RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1005/2008
af 29. september 2008
om en EF-ordning, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri, om ændring af forordning (EØF) nr. 2847/93, (EF) nr. 1936/2001 og (EF) nr. 601/2004 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1093/94 og (EF) nr. 1447/1999
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 37,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
efter høring af Regionsudvalget, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Fællesskabet er kontraherende part i De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982 (UNCLOS), har ratificeret De Forenede Nationers aftale om gennemførelse af bestemmelserne i De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982 vedrørende bevarelse og forvaltning af fælles fiskebestande og stærkt vandrende fiskearter af 4. august 1995 (FN-aftale om fiskebestande) og har godkendt De Forenede Nationers Levnedsmiddel- og Landbrugsorganisations aftale af 24. november 1993 om fremme af fiskerfartøjers overholdelse af internationale bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger på det åbne hav (FAO’s adfærdskodeks). I disse bestemmelser fastlægges især princippet om, at alle stater har pligt til at træffe passende foranstaltninger til at sikre, at de marine ressourcer forvaltes bæredygtigt, og til at samarbejde med hinanden i dette øjemed.
(2)
Formålet med den fælles fiskeripolitik som fastlagt i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20. december 2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik (3) er at sikre, at de levende akvatiske ressourcer udnyttes på en økonomisk, miljømæssigt og socialt bæredygtig måde.
(3)
Ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (IUU-fiskeri) er en af de alvorligste trusler mod bæredygtig udnyttelse af de levende akvatiske ressourcer, og bringer selve grundlaget for den fælles fiskeripolitik og de internationale bestræbelser for at fremme bedre havforvaltning i fare. IUU-fiskeri er også en stor trussel mod den marine biodiversitet, og denne trussel må håndteres i overensstemmelse med målene i meddelelsen fra Kommissionen - »Stop for tab af biodiversitet inden 2010 - og fremover«.
(4)
FAO vedtog i 2001 en international handlingsplan for at forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri, som Fællesskabet har godkendt. Endvidere har regionale fiskeriforvaltningsorganisationer med aktiv støtte fra Fællesskabet indført en række nye foranstaltninger, der har til formål at bekæmpe ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri.
(5)
Fællesskabet bør i overensstemmelse med sine internationale forpligtelser og på grund af problemets hastende karakter og omfang gøre en markant større indsats mod IUU-fiskeri og vedtage nye retsforskrifter, der dækker alle aspekter af fænomenet.
(6)
Fællesskabets bestræbelser bør primært koncentreres om de former for adfærd under definitionen af IUU-fiskeri, som forårsager de alvorligste skader på havmiljøet, fiskebestandes bæredygtighed og den socioøkonomiske situation for de fiskere, der overholder reglerne for bevarelse og forvaltning af fiskeressourcer.
(7)
I overensstemmelse med definitionen af IUU-fiskeri bør denne forordning også gælde for højsøfiskeri og fiskeri i marine farvande henhørende under kyststaters jurisdiktion eller højhedsområde, herunder marine farvande henhørende under medlemsstaternes jurisdiktion eller højhedsområde.
(8)
For at håndtere de interne aspekter af IUU-fiskeri korrekt er det af afgørende betydning for Fællesskabet at træffe de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at den fælles fiskeripolitiks regler overholdes bedre. I afventning af en revision af Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik (4) bør der indsættes bestemmelser herom i nærværende forordning.
(9)
I EF-bestemmelserne, især i afsnit II i forordning (EØF) nr. 2847/93, foreskrives der en omfattende ordning for overvågning af, om EF-fiskerfartøjernes fangster er lovlige. Den nuværende ordning for fiskevarer, der er fanget af tredjelandsfiskerfartøjer, og som importeres til Fællesskabet, sikrer ikke et tilstrækkeligt højt kontrolniveau. Denne svaghed giver udenlandske driftsansvarlige, der udøver IUU-fiskeri, et kraftigt incitament til at afsætte deres varer i Fællesskabet og øge rentabiliteten af deres fiskeri. Fællesskabet har som verdens største marked for og importør af fiskevarer et særligt ansvar for at sikre, at fiskevarer, der importeres til Fællesskabets område, ikke stammer fra IUU-fiskeri. Der bør derfor indføres en ny ordning for at sikre behørig kontrol med forsyningskæden for fiskevarer, der importeres til Fællesskabet.
(10)
EF-bestemmelserne om adgang til EF-havne for fiskerfartøjer, der fører et tredjelands flag, bør skærpes for at sikre behørig kontrol af lovligheden af de fiskevarer, som landes af fiskerfartøjer, der fører et tredjelands flag. Dette bør navnlig medføre, at fiskerfartøjer, der fører et tredjelands flag, kun har adgang til EF-havne, hvis de kan fremlægge nøjagtige oplysninger om deres fangsters lovlighed, idet sådanne oplysninger endvidere skal være valideret af flagstaten.
(11)
Ved omladning på havet undgås behørig kontrol fra flag- eller kyststaterne, og sådan omladning er derfor en almindeligt anvendt metode for driftsansvarlige, der udøver IUU-fiskeri, til at skjule, at deres fangster er ulovlige. Det er derfor berettiget, at Fællesskabet kun tillader omladning, hvis den finder sted i havne udpeget af medlemsstaterne, i tredjelandshavne mellem Fællesskabets fiskerfartøjer eller uden for EF-farvande mellem Fællesskabets fiskerfartøjer og fiskerfartøjer registreret som transportfartøjer i en regional fiskeriforvaltningsorganisations regi.
(12)
Der bør fastsættes betingelser, procedurer og hyppighed for medlemsstaternes kontrol, inspektion og verifikation på grundlag af risikoforvaltning.
(13)
Der bør indføres forbud mod handel med Fællesskabet med fiskevarer, der stammer fra IUU-fiskeri. For at gøre et sådant forbud effektivt og sikre, at alle handlede fiskevarer, der importeres til eller eksporteres fra Fællesskabet, er blevet fanget i overensstemmelse med internationale bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger og i givet fald andre relevante bestemmelser for de berørte fiskerfartøjer, bør der indføres en certificeringsordning for al handel med fiskevarer med Fællesskabet.
(14)
Fællesskabet bør i forbindelse med certificeringsordningens gennemførelse tage hensyn til udviklingslandenes kapacitetsproblemer.
(15)
Under en sådan ordning bør det være en forudsætning for at kunne importere fiskevarer til Fællesskabet, at der er udstedt en attest. Denne attest bør indeholde oplysninger, der godtgør, at de pågældende varer er lovlige. Attesten bør valideres af flagstaten for det fiskerfartøj, der fangede de pågældende fisk, i overensstemmelse med flagstatens folkeretlige forpligtelser til at sikre, at fiskerfartøjer, der fører dens flag, overholder de internationale bestemmelser for bevarelse og forvaltning af fiskeressourcer.
(16)
Det er vigtigt, at denne certificeringsordning gælder for al import af fiskevarer til Fællesskabet og eksport fra Fællesskabet. Denne ordning bør også anvendes på fiskevarer, der er transporteret eller forarbejdet i en anden stat end flagstaten, inden de ankommer til Fællesskabets område. Der bør derfor fastsættes særlige krav for sådanne varer, så det sikres, at de varer, der ankommer til Fællesskabets område, er varer, hvis lovlighed er blevet valideret af flagstaten.
(17)
Det er vigtigt at sikre et ensartet kontrolniveau for alle importerede fiskevarer, uden at dette berører omfanget eller hyppigheden af handelen, ved at indføre specifikke procedurer for indrømmelse af status som godkendt økonomisk aktør.
(18)
Certificeringsordningen bør også gælde for eksport af fangster, som kommer fra fiskerfartøjer, der fører en medlemsstats flag, inden for rammerne af samarbejdet med tredjelande.
(19)
De medlemsstater, som varerne efter planen skal importeres til, bør kunne kontrollere gyldigheden af de fangstattester, der ledsager partiet, og have ret til at afvise import, hvis fangstattestbetingelserne i denne forordning ikke er overholdt.
(20)
Det er vigtigt, at kontrol, inspektion og verifikation af fiskevarer i transit eller under omladning primært foretages af de medlemsstater, som er varernes endelige bestemmelsessted, for at forbedre effektiviteten.
(21)
For at bistå medlemsstaternes kontrolmyndigheder med at overvåge lovligheden af fiskevarer, der handles med Fællesskabet, og for at advare aktørerne i Fællesskabet, bør der oprettes et EF-alarmsystem, via hvilket der i givet fald kan formidles oplysninger, når der er begrundet tvivl om, at visse tredjelande ikke overholder de gældende bevarelses- og forvaltningsbestemmelser.
(22)
Det er vigtigt, at Fællesskabet vedtager afskrækkende foranstaltninger over for fiskerfartøjer, der udøver IUU-fiskeri, og hvis flagstat ikke griber behørigt ind over for sådant IUU-fiskeri.
(23)
I den forbindelse bør Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne, EF-Fiskerikontrolagenturet, tredjelande og andre organer identificere fiskerfartøjer, der mistænkes for at udøve IUU-fiskeri, på grundlag af risikoforvaltning, og Kommissionen bør indhente oplysninger fra den kompetente flagstat om konstateringernes rigtighed.
(24)
For at lette undersøgelser i forbindelse med fiskerfartøjer, der formodes at have udøvet IUU-fiskeri, og forhindre fortsatte formodede overtrædelser bør medlemsstaterne fastsætte særlige kontrol- og inspektionskrav med hensyn til sådanne fiskerfartøjer.
(25)
Hvis de indhentede oplysninger giver tilstrækkeligt grundlag for at antage, at fiskerfartøjer, der fører et tredjelands flag, har udøvet IUU-fiskeri, og hvis de kompetente flagstater ikke har grebet effektivt ind over for sådant IUU-fiskeri, bør Kommissionen opføre de pågældende fartøjer på EF-listen over IUU-fartøjer.
(26)
Hvis de indhentede oplysninger giver tilstrækkeligt grundlag for at antage, at EF-fiskerfartøjer har udøvet IUU-fiskeri, og at de kompetente flagstater ikke har grebet effektivt ind over for sådant IUU-fiskeri i henhold til denne forordning og forordning (EØF) nr. 2847/93, bør Kommissionen opføre de pågældende fartøjer på EF-listen over IUU-fartøjer.
(27)
For at råde bod på flagstaters manglende evne til at gribe effektivt ind over for fiskerfartøjer, der fører deres flag, og som er opført på EF-listen over IUU-fartøjer, og for at forhindre, at sådanne fartøjer fortsætter fiskeriet, bør medlemsstaterne træffe passende foranstaltninger over for sådanne fartøjer.
(28)
For at beskytte de rettigheder, som fiskerfartøjer opført på EF-listen over IUU-fartøjer og deres flagstater har, bør proceduren for opførelse på listen give flagstaten mulighed for at meddele Kommissionen de foranstaltninger, der er truffet, og, hvor det er muligt, give ejeren eller de driftsansvarlige mulighed for at blive hørt på hvert trin af proceduren, ligesom den bør åbne mulighed for, at et fartøj kan fjernes fra listen, når det ikke længere opfylder kriterierne for at være opført.
(29)
For at skabe en fælles ramme i Fællesskabet og for at undgå, at der oprettes en hel række af lister over fiskerfartøjer, som er involveret i IUU-fiskeri, bør fiskerfartøjer, der er opført på de IUU-lister, som regionale fiskeriforvaltningsorganisationer har opstillet, automatisk også opføres på den tilsvarende liste, som Kommissionen har opstillet.
(30)
En af de vigtigste årsager til IUU-fiskeri er, at visse medlemsstater ikke opfylder de folkeretlige forpligtelser, som de som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat har til at træffe passende foranstaltninger til at sikre, at deres fiskerfartøjer eller statsborgere overholder bestemmelserne for bevarelse og forvaltning af fiskeressourcer, og Fællesskabet bør tage dette problem op.
(31)
I den forbindelse bør Fællesskabet, ud over de foranstaltninger, det har truffet på internationalt og regionalt plan, have ret til ud fra gennemsigtige, klare og objektive kriterier baseret på internationale normer at identificere ikke-samarbejdende stater, og, efter at have givet dem tilstrækkelig tid til og mulighed for at reagere på en forudgående meddelelse, at træffe ikke-diskriminatoriske, legitime og relevante foranstaltninger, herunder handelsforanstaltninger, over for sådanne stater.
(32)
Det er Rådet, der skal vedtage handelsforanstaltninger over for andre stater. Da opstillingen af en liste over ikke-samarbejdende stater bør føre til handelsmodforanstaltninger over for de pågældende stater, er det rimeligt, at Rådet i dette specifikke tilfælde forbeholder sig ret til at udøve gennemførelsesbeføjelser direkte.
(33)
Det er vigtigt, at medlemsstaternes statsborgere på effektiv vis tilskyndes til ikke at udøve eller støtte IUU-fiskeri, som udøves af fiskerfartøjer, der fører et tredjelands flag, og som fisker uden for Fællesskabet; dette henhører dog primært under flagstatens ansvar. Medlemsstaterne bør derfor træffe de fornødne foranstaltninger og samarbejde med hinanden og med tredjelande om at identificere de statsborgere i deres lande, der udøver IUU-fiskeri, sørge for, at de idømmes passende sanktioner, og kontrollere de aktiviteter, som deres statsborgere udøver sammen med tredjelandsfiskerfartøjer uden for Fællesskabet.
(34)
Det vedvarende store antal alvorlige overtrædelser af den fælles fiskeripolitiks regler, der begås i EF-farvande eller af EF-aktører, skyldes i vidt omfang, at de sanktioner, som medlemsstaterne efter deres nationale lovgivning idømmer ved alvorlig overtrædelse af disse regler, ikke er tilstrækkeligt afskrækkende. Denne svaghed understreges yderligere af medlemsstaternes meget uens sanktionsniveau, som tilskynder kriminelle aktører til at udøve deres aktivitet i maritime farvande eller områder i den medlemsstat, hvor sanktionerne er mildest. For at afhjælpe denne svaghed, som bygger på bestemmelserne i forordning (EF) nr. 2371/2002 og (EØF) nr. 2847/93 på dette felt, bør maksimumsniveauet for administrative sanktioner ved alvorlig overtrædelse af den fælles fiskeripolitiks regler afstemmes inden for Fællesskabet, idet der tages hensyn til værdien af de fiskevarer, der er opnået ved den alvorlige overtrædelse, eventuel gentagelse og værdien af den skade, der er forvoldt på fiskeressourcerne eller havmiljøet, ligesom der bør vedtages øjeblikkelige håndhævelsesforanstaltninger og supplerende foranstaltninger.
(35)
Foruden den adfærd, der betragtes som en alvorlig overtrædelse af fiskeribestemmelserne, bør handel, der er direkte forbundet med IUU-fiskeri, herunder handel med eller import af fiskevarer, der stammer fra IUU-fiskeri, eller forfalskning af dokumenter, også betragtes som alvorlige overtrædelser, der kræver, at medlemsstaterne vedtager harmoniserede maksimumsniveauer for administrative sanktioner.
(36)
De sanktioner, der er fastsat for alvorlige overtrædelser af denne forordning, bør også gælde for juridiske personer, da disse overtrædelser i vid udstrækning begås i juridiske personers interesse eller for deres vindings skyld.
(37)
De bestemmelser for observation af fiskerfartøjer på havet, som visse regionale fiskeriforvaltningsorganisationer har vedtaget, bør gennemføres på en samordnet måde i Fællesskabet.
(38)
Det er vigtigt, at medlemsstaterne, Kommissionen og tredjelande samarbejder om at sikre, at IUU-fiskeri undersøges og sanktioneres behørigt, og at foranstaltningerne i denne forordning kan anvendes. Der bør indføres en ordning med gensidig bistand for at fremme sådant samarbejde.
(39)
I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet er det for at nå det grundlæggende mål, nemlig at standse IUUfiskeri, nødvendigt og hensigtsmæssigt at opstille regler for de foranstaltninger, der er fastsat i denne forordning. Denne forordning går ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå de opstillede mål, jf. traktatens artikel 5, stk. 3.
(40)
De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (5).
(41)
Ifølge denne forordning er IUU-fiskeri en særlig alvorlig overtrædelse af gældende love og administrative bestemmelser, fordi det i alvorlig grad underminerer mulighederne for at nå de overtrådte bestemmelsers mål og bringer de berørte bestandes bæredygtighed eller havmiljøets bevarelse i fare. På grund af denne forordnings begrænsede anvendelsesområde bør dens gennemførelse baseres på og supplere anvendelsesområdet for forordning (EØF) nr. 2847/93, hvorved der fastsættes rammebestemmelser for kontrol og overvågning af fiskeri under den fælles fiskeripolitik. Denne forordning styrker således bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 2847/93 for så vidt angår inspektion af tredjelandsfiskerfartøjer i havn, som nu ophæves og erstattes af den havneinspektionsordning, der er fastsat i kapitel II i nærværende forordning. Ved denne forordning fastsættes der i kapitel IX desuden en sanktionsordning, der specifikt gælder for IUU-fiskeri. Sanktionsbestemmelserne i forordning (EØF) nr. 2847/93 forbliver således gældende for andre overtrædelser af den fælles fiskeripolitiks regler end dem, som nærværende forordning vedrører.
