KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1238/95 af 31. maj 1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 for så vidt angår fastsættelsen af gebyrer til EF-sortsmyndigheden
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 af 27. juli 1994 om EF-sortsbeskyttelse (1), særlig artikel 113, og
ud fra følgende betragtninger:
Forordning (EF) nr. 2100/94 (basisforordningen) skal gennemføres af EF-sortsmyndigheden (»sortsmyndigheden«); sortsmyndighedens indtægter skal i princippet være tilstrækkeligt til at dække dens udgifter; indtægterne skal sikres ved årlige gebyrer, som skal betales for tjenestebehandlinger som omhandlet i basisforordningen og i Kommissionens forordning (EF) nr. 1239/95 af 31. maj 1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 om EF-sortsbeskyttelse (2) (procedureforordningen) og for hvert år, en EF-sortsbeskyttelse er gældende;
et tilskud fra De Europæiske Fællesskabers almindelige budget kan dække udgifterne i forbindelse med sortsmyndighedens indkøringsfase i den overgangsperiode, der er omhandlet i basisforordningens artikel 113, stk. 3, litra b); ifølge samme bestemmelse kan denne periode forlænges med et år;
en sådan forlængelse af overgangsperioden bør overvejes, hvis erfaringerne ikke er tilstrækkelige til, at der kan fastsættes passende gebyrer, som kan sikre overholdelsen af princippet om selvfinansiering, samtidig med at det sikres, at Fællesskabets ordning for sortsbeskyttelse er attraktiv; en sådan erfaring kan kun opnås på grundlag af antallet af ansøgninger om EF-sortsbeskyttelse, de til prøvningsmyndighederne betalte omkostninger og den faktiske varighed for meddelt EF-beskyttelse;
gebyrernes størrelse bør baseres på principperne om forsvarlig økonomisk forvaltning inden for sortsmyndigheden og navnlig principperne om sparsommelighed og omkostningseffektivitet;
med henblik på at forenkle sagsbehandlingen for sortsmyndighedens personale bør gebyrerne fastsættes, men også opkræves og betales, i den valutaenhed, som sortsmyndigheden anvender i sit budget;
ansøgningsgebyret bør være et standardgebyr, der kun dækker sortsmyndighedens egen behandling af en ansøgning om EF-sortsbeskyttelse, uanset den pågældende planteart;
under særlig hensyntagen til behovet for dels at opnå en hurtig godtgørelse af de omkostninger, som allerede er påløbet for sortsmyndigheden, dels at fremme en effektiv indgivelse af ansøgninger i betragtning af den store geografiske afstand, der kan være mellem en ansøger og sortsmyndigheden, bør den i basisforordningens artikel 51 omhandlede tidsfrist for betaling af ansøgningsgebyret svare til perioden mellem foretagelsen af de for betalingen nødvendige handlinger og den faktiske modtagelse af betalingen ved sortsmyndigheden;
summen af de afprøvningsgebyrer, der opkræves for gennemførelsen af teknisk afprøvning, skal i princippet svare til den samlede størrelse af de gebyrer, som sortsmyndigheden skal betale til alle afprøvningsmyndigheder; udgifterne til vedligeholdelse af referencematerialet bør ikke nødvendigvis alene dækkes ved de opkrævede afprøvningsgebyrer; afprøvningsgebyrets størrelse bør på grundlag af erfaringerne fra de nuværende nationale ordninger for sortsbeskyttelse gradueres for tre grupper af plantearter;
de årlige gebyrer for varigheden af en EF-sortsbeskyttelse bør udgøre en supplerende indtægt for sortsmyndigheden, men bør bl.a. dække omkostningerne i forbindelse med den tekniske efterkontrol af sorter efter meddelelsen af EF-sortsbeskyttelse og bør derfor følge den gruppeopdeling, der fastsættes for afprøvningsgebyrerne;
klagegebyret bør være et standardgebyr, der kan dække størstedelen af omkostningerne i forbindelse med behandlingen af en klage, dog bortset fra omkostningerne ved en teknisk afprøvning i henhold til basisforordningens artikel 55 og 56 eller ved en eventuel bevisoptagelse; to forskellige frister for betaling af klagegebyret skal tilskynde klagere til at genoverveje deres klage på baggrund af de afgørelser, der træffes af sortsmyndigheden i henhold til basisforordningens artikel 70, stk. 2;
andre gebyrer for særlige anmodninger bør i princippet dække de dermed forbundne omkostninger for sortsmyndigheden, herunder vedtagelsen af afgørelserne om sådanne anmodninger;
med henblik på at sikre en fleksibel omkostningsadministration, bør sortsmyndighedens præsident bemyndiges til at fastsætte de gebyrer, som skal betales for afprøvningsrapporter, som allerede findes på ansøgningsdatoen, og som sortsmyndigheden ikke råder over, samt for særlige tjenesteydelser;
tillægsgebyrer kan opkræves med henblik på at mindske unødvendige omkostninger som følge af, at visse ansøgere om eller indehavere af EF-sortsbeskyttelse ikke i tilstrækkelig grad samarbejder med sortsmyndigheden;
efter basisforordningens artikel 117 bør nærværende forordning træde i kraft så hurtigt som muligt;
sortsmyndighedens administrationsråd er blevet hørt;
de i denne forordning fastsatte bestemmelser er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Stående Udvalg for Sortsbeskyttelse -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Formål
1. Gebyrer, der skal betales til sortsmyndigheden i henhold til basisforordningen og i henhold til procedureforordningen, skal opkræves i overensstemmelse med nærværende forordning.
