika, men muligvis også i Asien. Denne procentsats bliver lavere, når projektets anden fase er afsluttet.
(19)
Projektets samlede investeringsomkostninger var oprindelig på 29 992 589 EUR. Disse omkostninger skulle finansieres af egne midler, offentlig støtte og lån.
2. Markedet
(20)
Virksomheden vil fremstille sine slutprodukter (rundt armeringsstål i stænger eller ruller) af stålblokke opkøbt på markedet. Rundt armeringsstål er et produkt med lav merværdi, der benyttes i byggesektoren.
(21)
Selv om der i årene 1995-1997 blev foretaget omfattende kapacitetsnedskæringer (f.eks. faldt produktionskapaciteten i Italien med 3,4 mio. ton om året) er der tale om overkapacitet i den sektor, hvor Siderúrgica Añón er aktiv, hvilket fremgår af disse tabeller:
Rundt armeringsstål i stænger
Fællesskabsproduktion
(mio. ton)
Fællesskabskapacitet
(mio. ton)
Udnyttelsesgrad (%)
1997
11,8
19,5
60,2
1998
12,0
18,2
65,6
1999
12,0
17,6
68,5
2000
12,5
17,5
71,4
Kilde: Investeringer i kul- og stålindustrien i Fællesskabet. Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer.
Rundt armeringsstål i ruller
Fællesskabsproduktion
(mio. ton)
Fællesskabskapacitet
(mio. ton)
Udnyttelsesgrad (%)
1997
2,0
2,8
70,6 %
1998
1,7
2,8
60,2 %
1999
2,2
2,8
77,1 %
2000
3,0
3,7
80,5 %
Kilde: Investeringer i kul- og stålindustrien i Fællesskabet. Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer.
(22)
I 1999 eksporterede Spanien ca. 480 000 ton af disse produkter til resten af EU. Spanien importerede ca. 290 000 ton fra de øvrige lande i Fællesskabet.
(23)
Rundt armeringsstål fremstilles i hele EU med undtagelse af Irland, Sverige og Finland.
3. Beskrivelse af foranstaltningerne
(24)
Den 10. november 2000 tildelte Xunta de Galicia gennem IGAPE Siderúrgica Añón et tilskud på 2 399 407 EUR (hvoraf 285 681 EUR var blevet udbetalt den 31. juli 2002), hvilket svarer til 8 % af de støtteberettigede omkostninger. IGAPE blev oprettet i 1993 og styrer de aktiviteter, Xunta de Galicia iværksætter for at styrke den galiciske økonomi.
(25)
Den 29. december 2000 gav det spanske ministerium for videnskab og teknologi et rentefrit lån på 1 803 036 EUR med en løbetid på 15 år og en afdragsfri periode på fem år.
(26)
Den 2. april 2001 optog Siderúrgica Añón et konsortiallån på 9 616 193 EUR i syv banker støttet af en mere omfattende aftale mellem Xunta de Galicia og disse banker, den såkaldte kreditfacilitet til strategiske investeringer i Galicien INESGA (5). Rentesatsen er den kvartalsmæssige EURIBOR-sats + 25 basispoint og et oprettelsesgebyr på 0,5 %. Tilbagebetalingen af 30 % af dette lån er garanteret af IGAPE. For denne garanti betaler virksomheden en præmie på 0,2 % af garantibeløbet. Den 1. februar 2001 indvilgede IGAPE desuden i at give et tilskud på de 25 basispoint til rentesatsen og oprettelsesgebyret for lånet.
(27)
Den 19. april 2001 blev Siderúrgica Añóns aktiekapital udvidet til 10 217 220 EUR. En statskontrolleret virksomhed, SODIGA Galicia SCR, SA (herefter »SODIGA«), tegnede sig for 1 803 060 EUR (den reelle aktiepost havde imidlertid kun en værdi på 1 202 040 EUR, eftersom den reelle pris på 60 EUR pr. aktie blev opskrevet med en præmie på 30 EUR), mens Hierros Añón tegnede sig for 4 006 860 EUR og Rodonita for 2 003 520 EUR. De private virksomheder betalte 60 EUR pr. aktie, heraf halvdelen umiddelbart og resten inden udgangen af september 2001. Efter denne aktieudvidelse var Siderúrgica Añóns aktiekapital fordelt på følgende måde: Hierros Añón S.A. 58,82 %; Rodonita SL 29,41 % og SODIGA 11,76 %. Parterne undertegnede endvidere en aftale, i henhold til hvilken Hierros Añón og Rodonita (eller selve Siderúrgica Añón) forpligtede sig til at overtage SODIGA’s aktiepost den 19. april 2007 til en maksimalpris, der svarer til den højeste af følgende to størrelser: a) virksomhedens teoretiske bogføringsværdi, som om nødvendigt fastsættes ved et uafhængigt skøn, eller b) 141,85 % af det oprindelige indskud, dvs. 2 557 640,61 EUR. SODIGA modtager fra Siderúrgica Añón fra og med den 30. december 2002 fem årlige rater på 150 916 EUR som forskud på den endelige betaling.
(28)
SODIGA er et venturekapitalselskab, der kontrolleres af Xunta de Galicia, og som midlertidigt investerer i virksomheder som led i udviklingen af den galiciske økonomi og industri. SODIGA’s aktionærer er Xunta de Galicia (20,6 % direkte og 46,6 % gennem IGAPE) og en række finansieringsselskaber (32,8 %). SODIGA modtager tilskud fra IGAPE, som indtil 2000 var på 6 861 574,89 EUR. Disse tilskud skal anvendes til finansiering af særlige investeringer, dvs. investeringer, der er mere risikable end dem, virksomheden normalt finansierer, eller med længere forfalds- eller indfrielsestider, eller investeringer i bestemte geografiske områder.