(42)
Beskyttelsen af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger er underlagt Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (6), som ved anvendelsen af nærværende forordning gælder fuldt ud ved behandling af personoplysninger, især for så vidt angår den ret, som de personer, som de pågældende personoplysninger vedrører, har til adgang, berigtigelse, sletning eller spærring af personoplysninger og underretning af tredjemand, og derfor kommer denne forordning ikke nærmere ind på sådanne rettigheder.
(43)
Eftersom bestemmelser i denne forordning træder i kraft på områder, der er omfattet af Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93, (EF) nr. 1093/94 (7), (EF) nr. 1447/1999 (8), (EF) nr. 1936/2001 (9) og (EF) nr. 601/2004 (10), bør disse forordninger helt eller delvis ophæves -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
KAPITEL I
GENERELLE BESTEMMELSER
Artikel 1
Emne og anvendelsesområde
1. Ved denne forordning oprettes der en EF-ordning, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (IUU-fiskeri).
2. Ved anvendelsen af stk. 1 træffer hver medlemsstat efter EF-retten de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at ordningen bliver effektiv. Medlemsstaterne stiller tilstrækkelige midler til rådighed for deres kompetente myndigheder, så de kan varetage deres opgaver som fastlagt i denne forordning.
3. Ordningen i stk. 1 gælder for alt IUU-fiskeri og alle dertil knyttede aktiviteter, der udøves i den del af medlemsstaternes område, som traktaten finder anvendelse på, i EF-farvande, i marine farvande henhørende under tredjelandes jurisdiktion eller højhedsområde, eller på det åbne hav. IUU-fiskeri, der finder sted i marine farvande henhørende under de oversøiske lande og territorier, jf. bilag II til traktaten, sidestilles med IUU-fiskeri, der finder sted i marine farvande henhørende under tredjelande.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1)
»ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri« eller »IUU-fiskeri«: fiskeri, der er ulovligt, urapporteret eller ureguleret
2)
»ulovligt fiskeri«:
a)
fiskeri, der udøves af nationale eller udenlandske fiskerfartøjers fiskeri i maritime farvande henhørende under en stats jurisdiktion uden tilladelse fra den pågældende stat eller i strid med dens love og administrative bestemmelser
b)
fiskeri, der udøves af fiskerfartøjer, som er registreret i stater, der er kontraherende parter i en relevant regional fiskeriforvaltningsorganisation, men hvor fartøjerne fisker i strid med de bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som den pågældende organisation har vedtaget, og som er bindende for staterne, eller i strid med relevante internationale bestemmelser, eller
c)
fiskeri, der udøves af fiskerfartøjer i strid med nationale eller internationale forpligtelser, herunder fiskeri, der udøves af stater, som samarbejder med en relevant regional fiskeriforvaltningsorganisation
3)
»urapporteret fiskeri«:
a)
fiskeri, der ikke rapporteres eller fejlrapporteres til den relevante nationale myndighed i strid med nationale love og administrative bestemmelser, eller
b)
fiskeri, der udøves inden for en relevant regional fiskeriforvaltningsorganisations kompetenceområde, og som enten ikke rapporteres eller fejlrapporteres i strid med den pågældende organisations rapporteringsprocedurer
4)
»ureguleret fiskeri«:
a)
fiskeri inden for en relevant regional fiskeriforvaltningsorganisations kompetenceområde, der udøves af statsløse fiskerfartøjer eller fiskerfartøjer, der er registreret i en stat, som ikke er part i den pågældende organisation, eller af enhver anden fiskerienhed på en måde, der ikke er forenelig med eller strider mod den pågældende organisations bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, eller
b)
fiskeri i områder eller efter fiskebestande, for hvilke der ikke er truffet bevarelses- eller forvaltningsforanstaltninger, udøvet af fiskerfartøjer på en måde, der er uforenelig med det nationale ansvar for bevarelse af de levende marine ressourcer efter folkeretten
5)
»fiskerfartøj«: ethvert fartøj, uanset størrelse, der anvendes til eller er beregnet til erhvervsmæssig udnyttelse af fiskeressourcer, herunder hjælpefartøjer, fabriksfartøjer og fartøjer, der deltager i omladning, samt transportfartøjer, der er udrustet til transport af fiskevarer, med undtagelse af containerskibe
6)
»EF-fiskerfartøj«: et fiskerfartøj, der fører en medlemsstats flag og er registreret i EF
7)
»fiskeritilladelse«: ret til at udøve fiskeri i en bestemt periode, i et givet område eller i et givet fiskeri
8)
»fiskevare«: enhver vare, der henhører under kapitel 3 og toldposition 1604 og 1605 i den kombinerede nomenklatur, jf. Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (11), med undtagelse af de varer, der er opført i bilag I i denne forordning
9)
»bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger«: foranstaltninger, der har til formål at bevare og forvalte én eller flere arter af levende marine ressourcer, og som vedtages og gælder i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i folkeretten og/eller EF-retten
10)
»omladning«: overførsel af en del af eller alle fiskevarer om bord på et fiskerfartøj til et andet fiskerfartøj
11)
»import«: indførsel af fiskevarer til Fællesskabets område, herunder til omladning i havne på dets område
12)
»indirekte import«: import fra et andet tredjelandsområde end området under flagstaten for det fiskerfartøj, der har foretaget fangsten
13)
»eksport«: enhver transport til et tredjeland af fiskevarer fanget af fiskerfartøjer, som fører en medlemsstats flag, herunder fra Fællesskabets område, fra tredjelande eller fra fangstpladser
14)
»reeksport«: enhver transport fra Fællesskabets område af fiskevarer, som tidligere er blevet importeret til Fællesskabets område
15)
»regional fiskeriforvaltningsorganisation«: en subregional, regional eller lignende organisation med kompetence efter folkeretten til at træffe bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger for levende marine ressourcer, som efter konventionen eller aftalen om den pågældende organisations oprettelse hører under dens ansvar
16)
»kontraherende part«: en kontraherende part i en international konvention eller aftale om oprettelse af en regional fiskeriforvaltningsorganisation samt stater, fiskerienheder eller andre enheder, der samarbejder med en sådan organisation og har fået status som samarbejdende ikke-kontraherende part i forhold til sådan en organisation
17)
»observation«: enhver observation af et fiskerfartøj, der opfylder ét eller flere af kriterierne i artikel 3, stk. 1, og som foretages af en medlemsstats kompetente myndighed med ansvar for inspektion på havet eller af føreren af et EF-fiskerfartøj eller et tredjelandsfiskerfartøj
18)
»fællesfiskeri«: enhver fiskeriaktivitet mellem to eller flere fiskerfartøjer, hvor fangsten overføres fra ét fiskerfartøjs fiskeredskaber til et andet fartøj, eller hvor den teknik, der benyttes af disse fiskerfartøjer, kræver fælles fiskeredskaber
19)
»juridisk person«: enhver retlig enhed, der har denne status efter gældende national lovgivning, med undtagelse af stater eller andre offentlige organer, der udøver offentlig myndighed, og offentlige organisationer
20)
»risiko«: sandsynligheden for en hændelse, der kan opstå i forbindelse med fiskevarer, der importeres til eller eksporteres fra Fællesskabets område, og som forhindrer den korrekte anvendelse af denne forordning eller af bevarelses- og forvaltningsforanstaltningerne
21)
»risikoforvaltning«: den systematiske identifikation af risici og gennemførelse af alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at begrænse risiciene. Dette omfatter aktiviteter som indsamling af data og oplysninger, analyse og vurdering af risici, fastsættelse og indledning af tiltag og regelmæssig kontrol og tilsyn med processen og dens resultater baseret på internationale, fællesskabsretlige eller nationale kilder eller strategier
22)
»det åbne hav«: alle dele af havet som defineret i artikel 86 i De Forenede Nationers havretskonvention (UNCLOS)
23)
»parti«: varer, som enten sendes samtidig fra en bestemt eksportør til en bestemt modtager eller er omfattet af et gennemgående transportdokument, der dækker transporten fra eksportøren til modtageren.
Artikel 3
Fiskerfartøjer, der udøver IUU-fiskeri
1. Et fiskerfartøj formodes at udøve IUU-fiskeri, hvis det godtgøres, at det i strid med de gældende bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger i det område, hvor det har udøvet sådant fiskeri:
a)
har fisket uden gyldig licens, godkendelse eller tilladelse udstedt af flagstaten eller den relevante kyststat, eller
b)
ikke har overholdt sine forpligtelser med hensyn til registrering og rapportering af fangstdata eller fangstrelaterede data, herunder data fremsendt via satellitbaseret fartøjsovervågningssystem, eller forhåndsmeddelelser, jf. artikel 6, eller
c)
har fisket i et lukket område, i en forbudsperiode, uden at have en kvote, eller efter at have opbrugt sin kvote eller ud over en tilladt dybde, eller
d)
har fisket direkte efter en bestand, som der er indført fiskeristop eller fiskeriforbud for, eller
e)
har anvendt forbudte fiskeredskaber eller fiskeredskaber, der ikke opfylder kravene, eller
f)
har forfalsket eller tilsløret dets mærkning, identitet eller registrering, eller
g)
har tilsløret, forfalsket eller tilintetgjort bevismateriale vedrørende undersøgelser, eller
h)
har lagt hindringer i vejen for inspektørernes arbejde med at kontrollere, om de gældende bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger overholdes, og for observatørernes arbejde med at observere, om de gældende EF-bestemmelser overholdes, eller
i)
har taget undermålsfisk om bord, omladet eller landet undermålsfisk i strid med gældende lovgivning, eller
j)
har omladet eller deltaget i fællesfiskeri med andre fiskerfartøjer eller støttet eller forsynet sådanne fartøjer, som beviseligt har udøvet IUU-fiskeri efter denne forordning, især fartøjer opført på Fællesskabets liste over IUU-fartøjer eller en regional fiskeriforvaltningsorganisations IUU-liste, eller
k)
har fisket i en regional fiskeriforvaltningsorganisations område på en måde, der er uforenelig eller i strid med den pågældende organisations bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, og er registreret i et land, der ikke er part i eller ikke samarbejder med organisationen ifølge denne, eller
l)
ikke har nogen nationalitet og derfor er et statsløst fartøj, jf. folkeretten.
2. De i stk. 1 fastsatte aktiviteter betragtes som alvorlige overtrædelser i overensstemmelse med artikel 42, afhængigt af hvor grov den pågældende overtrædelse er, hvilket skal afgøres af medlemsstatens kompetente myndighed under hensyn til kriterier som den forvoldte skade, overtrædelsens omfang, dens værdi, eller om den har gentaget sig.
KAPITEL II
INSPEKTIONER AF TREDJELANDSFISKERFARTØJER I MEDLEMSSTATERNES HAVNE
AFDELING 1
Betingelser for tredjelandsfiskerfartøjers adgang til havne
Artikel 4
Havneinspektionsordninger
1. Med henblik på at forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri skal der opretholdes en effektiv havneinspektionsordning for tredjelandsfiskerfartøjer, der anløber havne i medlemsstaterne.
2. Adgang til medlemsstaternes havne, ydelse af havnetjenester, landing og omladning i sådanne havne er forbudt for tredjelandsfiskerfartøjer, medmindre de opfylder de betingelser, der er fastsat i denne forordning, undtagen i tilfælde af force majeure eller nød, jf. artikel 18 i UNCLOS (force majeure eller nød), for så vidt angår tjenester, der er strengt nødvendige for at afhjælpe situationen.
3. Omladning mellem tredjelandsfiskerfartøjer eller mellem tredjelandsfiskerfartøjer og fiskerfartøjer, der fører en medlemsstats flag, er forbudt i EF-farvande og må kun foregå i havn, jf. bestemmelserne i dette kapitel.
4. Det er forbudt for fiskerfartøjer, der fører en medlemsstats flag, at omlade fangster fra tredjelandsfiskerfartøjer på havet uden for EF-farvande, medmindre fiskerfartøjerne er registreret som transportfartøjer i en regional fiskeriforvaltningsorganisations regi.
Artikel 5
Udpegede havne
1. Medlemsstaterne udpeger havne eller steder tæt på kysten, hvor landing eller omladning af fiskevarer og havnetjenester som omhandlet i artikel 4, stk. 2, er tilladt.
2. Adgang til havnetjenester og landing eller omladning må for tredjelandsfiskerfartøjers vedkommende kun finde sted i udpegede havne.
3. Medlemsstaterne sender senest den 15. januar hvert år Kommissionen en liste over udpegede havne. Eventuelle ændringer af listen meddeles Kommissionen mindst 15 dage før, de træder i kraft.
4. Kommissionen offentliggør straks listen over udpegede havne i Den Europæiske Unions Tidende og på sit websted.
Artikel 6
Forhåndsmeddelelse
1. Førerne af tredjelandsfiskerfartøjer eller deres repræsentanter meddeler mindst tre arbejdsdage før forventet ankomst i havn de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvis udpegede havne eller landingssteder fartøjerne ønsker at benytte, følgende:
a)
fartøjets identifikation
b)
navnet på den udpegede bestemmelseshavn og anløbsformålet, f.eks. landing, omladning eller adgang til tjenester
c)
fiskeritilladelse eller, hvis det er hensigtsmæssigt, tilladelse til at bistå med fiskeri eller omlade fiskevarer
d)
datoer for fangstrejse
e)
forventet dato og tidspunkt for ankomst i havn
f)
mængden af hver art om bord, eller, hvor det er relevant, en negativ rapport
g)
det eller de områder, hvor fangsterne blev taget, eller hvor omladningen fandt sted, uanset om der er tale om EF-farvande, områder henhørende under et tredjelands jurisdiktion eller højhedsområde eller det åbne hav
h)
de mængder af hver art, der skal landes eller omlades.
Førerne af tredjelandsfiskerfartøjer eller deres repræsentanter fritages for at meddele oplysningerne i litra a), c), d), g) og h), hvis der foreligger en valideret fangstattest i overensstemmelse med kapitel III for hele den fangst, der skal landes eller omlades på Fællesskabets område.
2. Den meddelelse, der er omhandlet i stk. 1, ledsages af en fangstattest valideret i overensstemmelse med kapitel III, hvis tredjelandsfiskerfartøjet har fiskevarer om bord. Bestemmelserne i artikel 14 om anerkendelse af fangstdokumenter eller havnestatskontrolformularer, der indgår i fangstdokumentation eller havnestatskontrolordninger vedtaget af regionale fiskeriforvaltningsorganisationer, finder tilsvarende anvendelse.
3. Kommissionen kan efter proceduren i artikel 54, stk. 2, fritage visse kategorier af tredjelandsfiskerfartøjer for forpligtelsen i stk. 1 i en begrænset periode, som kan forlænges, eller fastsætte en anden meddelelsesfrist under hensyntagen til bl.a. fiskevaretype, afstanden mellem fangstpladser, landingssteder og havne, hvor de pågældende fartøjer er registreret eller hjemmehørende.
4. Denne artikel anvendes uanset eventuelle særlige bestemmelser i fiskeriaftaler mellem Fællesskabet og tredjelande.
Artikel 7
Tilladelse
1. Tredjelandsfiskerfartøjer får kun tilladelse til at anløbe havn, hvis de oplysninger, der er fastsat i artikel 6, stk. 1, er fuldstændige og ledsages af den fangstattest, der er omhandlet i artikel 6, stk. 2, hvis tredjelandsfiskerfartøjet har fiskevarer om bord, jf. dog artikel 37, nr. 5).
2. Tilladelse til at påbegynde landing eller omladning i havn gives, forudsat at de indsendte oplysninger, jf. stk. 1, er kontrolleret med hensyn til fuldstændighed, og forudsat at der eventuelt er blevet foretaget inspektion i henhold til afdeling 2.
3. Uanset stk. 1 og 2 kan havnemedlemsstaten tillade havneanløb og hel eller delvis landing i tilfælde, hvor de i artikel 6, stk. 1, fastsatte oplysninger ikke er fuldstændige eller endnu ikke er kontrolleret eller verificeret, men oplagrer i så fald de pågældende fiskevarer under de kompetente myndigheders kontrol. Fiskevarerne frigives først til salg, overtagelse eller transport, når de i artikel 6, stk. 1, fastsatte oplysninger er modtaget, eller kontrollen eller verifikationen er afsluttet. Hvis denne proces ikke er afsluttet senest 14 dage efter landing, kan havnemedlemsstaten konfiskere og bortskaffe fiskevarerne efter de nationale regler. Lageromkostningerne påhviler de driftsansvarlige.