2. Gebyrer, der skal betales til sortsmyndigheden, skal fastsættes, opkræves og betales i ecu.
3. Stk. 1 og 2 finder tilsvarende anvendelse på eventuelle tillægsgebyrer, der skal betales til sortsmyndigheden.
4. Enkeltheder om de gebyrer, som medlemsstaternes myndigheder kan opkræve i medfør af basisforordningen eller dette gebyrregulativ, skal følge de pågældende medlemsstaters nationale regler herom.
5. Hvis sortsmyndighedens præsident bemyndiges til at tage beslutning om gebyrernes størrelse og den måde, de skal betales på, skal sådanne beslutninger offentliggøres i sortsmyndighedens officielle tidende.
Artikel 2
Almindelige bestemmelser
1. For hvert enkelt relevant forhold er en part i sagen som defineret i procedureforordningen forpligtet til at betale de gældende gebyrer eller tillægsgebyrer. Hvis flere parter i sagen handler i forening, eller hvis der samtidig handles på flere parters vegne, hæfter hver af disse solidarisk for en sådan betaling.
2. Medmindre andet er fastsat i gebyrregulativet, finder de i basisforordningen og procedureforordningen fastsatte forskrifter om sagsbehandlingen ved sortsmyndigheden anvendelse, herunder bestemmelserne om sprog.
Artikel 3
Betalingsmåde
1. De skyldige gebyrer og tillægsgebyrer til sortsmyndigheden skal betales ved overførsel til en af sortsmyndighedens bankkonti.
2. Sortsmyndighedens præsident kan tillade andre former for betaling i overensstemmelse med de regler om arbejdsgangen, som skal fastlægges i henhold til forordningens artikel 36, stk. 1, litra d):
a) ved indlevering eller fremsendelse af checks, der er udstedt i ecu til sortsmyndigheden
b) overførsel i ecu til en af sortsmyndighedens girokonti
c) betaling til konti i ecu hos sortsmyndigheden.
Artikel 4
Den dato, der anses for datoen for sortsmyndighedens modtagelse af betalingen
1. Betalte gebyrer og tillægsgebyrer anses for at være modtaget ved sortsmyndigheden på den dato, på hvilken beløbet for overførslen som omhandlet i artikel 3, stk. 1, er indgået på en af sortsmyndighedens bankkonti.
2. Hvis sortsmyndighedens præsident tillader andre betalingsmåder efter artikel 3, stk. 2, skal han samtidig fastlægge den dato, der anses for datoen for betalingens modtagelse.
3. Hvis en betaling ikke anses for at være modtaget af sortsmyndigheden inden for en fastsat frist, anses den pågældende frist alligevel for at være overholdt i forhold til sortsmyndigheden, hvis der inden udløbet af den pågældende frist forelægges fyldestgørende dokumentation for, at den person, der har foretaget betalingen, har foretaget de herfor nødvendige handlinger.
4. For en person, der har foretaget en betaling, anses det at være nødvendigt efter stk. 3, at personen behørigt gav ordre til et pengeinstitut eller et postkontor om at overføre beløbet i ecu til en af sortsmyndighedens bankkonti.
5. Dokumentation anses for fyldestgørende efter stk. 3, hvis der forelægges kvittering for overførselsordren fra et pengeinstitut eller postkontor.
Artikel 5
Navn på den person, der betaler, og betalingsformål
1. En person, der indbetaler gebyrer eller tillægsgebyrer, skal skriftligt angive sit navn og betalingsformålet.
2. Hvis sortsmyndigheden ikke kan fastslå betalingsformålet, opfordrer den den person, der har foretaget betalingen til inden for en frist på to måneder skriftligt at angive betalingsformålet. Hvis betalingsformålet ikke er meddelt inden for denne frist, anses betalingen for ikke at have fundet sted, og beløbet returneres til den person, der har foretaget betalingen.
Artikel 6
Utilstrækkelige betalte beløb
Fristen for betalingen af gebyrer eller tillægsgebyrer anses principielt kun for at være overholdt, hvis hele det beløb, som gebyret eller tillægsgebyret andrager, er blevet betalt rettidigt. Hvis gebyrerne eller tillægsgebyrerne ikke er betalt fuldt ud, tilbagebetales det indbetalte beløb, når en eventuel frist for betaling er udløbet. Sortsmyndigheden kan dog, hvis det anses for rimeligt, se bort fra eventuelle mindre manglende beløb, uden at dette i øvrigt kan berøre rettighederne for den person, der har foretaget betalingen.