(29)
Den 1. marts 2002 blev Siderúrgica Añóns aktiekapital forhøjet med yderligere 4 207 140 EUR. De tre aktionærer finansierede den i forhold til deres andele (SODIGA tilførte 495 180 EUR) og på samme vilkår for alle tre med hensyn til pris pr. aktie og betaling. Parterne undertegnede desuden en aftale, i henhold til hvilken Hierros Añón og Rodonita (eller selve Siderúrgica Añón) forpligtede sig til at overtage SODIGA’s aktiepost den 19. april 2007 til en maksimalpris, der svarer til den højeste af følgende to størrelser: a) virksomhedens teoretiske bogføringsværdi, som om nødvendigt fastsættes ved et uafhængigt skøn, eller b) 133,82 % af det oprindelige indskud, dvs. 662 650 EUR. SODIGA modtager fra Siderúrgica Añón fra og med den 30. december 2003 fire årlige rater på 41 867 EUR som forskud på den endelige betaling.
4. Årsager til at indlede proceduren
(30)
I sine beslutninger om at indlede procedure gav Kommissionen udtryk for tvivl om, hvorvidt SODIGA’s investering i Siderúrgica Añóns aktiekapitel kunne betragtes som en reel tilførelse af risikovillig kapital, som en markedsøkonomisk investor ville foretage, og hvorvidt prisen for garantien svarede til markedsprisen. Endvidere gav Kommissionen udtryk for tvivl om, hvorvidt disse foranstaltninger samt de spanske myndigheders øvrige foranstaltninger for at finansiere investeringen, der er nævnt i foregående afsnit, var forenelige med fællesmarkedet.
III. BEMÆRKNINGER FRA DE INTERESSEREDE PARTER
(31)
I sit brev af 22. februar 2002 mente European Independent Steel Works Association (EISA), at støtten var uforenelig med fællesmarkedet, hovedsagelig fordi a) der er overkapacitet på markedet for stangstål, b) investeringen aldrig vil blive rentabel og kun vil fordreje konkurrencen, og c) ingen privat investor ville bringe sin kapital i fare ved at investere i produktion af disse produkter under de nuværende markedsvilkår.
(32)
I sit brev af 5. marts 2002 fandt Unión de Empresas Siderúrgicas (UNESID) det ulogisk at bruge offentlige midler til at skabe mere kapacitet i en sektor, hvor man havde anvendt store mængder offentlige midler til at nedbringe arbejdsstyrken og kapaciteten.
(33)
I sit brev af 8. marts 2002 fremførte den italienske sammenslutning af stålproducenter, Federacciai, at der er overkapacitet på markedet for stangstål, og at investeringer i sektoren derfor er meget risikable, samt at mulighederne for at opnå rentabilitet ville være ringe. Endvidere fandt man, at SODIGA’s og INESGA’s engagement skyldtes politiske hensyn. Endelig svarede rentesatsen for lånet gennem INESGA og præmien for garantien ikke til markedsvilkårene.
(34)
I sit brev af 17. oktober 2002 fremførte UK Steel Enterprise Ltd (herefter »UK Steel«), at denne sektor udmærker sig ved overkapacitet, hård konkurrence fra tredjelande og lave priser, samt at alt tyder på, at en privat investor ikke ville have investeret i at oprette kapacitet. Spørgsmålet er, om Hierros Añón og Rodonita selv ville have investeret i projektet uden ulovlig statsstøtte. At Hierros Añón og Rodonita benytter 70 % af produktionen internt sætter desuden spørgsmålstegn ved Siderúrgica Añóns muligheder for at blive rentabel. Salgsprisen på produktet kan ikke blive gennemsigtig og vil antagelig i højere grad være baseret på et ønske om at skabe størst mulig rentabilitet for Hierros Añón og Rodonita på det efterfølgende marked end for Siderúrgica Añón.
(35)
Ved brev af 31. juli 2002 fremsatte Siderúrgica Añón følgende bemærkninger:
(36)
Ifølge virksomheden gælder Kommissionens forordning (EF) nr. 70/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til små og mellemstore virksomheder (6) (herefter SMV-forordningen), fra og med den 23. juli 2002 for stålsektoren. At støtten er givet inden EKSF-traktatens udløb er irrelevant, eftersom Kommissionens beslutninger om støttes forenelighed ifølge retspraksis skal tage udgangspunkt i de faktiske og retlige forhold på beslutningstidspunktet og ikke på det tidspunkt, hvor støtten blev tildelt. Kommissionens meddelelse om fastlæggelse af reglerne for vurdering af ulovlig statsstøtte (7), som der henvises til i Kommissionens meddelelse om visse aspekter ved behandlingen af konkurrencesager efter EKSF-traktatens udløb (8), nævner kun fællesskabsrammebestemmelser, retningslinjer og meddelelser og ikke forordninger.
(37)
Eftersom Siderúrgica Añón er en SMV og støtteintensiteten (9) er lavere end den intensitet, der er nævnt i artikel 4 i SMV-forordningen, er støtten under disse omstændigheder forenelig med fællesmarkedet (og den er fritaget fra anmeldelseskravet).
(38)
Hvad angår tilskuddet fra IGAPE og det rentefrie lån fra ministeriet for videnskab og teknologi, fastholder virksomheden, at begge foranstaltninger indgik i ordninger, som Kommissionen havde godkendt henholdsvis den 5. juli 1995 (statsstøtte N 21/95) og den 18. maj 2001 (statsstøtte N 182/01), og at de derfor er forenelige med fællesmarkedet.
(39)
Hvad angår SODIGA’s investering i Siderúrgica Añóns aktiekapital, fastholder virksomheden, at det er irrelevant, at de private og offentlige aktionærer kan have forskellige interesser, da det afgørende punkt er, at private og offentlige aktionærer deltager på samme vilkår. Til underbygning heraf fremfører virksomheden, at Kommissionen fandt, at der ikke var tale om statsstøtte, da Bayern investerede i NMH’s aktiekapital sammen med tre andre stålproducenter (beslutning af 26. juli 1988, nævnt i Kommissionens beslutning af 31. oktober 1995), og da Kommissionen indledte procedure over for de vallonske myndigheders deltagelse i Carsid, tog den ikke hensyn til forskellige interesser hos private og offentlige aktionærer.