Artikel 8
Registrering af landing eller omladning
1. Førerne af tredjelandsfiskerfartøjer eller deres repræsentanter forelægger så vidt muligt elektronisk inden landingen eller omladningen myndighederne i den medlemsstat, hvis udpegede landingshavne eller omladningsfaciliteter de benytter, en erklæring med angivelse af den mængde fiskevarer opdelt efter art, der skal landes eller omlades, og dato og sted for hver fangst. Førerne og deres repræsentanter er ansvarlig for sådanne erklæringers rigtighed.
2. Medlemsstaterne opbevarer originalerne af de i stk. 1 fastsatte erklæringer eller en udskrift heraf, hvis de er fremsendt elektronisk, i mindst tre år i overensstemmelse med de nationale bestemmelser.
3. Procedurerne for indgivelse af landings- og omladningserklæringen og dens form fastsættes efter proceduren i artikel 54, stk. 2.
4. Medlemsstaterne meddeler inden udgangen af den første måned i hvert kvartal elektronisk Kommissionen, hvor store mængder fisk tredjelandsfiskerfartøjer landede og/eller omladede i deres havne i det foregående kvartal.
AFDELING 2
Havneinspektioner
Artikel 9
Generelle principper
1. Medlemsstaterne foretager hvert år inspektion i deres udpegede havne af mindst 5 % af tredjelandsfiskerfartøjers landinger og omladninger i overensstemmelse med de benchmarks, der er fastsat efter proceduren i artikel 54, stk. 2, på grundlag af risikoforvaltning, uden at det berører højere tærskler vedtaget af regionale fiskeriforvaltningsorganisationer.
2. Følgende fiskerfartøjer inspiceres altid:
a)
observerede fiskerfartøjer, jf. artikel 48
b)
fiskerfartøjer, der er rapporteret som led i en meddelelse under EF-alarmsystemet, jf. kapitel IV
c)
fiskerfartøjer, der af Kommissionen er identificeret som fiskerfartøjer, der formodes at have udøvet IUU-fiskeri, jf. artikel 25
d)
fiskerfartøjer på en liste over IUU-fartøjer, der er opstillet af en regional fiskeriforvaltningsorganisation og meddelt medlemsstaterne i overensstemmelse med artikel 30.
Artikel 10
Inspektionsprocedure
1. De ansvarlige for inspektionen (inspektørerne) skal have mulighed for at undersøge alle fartøjets relevante områder, dæk og rum, fangster, uforarbejdede såvel som forarbejdede, garn eller andre fiskeredskaber, udstyr og alle relevante dokumenter, som de skønner nødvendige at kontrollere i overensstemmelse med de gældende love, administrative bestemmelser og internationale forvaltnings- og bevarelsesforanstaltninger. Inspektørerne kan også stille spørgsmål til personer, der formodes at sidde inde med oplysninger om genstanden for inspektionen.
2. Inspektioner omfatter overvågning af landing eller omladning i sin helhed og krydskontrol mellem de mængder pr. art, der er opgivet i forhåndsmeddelelsen om landing, og de mængder pr. art, der landes eller omlades.
3. Inspektørerne underskriver deres inspektionsrapport i overværelse af fiskerfartøjsføreren, der har ret til at komplettere rapporten eller lade den komplettere med alle oplysninger, som han finder relevante. Inspektørerne anfører i logbogen, at der er foretaget inspektion.
4. En kopi af inspektionsrapporten afleveres til fiskerfartøjsføreren, som kan sende den til ejeren.
5. Føreren samarbejder med inspektørerne og yder bistand med inspektionen af fiskerfartøjet og må ikke hindre dem i at varetage deres opgaver eller true eller forstyrre dem under udførelsen af disse.
Artikel 11
Procedure i tilfælde af overtrædelser
1. Hvis de oplysninger, der er indsamlet under inspektionen, giver inspektøren grund til at antage, at et fartøj har udøvet IUU-fiskeri efter kriterierne i artikel 3, skal inspektøren:
a)
notere den formodede overtrædelse i inspektionsrapporten
b)
træffe alle nødvendige foranstaltninger til at beskytte bevismaterialet i forbindelse med en sådan formodet overtrædelse
c)
straks sende inspektionsrapporten til den kompetente myndighed.
2. Hvis resultaterne af inspektionen giver bevis for, at et tredjelandsfiskerfartøj har udøvet IUU-fiskeri i overensstemmelse med kriterierne i artikel 3, giver den kompetente myndighed i havnemedlemsstaten ikke sådanne fartøjer lov til at lande eller omlade fangsten.
3. Inspektionsmedlemsstaten meddeler straks Kommissionen sin beslutning efter stk. 2 om ikke at tillade landing eller omladning og sender samtidig en kopi af inspektionsrapporten til Kommissionen eller et af Kommissionen udpeget organ, som straks videresender den til den kompetente myndighed i det inspicerede fiskerfartøjs flagstat med kopi til donorfartøjernes flagstat eller flagstater, hvis det inspicerede fiskerfartøj har deltaget i omladning. En kopi af meddelelsen sendes i givet fald også til eksekutivsekretæren for den regionale fiskeriforvaltningsorganisation, i hvis kompetenceområde fangsten blev taget.
4. Hvis den formodede overtrædelse blev begået på det åbne hav, samarbejder havnemedlemsstaten med flagstaten, når den undersøger den formodede overtrædelse, og idømmer i givet fald sanktioner efter den pågældende havnemedlemsstats lovgivning, forudsat at flagstaten i overensstemmelse med folkeretten udtrykkeligt har indvilliget i at overdrage sin kompetence. Hvis den formodede overtrædelse blev begået i et tredjelands maritime farvande, samarbejder havnemedlemsstaten også med kyststaten, når den foretager en undersøgelse, og pålægger i givet fald sanktioner, der er fastsat i den pågældende havnemedlemsstats lovgivning, forudsat at kyststaten i overensstemmelse med folkeretten udtrykkeligt har indvilliget i overdrage sin kompetence.
KAPITEL III
ORDNINGEN FOR FANGSTATTESTER FOR IMPORT OG EKSPORT AF FISKEVARER
Artikel 12
Fangstattester
1. Import til Fællesskabet af fiskevarer, der stammer fra IUU-fiskeri, er forbudt.
2. For at gøre forbuddet i stk. 1 effektivt kan fiskevarer kun importeres til Fællesskabet, når de ledsages af en fangstattest i overensstemmelse med denne forordning.
3. Fangstattesten i stk. 2 valideres af den stat, under hvis flag det eller de fiskerfartøjer, der tog de fangster, som fiskevarerne stammer fra, sejler. Attesten anvendes til at bekræfte, at sådanne fangster er taget efter gældende love, administrative bestemmelser og internationale forvaltnings- og bevarelsesforanstaltninger.
4. Fangstattesten skal indeholde alle oplysninger som anført i bilag II og skal valideres af en offentlig myndighed i flagstaten med fornøden beføjelse til at bekræfte oplysningernes rigtighed. Fangstattesten kan efter aftale med flagstaterne inden for rammerne af samarbejdet efter artikel 20, stk. 4, udarbejdes, valideres eller fremsendes elektronisk eller erstattes af elektroniske sporingssystemer, der sikrer, at myndighederne anvender samme kontrolniveau.
5. Listen i bilag I over varer, der ikke er omfattet af fangstattesten, kan revideres hvert år på grundlag af resultaterne af de oplysninger, der er indsamlet i henhold til kapitel II, III, IV, V, VIII, X og XII, og ændres efter proceduren i artikel 54, stk. 2.
Artikel 13
Fangstdokumentationsordninger vedtaget og iværksat af regionale fiskeriforvaltningsorganisationer
1. Fangstdokumenter og dertil knyttede dokumenter, der er valideret efter fangstdokumentationsordninger vedtaget af en regional fiskeriforvaltningsorganisation, og som opfylder betingelserne i denne forordning, godtages som fangstattester for fiskevarer af arter, for hvilke der er indført sådanne fangstdokumentationsordninger, og omfattes af de kontrol- og verifikationskrav, der stilles til importmedlemsstaten efter artikel 16 og 17, og bestemmelserne om importafslag i artikel 18. Listen over sådanne fangstdokumentationsordninger fastlægges efter proceduren i artikel 54, stk. 2.
2. Stk. 1 anvendes med forbehold af gældende specifikke retsforskrifter om indarbejdelse af sådanne fangstdokumentationsordninger i EF-retten.
Artikel 14
Indirekte import af fiskevarer
1. For at importere fiskevarer, der udgør et enkelt parti, og som transporteres i samme form til Fællesskabet fra et andet tredjeland end flagstaten, forelægger importøren myndighederne i importmedlemsstaten følgende:
a)
den (de) af flagstaten validerede fangstattest(er) og
b)
behørigt bevis for, at fiskevarerne ikke har undergået anden behandling end losning og lastning eller anden form for behandling, der skal sikre, at deres tilstand ikke forringes, og er forblevet under tilsyn af toldmyndighederne i dette tredjeland.
Behørigt bevismateriale fremlægges i form af:
i)
det gennemgående transportdokument, der dækker transporten fra flagstatens område gennem tredjelandets område, hvor det er relevant, eller
ii)
et dokument fra de kompetente myndigheder i dette tredjeland med angivelse af:
-
en nøjagtig beskrivelse af fiskevarerne, datoen for varernes losning og lastning samt i givet fald navnet på de anvendte fartøjer eller oplysning om de andre anvendte transportmidler, og
-
de omstændigheder, hvorunder fiskevarerne forblev i dette tredjeland.
Hvis de pågældende arter er omfattet af en regional fiskeriforvaltningsorganisations fangstdokumentationsordning, som er godkendt efter artikel 13, kan der i stedet for ovennævnte dokumenter anvendes reeksportcertifikatet fra denne fangstdokumentationsordning, forudsat at tredjelandet har overholdt meddelelseskravene i denne forbindelse.
2. For at importere fiskevarer, der udgør et enkelt parti, og som er blevet forarbejdet i et andet tredjeland end flagstaten, forelægger importøren myndighederne i importmedlemsstaten en erklæring udfærdiget af forarbejdningsanlægget i det pågældende tredjeland og godkendt af de kompetente myndigheder i overensstemmelse med formularen i bilag IV:
a)
der indeholder en nøjagtig beskrivelse af de uforarbejdede og forarbejdede varer og de respektive mængder
b)
der angiver, at de forarbejdede varer er fremstillet i dette tredjeland af fangster, der ledsages den (de) af flagstaten validerede fangstattest(er), og
c)
ledsaget af:
i)
den (de) originale fangstattest(er), hvis hele den pågældende fangst er anvendt til forarbejdning af de fiskevarer, der eksporteres som et enkelt parti, eller
ii)
en kopi af den (de) originale fangstattest(er), hvis en del af den pågældende fangst er anvendt til forarbejdning af de fiskevarer, der eksporteres som et enkelt parti.
Hvis de pågældende arter er omfattet af en regional fiskeriforvaltningsorganisations fangstdokumentationsordning, som er godkendt efter artikel 13, kan der i stedet for ovennævnte erklæring anvendes reeksportcertifikatet fra denne fangstdokumentationsordning, forudsat at forarbejdningstredjelandet har overholdt meddelelseskravene i denne forbindelse.
3. De dokumenter og den erklæring, der er nævnt i henholdsvis stk. 1, litra b), og stk. 2, kan fremsendes elektronisk inden for rammerne af det i artikel 20, stk. 4, fastsatte samarbejde.
Artikel 15
Eksport af fangster taget af fiskerfartøjer, der fører en medlemsstats flag
1. Fangster taget af fiskerfartøjer, der fører en medlemsstats flag, kan kun eksporteres, hvis de kompetente myndigheder i flagmedlemsstaten har valideret fangstattesten, jf. artikel 12, stk. 4, hvis det kræves inden for rammerne af det i artikel 20, stk. 4, fastsatte samarbejde.
2. Flagmedlemsstaterne meddeler Kommissionen, hvilke myndigheder der er kompetente til at validere fangstattester som omhandlet i stk. 1.
Artikel 16
Fremlæggelse og kontrol af fangstattester
1. Den validerede fangstattest sendes af importøren til de kompetente myndigheder i den medlemsstat, som varen skal importeres til, senest tre arbejdsdage før det forventede tidspunkt for varens ankomst til det sted, hvor den skal indføres til Fællesskabets område. Tidsfristen på tre arbejdsdage kan tilpasses efter typen af fiskevarer, afstanden til indgangsstedet til Fællesskabets område eller de transportmidler, der anvendes. De kompetente myndigheder kontrollerer på grundlag af risikoforvaltning fangstattesten på baggrund af oplysningerne i den meddelelse fra flagstaten, der er modtaget i overensstemmelse med artikel 20 og 22.
2. Importører, der har opnået status som godkendte økonomiske aktører, kan uanset stk. 1 give medlemsstatens kompetente myndigheder meddelelse om varernes ankomst inden for den frist, der er fastsat i stk. 1, og stille den validerede fangstattest og dertil knyttede dokumenter som omhandlet i artikel 14 til rådighed for myndighederne med henblik på kontrol i overensstemmelse med stk. 1 eller verifikation i overensstemmelse med artikel 17.
3. De kriterier, hvorefter en medlemsstats kompetente myndigheder kan indrømme en importør status som godkendt økonomisk aktør, indebærer følgende:
a)
importøren skal være etableret på medlemsstatens område
b)
importtransaktionerne skal være af et tilstrækkeligt antal og omfang til at begrunde gennemførelsen af proceduren i stk. 2
c)
der skal være passende dokumentation for, at kravene i forbindelse med bevarelses- og forvaltningsforanstaltningerne er overholdt
d)
der skal være et tilfredsstillende system til forvaltning af dokumentation for handel og eventuelt transport og forarbejdning, som muliggør passende kontrol og verifikation med henblik på denne forordning
e)
der skal findes foranstaltninger, som letter gennemførelse af denne kontrol og verifikation
f)
importøren skal om nødvendigt have praktisk kompetence eller faglige kvalifikationer, som har direkte tilknytning til den pågældende aktivitet, og
g)
importøren skal om nødvendigt dokumentere økonomisk solvens.
Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om navn og adresse på de godkendte økonomiske aktører snarest muligt efter, at de har indrømmet dem denne status. Kommissionen stiller disse oplysninger til rådighed for medlemsstaterne i elektronisk form.
Reglerne vedrørende status som »godkendt økonomisk aktør« kan fastlægges efter proceduren i artikel 54, stk. 2.
Artikel 17
Verifikation
1. De kompetente myndigheder i medlemsstaterne kan foretage al verifikation, som de anser for nødvendig for at sikre, at bestemmelserne i denne forordning anvendes korrekt.
2. Verifikationen kan navnlig bestå i undersøgelse af varerne, verifikation af meddelte data og af dokumenters eksistens og ægthed, undersøgelse af aktørers regnskaber og andre dokumenter, inspektion af de transportmidler, herunder containere og oplagringssteder, der er anvendt i forbindelse med varerne, og officielle undersøgelser og tilsvarende handlinger, foruden inspektion i havn af fiskerfartøjer, jf. kapitel II.
3. Verifikationen skal være koncentreret om den risiko, der er identificeret på grundlag af kriterier, som er opstillet på nationalt plan eller fællesskabsplan som led i risikoforvaltningen. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen deres nationale kriterier inden 30 arbejdsdage efter den 29. oktober 2008 og ajourfører disse oplysninger. Fællesskabskriterierne fastsættes efter proceduren i artikel 54, stk. 2.
4. Der foretages under alle omstændigheder verifikation, når:
a)
medlemsstatens verifikationsmyndighed har grund til at betvivle ægtheden af selve fangstattesten eller den relevante flagstatsmyndigheds valideringsstempel eller underskrift, eller
b)
medlemsstatens verifikationsmyndighed ligger inde med oplysninger, der rejser tvivl om, hvorvidt et fiskerfartøj har overholdt gældende love, administrative bestemmelser eller bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, eller hvorvidt det har opfyldt andre krav i denne forordning, eller
c)
fiskerfartøjer, fiskerivirksomheder eller andre aktører er rapporteret i forbindelse med formodet IUU-fiskeri, herunder fiskerfartøjer, der er rapporteret til en regional fiskeriforvaltningsorganisation i henhold til et instrument vedtaget af sådan organisation til opstilling af lister over fartøjer, der formodes at have udøvet ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri, eller
d)
flagstater eller reeksportstater er blevet rapporteret til en regional fiskeriforvaltningsorganisation i henhold til et instrument vedtaget af en sådan organisation med henblik på at træffe handelsforanstaltninger over for flagstater, eller
e)
der er offentliggjort en alarmmeddelelse i henhold til artikel 23, stk. 1.