Artikel 7
Ansøgningsgebyr
1. En ansøger om EF-sortsbeskyttelse (»ansøgeren«) betaler et ansøgningsgebyr på 1 000 ECU for behandlingen af ansøgningen som omhandlet i forordningens artikel 113, stk. 2, litra a).
2. Ansøgeren foretager de for betalingen nødvendige handlinger, i overensstemmelse med artikel 3, senest på datoen for ansøgningens direkte indgivelse til sortsmyndigheden eller for indgivelsen til en afdeling eller et nationalt organ, der er oprettet eller bemyndiget i medfør af basisforordningens artikel 30, stk. 4; artikel 4, stk. 4, finder tilsvarende anvendelse.
3. Hvis betalingen af et ansøgningsgebyr ikke anses for at være modtaget på samme tidspunkt for sortsmyndighedens modtagelse af ansøgningen, fastsætter sortsmyndigheden i overensstemmelse med basisforordningens artikel 51 en frist på to uger, inden for hvilken en given ansøgningsdato efter basisforordningens artikel 51 ikke berøres. En fornyet opfordring til betaling som omhandlet i basisforordningens artikel 83, stk. 2, fremsendes ikke til ansøgeren inden udløbet af nævnte frist.
4. Hvis betalingen af et ansøgningsgebyr ikke anses for at være modtaget inden for den ifølge stk. 3 fastsatte frist, anses datoen for modtagelsen af betalingen for at være ansøgningsdatoen som omhandlet i basisforordningens artikel 51.
5. Stk. 4 finder ikke anvendelse, hvis der sammen med ansøgningen er forelagt dokumentation for de for ansøgningsgebyrets betaling nødvendige handlinger; artikel 4, stk. 5, finder tilsvarende anvendelse.
6. Så længe betalingen af ansøgningsgebyret af sortsmyndigheden anses for ikke at være modtaget, offentliggør den ikke den pågældende ansøgning, ligesom den udsætter gennemførelsen af den tekniske afprøvning.
Artikel 8
Afprøvningsgebyr
1. Gebyrer for tilrettelæggelse og gennemførelse af den tekniske afprøvning af en sort, der er omfattet af en ansøgning om EF-sortsbeskyttelse (afprøvningsgebyr), skal som fastsat i bilag I betales for hver påbegyndt dyrkningsperiode. Hvad angår sorter, til hvis frembringelse der til stadighed skal anvendes materiale med visse komponenter, skal det i bilag I fastlagte afprøvningsgebyr betales med hensyn til en sådan sort og med hensyn til hver af de komponenter, for hvilken der ikke forefindes en officiel beskrivelse, og som også skal afprøves, men gebyret må i intet tilfælde overstige 3 000 ECU.
2. Afprøvningsgebyret for den første dyrkningsperiode forfalder til betaling senest en måned efter fristen for modtagelse af materiale til den tekniske afprøvning.
3. Afprøvningsgebyret for hver efterfølgende dyrkningsperiode forfalder til betaling senest en måned inden påbegyndelsen af den pågældende periode, medmindre sortsmyndigheden fastsætter andet.
4. Sortsmyndighedens præsident kan offentliggøre de i denne artikel omhandlede forfaldsdatoer i sortsmyndighedens officielle tidende.
5. Er der udarbejdet en afprøvningsrapport om resultaterne af en teknisk afprøvning, som allerede er udført, i overensstemmelse med procedureforordningens artikel 27, forud for ansøgningsdatoen som omhandlet i basisforordningens artikel 51, skal der betales et administrativt gebyr inden for en af sortsmyndigheden nærmere fastsat frist.
Artikel 9
Årligt gebyr
1. Sortsmyndigheden opkræver fra indehaveren af en EF-sortsbeskyttelse, i det følgende benævnt »indehaveren«, et gebyr som fastsat i bilag II for hvert år af EF-beskyttelsens gyldighedsperiode (årligt gebyr).
2. Forfaldsdatoen for det årlige gebyr er den sidste dag i kalendermåneden efter den kalendermåned, i hvilken EF-sortsbeskyttelsen blev meddelt, og i hvert efterfølgende år den tilsvarende dato.
3. Sortsmyndigheden tilstiller indehaveren en betalingsanmodning med angivelse af betalingsformålet, det skyldige beløb, forfaldsdatoen, samt oplysning om muligheden for tillægsgebyr i henhold til artikel 13, stk. 2, litra a).
4. Sortsmyndigheden tilbagebetaler ingen betalinger, der er foretaget for en sådan opretholdelse af gyldigheden for EF-sortsbeskyttelsen.