(40)
I sit brev af 30. september 2002 hævdede virksomheden, at eftersom den periode på tre måneder til at træffe en beslutning, der er nævnt i artikel 6, stk. 5, i stålstøttereglerne, var udløbet, havde Kommissionen ikke længere ret til at træffe beslutning om de foranstaltninger, der er omhandlet i brevet af 20. december 2001.
(41)
Ved brev af 23. juni 2003 fremsatte Siderúrgica Añón supplerende bemærkninger. For det første fremførte virksomheden, at støtten ikke kunne analyseres på grundlag af EKSF-traktaten eller statsstøttereglerne. For det andet insisterede den på, at støtten var omfattet af SMV-forordningen. For det tredje hævdede den, at der var tale om eksisterende støtte, som defineret i artikel 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (10) (herefter »procedureforordningen«), da den blev tildelt, inden EF-traktatens statsstøtteregler trådte i kraft i jern- og stålsektoren.
IV. SPANIENS BEMÆRKNINGER
(42)
Vedrørende SODIGA’s investering i Siderúrgica Añóns aktiekapital fastholder de spanske myndigheder, at der er tale om almindelig markedsøkonomisk praksis. Investeringsbeslutningerne træffes udelukkende under hensyn til projekternes gennemførlighed og den forventede rentabilitet. I den foreliggende sag foretog SODIGA sin investering i Siderúrgica Añón i forbindelse med kapitaludvidelsen og samtidig med de eksisterende aktionærer, som tilsammen tegnede sig for 83,4 % af de nye aktier. Under disse omstændigheder fastholder de spanske myndigheder, at kriteriet om en markedsøkonomisk investor i henhold til retspraksis er opfyldt. Endvidere fremfører de spanske myndigheder, at SODIGA med genkøbsaftalen garanterer et mindsteafkast af investeringen på 7,2 % om året, hvilket er mere end renten på (tiårige) statsobligationer på tidspunktet for undertegnelsen af kontrakten (5,3 %). Hvis der var tale om statsstøtte, ville den under alle omstændigheder være forenelig med fællesmarkedet i henhold til punkt VIII.3 ii) i Kommissionens meddelelse om statsstøtte og risikovillig kapital (11), da der er tale om en SMV i opstartsfasen i et støtteberettiget område.
(43)
At SODIGA betalte en højere pris pr. aktie og betalte prisen umiddelbart var ifølge de spanske myndigheder kompensation for den mindstefortjeneste af investeringen, som SODIGA i modsætning til de øvrige aktionærer fik garanteret. Under alle omstændigheder fremfører de, at det er almindelig praksis, at en ny aktionær betaler en højere pris for nye aktier, hvilket afspejler den kraftige impuls, de oprindelige aktionærer tilførte projektet (f.eks. i kontrakter med leverandører af udstyr og ved køb af grunde).
(44)
Hvad angår SODIGA’s deltagelse i den anden udvidelse af Siderúrgica Añóns kapital, fremfører de spanske myndigheder, at SODIGA's deltagelse svarede til selskabets andel og foregik på samme vilkår som de øvrige aktionærers. Under sådanne omstændigheder er der ikke tale om statsstøtte.
(45)
Hvad angår de offentlige myndigheders andel i SODIGA’s aktier, fremfører de spanske myndigheder, at det i henhold til retspraksis er Kommissionens opgave at efterprøve, om myndighederne blandede sig i beslutningen om at investere i Siderúrgica Añón.
(46)
Hvad angår lånet gennem INESGA, fastholder de spanske myndigheder, at midlerne udelukkende stammer fra private kilder (de deltagende banker), som frit kan deltage i finansiering af enhver form for transaktion, og at INESGA blot førte tilsyn hermed. Derfor konkluderer de, at der ikke er benyttet offentlige midler. Endvidere fastholder de, at Kommissionens sammenligning med referencesatsen ikke er rimelig, da denne referencesats svarer til gennemsnittet af de femårige interbankrentesatser for september, oktober og november i 2000, plus 75 basispoint. Da den femårige interbankrentesats på tidspunktet for tildelingen af lånet var 4,769 %, burde den korrigerede referencesats være 5,519 %. Endelig fastholder de, at rentesatsen svarer til eller endog er højere end satsen for de øvrige lån, der er givet til virksomheder i Añón-koncernen.
(47)
IGAPE’s garanti er ifølge de spanske myndigheder stillet på markedsvilkår. De mener, at private banker kræver en præmie ved denne type projekter på 0,15 % i kvartalet. Forskellen mellem denne præmie og den, der er anvendt ved den foreliggende transaktion, skyldes følgende faktorer: a) vilkårene for at udnytte garantien er langt mere restriktive end for bankgarantier, som kan udnyttes efter første påkrav, mens IGAPE’s garanti kun kan udnyttes subsidiært (når modtageren er erklæret insolvent), b) den risiko, IGAPE løber, er meget lav, da der kun er tale om at dække 30 % af lånet, og lånet kun finansierer 40 % af investeringen, og c) projektet støttes af koncerner med anerkendt solvens.
(48)
De spanske myndigheder har fremlagt erklæringer fra to banker (Caixa Galicia og Banco Pastor), hvori de udtaler, at de på baggrund af lånevilkårene og aktionærernes identitet ville have krævet en præmie på 0,20 % af garantien pr. år.
(49)
Med hensyn til IGAPE’s tilskud på 0,25 % og oprettelsesgebyret oplyser de spanske myndigheder, at denne støtte blev tildelt som led i støtteordninger godkendt af Kommissionen, og at den med undtagelse af et beløb på 14 299,44 EUR er omfattet af Kommissionens forordning (EF) nr. 69/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte (12), der også gælder i EKSF-sektoren. De hævder desuden, at markedet for disse produkter ikke bliver påvirket, da størstedelen af produkterne vil blive anvendt inden for koncernen, mens næsten hele den resterende mængde eksporteres til lande uden for EØS.
(50)
De spanske myndigheder fremfører, at tilskuddet fra IGAPE blev givet som led i en støtteordning godkendt af Kommissionen, og at det derfor er foreneligt med fællesmarkedet.