5. Medlemsstaterne kan beslutte at foretage stikprøvekontrol ud over den i stk. 3 og 4 omhandlede verifikation.
6. Med henblik på verifikation kan en medlemsstats kompetente myndigheder anmode om bistand fra de kompetente myndigheder i flagstaten eller i et andet tredjeland end flagstaten, som omhandlet i artikel 14, idet der i så fald gælder følgende:
a)
I bistandsanmodningen anføres årsagerne til, at de kompetente myndigheder i den pågældende medlemsstat nærer begrundet tvivl om, at attesten og oplysningerne deri er gyldige, og/eller at varerne er i overensstemmelse med bevarelses- og forvaltningsforanstaltningerne. Til støtte for bistandsanmodningen medsendes en kopi af fangstattesten og enhver form for information eller dokumentation, der indikerer, at oplysningerne i attesten er urigtige. Anmodningen sendes straks til de kompetente myndigheder i flagstaten eller i et andet tredjeland end flagstaten, som omhandlet i artikel 14.
b)
Verifikationsproceduren afsluttes senest 15 dage efter datoen for verifikationsanmodningen. Hvis de kompetente myndigheder i den berørte flagstat ikke kan overholde fristen, kan verifikationsmyndighederne i medlemsstaten på anmodning af flagstaten eller et andet tredjeland end flagstaten, som omhandlet i artikel 14, forlænge svarfristen med højst 15 dage.
7. Varernes frigivelse på markedet suspenderes i afventning af resultaterne af de verifikationsprocedurer, der er omhandlet i stk. 1-6. Lageromkostningerne påhviler den driftsansvarlige.
8. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen, hvilke myndigheder der er kompetente til at kontrollere og verificere fangstattester i overensstemmelse med artikel 16 og stk. 1-6 i nærværende artikel.
Artikel 18
Importafslag
1. De kompetente myndigheder i medlemsstaterne afslår i givet fald import af fiskevarer til Fællesskabet, uden at de behøver at anmode om yderligere bevismateriale eller sende en bistandsanmodning til flagstaten, hvis er de opdager, at:
a)
importøren ikke har kunnet fremlægge en fangstattest for de pågældende varer eller ikke har kunnet opfylde sine forpligtelser i henhold til artikel 16, stk. 1 eller 2
b)
importvarerne ikke er de samme som de varer, der er anført i fangstattesten
c)
fangstattesten ikke er valideret af den offentlige myndighed i flagstaten som omhandlet i artikel 12, stk. 3
d)
fangstattesten ikke indeholder alle krævede oplysninger
e)
importøren ikke kan bevise, at fiskevarerne opfylder betingelserne i artikel 14, stk. 1 eller 2
f)
et fiskerfartøj, der i fangstattesten er anført som det fartøj, fangsterne stammer fra, står på EF-listen over IUU-fartøjer eller på lister over IUU-fartøjer, jf. artikel 30
g)
fangstattesten er valideret af myndighederne i en flagstat, der er identificeret som en ikke-samarbejdende stat, jf. artikel 31.
2. De kompetente myndigheder i medlemsstaterne afslår i givet fald import af fiskevarer til Fællesskabet efter at have anmodet om bistand, jf. artikel 17, stk. 6, hvis:
a)
de har modtaget et svar, hvoraf det fremgår, at eksportøren ikke var berettiget til at anmode om validering af en fangstattest, eller
b)
de har modtaget et svar, ifølge hvilket varerne ikke overholder bevarelses- og forvaltningsforanstaltningerne eller andre betingelser i dette kapitel, eller
c)
de ikke har modtaget noget svar inden for den fastsatte frist, eller
d)
de har modtaget et ufuldstændigt svar på de spørgsmål, der blev stillet i anmodningen.
3. Hvis import af fiskevarer afslås, jf. stk. 1 og 2, kan medlemsstaterne konfiskere og destruere fiskevarerne eller afhænde eller sælge dem efter den nationale lovgivning. Indtægterne fra dette salg kan anvendes til velgørende formål.
4. Enhver person kan klage over de kompetente myndigheders afgørelser, jf. stk. 1, 2 eller 3, hvis de berører vedkommende. Med hensyn til klageret gælder bestemmelserne i den pågældende medlemsstat.
5. De kompetente myndigheder i medlemsstaterne meddeler importafslag til flagstaten og i givet fald til det andet tredjeland end flagstaten, som omhandlet i artikel 14. Der sendes en kopi af meddelelsen til Kommissionen.
Artikel 19
Forsendelse og omladning
1. Når fiskevarer ved indgangsstedet til Fællesskabets område henføres under en forsendelsesprocedure og transporteres til en anden medlemsstat, hvor de skal henføres under en anden toldprocedure, gennemføres bestemmelserne i artikel 17 og 18 i denne medlemsstat.
2. Når fiskevarer ved indgangsstedet til Fællesskabets område henføres under en forsendelsesprocedure og transporteres til et andet sted i samme medlemsstat, hvor de skal henføres under en anden toldprocedure, kan denne medlemsstat gennemføre bestemmelserne i artikel 16, 17 og 18 ved indgangsstedet eller bestemmelsesstedet. Medlemsstaterne meddeler snarest muligt Kommissionen de foranstaltninger, der vedtages med henblik på gennemførelse af dette stykke, og ajourfører disse oplysninger. Kommissionen offentliggør disse meddelelser på sit websted.
3. Når fiskevarerne ved indgangsstedet til Fællesskabets område omlades og transporteres ad søvejen til en anden medlemsstat, gennemføres bestemmelserne i artikel 17 og 18 i denne medlemsstat.
4. Omladningsmedlemsstaterne meddeler bestemmelsesmedlemsstaterne oplysningerne i transportdokumentet vedrørende fiskevarernes art, vægt, afskibningshavn og afskiberen i tredjelandet, navnet på transportfartøjet og omladnings- og bestemmelseshavnen, snarest muligt efter at disse oplysninger er kendt og inden den forventede ankomstdato i bestemmelseshavnen.
Artikel 20
Meddelelser fra flagstaten og samarbejde med tredjelande
1. Ved anvendelsen af denne forordning er det en forudsætning for godkendelse af fangstattester valideret af en given flagstat, at den pågældende flagstat har sendt Kommissionen en meddelelse om:
a)
at den har iværksat nationale ordninger for gennemførelse, kontrol og håndhævelse af love, administrative bestemmelser og bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som dens fiskerfartøjer skal overholde
b)
at dens offentlige myndigheder er bemyndiget til at attestere rigtigheden af oplysningerne i fangstattesterne og til at verificere sådanne attester på anmodning af medlemsstaterne. Meddelelsen skal også indeholde de nødvendige oplysninger til identifikation af de pågældende myndigheder.
2. De oplysninger, der skal gives i meddelelsen, jf. stk. 1, er fastsat i bilag III.
3. Kommissionen underretter flagstaten, når den har modtaget meddelelsen i henhold til stk. 1. Hvis flagstaten ikke har givet Kommissionen alle oplysninger i stk. 1, meddeler Kommissionen flagstaten, hvilke oplysninger der mangler, og anmoder den om at sende en ny meddelelse.
4. Når det er hensigtsmæssigt, samarbejder Kommissionen administrativt med tredjelande på områder, der vedrører gennemførelsen af bestemmelserne om fangstattester i denne forordning, herunder om anvendelse af elektroniske midler til udarbejdelse, validering og fremlæggelse af fangstattesterne og i givet fald de i artikel 14, stk. 1 og 2, omhandlede dokumenter.
Et sådant samarbejde skal tage sigte på at:
a)
sikre, at fiskevarer, der importeres til Fællesskabet, hidrører fra fangster, der er taget i overensstemmelse med gældende love, forordninger eller bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger
b)
lette flagstaternes opfyldelse af formaliteterne i forbindelse med fiskerfartøjers adgang til havne, import af fiskevarer og verifikationskravene i forbindelse med fangstattesterne som fastsat i kapitel II og i dette kapitel
c)
sørge for, at Kommissionen eller et organ udpeget af denne på stedet udfører revision for at verificere, at samarbejdet gennemføres effektivt
d)
sørge for, at der skabes en ramme for informationsudveksling mellem de to parter til støtte for gennemførelsen af samarbejdet.
5. Det i stk. 4 fastsatte samarbejde er ikke en forudsætning for at anvende dette kapitel på import af fangster taget af fiskerfartøjer fra en hvilken som helst stat.
Artikel 21
Reeksport
1. Tilladelse til reeksport af varer, der er importeret i henhold til en fangstattest i overensstemmelse med dette kapitel, gives ved, at de kompetente myndigheder i den medlemsstat, som varerne skal reeksporteres fra, validerer afsnittet om »reeksport« i fangstattesten eller en kopi deraf, hvis de fiskevarer, der skal reeksporteres, er en del af de varer, der er importeret.
2. Proceduren i artikel 16, stk. 2, finder tilsvarende anvendelse, hvis fiskevarerne reeksporteres af en godkendt økonomisk aktør.
3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen, hvilke myndigheder der er kompetente til at validere og verificere afsnittet om »reeksport« i fangstattesterne efter proceduren i artikel 15.
Artikel 22
Registrering og informationsspredning
1. Kommissionen fører et register over stater og kompetente myndigheder, der er meddelt i overensstemmelse med dette kapitel, idet følgende registreres deri:
a)
medlemsstater, der har meddelt, hvilke kompetente myndigheder der skal validere, kontrollere og verificere fangstattester og reeksportcertifikater i henhold til henholdsvis artikel 15, 16, 17 og 21
b)
flagstater, fra hvilke Kommissionen har modtaget meddelelse, jf. artikel 20, stk. 1, med angivelse af de flagstater, i forbindelse med hvilke der er indgået samarbejde med tredjelande, jf. artikel 20, stk. 4.
2. Kommissionen offentliggør på sit websted og i Den Europæiske Unions Tidende en liste over stater og disses kompetente myndigheder som omhandlet i stk. 1 og ajourfører regelmæssigt disse oplysninger. Kommissionen gør de nærmere oplysninger om de myndigheder i flagstaterne, som skal validere og verificere fangstattester, elektronisk tilgængelige for de myndigheder i de medlemsstater, der er ansvarlige for valideringen og verifikationen af fangstattester.
3. Kommissionen offentliggør på sit websted og i Den Europæiske Unions Tidende en liste over de fangstdokumentationsordninger, der er godkendt efter artikel 13, og ajourfører den regelmæssigt.
4. Medlemsstaterne opbevarer originalerne af de fangstattester, der er fremsendt til import, de fangstattester, der er valideret til eksport, og de validerede afsnit om reeksport i fangstattesterne i mindst tre år i overensstemmelse med de nationale bestemmelser.
5. De godkendte økonomiske aktører opbevarer originalerne af dokumenterne i stk. 4 i mindst tre år i overensstemmelse med de nationale bestemmelser.
KAPITEL IV
EF-ALARMSYSTEM
Artikel 23
Alarmmeddelelser
1. Hvis oplysninger indhentet i overensstemmelse med kapitel II, III, V, VI, VII, VIII, X eller XI skaber velbegrundet tvivl om, hvorvidt gældende love eller administrative bestemmelser, herunder gældende love eller administrative bestemmelser meddelt af tredjelande som led i det administrative samarbejde, der er omhandlet i artikel 20, stk. 4, eller internationale bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, er blevet overholdt for så vidt angår fiskerfartøjer eller fiskevarer fra visse tredjelande, offentliggør Kommissionen en alarmmeddelelse på sit websted og i Den Europæiske Unions Tidende for at advare aktørerne og sikre, at medlemsstaterne træffer passende foranstaltninger over for de berørte tredjelande i overensstemmelse med dette kapitel.
2. Kommissionen meddeler straks de i stk. 1 nævnte oplysninger til medlemsstaternes myndigheder og til den berørte flagstat og i givet fald til et andet tredjeland end flagstaten, som omhandlet i artikel 14.
Artikel 24
Foranstaltninger efter udsendelse af alarmmeddelelse
1. Efter modtagelse af oplysningerne meddelt i henhold til artikel 23, stk. 2, skal medlemsstaterne i givet fald og i overensstemmelse med risikoforvaltning:
a)
identificere de aktuelle partier fiskevarer til import, der falder ind under alarmmeddelelsens anvendelsesområde, og verificere fangstattesten og i givet fald de dokumenter, der er omhandlet i artikel 14, jf. artikel 17
b)
træffe foranstaltninger til at sikre, at de fremtidige partier fiskevarer til import, der falder ind under meddelelsens anvendelsesområde, underkastes verifikation af fangstattesten og i givet fald af de dokumenter, der er omhandlet i artikel 14, jf. artikel 17
c)
identificere de tidligere partier fiskevarer, der falder ind under alarmmeddelelsens anvendelsesområde, og foretage behørig verifikation, herunder verifikation af tidligere fremsendte fangstattester
d)
i overensstemmelse med folkeretten underkaste fiskerfartøjer, der falder ind under alarmmeddelelsens anvendelsesområde, undersøgelser og kontrol eller inspektion på havet, i havne eller på andre landingssteder i fornødent omfang.
2. Medlemsstater underretter snarest muligt Kommissionen om resultaterne af deres verifikation og verifikationsanmodninger samt om, hvilke foranstaltninger de har truffet i de tilfælde, hvor gældende love, administrative bestemmelser eller internationale bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger ikke er blevet overholdt.
3. Hvis Kommissionen på baggrund af resultaterne af verifikationerne efter stk. 1 fastslår, at den velbegrundede tvivl, der lå til grund for alarmmeddelelsen, ikke længere foreligger, foretager den straks følgende:
a)
den offentliggør på sit websted og i Den Europæiske Unions Tidende en meddelelse herom, der annullerer den tidligere alarmmeddelelse
b)
den underretter flagstaten og i givet fald det andet tredjeland end flagstaten, som omhandlet i artikel 14, om annulleringen, og
c)
den underretter medlemsstaterne ad de rette kanaler.
4. Hvis Kommissionen på baggrund af resultaterne af verifikationerne efter stk. 1 fastslår, at der fortsat hersker den velbegrundede tvivl, der lå til grund for alarmmeddelelsen, foretager den straks følgende:
a)
den ajourfører alarmmeddelelsen ved at offentliggøre en ny meddelelse på sit websted og i Den Europæiske Unions Tidende
b)
den underretter flagstaten og i givet fald det andet tredjeland end flagstaten, som omhandlet i artikel 14
c)
den underretter medlemsstaterne ad de rette kanaler, og
d)
den forelægger i givet fald sagen for den regionale fiskeriforvaltningsorganisation, hvis bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger måtte være blevet overtrådt.
5. Hvis Kommissionen på baggrund af resultaterne af verifikationerne efter stk. 1 fastslår, at der er tilstrækkeligt grundlag til at antage, at de konstaterede kendsgerninger kan betragtes som manglende overholdelse af gældende love, administrative bestemmelser eller internationale bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, foretager den straks følgende:
a)
den offentliggør en ny alarmmeddelelse herom på sit websted og i Den Europæiske Unions Tidende
b)
den underretter flagstaten og træffer passende foranstaltninger efter kapitel V og VI
c)
den underretter i givet fald det andet tredjeland end flagstaten, som omhandlet i artikel 14
d)
den underretter medlemsstaterne ad de rette kanaler, og
e)
den forelægger i givet fald sagen for den regionale fiskeriforvaltningsorganisation, hvis bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger måtte være blevet overtrådt.
KAPITEL V
IDENTIFIKATION AF FISKERFARTØJER, DER UDØVER IUU-FISKERI
Artikel 25
Påstået IUU-fiskeri
1. Kommissionen eller et organ udpeget af denne indsamler og analyserer:
a)
alle oplysninger om IUU-fiskeri indhentet efter kapitel II, III, IV, VIII, X og XI og/eller
b)
i givet fald alle andre oplysninger såsom:
i)
fangstdata
ii)
handelsoplysninger fra nationale statistikker og andre pålidelige kilder
iii)
fartøjsregistre og -databaser
iv)
regionale fiskeriforvaltningsorganisationers fangstdokumenter eller statistiske dokumentationsprogrammer
v)
meddelelser om observationer eller andre aktiviteter vedrørende fiskerfartøjer, som formodes at udøve IUU-fiskeri, jf. artikel 3, og lister over IUU-fartøjer, som er meddelt eller opstillet af regionale fiskeriforvaltningsorganisationer
iv)
meddelelser i henhold til forordning (EØF) nr. 2847/93 vedrørende fiskerfartøjer, der formodes at udøve IUU-fiskeri, jf. artikel 3
vii)
alle andre relevante oplysninger indhentet bl.a. i havne og på fangstpladser.