Artikel 10
Gebyrer for behandling af særlige anmodninger
1. Nedenstående gebyrer for behandling af anmodninger betales af den person, der fremsætter den pågældende anmodning:
a) ansøgning om tvangslicens, herunder eventuelle indførelser i registrene, en anmodning om, at sortsmyndigheden meddeler en udnyttelsesret i henhold til basisforordningens artikel 100, stk. 2, eller en anmodning om ændring af en sådan meddelt udnyttelsesret (tvangslicensgebyr), idet Kommissionen eller en medlemsstat dog er fritaget herfor i det i basisforordningens artikel 29, stk. 2, omhandlede tilfælde: 1 500 ECU
b) anmodning om følgende indførelser i registret over EF-sortsbeskyttelse (registreringsgebyr):
- overdragelse af EF-sortsbeskyttelse
- udnyttelsesret ifølge aftale
- identifikation af sorter som oprindelige og i det væsentlige afledte sorter
- anlagt af søgsmål vedrørende krav som omhandlet i basisforordningens artikel 98, stk. 1 og 2, og artikel 99
- anvendelse af EF-sortsbeskyttelse som sikkerhedsstillelse eller som tinglig ret tvangsfuldbyrdelse som omhandlet i basisforordningens artikel 24:
300 ECU
c) andre anmodninger om indførelse i registret over ansøgninger om EF-sortsbeskyttelse eller i registret over EF-sortsbeskyttelse end de i litra a) og b) nævnte: 100 ECU
d) begæring om fastsættelse af omkostninger i henhold til basisforordningens artikel 85, stk. 5: 100 ECU.
2. De i stk. 1 omhandlede gebyrer forfalder til betaling på datoen for modtagelsen af anmodningen, som gebyret vedrører. Hvis betalingen ikke modtages rettidigt, finder basisforordningens artikel 83, stk. 2, anvendelse.
Artikel 11
Klagegebyr
1. Klageren betaler et klagegebyr på 1 500 ECU for behandlingen af en klage som omhandlet i basisforordningens artikel 113, stk. 2, litra c).
2. En tredjedel af klagegebyret forfalder til betaling på datoen for sortsmyndighedens modtagelse af klagen; basisforordningens artikel 83, stk. 2, finder anvendelse på denne tredjedel. De resterende to tredjedele af klagegebyret betales efter anmodning for sortsmyndigheden senest en måned efter, at det pågældende kontor i sortsmyndigheden har fremsendt klagen til appelkammeret.
3. Hvis en påklaget afgørelse berigtiges efter bemyndigelse af sortsmyndighedens præsident eller ændres af appelkammeret, tilbagebetales det allerede indbetalte klagegebyr, hvis betingelserne i basisforordningens artikel 83, stk. 4, er opfyldt.
4. Stk. 1 finder ikke anvendelse, hvis Kommissionen eller en medlemsstat påklager en afgørelse, der er truffet i henhold til forordningens artikel 29, stk. 2.
Artikel 12
Gebyrer, der fastsættes af sortsmyndighedens præsident
1. Sortsmyndighedens præsident fastsætter størrelsen af gebyrerne for følgende sager:
a) det administrative gebyr som omhandlet i artikel 8, stk. 5
b) gebyrer for kopier, såvel bekræftede som ubekræftede, især som omhandlet i procedureforordningens artikel 84, stk. 3
c) gebyrer med hensyn til sortsmyndighedens officielle tidende (basisforordningens artikel 89 og basisforordningens artikel 87) og enhver anden publikation, som udgives at sortsmyndigheden.
2. Sortsmyndighedens præsident kan beslutte at lade de under stk. 1, litra b) og c), nævnte ydelser være betinget af forudbetaling.
Artikel 13
Tillægsgebyrer
1. Sortsmyndigheden kan opkræve et tillægsgebyr til ansøgningsgebyret, hvis den konstaterer,
a) at en foreslået betegnelse ikke kan godkendes i henhold til basisforordningens artikel 63, fordi den er identisk med betegnelsen på en anden sort, eller fordi den afviger fra en betegnelse på samme sort
b) at en ansøger om EF-sortsbeskyttelse fremsætter et nyt forslag til sortsbetegnelse, uden at sortsmyndigheden har opfordret vedkommende hertil, og uden at den pågældende er indtrådt i en ansøgning om EF-sortsbeskyttelse i overensstemmelse med artikel 21, stk. 3, i procedureforordningen.
Sortsmyndigheden offentliggør ikke et forslag til sortsbetegnelse inden betaling af et tillægsgebyr, som er blevet pålagt i henhold til første afsnit.
2. Sortsmyndigheden kan opkræve et tillægsgebyr til det årlige gebyr, hvis den konstaterer
a) at indehaveren har undladt at betale det årlige gebyr i overensstemmelse med artikel 9, stk. 2 og 3, eller
b) at sortsbetegnelsen skal ændres som følge af, at tredjemand har en ældre kolliderende rettighed som omhandlet i basisforordningens artikel 66, stk. 1.
3. De i stk. 1 og 2 omhandlede tillægsgebyrer, der opkræves i henhold til de regler om arbejdsmetoder, som skal fastlægges i henhold til basisforordningens artikel 36, stk. 1, litra d), andrager 20 % af det pågældende gebyr, dog mindst 100 ECU, og betales inden for en frist på en måned fra datoen fra sortsmyndighedens betalingsanmodning.