(51)
Under alle omstændigheder udtaler de spanske myndigheder, at støtten ville være forenelig med fællesmarkedet, da den er omfattet af SMV-forordningen, der også gælder EKSF-stålsektoren.
(52)
Endvidere fremfører de, at støtten er i overensstemmelse med EF-rammebestemmelser for statsstøtte til miljøbeskyttelse (13). De spanske myndigheder fremfører, at det system, der er valgt til behandling af spildevand, vil forbedre miljøet i forhold til det traditionelle system og indebære yderlige udgifter på 661 113 EUR. Ligeledes vil brugen af naturgas i opvarmningsovnen mindske emissionerne drastisk sammenlignet med brændselsolie. Dette vil indebære yderligere omkostninger på 1 502 530 EUR. For det tredje vil den kendsgerning, at alle anlægsarbejder til hydrauliske installationer, installationer til smøremidler, kabler og rør er udført på overfladen frem for under jorden, forbedre arbejdsmiljøet og forebygge underjordiske udslip. Dette indebærer supplerende omkostninger på 6 911 639 EUR.
(53)
Hvad angår bemærkningerne fra tredjemand (se betragtning 31-34), fastholder de spanske myndigheder, at der ikke er tale om nogen form for bevis, og at disse sammenslutninger blot prøver at forhindre, at en ny virksomhed kommer ind på markedet. I denne forbindelse minder de spanske myndigheder om, at det var problemer med de traditionelle producenters distribution af disse produkter (især for lange leveringstider af ordrer), der fik initiativtagerne bag den nye virksomhed til at foretage investeringen. De henleder desuden Kommissionens opmærksomhed på dens beslutning 89/515/EØF af 2. august 1989 om en procedure i henhold til EØF-traktatens artikel 85 (14) og på Domstolens domme i forbindelse hermed, hvori man fandt, at nogle af EISA’s medlemmer havde deltaget i konkurrencebegrænsende adfærd.
V. VURDERING AF FORANSTALTNINGERNE
(54)
Siderúrgica Añón producerer stålstænger, som er opført i bilag I til EKSF-traktaten. Der er derfor tale om en virksomhed, som defineret i denne traktats artikel 80.
(55)
I den foreliggende sag er det tydeligt, at Spanien indførte foranstaltningerne ulovligt, eftersom man ikke fulgte proceduren i artikel 6 i stålstøttereglerne. Kommissionen kan dog ikke acceptere virksomhedens argument (se betragtning 41) om, at der er tale om eksisterende støtte.
(56)
Selv om proceduren blev indledt efter EKSF-traktaten, kunne Kommissionen ikke vedtage en endelig beslutning inden den 23. juli 2002, eftersom beslutningen om at udvide proceduren blev truffet den 2. juli 2002 og meddelt de spanske myndigheder den 4. juli 2002. Opfordringen til at fremsætte bemærkninger blev offentliggjort den 9. september 2002. I punkt 43 i sin meddelelse om visse aspekter ved behandlingen af konkurrencesager efter EKSF-traktatens udløb erklærede Kommissionen, at den i sådanne tilfælde vil fortsætte undersøgelsen efter procedureforordningen og træffe en endelig beslutning efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2.
(57)
Kommissionen kan ikke acceptere virksomhedens argument om, at udløbet af fristen på tre måneder efter den indledende beslutning om at indlede procedure skulle forhindre den i at træffe en beslutning (se betragtning 40). Domstolen fastslog den 12. december 2002 i sag C-5/01, Belgien mod Kommissionen (15): »Fristen på tre måneder i artikel 6, stk. 5, i sjette kodeks for støtte til jern- og stålindustrien kan i lyset af den almindelige sammenhæng og sit formål herefter ikke betragtes som en frist, der efter udløbet fører til kompetencens ophør.« Procedureforordningen gælder fuldt ud og dens artikel 7, stk. 6, er overholdt.
1. Statsstøtte
(58)
Ifølge EF-traktatens artikel 87, stk. 1, er støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelige med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
a) SODIGA’s investering i Siderúrgica Añóns aktiekapital
(59)
Med hensyn til SODIGA’s investering i Siderúrgica Añóns aktiekapital (se betragtning 27 og 29) påpeger Kommissionen for det første, at SODIGA er kontrolleret af Xunta de Galicia. Kommissionen bemærker endvidere, at Xunta de Galicia betragter støtten som led i IGAPE’s programmer for støtte til virksomheder (16). Under disse omstændigheder finder Kommissionen, at SODIGA’s aktier kan tilskrives staten.
(60)
For at afgøre om støttemodtageren har fået en fordel gennem foranstaltningen, anvender Kommissionen princippet om den markedsøkonomiske investor. Dette princip har Kommissionen anvendt i en lang række sager, og det er accepteret og udviklet af Domstolen i en række domme (17). Essensen af princippet er, at når en offentlig myndighed investerer i en virksomhed på vilkår, som ville være acceptable for en privat investor under normale markedsøkonomiske betingelser, udgør investeringen ikke statsstøtte.
(61)
I princippet er der ikke tale om statsstøtte i en given transaktion, når en privat og en offentlig investor deltager på lige vilkår.
(62)
Dette er imidlertid ikke tilfældet i forbindelse med SODIGA’s investering i Siderúrgica Añóns aktiekapital. Det skyldes følgende årsager:
(63)
For det første betalte SODIGA ved den første kapitaludvidelse sit bidrag umiddelbart, mens de private deltagere først betalte senere. Endvidere betalte SODIGA 90 EUR pr. aktie, men de private deltagere kun betalte 60 EUR.
(64)
For det andet bliver det især de private deltagere, der vil nyde godt af Siderúrgica Añóns produktion, idet de vil kunne opnå fortjeneste heraf, mens SODIGA blot regner med at få sin investering tilbage, når Siderúrgica Añón er blevet rentabel.