2. Medlemsstaterne kan når som helst sende Kommissionen alle yderligere oplysninger, der måtte være relevante for opstillingen af EF-listen over IUU-fartøjer. Kommissionen eller et organ udpeget af denne formidler oplysningerne og alt bevismateriale til medlemsstaterne og de berørte flagstater.
3. Kommissionen eller et organ udpeget af denne fører et dossier for hvert fiskerfartøj, som påstås at have udøvet IUU-fiskeri, og dette dossier ajourføres, efterhånden som der kommer nye oplysninger frem.
Artikel 26
Formodet IUU-fiskeri
1. Kommissionen identificerer fiskerfartøjer, om hvilke der efter artikel 25 foreligger tilstrækkelige oplysninger til at formode, at de udøver IUU-fiskeri, hvilket berettiger, at der foretages en officiel undersøgelse sammen med den berørte flagstat.
2. Kommissionen sender en meddelelse til de flagstater, hvis fiskerfartøjer er identificeret efter stk. 1, sammen med en officiel anmodning om, at der indledes en undersøgelse af påstået IUU-fiskeri udøvet af fartøjer, der fører deres flag. Meddelelsen skal:
a)
indeholde alle de oplysninger, Kommissionen har indsamlet om påstået IUU-fiskeri
b)
indeholde en officiel anmodning til flagstaten om, at den træffer de foranstaltninger, der er nødvendige for at undersøge det påståede IUU-fiskeri, og at den umiddelbart formidler resultaterne af en sådan undersøgelse til Kommissionen
c)
indeholde en officiel anmodning til flagstaten om, at den straks håndhæver bestemmelserne, hvis påstanden om, at det pågældende fiskerfartøj har været involveret i IUU-fiskeri, viser sig at være begrundet, og at den underretter Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet
d)
indeholde en anmodning til flagstaten om, at den underretter det pågældende fiskerfartøjs ejer og i givet fald driftsansvarlige om den udførlige begrundelse for den påtænkte registrering og om, hvilke konsekvenser det kan få, hvis fiskerfartøjet opføres på EF-listen over IUU-fartøjer, jf. artikel 37. Flagstater anmodes også om at sende Kommissionen oplysninger om fiskerfartøjets ejere og i givet fald driftsansvarlige, så det sikres, at sådanne personer kan høres, jf. artikel 27, stk. 2
e)
underrette flagstaten om bestemmelserne i kapitel VI og VII.
3. Kommissionen sender en meddelelse til de flagmedlemsstater, hvis fartøjer er identificeret efter stk. 1, sammen med en officiel anmodning om, at der indledes en undersøgelse af påstået IUU-fiskeri udøvet af fartøjer, der fører deres flag. Meddelelsen skal:
a)
indeholde alle de oplysninger, Kommissionen har indsamlet om påstået IUU-fiskeri
b)
indeholde en officiel anmodning til flagmedlemsstaten om, at den træffer alle nødvendige foranstaltninger i henhold til forordning (EØF) nr. 2847/93 til at undersøge det påståede IUU-fiskeri, eller at den i givet fald giver meddelelse om alle foranstaltninger, der allerede er truffet til at undersøge dette fiskeri, og umiddelbart formidler resultaterne af en sådan undersøgelse til Kommissionen
c)
indeholde en officiel anmodning til flagmedlemsstaten om, at den straks håndhæver bestemmelserne, hvis påstanden om, at det pågældende fiskerfartøj har været involveret i IUU-fiskeri, viser sig at være begrundet, og at den underretter Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet
d)
indeholde en anmodning til flagmedlemsstaten om, at den underretter det pågældende fiskerfartøjs ejer og i givet fald driftsansvarlige om den udførlige begrundelse for den påtænkte registrering og om, hvilke konsekvenser det kan få, hvis fartøjet kommer på EF-listen over IUU-fartøjer, jf. artikel 37. Flagmedlemsstater anmodes også om at sende Kommissionen oplysninger om fiskerfartøjets ejere og i givet fald driftsansvarlige, så det sikres, at sådanne personer kan høres, jf. artikel 27, stk. 2.
4. Kommissionen videresender oplysningerne om fiskerfartøjers formodede IUU-fiskeri til alle medlemsstater for at lette gennemførelsen af forordning (EØF) nr. 2847/93.
Artikel 27
Opstilling af en EF-liste over IUU-fartøjer
1. Kommissionen opstiller en EF-liste over IUU-fartøjer efter proceduren i artikel 54, stk. 2. På listen opføres de fiskerfartøjer, for hvilke det ud over de foranstaltninger, der er truffet efter artikel 25 og 26, på baggrund af oplysninger indhentet i henhold til denne forordning fastslås, at de udøver IUU-fiskeri, og hvis flagstater ikke har efterkommet de officielle anmodninger, jf. artikel 26, stk. 2, litra b) og c), og artikel 26, stk. 3, litra b) og c), over for sådant IUU-fiskeri.
2. Inden et fiskerfartøj opføres på EF-listen over IUU-fartøjer, fremlægger Kommissionen for det pågældende fiskerfartøjs ejer eller i givet fald driftsansvarlige en udførlig begrundelse for den påtænkte registrering og alt materiale til underbygning af mistanken om, at fiskerfartøjet har udøvet IUU-fiskeri. Denne begrundelse skal indeholde en henvisning til retten til at anmode om eller forelægge yderligere oplysninger og giver ejeren eller i givet fald den driftsansvarlige mulighed for at blive hørt og forsvare deres sag, idet de skal have tilstrækkelig tid og lejlighed til rådighed.
3. Hvis det besluttes, at et fiskerfartøj skal opføres på EF-listen over IUU-fartøjer, meddeler Kommissionen fiskerfartøjets ejer og i givet fald den driftsansvarlige, at der er truffet en sådan beslutning og begrundelsen herfor.
4. De forpligtelser, som påhviler Kommissionen efter stk. 2 og 3, gælder med forbehold af flagstatens overordnede ansvar for fiskerfartøjet, og kun i det omfang, Kommissionen har de relevante oplysninger om fiskerfartøjsejerens eller de driftsansvarliges identitet.
5. Kommissionen meddeler flagstaten, at fiskerfartøjet er blevet opført på EF-listen over IUU-fartøjer, og giver flagstaten en udførlig begrundelse herfor.
6. Kommissionen anmoder flagstater, der har fiskerfartøjer opført på EF-listen over IUU-fartøjer, om:
a)
at underrette ejerne af fiskerfartøjerne om, at deres fartøjer er blevet opført på EF-listen over IUU-fartøjer, hvorfor de er blevet opført, og hvilke konsekvenser det medfører at stå på listen, jf. artikel 37, og
b)
at træffe de fornødne foranstaltninger til at standse IUU-fiskeri, herunder om nødvendigt inddrage de pågældende fiskerfartøjers registrering eller fiskerilicens, og at meddele Kommissionen, hvilke foranstaltninger de har truffet.
7. Denne artikel finder ikke anvendelse på EF-fiskerfartøjer, hvis flagmedlemsstaten har truffet foranstaltninger efter stk. 8.
8. EF-fiskerfartøjer opføres ikke på EF-listen over IUU-fartøjer, hvis flagmedlemsstaten har truffet foranstaltninger i medfør af denne forordning og forordning (EØF) nr. 2847/93 over for forhold, der udgør alvorlige overtrædelser som omhandlet i artikel 3, stk. 2, uden at det berører foranstaltninger truffet af regionale fiskeriforvaltningsorganisationer.
Artikel 28
Fjernelse af fiskerfartøjer fra EF-listen over IUU-fartøjer
1. Kommissionen fjerner et fiskerfartøj fra EF-listen over IUU-fartøjer efter proceduren i artikel 54, stk. 2, hvis fiskerfartøjets flagstat godtgør:
a)
at fartøjet ikke har udøvet det IUU-fiskeri, som var årsag til, at det kom på listen, eller
b)
at der over for det pågældende IUU-fiskeri er anvendt sanktioner, der er effektive, står i rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning, navnlig for fiskerfartøjer, som fører en medlemsstats flag i overensstemmelse med forordning (EØF) nr. 2847/93.
2. Ejeren af eller i givet fald den driftsansvarlige for et fiskerfartøj, der står på EF-listen over IUU-fartøjer, kan sende en anmodning til Kommissionen om, at den tager nævnte fartøjs status op til revision, hvis flagstaten ikke træffer foranstaltninger efter stk. 1.
Kommissionen kan kun overveje at fjerne fiskerfartøjet fra listen, hvis
a)
ejeren eller den driftsansvarlige fremlægger bevis for, at fiskerfartøjet ikke længere deltager i IUU-fiskeri, eller
b)
det opførte fiskerfartøj er sunket eller ophugget.
3. I alle andre tilfælde overvejer Kommissionen kun at fjerne fiskerfartøjet fra listen, hvis følgende betingelser er opfyldt:
a)
der skal være gået mindst to år, siden fiskerfartøjet blev opført på listen, og i den periode har Kommissionen for det pågældende fartøjs vedkommende ingen nye meldinger fået om påstået IUU-fiskeri, jf. artikel 25, eller
b)
ejeren indsender oplysninger om fiskerfartøjets nuværende aktiviteter, der godtgør, at fartøjets virksomhed er i fuld overensstemmelse med de love, administrative bestemmelser og/eller bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, der gælder for alt fiskeri, som fartøjet udøver, eller
c)
det pågældende fiskerfartøj, dets ejer eller dets driftsansvarlige har hverken direkte eller indirekte operationelle eller finansielle forbindelser med andre fartøjer, ejere eller driftsansvarlige, for hvilke det formodes eller bekræftes, at de har udøvet IUU-fiskeri.
Artikel 29
Indhold, offentliggørelse og ajourføring af EF-listen over IUU-fartøjer
1. EF-listen over IUU-fartøjer skal indeholde følgende oplysninger om hvert fiskerfartøj:
a)
navn og eventuelle tidligere navne
b)
flag og eventuelle tidligere flag
c)
ejer og, hvis det er relevant, eventuelle tidligere ejere, herunder egentlige ejere
d)
den driftsansvarlige og, hvis det er relevant, eventuelle tidligere driftsansvarlige
e)
kaldesignal og eventuelle tidligere kaldesignaler
f)
eventuelt Lloyds/IMO-nummer
g)
eventuelle fotos
h)
dato, hvor fartøjet første gang blev opført på listen
i)
resumé af de aktiviteter, der ligger til grund for, at fartøjet er opført på listen, og henvisninger til al relevant dokumentation, der indeholder oplysninger om og beviser sådanne aktiviteter.
2. Kommissionen offentliggør EF-listen over IUU-fartøjer i Den Europæiske Unions Tidende og træffer alle nødvendige foranstaltninger til bekendtgørelse heraf, herunder offentliggørelse af listen på sit websted.
3. Kommissionen ajourfører hver tredje måned EF-listen over IUU-fartøjer, og indfører en mekanisme, der automatisk sørger for at holde medlemsstater, de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer og civilsamfundet underrettet om ajourføringer, hvis de anmoder om det. Endvidere sender Kommissionen listen til FAO og til de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer for at fremme samarbejdet mellem Fællesskabet og disse organisationer om at forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri.
Artikel 30
Regionale fiskeriforvaltningsorganisationers lister over IUU-fartøjer
1. Foruden de fiskerfartøjer, der er omhandlet i artikel 27, opføres også fiskerfartøjer, der står på regionale fiskeriforvaltningsorganisationers lister over IUU-fartøjer, på EF-listen over IUU-fartøjer, jf. proceduren i artikel 54, stk. 2. Fjernelse af sådanne fartøjer fra EF-listen over IUU-fartøjer afhænger af, hvilke beslutninger den relevante regionale fiskeriforvaltningsorganisation træffer herom.
2. Kommissionen meddeler hvert år straks efter modtagelsen af listerne fra de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer over fiskerfartøjer, for hvilke det formodes eller bekræftes, at de har udøvet IUU-fiskeri, sådanne lister til medlemsstaterne.
3. Kommissionen meddeler straks eventuelle tilføjelser til, fjernelser fra og/eller ændringer af listerne i stk. 2 til medlemsstaterne. Artikel 37 gælder for fartøjer, der er opført på de således ændrede lister fra de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer over IUU-fartøjer, fra det tidspunkt, hvor de ændrede lister meddeles medlemsstaterne.
KAPITEL VI
IKKE-SAMARBEJDENDE TREDJELANDE
Artikel 31
Identifikation af ikke-samarbejdende tredjelande
1. Kommissionen identificerer efter proceduren i artikel 54, stk. 2, de tredjelande, som den betragter som ikke-samarbejdende tredjelande for så vidt angår bekæmpelse af IUU-fiskeri.
2. Identifikationen i stk. 1 baseres på undersøgelse af alle oplysninger indhentet efter kapitel II, III, IV, V, VIII, X og XI eller i givet fald alle andre relevante oplysninger, såsom fangstdata, handelsoplysninger fra nationale statistikker og andre pålidelige kilder, fartøjsregistre og -databaser, fangstdokumenter eller statistiske dokumentationsprogrammer og regionale fiskeriforvaltningsorganisationers lister over IUU-fartøjer samt alle andre oplysninger indhentet i havne og på fangstpladser.
3. Et tredjeland kan identificeres som et ikke-samarbejdende tredjeland, hvis det ikke opfylder de forpligtelser, det som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat har til at træffe foranstaltninger til at forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri.
4. Ved anvendelsen af stk. 3 baserer Kommissionen sig primært på en undersøgelse af de foranstaltninger, som det pågældende tredjeland har truffet i forbindelse med:
a)
gentagne tilfælde af behørigt dokumenteret IUU-fiskeri udøvet eller støttet af fiskerfartøjer, der fører dets flag, eller af dets statsborgere, eller af fiskerfartøjer, der fisker i dets maritime farvande eller benytter dets havne, eller
b)
adgang for fiskevarer, der stammer fra IUU-fiskeri, til dets marked.
5. Ved anvendelsen af stk. 3 tager Kommissionen følgende i betragtning:
a)
om det pågældende tredjeland effektivt samarbejder med Fællesskabet ved at reagere på anmodninger fra Kommissionen om at undersøge og give feedback og følge op på IUU-fiskeri og dertil knyttede aktiviteter
b)
om det pågældende tredjeland har truffet effektive håndhævelsesforanstaltninger over for de aktører, der er ansvarlige for IUU-fiskeri, og især om der er idømt tilstrækkeligt hårde sanktioner, så overtræderne mister den økonomiske gevinst fra IUU-fiskeri
c)
det pågældende IUU-fiskeris baggrund, art, omstændigheder, omfang og grovhed
d)
for udviklingslande de kompetente myndigheders nuværende kapacitet.
6. Ved anvendelsen af stk. 3 tager Kommissionen ligeledes følgende i betragtning:
a)
de pågældende tredjelandes ratifikation eller tiltrædelse af internationale fiskeriinstrumenter, især UNCLOS, FN-aftalen om fiskebestande og FAO’s adfærdskodeks.
b)
det pågældende tredjelands status som kontraherende part i regionale fiskeriforvaltningsorganisationer, eller dets tilsagn om at anvende de bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som sådanne organisationer har vedtaget
c)
enhver handling eller undladelse fra det pågældende tredjelands side, der kan have gjort de gældende love, administrative bestemmelser eller internationale bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger mindre effektive.
7. Der tages ved anvendelsen af denne artikel i givet fald behørigt hensyn til specifikke begrænsninger i udviklingslande, især hvad angår kontrol og overvågning af fiskeri.
Artikel 32
Foranstaltninger over for lande, der er identificeret som ikke-samarbejdende tredjelande
1. Kommissionen underretter umiddelbart berørte lande, der muligvis kan identificeres som ikke-samarbejdende tredjelande i overensstemmelse med kriterierne i artikel 31, herom via en meddelelse. Kommissionens meddelelse omfatter følgende:
a)
årsagen eller årsagerne til, at det pågældende land er blevet identificeret som et ikke-samarbejdende tredjeland, inkl. alt foreliggende bevismateriale
b)
det pågældende lands mulighed for at reagere skriftligt på beslutningen om, at landet er blevet identificeret som et ikke-samarbejdende tredjeland, og for at fremsende andre relevante oplysninger, herunder materiale, der modbeviser en sådan status, eller en eventuel handlingsplan for forbedringer og oplysning om, hvilke foranstaltninger der er truffet til afhjælpning af situationen
c)
retten til at anmode om eller give supplerende oplysninger
d)
konsekvenserne af, at det pågældende land er identificeret som ikke-samarbejdende tredjeland, jf. artikel 38.
2. Kommissionens meddelelse som omhandlet i stk. 1 skal også indeholde en anmodning om, at det pågældende tredjeland træffer de fornødne foranstaltninger til at standse det pågældende IUU-fiskeri, forebygger sådant fiskeri i fremtiden og afhjælper enhver handling eller undladelse som omhandlet i artikel 31, stk. 6, litra c).