Artikel 14
Undtagelser
1. Uanset artikel 7 berøres ansøgningsdatoen som omhandlet i basisforordningens artikel 51 ikke for ansøgninger, der er indgivet i overensstemmelse med basisforordningens artikel 116, stk. 1 eller 2, hvis der senest den 30. september 1995 fremlægges tilstrækkeligt bevis for, at ansøgeren om EF-sortsbeskyttelse har foretaget de for betalingen af ansøgningsgebyret nødvendige handlinger.
2. Uanset artikel 8, stk. 5, betales der et administrativt gebyr på 100 ECU, når der foretages en teknisk afprøvning af sorten på grundlag af de disponible resultater af enhver procedure for meddelelse af national sortsbeskyttelse i henhold til basisforordningens artikel 116, stk. 3. Et sådant administrativt gebyr forfalder senest den 30. november 1995.
3. Uanset artikel 8, stk. 5, kan myndigheder, som har behandlet en sag om meddelelse af national sortsbeskyttelse, opkræve ansøgeren om EF-sortsbeskyttelse et gebyr for at stille de relevante dokumenter til rådighed for ansøgeren på de betingelser, der er anført i artikel 93, stk. 3, i procedureforordningen. Et sådant gebyr må ikke overstige det gebyr, som opkræves i medlemsstaten af en prøvningsmyndighed i et andet land for fremsendelse af en afprøvningsrapport; betaling af dette gebyr indskrænker ikke bestemmelserne vedrørende betaling i henhold til stk. 1 og 2.
4. Uanset artikel 8 opkræves et rapportgebyr på 300 ECU for afprøvningsrapporter, som omhandlet i artikel 94 i procedureforordningen; sortsmyndigheden fastsætter en frist for betalingen heraf.
Artikel 15
Ikrafttrædelse
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 31. maj 1995.
31995R1238
L 121/31
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1238/95 НА КОМИСИЯТА
от 31 май 1995 година
относно установяване на правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 2100/94 на Съвета относно таксите, които се плащат на Службата на Общността за сортовете растения
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 2100/94 на Съвета от 27 юли 1994 г. относно правната закрила на Общността на сортовете растения (основния регламент) (1), и по-специално член 113 от него,
като има предвид, че Регламент (ЕО) № 2100/94 следва да се прилага от Службата на Общността за сортовете растения (Службата); като има предвид, че приходите на Службата следва по принцип да са достатъчни, за балансирането на бюджета на Службата; като има предвид, че тези приходи следва да се осигуряват от таксите, които се заплащат за официалните актове, установени в основния регламент и в Регламент (ЕО) № 1239/95 на Комисията от 31 май 1995 г. относно установяване на правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 2100/94 на Съвета относно производството пред Службата на Общността за сортовете растения (2) (процедурния регламент), както и от годишните такси, плащани за срока на валидност на правната закрила на Общността на сортовете растения;
като има предвид, че субсидия от общия бюджет на Европейските общности може да покрие разходите по първоначалната фаза на функциониране на Службата за преходния период, определен в член 113, параграф 3, буква б) от основния регламент; като има предвид, че продължаване на този период с една година е възможно по силата на същата разпоредба;
като има предвид, че продължаването на преходния период следва да се предвиди, ако не е бил придобит достатъчен опит за определяне на приемливи ставки на таксите, гарантиращи принципа на самофинансиране, като в същото време се защитава атрактивността на системата на Общността за закрила на сортовете растения; като има предвид, че такъв опит може да бъде придобит само чрез наблюдение на броя на заявките за правна закрила на Общността на сортовете растения, сумата, плащана на службите за проверките и действителния срок на валидност на предоставената правна закрила на Общността на сортовете растения;
като има предвид, че ставките на таксите следва да се базират на принципите на доброто финансово управление в рамките на Службата, и по-специално икономия и ефективност на разходите;
като има предвид, че, в интерес на улесненото обслужване от служителите в Службата, таксите следва да бъдат не само установени, но също налагани и плащани в същата валута, която се използва в бюджета на Службата;
като има предвид, че таксата за подаване на заявки следва да бъде единна такса, обхващаща само обработката на заявка за правна закрила на Общността на сортовете растения, подадена по отношение на всеки растителен вид;
като има предвид, че за срок за плащане на таксата за заявката, съгласно член 51 от основния регламент, следва да бъде считан периодът между действията, необходими за извършване на плащането и действителното получаване на това плащане от Службата, по-специално при нужда от бързо възстановяване на вече направени разходи от Службата, от една страна, и за улесняване на експедитивната регистрация на заявките в случай, че седалището на заявителя е отдалечено от това на Службата, от друга;
като има предвид, че общата сума на таксите за проверка, които се плащат за техническа проверка, следва, по принцип, да балансират общата сума на таксите, които се плащат от Службата на всички служби за проверка; като има предвид, че разходите по запазването на референтна колекция не следва задължително да бъдат покривани напълно от получаваните такси за проверка; като има предвид, че ставката на таксата за проверка следва да варира между три групи видове растения в светлината на наличния опит от съществуващите национални споразумения за защита на сортовете растения;