(65)
Kommissionen kan ikke acceptere argumentet om, at den præmie, SODIGA betalte, er udtryk for almindelig praksis (se betragtning 43), eftersom virksomheden endnu ikke havde påbegyndt sin produktion og derfor ikke kunne fremvise resultater, der var tilstrækkeligt gode til at begrunde en sådan præmie. Hvis man accepterede dette argument, skulle det endvidere anvendes på kapitaltilførslerne fra alle investorerne på daværende tidspunkt.
(66)
Kommissionen påpeger dog, at som følge af aftalen om tilbagekøb af aktierne fik SODIGA et afkast på aktierne på 7,2 %, som de private aktionærer ikke fik del i (18).
(67)
Kommissionen finder, at eftersom der udbetales årlige rater, eftersom SODIGA har en minoritetsaktiepost, som ikke tillader selskabet at påvirke virksomhedens forvaltning, og eftersom Siderúrgica Añón hovedsagelig skal producere til sine egne aktionærer, kan investeringen fra en økonomisk synsvinkel sammenlignes med et efterstillet lån. Fra et risikosynspunkt må denne investering imidlertid betragtes som normal aktiekapital, da de efterstillede lån nok er efterstillet andre gældsinstrumenter, men har forrang frem for aktiekapitalen.
(68)
Spørgsmålet er derfor, om det nævnte afkast af investeringen på 7,2 % svarer til den iboende risiko og ville være acceptabelt for en privat investor, som giver et efterstillet lån. Kommissionen finder med udgangspunkt i den fremgangsmåde, den benyttede i sin beslutning 2003/284/EF af 11. december 2002 om Spaniens statsstøtte til Sniace SA (19), at den normale rentesats for at dække den iboende risiko ved lånet ville have været 12,33 % ved den første kapitaludvidelse og 11,06 % ved den anden. Dette tal fremkommer ved at lægge den interbankrentesats, som Kommissionen anvender til beregning af referencesatsen sammen med de 75 basispoint, den tilføjer i forbindelse med lån i Spanien (6,33 % den 19. april 2001 og 5,06 % den 1. marts 2002) plus 600 basispoint. Disse 600 point er begrundet af, at der ikke er stillet nogen form for garanti, og af risikoen ved en ny virksomhed i stålsektoren, som er præget af strukturel overkapacitet, og af at der som nævnt er tale om en langt større risiko end ved et normalt lån (i tilfælde af insolvens ville alle kreditorerne have forrang) (20). Denne fremgangsmåde er i overensstemmelse med Kommissionens meddelelse om metoden for fastsættelse af referencesatsen og kalkulationsrenten (21), der siger, at referencesatsen kan forhøjes med 400 basispoint eller mere i situationer, der indebærer særlige risici (f.eks. når der ikke er stillet de garantier, bankerne normalt kræver).
(69)
Kommissionen finder derfor, at den pågældende investering giver Siderúrgica Añón en fordel, som er finansieret ved hjælp af statsmidler.
(70)
Støtteelementet i de to investeringer svarer til forskellen mellem 12,33 % og 7,2 % i rente - dvs. 5,13 % - i forbindelse med den første investering, og forskellen mellem 11,06 % og 7,2 % - altså 3,86 % - i forbindelse med den anden. På baggrund af de beløb, Siderúrgica Añón betaler SODIGA, svarer denne støtte til forskellen mellem de faktiske tilbagebetalinger og de årlige renter og afdrag, hvis man anvendte de normale rentesatser, der er nævnt ovenfor, altså henholdsvis 12,33 % og 11,06 %. Når man anvender disse satser, fås en årlig rentebetaling på 222 317,3 EUR for den første investering og 54 766,9 EUR for den anden. Forskellen mellem de rentebetalinger, der ville være rimelige, og tilbagebetalingsprogrammet efter de to investeringer kan fremstilles således (22):
Første investering af 1 803 060 EUR (2001)
År
2002
2003
2004
2005
2006
2007
Tilbagebetalingsplan uden støtte
222 317
222 317
222 317
222 317
222 317
222 317
+1 803 060
=2 025 377
Nuværende tilbagebetalingsplan
150 916
150 916
150 916
150 916
150 916
1 803 060
Årlig støtte
71 401
71 401
71 401
71 401
71 401
222 317
Anden investering af 495 180 EUR (2002)*
År
2003
2004
2005
2006
2007
Tilbagebetalingsplan uden støtte
54 766
54 766
54 766
54 766
54 766
+495 180
=549 946
Nuværende tilbagebetalingsplan
41 868
41 868
41 868
41 868
495 180
Årlig støtte
12 869
12 869
12 869
12 869
54 766
b) Lånet gennem INESGA
(71)
Kommissionen finder, at lånet gennem INESGA (se betragtning 26), kunne indeholde elementer af statsstøtte, da rentesatsen forekommer at være noget lav. Kommissionen bemærker dog, at det er private banker, der frit kan deltage i lånet, der tilvejebringer midlerne. Under disse omstændigheder konkluderer Kommissionen, at de gunstigere økonomiske vilkår skyldes IGAPE’s indgriben (garanti, rentetilskud betalt direkte til bankerne), og at der er tale om et konsortiallån. Selve lånet indeholder derfor ikke statsstøtte.
c) Garantien fra IGAPE
(72)
Hvad angår garantien fra IGAPE (se betragtning 26), omfatter Kommissionens praksis (23) ved vurderingen af individuelle garantier en række betingelser for, at en garanti kan siges ikke at indeholde statsstøtte. I den foreliggende sag påpeger Kommissionen, at Siderúrgica Añón ikke havde økonomiske vanskeligheder som omhandlet i Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (24), og den opnåede lån på finansmarkederne uden statens medvirken. Den påpeger desuden, at garantien er forbundet med et specifikt lån, omhandler et fast maksimumsbeløb, dækker 30 % af lånesaldoen og er af begrænset varighed. Kommissionen var i tvivl om, hvorvidt prisen for garantien (0,2 % af den garanterede restgæld om året, uden oprettelsesgebyr) svarede til den normale pris for en lignende garanti, hovedsagelig på baggrund af lister over maksimumspriser på garantier, som to af de deltagende banker har offentliggjort.