3. Kommissionen sender meddelelsen og anmodningen til det pågældende tredjeland via flere kommunikationsmidler. Kommissionen tilstræber at få bekræftet af dette land, at det har modtaget meddelelsen.
4. Kommissionen giver det pågældende tredjeland tilstrækkelig tid til at besvare meddelelsen og en rimelig frist til at afhjælpe situationen.
Artikel 33
Opstilling af en liste over ikke-samarbejdende tredjelande
1. Rådet vedtager en liste over de ikke-samarbejdende tredjelande med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen.
2. Kommissionen meddeler umiddelbart det pågældende tredjeland, at det er blevet identificeret som ikke-samarbejdende tredjeland, og at foranstaltningerne i artikel 38 vil blive anvendt, og anmoder det om at afhjælpe den nuværende situation og meddele, hvilke foranstaltninger det har truffet for at sikre, at dets fiskerfartøjer overholder bevarelses- og forvaltningsforanstaltningerne.
3. Efter en beslutning i henhold til stk. 1 meddeler Kommissionen umiddelbart medlemsstaterne herom og anmoder dem om at sørge for, at foranstaltningerne i artikel 38 straks gennemføres. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen alle de foranstaltninger, de har truffet som svar på anmodningen.
Artikel 34
Fjernelse fra listen over ikke-samarbejdende tredjelande
1. Rådet fjerner med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen et tredjeland fra listen over ikke-samarbejdende tredjelande, hvis det pågældende tredjeland godtgør, at den situation, der berettigede, at det blev opført på listen, er afhjulpet. I en beslutning om fjernelse fra listen tages der også hensyn til, om de pågældende tredjelande, der er identificeret som ikke-samarbejdende tredjelande, har truffet konkrete foranstaltninger til varig forbedring af situationen.
2. Efter en beslutning i henhold til stk. 1 meddeler Kommissionen umiddelbart medlemsstaterne, at foranstaltningerne i artikel 38 er blevet ophævet for det pågældende tredjeland.
Artikel 35
Offentliggørelse af listen over ikke-samarbejdende tredjelande
Kommissionen offentliggør listen over ikke-samarbejdende tredjelande i Den Europæiske Unions Tidende og træffer alle foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre offentliggørelsen af denne liste, herunder offentliggørelse på sit websted. Kommissionen ajourfører listen regelmæssigt og indfører en mekanisme, der automatisk sørger for at holde medlemsstater, de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer og civilsamfundet underrettet om ajourføringer, hvis de anmoder om det. Endvidere sender Kommissionen listen over ikke-samarbejdende tredjelande til FAO og til de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer for at fremme samarbejdet mellem Fællesskabet og disse organisationer om at forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri.
Artikel 36
Hasteforanstaltninger
1. Hvis det kan godtgøres, at foranstaltninger, der er truffet af et tredjeland, underminerer de bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som en regional fiskeriforvaltningsorganisation har vedtaget, kan Kommissionen i overensstemmelse med sine internationale forpligtelser træffe hasteforanstaltninger, der højst må anvendes i seks måneder. Kommissionen kan træffe en ny afgørelse om at forlænge hasteforanstaltningerne med højst seks måneder.
2. Hasteforanstaltningerne omhandlet i stk. 1 kan bl.a. indebære:
a)
at fiskerfartøjer, der har tilladelse til at fiske og føre det pågældende tredjelands flag, nægtes adgang til medlemsstaternes havne, undtagen i tilfælde af force majeure eller nød, jf. artikel 4, stk. 2, for så vidt angår tjenester, der er strengt nødvendige for at afhjælpe situationen
b)
at fiskerfartøjer, der fører en medlemsstats flag, ikke må deltage i fællesfiskeri med fartøjer, der fører det pågældende tredjelands flag
c)
at fiskerfartøjer, der fører en medlemsstats flag, ikke må fiske i maritime farvande henhørende under det pågældende tredjelands jurisdiktion, jf. dog bestemmelserne i bilaterale fiskeriaftaler
d)
at der ikke må leveres levende fisk til akvakultur i maritime farvande henhørende under det pågældende tredjelands jurisdiktion
e)
at levende fisk fanget af fiskerfartøjer, der fører det pågældende tredjelands flag, ikke må anvendes til akvakultur i maritime farvande henhørende under en medlemsstats jurisdiktion.
3. Hasteforanstaltningerne har øjeblikkelig virkning. De meddeles medlemsstaterne og det pågældende tredjeland og offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
4. Medlemsstaterne kan indbringe Kommissionens afgørelse, jf. stykke 1, for Rådet senest ti arbejdsdage efter modtagelse af meddelelsen.
5. Rådet kan med kvalificeret flertal træffe en anden afgørelse senest en måned efter modtagelse af indbringelsen.
KAPITEL VII
FORANSTALTNINGER OVER FOR FISKERFARTØJER OG STATER INVOLVERET I IUU-FISKERI
Artikel 37
Foranstaltninger over for fiskerfartøjer, der er opført på EF-listen over IUU-fartøjer
Over for de fiskerfartøjer, der er opført på EF-listen over IUU-fartøjer (IUU-fiskerfartøjer), træffes følgende foranstaltninger:
1)
Flagmedlemsstater indsender ingen ansøgninger om fiskeritilladelser for IUU-fiskerfartøjer til Kommissionen.
2)
Nuværende fiskeritilladelser eller særlige fiskeritilladelser, som flagmedlemsstater har udstedt til IUU-fiskerfartøjer, trækkes tilbage.
3)
IUU-fiskerfartøjer, der fører et tredjelands flag, nægtes tilladelse til at fiske i EF-farvande og må ikke chartres.
4)
Fiskerfartøjer, der fører en medlemsstats flag, må på ingen måde bistå IUU-fiskerfartøjer, eller deltage i fiskeforarbejdning eller omladning eller fællesfiskeri med sådanne fartøjer.
5)
IUU-fiskerfartøjer, der fører en medlemsstats flag, må kun anløbe deres hjemhavne og må ikke anløbe andre EF-havne, undtagen i tilfælde af force majeure eller en nødsituation. IUU-fiskerfartøjer, der fører et tredjelands flag, må ikke anløbe havne i medlemsstaterne, undtagen i tilfælde af force majeure eller en nødsituation. Alternativt kan en medlemsstat tillade, at et IUU-fiskerfartøj anløber dens havne, forudsat at fangsterne om bord og eventuelle fiskeredskaber, der er forbudt efter de bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer har vedtaget, konfiskeres. Medlemsstaterne konfiskerer også fangster og eventuelle fiskeredskaber, der er forbudt efter disse foranstaltninger, om bord på IUU-fiskerfartøjer, der har fået tilladelse til at anløbe medlemsstaternes havne på grund af force majeure eller en nødsituation.
6)
IUU-fiskerfartøjer, der fører et tredjelands flag, må ikke modtage forsyninger, brændstof eller andre tjenesteydelser i havn, undtagen i tilfælde af force majeure eller en nødsituation.
7)
IUU-fiskerfartøjer, der fører et tredjelands flag, må ikke skifte besætning, undtagen i det omfang, det er nødvendigt i tilfælde af force majeure eller en nødsituation.
8)
Medlemsstater nægter at lade IUU-fiskerfartøjer føre deres flag.
9)
Import af fiskevarer fanget af IUU-fiskerfartøjer er forbudt, og følgelig godkendes eller valideres fangstattester, der ledsager sådanne varer, ikke.
10)
Eksport og reeksport af fiskevarer fra IUU-fiskerfartøjer til forarbejdning er forbudt.
11)
Det tillades IUU-fiskerfartøjer, der hverken har fisk eller besætning om bord, at anløbe havn med henblik på ophugning, dog med forbehold af retsforfølgning og sanktioner mod fartøjet og eventuelle berørte juridiske eller fysiske personer.
Artikel 38
Foranstaltninger over for ikke-samarbejdende tredjelande
Over for ikke-samarbejdende tredjelande træffes følgende foranstaltninger:
1)
Import til Fællesskabet af fiskevarer fanget af fiskerfartøjer, der fører sådanne landes flag, er forbudt, og følgelig godkendes fangstattester, der ledsager sådanne varer, ikke. Hvis et land er blevet identificeret som et ikke-samarbejdende tredjeland, jf. artikel 31, fordi det ikke har truffet passende foranstaltninger over for IUU-fiskeri, der berører en bestemt bestand eller art, kan importforbuddet begrænses til kun at gælde for denne bestand eller art.
2)
Det er forbudt for EF-aktører at købe et fiskerfartøj, der fører sådanne landes flag.
3)
Det er forbudt at omflage et fiskerfartøj, der fører en medlemsstats flag, til sådanne lande.
4)
Medlemsstaterne tillader ikke, at fiskerfartøjer, der fører deres flag, indgår charteraftaler med sådanne lande.
5)
Det er forbudt at eksportere fiskerfartøjer til sådanne lande.
6)
Der er forbud mod indgåelse af private handelsaftaler mellem statsborgere i en medlemsstat og sådanne lande med henblik på at give et fiskerfartøj, der fører den pågældende medlemsstats flag, mulighed for at udnytte fiskerimulighederne i sådanne lande.
7)
Fællesfiskeri mellem et fiskerfartøj, der fører en medlemsstats flag, og et fiskerfartøj, der fører sådanne landes flag, er forbudt.
8)
Kommissionen foreslår, at alle bilaterale fiskeriaftaler eller fiskeripartnerskabsaftaler med sådanne lande opsiges, når de giver mulighed for at bringe aftalen til ophør i tilfælde af manglende overholdelse af disse landes tilsagn med hensyn til bekæmpelse af IUU-fiskeri.
9)
Kommissionen indleder ingen forhandlinger om indgåelse af bilaterale fiskeriaftaler eller fiskeripartnerskabsaftaler med sådanne lande.
KAPITEL VIII
STATSBORGERE
Artikel 39
Statsborgere, der støtter eller udøver IUU-fiskeri
1. Statsborgere, der hører ind under medlemsstaternes jurisdiktion (statsborgere), må hverken støtte eller udøve IUU-fiskeri, herunder ved forhyring om bord på eller ved at fungere som driftsledere eller egentlige ejere af fiskerfartøjer, som er opført på EF-listen over IUU-fartøjer.
2. Uden at det tilsidesætter flagstatens overordnede ansvar, samarbejder medlemsstaterne med hinanden og tredjelande og træffer alle passende foranstaltninger efter den nationale lovgivning og EF-retten til at identificere statsborgere, der støtter eller udøver IUU-fiskeri.
3. Uden at det tilsidesætter flagstatens overordnede ansvar, træffer medlemsstaterne efter deres gældende love og administrative bestemmelser passende foranstaltninger over for statsborgere, der støtter eller udøver IUU-fiskeri.
4. Hver medlemsstat meddeler Kommissionen navnene på de kompetente myndigheder, som er ansvarlige for at indsamle og verificere oplysninger om de aktiviteter, som statsborgere som omhandlet i dette kapitel udøver, og for at rapportere til og samarbejde med Kommissionen.
Artikel 40
Forebyggelse og sanktioner
1. Medlemsstaterne opfordrer statsborgere til at give alle oplysninger om deres retlige, faktiske eller finansielle interesse i eller kontrol over fiskerfartøjer, der fører et tredjelands flag, og navnene på de pågældende fartøjer.
2. Statsborgere må ikke afhænde eller eksportere fiskerfartøjer til aktører, der er involveret i driften, forvaltningen eller ejerskabet af fiskerfartøjer, som er opført på EF-listen over IUU-fartøjer.
3. Uden at det i øvrigt berører andre EF-bestemmelser for offentlige midler, må medlemsstaterne ikke yde offentlig støtte under nationale støtteordninger eller fra EF-fonde til aktører, der er involveret i driften, forvaltningen eller ejerskabet af fiskerfartøjer, som er opført på EF-listen over IUU-fartøjer.
4. Medlemsstaterne bestræber sig på at indhente oplysninger om eventuelle aftaler mellem statsborgere og et tredjeland, der tillader omflagning af fiskerfartøjer, der fører deres flag, til et sådant tredjeland. De underretter Kommissionen derom ved at sende en liste over de pågældende fiskerfartøjer.
KAPITEL IX
UMIDDELBAR HÅNDHÆVELSE, SANKTIONER OG SUPPLERENDE SANKTIONER
Artikel 41
Formål
Dette kapitel gælder for:
1)
alvorlige overtrædelser begået i den del af medlemsstaternes område, som traktaten finder anvendelse på, eller i marine farvande henhørende under medlemsstaternes højhedsområde eller jurisdiktion, med undtagelse af farvandene omkring de territorier og lande, der er nævnt i bilag II til traktaten
2)
alvorlige overtrædelser begået af EF-fiskerfartøjer eller medlemsstaternes statsborgere
3)
alvorlige overtrædelser opdaget på det område eller i de farvande, som er nævnt i nr. 1), men som er begået på det åbne hav eller inden for en tredjestats jurisdiktion og som sanktioneres i henhold til artikel 11, stk. 4.
Artikel 42
Alvorlige overtrædelser
1. I denne forordning forstås ved alvorlig overtrædelse:
a)
aktiviteter, der betragtes som IUU-fiskeri efter kriterierne i artikel 3
b)
handel, der er direkte forbundet med IUU-fiskeri, herunder handel med eller import af fiskevarer
c)
forfalskning af de dokumenter, der er omhandlet i denne forordning, eller anvendelse af sådanne falske eller ugyldige dokumenter.
2. Overtrædelsens alvor fastslås af en medlemsstats kompetente myndighed under hensyntagen til kriterierne i artikel 3, stk. 2.
Artikel 43
Umiddelbar håndhævelse
1. Hvis en fysisk person mistænkes for at have begået eller tages på fersk gerning i at begå en alvorlig overtrædelse, eller en juridisk person mistænkes for at kunne holdes ansvarlig for en sådan overtrædelse, indleder medlemsstaterne en tilbundsgående undersøgelse af overtrædelsen og træffer, efter deres nationale lovgivning og alt efter overtrædelsens grovhed, foranstaltninger til umiddelbar håndhævelse såsom:
a)
øjeblikkelig indstilling af fiskeriet
b)
omdirigering af fiskerfartøjet til havn
c)
omdirigering af transportmidlet til et andet sted med henblik på inspektion
d)
krav om sikkerhedsstillelse
e)
beslaglæggelse af fiskeredskaber, fangster eller fiskevarer
f)
midlertidig arrest af det pågældende fiskerfartøj eller transportmiddel
g)
suspension af fiskeritilladelse.
2. Håndhævelsesforanstaltningerne skal være af en sådan art, at de forhindrer en fortsættelse af den pågældende alvorlige overtrædelse og giver de kompetente myndigheder mulighed for at afslutte deres undersøgelse.
Artikel 44
Sanktioner i forbindelse med alvorlige overtrædelser
1. Medlemsstaterne sørger for, at fysiske personer, der har begået en alvorlig overtrædelse, eller juridiske personer, der kan holdes ansvarlige for en alvorlig overtrædelse, straffes med administrative sanktioner, der er effektive, står i rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning.
2. Medlemsstaterne idømmer en maksimumssanktion på mindst fem gange værdien af de fiskevarer, der er opnået ved den alvorlige overtrædelse.
Hvis en alvorlig overtrædelse gentager sig inden for en periode på fem år, idømmer medlemsstaterne en maksimumssanktion på mindst otte gange værdien af de fiskevarer, der er opnået ved den alvorlige overtrædelse.
Medlemsstaterne tager, når de idømmer disse sanktioner, også hensyn til værdien af den skade, der er forvoldt på fiskerressourcerne og havmiljøet.
3. Medlemsstaterne kan også, eller som alternativ, anvende strafferetlige sanktioner, der er effektive, står i rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning.
Artikel 45
Supplerende sanktioner
De sanktioner, der er fastsat i dette kapitel, kan ledsages af andre sanktioner eller foranstaltninger såsom:
1)
beslaglæggelse af det fiskerfartøj, der er involveret i overtrædelsen
2)
midlertidig arrest af fiskerfartøjet
3)
konfiskation af forbudte fiskeredskaber, fangster eller fiskevarer
4)
suspension eller inddragelse af fisketilladelse
5)
nedsættelse eller fjernelse af fiskerirettigheder
6)
midlertidig eller permanent fjernelse af retten til at opnå nye fiskerirettigheder
7)
midlertidig eller permanent udelukkelse fra offentlig bistand eller støtte
8)
suspension eller inddragelse af den status som godkendt økonomisk aktør, der er indrømmet i henhold til artikel 16, stk. 3.
Artikel 46
Det samlede niveau for sanktioner og supplerende sanktioner
Det samlede niveau for sanktioner og supplerende sanktioner beregnes således, at det sikres, at de samlede sanktioner effektivt berøver de ansvarlige den økonomiske gevinst ved alvorlige overtrædelser uden dermed at berøre den lovfæstede ret til at udøve et erhverv. Med henblik herpå skal der også tages hensyn til foranstaltninger til umiddelbar håndhævelse truffet efter artikel 43.