като има предвид, че годишните такси за срока на валидност на правната закрила на Общността на сортовете растения следва да представляват допълнителен източник на приходи за службата, но следва, inter alia, да покриват разходите, свързани с техническата проверка на сортовете след предоставянето на правна закрила на Общността на сортовете растения и, впоследствие, да следва класификацията, установена за таксите за проверки;
като има предвид, че таксата за подаване на жалба следва да бъде унифицирана, така че да покрива основните компоненти на разходите, свързани с производствата по обжалване, с изключение на разходите, отнасящи се до техническата проверка, съгласно членове 55 и 56 от основния регламент, или за всяко събиране на доказателства; като има предвид, че двете различни дати за плащане на таксата за подаване на жалба следва да служат като стимул за жалбоподателите да преразгледат жалбата си, като вземат предвид решенията, взети от Службата, съгласно член 70, параграф 2 от основния регламент;
като има предвид, че други такси по отношение на специфични искания следва по принцип да покриват разходите, направени за тяхната обработка от Службата, включително вземането на решения по тези искания;
като има предвид, че, за да се гарантира гъвкавост при управлението на разходите, председателят на Службата следва да бъде оправомощен да определи таксите, които се плащат за докладите от проверките, които вече съществуват към датата на заявката и не са на разположение на службата, и за предоставянето на специфични услуги;
като има предвид, че могат да бъдат налагани допълнителни такси, за да се намалят излишните разходи на службата, произтичащи от липсата на съдействие от страна на определени кандидати или титуляри на правна закрила на Общността на сортовете растения;
като има предвид, че в контекста на член 117 от основния регламент,настоящият регламент следва да влезе в сила колкото е възможно по-бързо;
като има предвид, че е направена консултация с административния съвет на Службата;
като има предвид, че разпоредбите, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет за правна закрила на Общността на сортовете растения,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Обхват
1. Таксите, дължими на Службата, предвидени в основния регламент и процедурния регламент, се начисляват съгласно настоящия регламент.
2. Таксите, дължими на Службата, се определят, начисляват и заплащат в екю.
3. Параграфи 1 и 2 се прилагат mutatis mutandis към всички допълнителни такси, дължими на Службата.
4. Подробности за таксите, които могат да бъдат налагани от органите на държавите-членки по силата на разпоредбите на основния регламент или настоящия регламент, се регулират от съответните национални правила на съответните държави-членки.
5. Когато председателят на Службата е оправомощен да вземе решение по отношение на сумата на таксите и начина, по който таксите следва да бъдат платени, тези решения се публикуват в Официален бюлетин на Службата.
Член 2
Общи разпоредби
1. За всеки отделен случай страната в производството, определена в процедурния регламент, дължи плащане на такси или допълнителни такси. В случай на няколко страни по производствата, действащи заедно или от името на които се води общо производство, всяка от тях е задължена да извърши такова плащане като солидарен длъжник.
2. Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент, се прилагат разпоредбите относно производствата пред Службата, включително разпоредбите относно езиците, предвидени в процедурния регламент.
Член 3
Начин на плащане
1. Такси и допълнителни такси, дължими на Службата, се плащат чрез банков превод по сметка на Службата.
2. Председателят на Службата може да позволи следните алтернативни начини на плащане съгласно правилата за методите на работа, които следва да бъдат създадени съгласно член 36, параграф 1, буква г) от основния регламент:
а)
издаване или изпращане на заверени чекове, платими в екю на Службата;
б)
преводи в екю по сметка в пощенски клон в полза на Службата;
или
в)
плащане по банкова сметка на Службата в екю.
Член 4
Датата, която следва да се счита за дата на получаване на плащането
1. Датата, която се счита за дата на получаване на плащането на такси и допълнителни такси от Службата, е тази, на която сумата по превода, посочен в член 3, параграф 1, е влязла в банковата сметка на Службата.
2. Когато председателят на Службата разрешава други начини на плащане съгласно член 3, параграф 2, председателят следва едновременно да включи в условията и датата, която да се счита за дата на получаване на плащането.
3. Когато плащането бъде счетено за неполучено от Службата в определения срок, този срок се счита за спазен по отношение на Службата, ако се представят достатъчно документни доказателства в този срок, удостоверяващи, че лицето, извършило плащането, е предприело необходимите стъпки.
4. За „необходим“, по смисъла на параграф 3, се смята фактът, че лицето, извършило плащане, е издало надлежно нареждане до банковата институция или пощенската служба за превод на сумата на плащането в екю по банковата сметка на Службата.
5. Документните доказателства се считат за „достатъчни“ по смисъла на параграф 3, ако от банковата институция или пощенската служба е издадено удостоверение за извършването на нареждането за превода.
Член 5
Име на лицето, извършващо плащането и основание на плащането
1. Лицето, извършващо плащането на таксите или допълнителните такси, посочва писмено своето име и основанието на това плащане.
2. Ако Службата не може да установи основанието на плащането, тя изисква от лицето, извършило плащането, писмена информация за това в рамките на два месеца. Ако основанието не е посочено в този срок, плащането се счита за неизвършено и се връща на лицето, което го е направило.