(73)
Kommissionen kan ikke acceptere, at man bruger de »tilbud«, som de to banker (se betragtning 48) efterfølgende har afgivet, eftersom de er hypotetiske og er udfærdiget netop med henblik på denne procedure. Desuden er der tale om tilbud fra to konkrete banker, som ikke nødvendigvis afspejler markedssituationen.
(74)
Kommissionen kan heller ikke acceptere argumenterne om garantiens særlige karakter (se betragtning 47) og den deraf følgende nedsættelse af den normale markedsrente af følgende årsager: a) at garantierne i Spanien normalt kan udnyttes efter første påkrav skyldes kravet til modtageren om andre garantier; i den foreliggende sag gav IGAPE imidlertid udtrykkeligt afkald på sin ret til at kræve enhver anden form for garanti (efter at have fået godkendelse af Xunta de Galicia), b) at garantien kun dækker 30 % af lånet er irrelevant, da det afgørende for garanten er risikobeløbet, c) at projektdeltagerne er koncerner med anerkendt solvens er også irrelevant, da disse koncerner ikke bærer ansvaret for Siderúrgica Añóns gæld.
(75)
Under disse omstændigheder finder Kommissionen i den foreliggende sag, at markedsrenten for en sådan garanti som minimum bør være den sats på 0,6 % pro anno, som de spanske myndigheder påpeger (se betragtning 47).
(76)
Kommissionen finder dermed, at den pågældende garanti giver Siderúrgica Añón en fordel, som er finansieret med statsmidler.
(77)
Hvad angår statsstøttebeløbet i denne garanti, fastslås det i punkt 3.2 i meddelelsen om garantier, at subventionsækvivalenten for en individuel garanti skal beregnes på samme måde som subventionsækvivalenten for et lån på bedre vilkår end markedsvilkårene, idet rentetilskuddet repræsenterer forskellen mellem markedsrenten og den rente, der er opnået takket være statsgarantien, efter at alle betalte præmier er blevet fratrukket. I den foreliggende sag finder Kommissionen det passende at fastsætte markedsrenten for lånet som den rentesats, Caixa de Galicia gav Siderúrgica Añón for en kreditlinje uden garanti (hovedstol: 3 000 000 EUR, rentesats: EURIBOR 12 måneder + 0,75, oprettelsesgebyr: 0,15 %, løbetid et år fra og med den 20. marts 2002), da der ikke findes andre lån uden garanti til finansiering af investeringen (25). Rentetilskuddet på lånet fra INESGA er dermed på 0,3 % (forskellen på 0,50 % mellem risikopræmien for lånet fra INESGA (EURIBOR 3 måneder + 0,25 %) og risikopræmien for kreditlinjen (EURIBOR 12 måneder + 0,75 %) minus de 0,2 % betalt for garantien). Dette svarer til 28 848,6 EUR om året (0,3 % af 9 616 193 EUR).
d) Andre foranstaltninger
(78)
Tilskuddet fra IGAPE (se betragtning 24) og det rentefrie lån fra ministeriet for videnskab og teknologi (se betragtning 25), IGAPE’s rentetilskud og oprettelsesgebyret på lånet gennem INESGA (se betragtning 26) giver Siderúrgica Añón en fordel finansieret med statsmidler.
(79)
Støttebeløbet indeholdt i de nævnte foranstaltninger er følgende: tilskuddet fra IGAPE: 2 399 407 EUR, tilskud fra IGAPE gennem lånet fra INESGA: 0,25 % årligt af 9 616 193 EUR (rentetilskud) - dvs. 24 040,5 EUR om året - og 0,5 % af 9 616 193 EUR (oprettelsesgebyr) - dvs. 48 081 EUR om året - rentefrit lån ydet af ministeriet for videnskab og teknologi: 9,7 % årligt af 1 803 036 EUR (nemlig den referencesats, Kommissionen benyttede på det tidspunkt, hvor lånet blev givet, plus de 75 basispoint, den normalt tilføjer i forbindelse med lån i Spanien (5,7 %) plus 400 basispoint for manglende garantier og risikoen forbundet med en ny virksomhed i stålsektoren) - dvs. 174 894,5 EUR årligt.
e) Konkurrencefordrejning og påvirkning af samhandelen
(80)
Da der er tale om konkurrence og samhandel mellem medlemsstaterne i sektoren (se betragtning 20-23), finder Kommissionen, at de nævnte støtteforanstaltninger fordrejer konkurrencen og påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(81)
Kommissionen konkluderer derfor, at tilskuddet fra IGAPE, det rentefrie lån fra ministeriet for videnskab og teknologi, rentetilskuddet fra IGAPE og oprettelsesgebyret på lånet gennem INESGA, SODIGA’s investering i Siderúrgica Añóns aktiekapital og IGAPE’s garanti indeholder statsstøtte i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1.
2. Forenelighed med fællesmarkedet
(82)
For det første kan Kommissionen ikke acceptere argumentet om, at nogle af foranstaltningerne er iværksat som led i godkendte ordninger (N 21/95 (26) og N 182/01 (27)). I sine beslutninger om godkendelse af disse ordninger tog Kommissionen de spanske myndigheders tilsagn om at overholde reglerne i stålsektoren til efterretning. Kommissionen påpeger, at disse regler svarer til stålstøttereglerne, som udelukker stålsektoren fra denne form for ordninger, og kræver forudgående anmeldelse. Da dette krav om forudgående anmeldelse ikke er opfyldt, er støtten til Siderúrgica Añón ikke omfattet af disse to ordninger.
(83)
I punkt 44 i Kommissionens meddelelse om visse aspekter ved behandlingen af konkurrencesager efter EKSF-traktatens udløb hedder det: »Når Kommissionen træffer beslutninger efter den 23. juli 2002 om statsstøtteforanstaltninger, der er iværksat senest på dette tidspunkt uden Kommissionens forudgående godkendelse, vil den anvende sin meddelelse om fastlæggelse af reglerne for vurdering af ulovlig statsstøtte« (28). I henhold til sidste punkt i denne meddelelse »påvirker [denne meddelelse] ikke fortolkningen af Rådets og Kommissionens forordninger på statsstøtteområdet«.