Artikel 47
Juridiske personers ansvar
1. Juridiske personer drages til ansvar for alvorlige overtrædelser, når sådanne overtrædelser er er begået til deres fordel af en fysisk person, der beklæder en ledende stilling hos den juridiske person, og som handler enten individuelt eller som en del af den juridiske persons organisation, på grundlag af:
a)
beføjelse til at repræsentere den juridiske person, eller
b)
beføjelse til at træffe beslutninger på den juridiske persons vegne, eller
c)
beføjelse til at udøve intern kontrol.
2. En juridisk person kan drages til ansvar, når manglende tilsyn eller kontrol fra den i stk. 1 omhandlede fysiske persons side har gjort det muligt for en fysisk person, der er underlagt den juridiske persons myndighed, at begå en alvorlige overtrædelse til fordel for denne juridiske person.
3. Juridiske personers ansvar udelukker ikke retsforfølgning af fysiske personer, som begår, tilskynder til eller medvirker til de pågældende overtrædelser.
KAPITEL X
GENNEMFØRELSE AF VISSE REGIONALE FISKERIFORVALTNINGSORGANISATIONERS BESTEMMELSER FOR OBSERVATION AF FISKERFARTØJER
Artikel 48
Observationer på havet
1. Bestemmelserne i dette kapitel gælder for fiskeri underlagt bestemmelserne for observation på havet vedtaget af regionale fiskeriforvaltningsorganisationer, som er bindende for Fællesskabet.
2. Hvis en medlemsstats kompetente myndighed, der er ansvarlig for inspektion på havet, observerer et fiskerfartøj, der udøver aktiviteter, der kan betragtes som IUU-fiskeri, skal der straks optages rapport om observationen. Sådanne rapporter og resultaterne af medlemsstatens undersøgelser af fiskerfartøjet betragtes som bevismateriale til brug for gennemførelse af de identifikations- og håndhævelsesmekanismer, der er fastsat ved denne forordning.
3. Føreren af et EF-fiskerfartøj eller et tredjelandsfiskerfartøj, der observerer et fiskerfartøj, som udøver de aktiviteter, der er omhandlet i stk. 2, kan dokumentere en sådan observation med så mange oplysninger som muligt, f.eks.:
a)
fiskerfartøjet navn og en beskrivelse af fartøjet
b)
fiskerfartøjets kaldesignal
c)
fartøjets registreringsnummer og eventuelle Lloyds/IMO-nummer
d)
fiskerfartøjets flagstat
e)
position (breddegrad og længdegrad) ved første identificering
f)
dato/UTC-klokkeslæt ved første identificering
g)
ét eller flere fotos af fiskerfartøjet til bekræftelse af observationen
h)
eventuelle andre relevante oplysninger om det observerede fiskerfartøjs aktiviteter.
4. Observationsrapporter sendes umiddelbart til de kompetente myndigheder i det observerede fiskerfartøjs flagmedlemsstat, og disse myndigheder videresender dem snarest muligt til Kommissionen eller til det organ, som den har udpeget. Kommissionen eller det organ, som den har udpeget, underretter straks det observerede fiskerfartøjs flagstat. Kommissionen eller et organ, som den har udpeget, sender derefter observationsrapporten til alle medlemsstater og i givet fald til eksekutivsekretæren for de relevante regionale fiskeriforvaltningsorganisationer med henblik på yderligere skridt i overensstemmelse med foranstaltningerne vedtaget af sådanne organisationer.
5. En medlemsstat, der modtager en observationsrapport om de aktiviteter, som et fiskerfartøj, der fører dets flag, har udøvet, fra den kompetente myndighed i en kontraherende part i en regional fiskeriforvaltningsorganisation, formidler snarest muligt rapporten og alle relevante oplysninger til Kommissionen eller til det organ, som den har udpeget, der så i givet fald formidler disse oplysninger til eksekutivsekretæren for den relevante regionale fiskeriforvaltningsorganisation med henblik på yderligere skridt i overensstemmelse med de foranstaltninger, der er vedtaget af denne organisation.
6. Denne artikel anvendes med forbehold af eventuelle skærpede bestemmelser, der er vedtaget af regionale fiskeriforvaltningsorganisationer, som Fællesskabet er kontraherende part i.
Artikel 49
Fremsendelse af oplysninger om observerede fiskerfartøjer
1. Medlemsstater, der kommer i besiddelse af veldokumenterede oplysninger om observation af fiskerfartøjer, sender umiddelbart sådanne oplysninger til Kommissionen eller til det organ, som den har udpeget, med det format, der er fastlagt efter proceduren i artikel 54, stk. 2.
2. Kommissionen eller det organ, som den har udpeget, undersøger også veldokumenterede oplysninger om observation af fiskerfartøjer fra borgere, fra organisationer i civilsamfundet, herunder miljøorganisationer, samt fra repræsentanter for fiskerierhvervet og repræsentanter for handelen med fisk.
Artikel 50
Undersøgelse af observerede fiskerfartøjer
1. Medlemsstaterne iværksætter snarest muligt en undersøgelse af de aktiviteter, som fiskerfartøjer, der fører deres flag, og som er blevet observeret efter artikel 49, har udøvet.
2. Medlemsstaterne giver, om muligt elektronisk, hurtigst muligt og under alle omstændigheder senest to måneder efter meddelelse af observationsrapporten, jf. artikel 48, stk. 4, Kommissionen eller det organ, som den har udpeget, nærmere oplysninger om iværksættelsen af undersøgelsen og eventuelle foranstaltninger, som de har truffet eller agter at træffe over for de observerede fiskerfartøjer, som fører deres flag. Kommissionen eller det organ, som den har udpeget, skal med passende regelmæssige mellemrum have tilsendt rapporter om, hvordan undersøgelserne af de observerede fiskerfartøjs aktiviteter skrider frem. Kommissionen eller det organ, som den har udpeget, skal have tilsendt en endelig rapport om resultaterne, når undersøgelserne er afsluttet.
3. Andre medlemsstater end den involverede flagmedlemsstat verificerer i givet fald, om de rapporterede observerede fiskerfartøjer har udøvet aktiviteter i maritime farvande henhørende under deres jurisdiktion, eller om de varer, der stammer fra de pågældende fartøjer, er blevet landet på eller importeret til deres område, og undersøger, om de tidligere har overholdt relevante bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger. Medlemsstaterne underretter umiddelbart Kommissionen eller det organ, som den har udpeget, og den berørte flagmedlemsstat om resultaterne af deres verifikationer og undersøgelser.
4. Kommissionen eller det organ, som den har udpeget, meddeler de modtagne oplysninger, jf. stk. 2 og 3, til alle medlemsstater.
5. Denne artikel anvendes med forbehold af bestemmelserne i kapitel V i forordning (EF) nr. 2371/2002 og de bestemmelser, der er vedtaget af regionale fiskeriforvaltningsorganisationer, som Fællesskabet er kontraherende part i.
KAPITEL XI
GENSIDIG BISTAND
Artikel 51
Gensidig bistand
1. De forvaltningsmyndigheder, der er ansvarlige for gennemførelsen af denne forordning i medlemsstaterne, skal samarbejde med hinanden og med forvaltningsmyndigheder i tredjelande og Kommissionen for at sikre, at denne forordning overholdes.
2. Ved anvendelsen af stk. 1 skal der oprettes en ordning for gensidig bistand, der kommer til at omfatte et automatisk informationssystem, »informationssystemet for IUU-fiskeri«, der forvaltes af Kommissionen eller et organ udpeget af denne, og som skal bistå de kompetente myndigheder med at forebygge, undersøge og retsforfølge IUU-fiskeri.
3. Gennemførelsesbestemmelser til dette kapitel vedtages efter proceduren i artikel 54, stk. 2.
KAPITEL XII
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 52
Gennemførelse
Nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning vedtages efter proceduren i artikel 54, stk. 2.
Artikel 53
Finansiel støtte
Medlemsstaterne kan kræve, at de berørte driftsansvarlige bidrager til omkostningerne i forbindelse med gennemførelsen af denne forordning.
Artikel 54
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af den komité, der er nedsat ved artikel 30 i forordning (EF) nr. 2371/2002.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 og 7 i afgørelse 1999/468/EF.
Perioden i artikel 4, stk. 3, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til en måned.
Artikel 55
Rapporteringsforpligtelser
1. Medlemsstaterne sender hvert andet år Kommissionen en rapport om anvendelsen af denne forordning senest den 30. april i det følgende kalenderår.
2. På grundlag af medlemsstaternes rapporter og Kommissionens egne iagttagelser udarbejder Kommissionen hvert tredje år en rapport, der forelægges for Europa-Parlamentet og Rådet.
3. Kommissionen evaluerer denne forordnings indvirkning på IUU-fiskeri senest den 29. oktober 2013.
Artikel 56
Ophævelser
Artikel 28b, stk. 2, og artikel 28e, 28f og 28g samt artikel 31, stk. 2, litra a), i forordning (EØF) nr. 2847/93, forordning (EF) nr. 1093/94, forordning (EF) nr. 1447/1999, artikel 8, 19a, 19b, 19c, 21, 21b og 21c i forordning (EF) nr. 1936/2001 og artikel 26a, 28, 29, 30 og 31 i forordning (EF) nr. 601/2004 ophæves med virkning fra den 1. januar 2010.
Henvisninger til de ophævede forordninger betragtes som henvisninger til denne forordning.
Artikel 57
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2010.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 29. september 2008.
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1005/2008 НА СЪВЕТА
от 29 септември 2008 година
за създаване на система на Общността за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов, за изменение на регламенти (ЕИО) № 2847/93, (ЕО) № 1936/2001 и (ЕО) № 601/2004 и за отмяна на регламенти (ЕО) № 1093/94 и (ЕО) № 1447/1999
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 37 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономическия и социален комитет (2),
след консултация с Комитета на регионите,
като има предвид, че:
(1)
Общността е страна по Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право от 10 декември 1982 г. (UNCLOS), ратифицирала е Споразумението на Организацията на обединените нации за прилагане на разпоредбите на Конвенцията на ООН по морско право от 10 декември 1982 г., отнасящи се до съхранението и управлението на рибните видове, чието движение се извършва както във вътрешността, така и извън изключителните икономически зони, и на трансгранично и далекомигриращи рибни видове от 4 август 1995 г. (Споразумение на ООН за рибните видове) и е приела Споразумението за насърчаване на спазването на международните мерки за опазване и управление от риболовните кораби в открито море от 24 ноември 1993 г. на Организацията на ООН по прехрана и земеделие (Споразумението на ФАО за съответствие). В по-голямата си част посочените разпоредби установяват принципа за задължението на всички държави да приемат подходящи мерки за устойчиво управление на морските ресурси и да си сътрудничат за осъществяване на тази цел.
(2)
Целта на общата политика в областта на рибарството, изложена в Регламент (ЕО) № 2371/2002 на Съвета от 20 декември 2002 г. относно опазването и устойчивата експлоатация на рибните ресурси в рамките на общата политика в областта на рибарството (3), е да гарантира експлоатация на живите водни ресурси, която създава условия за необходимата устойчивост както в икономически и екологичен план, така и от социална гледна точка.
(3)
Незаконният, недеклариран и нерегулиран (ННН) риболов представлява една от най-сериозните заплахи за устойчивата експлоатация на живите водни ресурси, подкопаваща самата основа на общата политика в областта на рибарството и международните усилия за насърчаване на по-добро управление на световния океан; ННН риболовът представлява също и сериозна заплаха за морското биологично разнообразие, към която трябва да се подходи в съответствие с целите, определени в Съобщението на Комисията „Спиране на загубата на биологично разнообразие до 2010 г. и след това“.
(4)
През 2001 г. ФАО прие Международен план за действие за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов, който бе подкрепен от Общността. Освен това с активната подкрепа на Общността регионални организации за управление на риболова създадоха набор от мерки, предназначени да противодействат на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов.
(5)
В съответствие с поетите международни ангажименти и предвид мащабите и неотложността на проблема, Общността следва съществено да засили действията си срещу ННН риболова и да приеме нови регулаторни мерки, които да обхванат всички аспекти на явлението.
(6)
Действията на Общността следва най-вече да бъдат насочени срещу видовете поведение, попадащи в определението за ННН риболов, и които причиняват най-сериозни щети на морската среда, устойчивостта на рибните запаси и социално-икономическото положение на рибарите, спазващи правилата за опазване и управление на рибните ресурси.
(7)
В съответствие с определението за ННН риболов, обхватът на настоящия регламент следва да включва и риболовните дейности, извършвани в открито море и в морски води под юрисдикцията или суверенитета на крайбрежни държави, включително морски води под юрисдикцията или суверенитета на държави-членки.
(8)
За да бъде правилно разгледано вътрешното измерение на ННН риболова, от съществено значение е Общността да приеме необходимите мерки за по-строго спазване на правилата на общата политика в областта на рибарството. Разпоредби за тази цел следва да бъдат вмъкнати в настоящия регламент за периода до изменението на Регламент (ЕИО) № 2847/93 на Съвета от 12 октомври 1993 г. относно установяването на система за контрол, приложима към общата политика в областта на рибарството (4).
(9)
Правилата на Общността, и по-специално дял II от Регламент (ЕИО) № 2847/93 предвиждат всеобхватна система за контрол на законността на улова от риболовните кораби на Общността. Настоящата система, приложима за рибните продукти, уловени от риболовни кораби на трети държави и внесени в Общността, не гарантира равностойна степен на контрол; този недостатък представлява сериозен стимул за чуждестранни оператори, извършващи ННН риболов, да предлагат продуктите си в Общността и по този начин да повишават рентабилността на своята дейност; като най-големия пазар и вносител на рибни продукти в света, Общността носи специфична отговорност за предотвратяване вноса на нейна територия на рибни продукти с произход от ННН риболов. Ето защо следва да бъде въведен нов режим, който да осигури необходимия контрол върху веригата за доставки на рибни продукти, внасяни в Общността.
(10)
Правилата на Общността, които уреждат достъпа до пристанищата на Общността на риболовни кораби, плаващи под знамето на трета държава, следва да станат по-строги, с цел да се гарантира адекватен контрол на законността на рибните продукти, разтоварвани от риболовни кораби, плаващи под знамето на трета държава. Това по-специално следва да предполага достъп до пристанища на Общността да се разрешава само на риболовни кораби, плаващи под знамето на трета държава, които могат да представят точна информация за законността на своя улов и да осигурят заверката на тази информация от съответната държава на знамето.
(11)
Трансбордирането в открито море не се поддава на адекватен контрол от държавите на знамето или от крайбрежните държави и е обичайният похват на операторите, извършващи ННН риболов, за да прикрият незаконния характер на улова си. Ето защо Общността има основания да разрешава дейности по трансбордиране само в определени пристанища на държавите-членки, в пристанища на трети държави между риболовни кораби на Общността или, извън водите на Общността, между риболовни кораби на Общността и риболовни кораби, регистрирани като транспортни кораби към регионална организация за управление на риболова.
(12)
Целесъобразно е да бъдат регламентирани условията, редът и честотата, с която държавите-членки извършват дейности по преглеждане, инспекция и проверка въз основа на правилата за управление на риска.
(13)
Забранява се търговията с Общността на рибни продукти, произтичащи от ННН риболов. За да може забраната да действа ефективно и да се гарантира, че всички предлагани рибни продукти, внесени в Общността и изнесени от нея, са уловени в съответствие с международните мерки за опазване и управление и, в зависимост от случая, съгласно други разпоредби, приложими за съответния риболовен кораб, се въвежда схема за сертифициране, приложима за всяка търговия на рибни продукти с Общността.
(14)
Общността следва да отчита ограничения капацитет на развиващите се държави за прилагане на схемата за сертифициране.
(15)
Целесъобразно е съгласно тази схема да се изисква сертификат като предварително условие за внос на рибни продукти в Общността. Сертификатът следва да съдържа информация, доказваща законността на съответните продукти. Той следва да бъде заверен от държавата на знамето, под която плава риболовният кораб, уловил съответната риба, в съответствие с международноправното задължение на държавата да гарантира, че риболовните кораби, плаващи под нейно знаме, спазват международните правила за опазване и управление на рибните ресурси.
(16)
От съществено значение е схемата за сертифициране да се прилага за всеки внос на морски рибни продукти в Общността и за всеки износ от Общността. Схемата следва да се прилага също така за рибни продукти, транспортирани или преработени в държава, различна от държавата на знамето, преди да стигнат до територията на Общността. Ето защо за такива продукти следва да се прилагат специфични изисквания, за да се гарантира, че пристигащите на територията на Общността продукти не се различават от онези, чиято законност е била заверена от държавата на знамето.