Член 6
Недостатъчност на платената сума
Срокът за плащане на таксите или допълнителните такси по принцип се счита за спазен, само ако е изплатена пълната сума на таксата или глобата в определения срок. Ако таксите или допълнителните такси не са напълно изплатени, платената сума се връща след изтичане на срока за плащане. Службата може обаче, когато има основателни причини за това, да пренебрегне незначителен недостиг, без да се засягат правата на лицето, извършило плащането.
Член 7
Такса за заявка
1. Кандидатът за правна закрила на Общността на сортовете растения (кандидатът) заплаща такса за заявка от 1 000 екю за обработване на заявката съгласно член 113, параграф 2, буква а) от основния регламент.
2. Кандидатът предприема необходимите стъпки за плащане на таксата за заявка съгласно член 3, преди или на датата, на която е подадена заявката директно в Службата или в някоя от създадените отдели или определени национални агенции, съгласно член 30, параграф 4 от основния регламент; член 4, параграф 4 се прилага mutatis mutandis.
3. Ако плащането на таксата за заявка се счита за неполучено едновременно с постъпване на заявката в Службата, Службата определя съгласно член 51 от основния регламент срок от две седмици, през които датата на заявката, определена съгласно цитирания по-горе член 51, не се засяга; ново искане за плащане, предвидено в член 83, параграф 2 от основния регламент, не се издава на кандидата преди изтичането на този срок.
4. Ако плащането на таксата за заявката се счита за неполучено в срока, определен съгласно параграф 3, датата на получаване на плащането се счита за дата на подаване на заявката по смисъла на член 51 от основния регламент.
5. Параграф 4 не се прилага, ако заявката е придружена с достатъчно документи, доказващи, че необходимите стъпки за осъществяване на плащането са направени; член 4, параграф 5 се прилага mutatis mutandis.
6. Докато плащането на таксата за заявка се счита за неполучено от Службата, последната не публикува съответната заявка и отлага техническата проверка.
Член 8
Такси, свързани с техническата проверка
1. Таксите за организиране и извършване на техническата проверка на сорта, който е предмет на заявката за правна закрила на Общността на сортовете растения, „такса за проверка“, се заплащат съгласно приложение I, за всеки започнал период на растеж. В случай на сортове, за които материал със специфични компоненти трябва да се използва многократно за получаването на материал, таксата за проверка, предвидена в приложение I, се заплаща по отношение на този сорт и по отношение на всеки компонент, за който няма официално описание и който трябва също да бъде проверен; тази сума при никакви обстоятелства не надвишава 3 000 екю.
2. Таксата за проверка за първия период на растеж се заплаща не по-късно от един месец от последния ден за получаване на материала за техническата проверка.
3. Таксата за проверка за всеки последващ период на растеж се заплаща не по-късно от един месец преди началото на този период, освен ако Службата не вземе друго решение.
4. Председателят на Службата публикува датите за плащане на таксите за проверка в Официален бюлетин на Службата.
5. В случай на доклад за проверка от резултатите от техническата проверка, която вече е направена, съгласно член 27 от процедурния регламент, преди датата на заявката съгласно член 51 от основния регламент, административната такса се заплаща в срока, определен от Службата.
Член 9
Годишна такса
1. Службата изисква от всеки титуляр на правна закрила на Общността на сортовете растения (наричан по-долу „титулярът“) такса за всяка година от срока на валидност на правната закрила на Общността на сортовете растения (годишна такса), както е предвидено в приложение II.
2. Датата на плащане на годишната такса е последният ден от календарния месец, следващ календарния месец, в който е предоставена правната закрила на Общността на сортовете растения, и за всяка последваща година на съответния ден.
3. Службата издава на титуляра искане, съдържащо предмета на плащането, дължимата сума, датата на плащането и информация относно възможността за налагане на допълнителни такси съгласно член 13, параграф 2, буква а).
4. Службата не възстановява плащания, направени с цел продължаване на правната закрила на Общността на сортовете растения.
Член 10
Такси за обработване на специфични искания
1. Таксите за обработване на искания, заплащани от лицето, което прави такова искане, са, както следва:
а)
за молба за задължителна лицензия, включително вписвания относно нея в регистрите, молба за лицензия, предоставяна от Службата съгласно член 100, параграф 2 от основния регламент, или искане за изменение на предоставена лицензия (такса за задължителна лицензия), с изключение на случаите, когато Комисията или държавата-членка при обстоятелствата, посочени в член 29, параграф 2 от основния регламент: 1 500 екю;
б)
при искане за вписване на следните обстоятелства в регистъра на правната закрила на Общността на сортовете растения (регистрационна такса):
-
прехвърляне на право на закрила на Общността на сортовете растения,
-
договорна лицензия,
-
идентифициране на съответните сортове като първоначални или производни по своята същност,
-
предявяването на искове, посочени в член 98, параграфи 1 и 2 и член 99 от основния регламент,
-
право на закрила на Общността на сортовете растения, предоставено като обезпечение или като обект на вещни права,
или
-
всякакво принудително изпълнение по член 24 от основния регламент: 300 екю;
в)
при искане за вписване в Регистъра на заявките за правна закрила на Общността на сортовете растения или в Регистъра на правната закрила на Общността на сортовете растения, различни от тези по букви а) и б) по-горе: 100 екю;
г)
при искане за определяне на сумата на разходите, съгласно член 85, параграф 5 от основния регламент: 100 екю.