(84)
I artikel 9, stk. 2 (29), andet afsnit, i forordning (EF) nr. 70/2001 hedder det: »Individuel støtte, der ikke er ydet inden for rammerne af en støtteordning, og som uden Kommissionens godkendelse og under overtrædelse af forpligtelsen til anmeldelse i traktatens artikel 88, stk. 3, er ydet før denne forordnings ikrafttrædelse, anses for forenelig med fællesmarkedet i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, og fritages, såfremt alle betingelserne i denne forordning er opfyldt, med undtagelse af kravet i artikel 3, stk. 1, om udtrykkelig henvisning til forordningen.«
(85)
Kommissionen finder på baggrund af tallene om Siderúrgica Añóns og virksomhedens beslægtede selskabers omsætning, arbejdsstyrke og samlede balance (se betragtning 15 og 17), at der er tale om en mellemstor virksomhed (jf. bilag 1 til SMV-forordningen). Dermed skal det undersøges, om investeringsstøtten til Siderúrgica Añón opfyldte betingelserne i SMV-forordningen.
(86)
I denne forbindelse påpeger Kommissionen, at i henhold til artikel 6, stk. 1, i SMV-forordningen er individuel støtte ikke fritaget fra kravet om forudgående anmeldelse, når et af de to lofter i litra a) og b) er nået.
(87)
Heraf følger, at støtten fra IGAPE i form af et tilskud på 2 399 407 EUR ikke kan fritages fra denne forpligtelse. Ifølge de spanske myndigheder (se betragtning 24), udgør støtten 8 % af investeringen. Dermed udgør investeringen 29 992 588 EUR, hvilket overstiger de 25 000 000 EUR fastsat i artikel 6, stk. 1, litra a). Endvidere må stålsektoren betragtes som en sektor, hvor der ikke kan gives regionalstøtte i henhold til punkt 1, stk. 3, i Kommissionens meddelelse om støtte til redning og omstrukturering og støtte til lukning i stålindustrien (30) og punkt 27 i de multisektorale rammebestemmelser for regionalstøtte til store investeringsprojekter (31). Situationen var den samme, da stålstøtten blev givet efter stålstøttereglerne. Da Siderúrgica Añón er en mellemstor virksomhed, er udgangspunktet for at fastsætte loftet (7,5 %) i henhold til artikel 6, stk. 1, litra a), nr. i), og artikel 4, stk. 2, litra b). I henhold til artikel 6, stk. 1, litra a), nr. i) må bruttostøtteintensiteten ikke overstige 50 % af 7,5 %, altså 3,75 %. De 8 % ligger således langt over loftet. Faktisk skal bruttointensiteten af støtte fra IGAPA beregnes på grundlag af det samlede tilskudsbeløb (der udgør 8 %) og ikke det oprindeligt udbetalte beløb (der udgør 0,95 %), som de spanske myndigheder hævder (se betragtning 37), fordi det er det tildelte støttebeløb, der skal vurderes, og ikke det udbetalte.
(88)
Eftersom man af sidste sætning i punkt 27 i de multisektorale rammebestemmelser for regionalstøtte til store investeringsprojekter kan udlede, at store individuelle tilskud til virksomheder i stålsektoren, som ikke er undtaget i medfør af SMV-forordningen, er uforenelige med fællesmarkedet, kan tilskuddet fra AGAPE ikke fritages i medfør af SMV-forordningen. Det skal understreges, at konklusionen ville være den samme, hvis man havde anvendt de gældende stålstøtteregler, da støtten blev tildelt.
(89)
De øvrige støtteforanstaltninger, der betragtes som investeringsstøtte, kan heller ikke fritages i medfør af SMV-forordningen. De skulle således være akkumuleret af tilskuddet fra IGAPE og ville dermed være uforenelige i henhold til det ræsonnement, der er opstillet i betragtning 86-88.
(90)
På den anden side skal foreneligheden i henhold til den regionale undtagelse for statsstøtte undersøges i henhold til de kriterier, der er fastlagt i de bestemmelser, der gjaldt på tildelingstidspunktet, i overensstemmelse med Kommissionens meddelelse om fastlæggelse af reglerne for vurdering af ulovlig statsstøtte. Som allerede nævnt tillod stålstøttereglerne ikke tildeling af regionalstøtte på den dato, hvor støtten blev givet. Dermed kan den regionale undtagelse ikke benyttes.
(91)
Kommissionen kan heller ikke acceptere argumentet om, at nogle af investeringerne kunne betragtes som miljøbeskyttelsesstøtte. Det skyldes følgende årsager:
(92)
I henhold til stålstøttereglernes artikel 3 (32), der indeholder kriterierne for anvendelse af rammebestemmelserne for miljøbeskyttelse, bør Kommissionen undgå, at der gives skjult støtte til generelle investeringer i nye anlæg og installationer. Endvidere hedder det i de gældende rammebestemmelser for statsstøtte til miljøbeskyttelse (33) i overensstemmelse med stålstøttereglerne, at støtte, der tilsyneladende går til miljøbeskyttelsesforanstaltninger, men som reelt går til generelle investeringer, ikke er omfattet af rammebestemmelserne (punkt 3.2.1).
(93)
I den foreliggende sag påpeger Kommissionen for det første, at de spanske myndigheder ikke tog miljøhensyn, da de tildelte støtten.
(94)
Endvidere påpeger den, at investeringerne i spildevandsanlægget og opvarmningsovnen vil gøre virksomheden mere effektiv ved at begrænse dens omkostninger til vand og energi. Installation af denne form for udstyr er almindelig praksis i industrien, uden at det kan betragtes som miljøinvesteringer. Kommissionen finder, at dette er årsagen til at gennemføre dem, og at de dermed ikke er omfattet af rammebestemmelserne for statsstøtte til miljøbeskyttelse (34).