2. Таксите по параграф 1 са дължими и се заплащат на датата на получаване на съответното искане. Когато плащането не е получено в срок, се прилага член 83, параграф 2 от основния регламент.
Член 11
Такса за обжалване
1. Жалбоподателят заплаща такса за обжалване от 1 500 екю за обработването на жалбата, както е предвидено в член 113, параграф 2, буква в) от основния регламент.
2. Една трета от таксата за обжалване се заплаща на датата на получаване на жалбата в Службата; член 83, параграф 2 от основния регламент се прилага по отношение на тази една трета. Оставащите две трети от таксата за обжалване се заплащат при поискване от Службата до един месец от препращането на жалбата за разглеждане от отделението по жалбите от съответния орган на Службата.
3. Възстановяване на вече платена такса за обжалване се извършва в случай на преюдициален преглед, под ръководството на председателя на Службата или от отделението по жалбите в останалите случаи, при условие че са спазени условията, предвидени в член 83, параграф 4 от основния регламент.
4. Параграф 1 не се прилага към Комисията или държава-членка, ако обжалват решение, взето съгласно член 29, параграф 2 от основния регламент.
Член 12
Такси, определени от председателя на Службата
1. Председателят на Службата определя таксите за следните случаи:
а)
административните такси, посочени в член 8, параграф 5;
б)
такси за издаване на копия, заверени или не, посочени по-специално в член 84, параграф 3 от процедурния регламент; и
в)
такси по отношение на Официален бюлетин на Службата (член 89 от основния регламент, член 87 от регламента за производствата) и всякакви други публикации, правени от Службата.
2. Председателят на Службата може да реши да обвърже услугите по параграф 1, букви б) и в) с предварително плащане.
Член 13
Допълнителни такси
1. Службата може да наложи допълнителна такса към таксата за заявка, ако установи, че:
а)
предложеното наименование не може да бъде одобрено съгласно член 63 от основния регламент, по причина, че е идентично с наименованието на друг сорт или по причина на различие от наименованието на същия сорт; или
б)
кандидатът за правна закрила на Общността на сортовете растения е направил ново предложение за наименование на сорт, освен ако той не е бил помолен за това от Службата или освен ако е подал заявка за правна закрила на Общността на сортовете растения съгласно член 21, параграф 3 от процедурния регламент.
Службата не публикува предложение за наименование на сорт преди плащането на наложената допълнителна такса съгласно разпоредбите на първата алинея.
2. Службата може да наложи допълнителна такса към годишната такса, ако установи, че:
а)
титулярът не е платил годишната такса съгласно член 9, параграфи 2 и 3; или
б)
наименованието на сорта трябва да бъде изменено, в случай на предишно изключващо право на трето лице, в съответствие член 66, параграф 1 от основния регламент.
3. Допълнителните такси по параграфи 1 и 2 се налагат съгласно правилата за методите на работа, установени съгласно член 36, параграф 1, буква г) от основния регламент, и са на стойност 20 % от съответната такса, като са минимум 100 екю; те трябва да бъдат платени в срок от един месец от датата, на която Службата е издала искането.
Член 14
Дерогации
1. Независимо от член 7, датата на заявката, определена съгласно член 51 от основния регламент, остава валидна по отношение на всички заявки, подадени съгласно член 116, параграфи 1 или 2 от него, ако има достатъчно доказателства, най-късно до 30 септември 1995 г., че кандидатът за правна закрила на Общността на сортовете растения е извършил необходимите действия за плащането на таксата за заявката.
2. Независимо от член 8, параграф 5, административна такса от 100 екю се заплаща, когато техническата проверка на сорта е направена на базата на наличните констатации от всякакви производства, свързани с даването на национална правна закрила на сортовете растения, съгласно член 116, параграф 3 от основния регламент. Такава административна такса се дължи най-късно до 30 ноември 1995 г.
3. Независимо от член 8, параграф 5, органите, пред които са извършени производствата за даване на национална правна закрила на сортовете растения, могат да изискат от кандидата за правна закрила на Общността на сортовете растения такса за предоставяне на разположение на съответните документи, съгласно условията, предвидени в член 93, параграф 3 на процедурния регламент. Тази такса не трябва да надвишава таксата, налагана в съответната държава-членка за предаването на доклада от проверката на орган за проверка в друга държава; нейното плащане не засяга плащанията, правени съгласно параграфи 1 и 2.
4. Независимо от член 8, такса за доклада от 300 екю се изисква в случай на доклада за проверка, посочен в член 94 от процедурния регламент в срок, който Службата следва да определи.
Член 15
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 31 май 1995 година.