(95)
Under alle omstændigheder har hverken de spanske myndigheder eller støttemodtageren fremlagt konkrete beviser for de miljømæssige fordele ved de pågældende installationer. Det er derfor ikke nødvendigt at foretage noget uafhængigt skøn eller at konsultere medlemsstaterne (se bilaget til stålstøttereglerne). De har heller ikke fratrukket alle fordele med hensyn til lavere produktionsomkostninger, som det kræves i bilaget (35) til stålstøttereglerne, eller forklaret, hvordan de har beregnet ekstraomkostningerne.
(96)
Hvad angår anlægsarbejderne, mener Kommissionen, at der er tale om miljøfordele, og hvis der er tale om fordele i form af større sikkerhed for arbejdstagerne, er de ikke omfattet hverken af rammebestemmelserne for statsstøtte til miljøbeskyttelse eller af nogen bestemmelse i stålstøttereglerne.
(97)
Kommissionen er heller ikke klar over, hvilken bestemmelse i stålstøttereglerne der skal danne udgangspunkt for at afgøre, om støtten er forenelig. Det er tydeligt, at der ikke er tale om støtte til forskning og udvikling eller til lukning, og at støtten ikke blev tildelt i Grækenland. Endvidere bemærker Kommissionen, at der heller ikke er tale om uddannelsesstøtte, som omhandlet i Kommissionens forordning (EF) nr. 68/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på uddannelsesstøtte (36), eller om beskæftigelsesstøtte, som omhandlet i Kommissionens forordning (EF) nr. 2204/2002 af 12. december 2002 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til beskæftigelse (37) (38). Under alle omstændigheder har de spanske myndigheder ikke påberåbt sig nogen af disse undtagelser i forordningerne.
(98)
Endelig påpeger Kommissionen, at dens meddelelse om statsstøtte og risikovillig kapital ikke gjaldt i stålsektoren på den dato, hvor støtten blev tildelt, og det gør den stadig ikke i henhold til punkt VIII. 3, ottende afsnit.
(99)
På baggrund af ovenstående finder Kommissionen, at ingen af undtagelserne fra forbuddet mod investeringsstøtte i stålsektoren kan anvendes i den foreliggende sag, og at de foranstaltninger, som den har udpeget som statsstøtte, ikke er forenelige med fællesmarkedet.
VI. KONKLUSION
(100)
Kommissionen finder, at Spanien ulovligt har iværksat de omhandlede statsstøtteforanstaltninger, som er uforenelige med fællesmarkedet. Disse foranstaltninger skal derfor ophæves.
(101)
I artikel 14, stk. 1, i forordning (EF) nr. 659/1999 hedder det, at i negative beslutninger om ulovlig støtte bestemmer Kommissionen, at den pågældende medlemsstat skal træffe alle nødvendige foranstaltninger til at kræve støtten tilbagebetalt fra støttemodtageren. Den støtte, der skal tilbagebetales, pålægges renter fra det tidspunkt, den blev udbetalt til støttemodtageren, og indtil den er blevet tilbagebetalt. Renterne beregnes på basis af den referencesats, der anvendes til at beregne subventionsækvivalenten for regionalstøtte -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
1. Den statsstøtte, som Spanien har tildelt Siderúrgica Añón SA, er uforenelig med fællesmarkedet.
2. Den støtte, der er nævnt i stk. 1, omfatter følgende:
a)
støtteelementet i SODIGA’s investering i Siderúrgica Añóns aktiekapital, der svarer til:
i)
en årlig præmie på 5,13 % af den første kapitaltilførsel på 1 803 060 EUR minus fem årlige tilbagebetalinger på 150 916 EUR i forbindelse med den første investering i 2001, og
ii)
en årlig præmie på 3,86 % af den første kapitaltilførsel på 495 180 EUR minus fire årlige tilbagebetalinger på 41 868 EUR i forbindelse med den anden investering i 2002
b)
et tilskud fra IGAPE på 2 399 407 EUR, som blev givet den 10. november 2000
c)
rentetilskud til et konsortiallån på 9 616 193 EUR givet den 2. april 2001 gennem en garanti på 30 % - dvs. 0,3 % årligt - og et direkte rentetilskud på 0,25 % årligt fra IGAPE, der beløber sig til i alt 52 889,1 EUR årligt
d)
IGAPE’s betaling af et oprettelsesgebyr på 48 081 EUR for lånet på 9 616 193 EUR den 2. april 2001
e)
et rentetilskud på 5,7 % årligt gennem et rentefrit lån på 1 803 036 EUR fra ministeriet for videnskab og teknologi den 29. december 2000.
Artikel 2
1. Spanien afholder sig fra at yde støttemodtageren yderligere støtte gennem de foranstaltninger, der er nævnt i artikel 1.
Hvad angår de betalinger, der allerede et godkendt, men ikke gennemført på datoen for vedtagelsen af denne beslutning, kan Spanien enten kræve tilbagebetaling af alle udbetalinger foretaget efter vedtagelsen af denne beslutning eller fra og med denne dato tilpasse vilkårene for de foranstaltninger, der er nævnt i artikel 1, til markedsvilkårene, som de er præsenteret i denne beslutning.
2. Spanien træffer alle nødvendige foranstaltninger for at tilbagesøge den i artikel 1 omhandlede støtte.
3. Tilbagesøgningen skal ske uophørligt og i overensstemmelse med national lovgivning, hvis denne giver mulighed for at efterkomme beslutningen hurtigt og effektivt. Den støtte, der skal tilbagebetales, pålægges renter fra det tidspunkt, den blev udbetalt til støttemodtageren, og indtil den er blevet tilbagebetalt. Rentesatsen beregnes på basis af den referencesats, der anvendes til at beregne subventionsækvivalenten for regionalstøtte.
Den rentesats, der er nævnt i stk. 1, beregnes i hele den omhandlede periode.
Artikel 3
Spanien underretter senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterkomme beslutningen. Hertil benyttes det spørgeskema, der er vedhæftet bilaget til denne beslutning.
Artikel 4
Denne beslutning er rettet til Kongeriget Spanien.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. juni 2004.