(17)
Без да се засяга обемът или честотата на търговията, е необходимо да се гарантира еднаква степен на контрол над всички внесени рибни продукти чрез въвеждане на специфични процедури за предоставяне на статут на „одобрен икономически оператор“.
(18)
Износът на улов от риболовни кораби, плаващи под знамето на държава-членка, също следва да подлежи на схемата за сертифициране в рамките на сътрудничеството с трети държави.
(19)
Държавите-членки, за които е предназначен вносът на продуктите, следва да могат да проверяват валидността на сертификатите за улов, придружаващи пратката, и да имат правото да отказват внос, когато не са изпълнени условията, установени в регламента по отношение на сертификата за улов.
(20)
За да се подобри ефикасността, от съществено значение е дейностите по преглеждане, инспекция и проверка на транзитно преминаващи или трансбордирани рибни продукти да се извършват предимно от държавите-членки, които са крайното им местоназначение.
(21)
В помощ на контролните органи в държавите-членки при изпълнението на задачите им по контрол на законността на търгуваните с Общността рибни продукти, както и за предупреждаване на операторите от Общността, следва да бъде създадена система за предупреждение на Общността, предназначена да разпространява при необходимост информация за случаите на основателни съмнения относно спазването от определени трети държави на приложимите правила за опазване и управление.
(22)
От съществено значение е Общността да приеме възпиращи мерки спрямо риболовни кораби, които извършват ННН риболов и не са подложени на целесъобразни ответни действия от страна на съответната държава на знамето за ННН риболов.
(23)
За тази цел Комисията, в сътрудничество с държавите-членки, Агенцията на Общността за контрол на риболова, трети държави и други органи, следва да определи въз основа на правилата за управление на риска риболовните кораби, за които има подозрения, че извършват ННН риболов, и да изиска информация от компетентната държава на знамето за установяване достоверността на констатациите.
(24)
За да се улеснят проверките, свързани с риболовни кораби, за които се допуска, че са извършили ННН риболов, и за да се предотврати продължаването на предполагаемото нарушение, такива риболовни кораби следва да подлежат на специфични изисквания за контрол и инспекция от държавите-членки.
(25)
Когато въз основа на получената информация са налице достатъчно основания да се смята, че риболовни кораби, плаващи под знамето на трета държава, са извършвали ННН риболов и че компетентните държави на знамето не са предприели ефективни ответни действия за такъв ННН риболов, Комисията следва да впише въпросните кораби в списъка на Общността на кораби, извършващи ННН риболов.
(26)
Когато въз основа на получената информация са налице достатъчно основания да се смята, че риболовни кораби на Общността са извършвали ННН риболов и че компетентните държави-членки на знамето не са предприели ефективни ответни действия за такъв ННН риболов съгласно настоящия регламент и Регламент (ЕИО) № 2847/93, Комисията следва да впише въпросните кораби в списъка на Общността на кораби, извършващи ННН риболов.
(27)
За да бъде компенсирана липсата на ефективни действия от държавите на знамето по отношение на риболовни кораби, плаващи под тяхно знаме и вписани в списъка на Общността на кораби, извършващи ННН риболов, и за да бъде ограничена по-нататъшната риболовна дейност на такива кораби, държавите-членки следва да прилагат подходящи мерки спрямо тези кораби.
(28)
За да се гарантират правата на риболовните кораби, вписани в списъка на Общността на кораби, извършващи ННН риболов, както и правата на техните държави на знамето, процедурата по вписване следва да допуска възможността държавата на знамето да информира Комисията за предприетите мерки и, когато е възможно - съответните собственици или оператори да бъдат изслушани на всеки етап от процедурата, както и да бъде възможно отписването на риболовен кораб, когато критериите за вписването му вече не са налице.
(29)
За да се създаде единна рамка в Общността и да се избегне многообразието от списъци на риболовни кораби, извършващи ННН риболов, риболовните кораби, вписани в такива списъци, приети от регионални организации за управление на риболова, следва да бъдат автоматично вписвани в съответния списък, съставен от Комисията.
(30)
Един от главните фактори за ННН риболова, който следва да бъде разгледан от Общността, е неизпълнението от страна на някои държави на задължението им съгласно международното право в качеството им на държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара, както и липсата на предприети целесъобразни мерки, за да се гарантира спазването на правилата за опазване и управление на рибните ресурси от техни риболовни кораби или граждани.
(31)
За тази цел наред с действията си на международно и на регионално равнище Общността следва да има право да посочва тези държави, които не сътрудничат, въз основа на прозрачни, ясни и обективни критерии, почиващи на международни стандарти, и след като им предостави достатъчно време за отговор на предварителната нотификация - да приема недискриминационни, законни и съразмерни мерки по отношение на такива държави, включително търговски мерки.
(32)
Приемането на търговски мерки по отношение на други държави зависи от Съвета. Тъй като съставянето на списък на държави, които не сътрудничат, следва да доведе до търговски контрамерки по отношение на съответните държави, целесъобразно е Съветът да запази правото си да упражнява пряко изпълнителни правомощия в този конкретен случай.
(33)
От съществено значение е гражданите на държавите-членки да бъдат ефективно възпирани от действия, с които се извършва или се подпомага извършването на ННН риболов от риболовни кораби, плаващи под знамето на трети държави и действащи извън Общността, без да се засяга първостепенната отговорност на държавата на знамето. Поради това държавите-членки следва да въведат необходимите мерки и да си сътрудничат помежду си и с трети държави за установяване самоличността на техни граждани, извършващи ННН риболов, за гарантиране на тяхното адекватно санкциониране и за проверка на дейностите на техни граждани, свързани с кораби на трети държави извън Общността.
(34)
Устойчивият висок брой тежки нарушения на правилата на общата политика в областта на рибарството във водите на Общността или от оператори на Общността се дължи до голяма степен на недостатъчно възпиращия размер на санкциите, предвидени в законодателството на държавите-членки при тежки нарушения на тези правила. Този недостатък се съчетава с широко разнообразие в размера на санкциите сред държавите-членки, което насърчава незаконните оператори да извършват дейности в морските води или на територията на държавите-членки с най-нисък размер на санкциите. За да се преодолее този недостатък и като се доразвиват съответните разпоредби на регламенти (ЕО) № 2371/2002 и (ЕИО) № 2847/93, целесъобразно е в рамките на Общността да се сближат максималните размери на административните санкции, предвидени при тежки нарушения на правилата на общата политика в областта на рибарството, като се отчита стойността на рибните продукти, получени чрез извършване на тежко нарушение, неговата повторяемост и стойността на вредите за съответните рибни ресурси и морска среда, както и да се установят незабавни принудителни и допълнителни мерки.
(35)
Наред с поведение, представляващо тежко нарушение на правилата, уреждащи риболовните дейности, извършването на търговска дейност, пряко свързана с ННН риболов, включително търговия или внос на рибни продукти, произтичащи от ННН риболов, или фалшифицирането на документи също следва да се считат за тежки нарушения, които налагат приемането на хармонизирани максимални нива на административни санкции от държавите-членки.
(36)
Предвидените санкции при тежки нарушения на настоящия регламент следва да се налагат също на юридически лица, тъй като нарушенията до голяма степен се извършват в интерес на юридически лица или в тяхна полза.
(37)
Разпоредбите за наблюдение на риболовни кораби в морето, приети в рамките на някои регионални организации за управление на риболова, следва да се прилагат по хармонизиран начин в Общността.
(38)
Сътрудничеството между държавите-членки, Комисията и с трети държави е от съществено значение за ефикасното разследване и санкциониране на ННН риболов, както и за прилагането на мерките, установени в настоящия регламент. За задълбочаването на това сътрудничество следва да се създаде система за взаимопомощ.
(39)
В съответствие с принципа на пропорционалност, за постигането на основната цел да се премахне ННН риболовът е необходимо и целесъобразно да се установят правила за прилагане на мерките, предвидени в настоящия регламент. Настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на преследваните цели в съответствие с член 5, трета алинея от Договора.
(40)
Мерките, необходими за прилагане на настоящия регламент, следва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощията, предоставени на Комисията (5).
(41)
Настоящият регламент определя ННН риболова като особено тежко нарушение на приложимите закони, правила и разпоредби, тъй като сериозно затруднява постигането на целите на нарушените норми и застрашава устойчивостта на съответните запаси или опазването на морската среда. Предвид ограничения обхват на регламента, прилагането му трябва да се основава и да допълва прилагането на Регламент (ЕИО) № 2847/93, който установява основната рамка за контрол и наблюдение на риболовните дейности съгласно общата политика в областта на рибарството. Съответно настоящият регламент засилва правилата на Регламент (ЕИО) № 2847/93 в областта на пристанищните инспекции на риболовни кораби от трети държави, които се отменят и се заменят с режима на пристанищни инспекции, установен в глава II от настоящия регламент. Наред с това настоящият регламент предвижда в глава IХ режим на санкции, приложим по-специално за ННН риболовни дейности. Следователно разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 2847/93 относно санкциите остават приложими за други нарушения на правилата на общата политика в областта на рибарството, различни от разглежданите в настоящия регламент.
(42)
Защитата на лицата във връзка с обработката на лични данни се урежда от Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (6), който е напълно приложим за обработката на лични данни за целите на настоящия регламент, по-специално относно правата на субектите на данни за достъп, поправка, блокиране и заличаване на данни и известяването на трети страни, които поради това не са допълнително конкретизирани в настоящия регламент.
(43)
Влизането в сила на разпоредби от настоящия регламент по въпроси, обхванати от регламенти (ЕИО) № 2847/93, (ЕО) № 1093/94 (7), (ЕО) № 1447/1999 (8), (ЕО) № 1936/2001 (9) и (ЕО) № 601/2004 (10) на Съвета, следва да доведе до пълната или частична отмяна на посочените регламенти,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет и обхват
1. Настоящият регламент създава система на Общността за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран (ННН) риболов.
2. За целите на параграф 1 всяка държава-членка предприема подходящи мерки в съответствие с правото на Общността, за да гарантира ефикасността на тази система. Държавите-членки осигуряват достатъчно средства на своите компетентни органи, за да могат те да изпълняват задачите си съгласно настоящия регламент.
3. Системата, предвидена в параграф 1, се прилага за всички ННН риболовни дейности, както и свързани с тях дейности, извършвани на територията на държави-членки, към които се прилага Договора, или във водите на Общността, в морските води под юрисдикцията или суверенитета на трети държави и в открито море. ННН риболов, извършван в морските води на отвъдморските територии и държави, посочени в приложение II към Договора, се разглежда като ННН риболов, извършван в морските води на трети държави.
Член 2
Определения
За целите на настоящия рагламент:
1.
„незаконен, недеклариран и нерегулиран риболов“ или „(ННН) риболов“ означава риболовни дейности, считани за незаконни, недекларирани или нерегулирани;
2.
„незаконен риболов“ означава риболовни дейности:
а)
извършвани от местни или чуждестранни риболовни кораби във води под юрисдикцията на държава без разрешението на същата или в нарушение на приетите от нея закони и подзаконови актове;
б)
извършвани от риболовни кораби, плаващи под знамето на държави, които участват в съответната регионална организация за управление на риболова, но действащи в нарушение на мерките за опазване и управление, приети от тази организация и задължителни за държавите, или в нарушение на съответните норми на приложимото международно право; или
в)
извършвани от риболовни кораби в нарушение на националното законодателство или на международни задължения, включително поетите от сътрудничещи си държави пред съответната регионална организация за управление на риболова;
3.
„недеклариран риболов“ означава риболовни дейности:
а)
които не са декларирани или са декларирани невярно пред съответния национален орган в нарушение на национални закони и подзаконови актове; или
б)
които са извършвани в района, попадащ в обхвата на компетентност на съответна регионална организация за управление на риболова и не са декларирани или са декларирани невярно в нарушение на процедурите за деклариране на тази организация;
4.
„нерегулиран риболов“ означава риболовни дейности:
а)
извършвани в района, попадащ в обхвата на съответна регионална организация за управление на риболова, от риболовни кораби без националност, от риболовни кораби, плаващи под знамето на държава, неучастваща в организацията, или от структура, занимаваща се с риболов по начин, който е в противоречие или в нарушение на мерките за опазване и управление на тази организация; или
б)
извършвани в райони или по отношение на рибни запаси, за които няма приложими мерки за опазване и управление, от риболовни кораби по начин, противоречащ на отговорността на държавите за опазването на живите морски ресурси съгласно международното право;
5.
„риболовен кораб“ означава всеки кораб, независимо от големината му, който се използва или е предназначен да се използва за търговска експлоатация на рибни ресурси, включително помощни кораби, кораби фабрики и кораби, участващи в трансбордиране, както и транспортни кораби, оборудвани за транспорт на рибни продукти, с изключение на кораби-контейнери;
6.
„риболовен кораб на Общността“ означава риболовен кораб, плаващ под знамето на държава-членка, и регистриран в Общността;
7.
„разрешение за риболов“ означава право да се извършват риболовни дейности за определен период, в дадена зона или за даден вид риболов;
8.
„рибни продукти“ означава всички продукти, които попадат в обхвата на глава 03 и тарифни позиции 1604 и 1605 от Комбинираната номенклатура, създадена с Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 г. относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (11), с изключение на продуктите, посочени в приложение I от настоящия регламент;
9.
„мерки за опазване и управление“ означава мерки за опазването на един или повече видове живи морски ресурси, които са приети и са в сила съгласно съответните правила на международното право и/или на правото на Общността;
10.
„трансбордиране“ означава пренатоварването на всички или на част от рибните продукти, намиращи се на борда на риболовен кораб, на друг риболовен кораб;
11.
„внос“ означава внасянето на рибни продукти на територията на Европейската общност, включително с цел трансбордиране в пристанища на нейна територия;
12.
„непряк внос“ означава внос от територията на трета държава, различна от държавата на знамето на риболовния кораб, отговорен за улова;
13.
„износ“ означава всяко пренасяне на рибни продукти, уловени от кораби, плаващи под знамето на държава-членка, включително изнасяне от територията на Общността, от трети държави или от риболовни полета;
14.
„реекспорт“ означава всяко пренасяне на рибни продукти от територията на Общността, които преди това са били внесени на територията на Общността;
15.
„регионална организация за управление на риболова“ означава подрегионална, регионална или друга подобна организация с компетентност съгласно международното право да определя мерки за опазване и управление на живи морски ресурси, поставени под нейна отговорност по силата на конвенцията или споразумението, с което е създадена;
16.
„договаряща страна“ означава договаряща страна по международна конвенция или споразумение за учредяване на регионална организация за управление на риболова, както и държави, риболовни структури или структури, които сътрудничат с такава организация и се ползват със статут на сътрудничеща недоговаряща страна по отношение на такава организация;
17.
„наблюдение“ означава всеки случай на наблюдение на риболовен кораб, който може да отговаря на един или няколко от критериите, посочени в член 3, параграф 1, от страна на компетентен орган на държава-членка, отговарящ за морските инспекции, или от страна на капитана на риболовен кораб на Общността или на трета държава;
18.
„съвместна риболовна дейност“ означава всяка дейност с участието на два или повече риболовни кораба, при която от риболовните съоръжения на един риболовен кораб се прехвърля улов на друг кораб или при която техниката, използвана от тези риболовни кораби, изисква общо риболовно съоръжение;
19.
„юридическо лице“ означава всеки правен субект, ползващ се с такъв статут съгласно приложимото национално право, с изключение на държави или публични органи при упражняване на държавна власт, както и на обществени организации;
20.
„риск“ означава вероятността от настъпването на събитие, засягащо рибни продукти, внесени на територията на Общността или изнесени от нея, което препятства правилното прилагане на настоящия регламент или прилагането на мерките за опазване и управление;
21.
„управление на риска“ е системното определяне на риска и прилагането на всички необходими мерки за ограничаване излагането на риск. Това включва дейности като събиране на данни и информация, анализ и оценка на риска, предписване и предприемане на действия и редовен мониторинг и преглед на процеса и резултатите от него въз основа на международни, общностни или национални източници или стратегии;
22.
„открито море“ означава цялата част от морето, определена в член 86 от Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право (UNCLOS);
23.
„пратка“ означава продукти, които или са изпратени едновременно от един износител до един получател, или са включени в единен транспортен документ, покриващ превоза им от износителя до получателя.
Член 3
Риболовни кораби, извършващи ННН риболовни дейности
1. За риболовен кораб се смята, че извършва ННН риболовни дейности, ако се докаже, че в нарушение на мерките за опазване и управление, приложими за района, в който са извършени дейностите, риболовният кораб:
а)
е извършвал риболов без валидни лиценз, разрешение или разрешително, издадени от държавата на знамето или от съответната крайбрежна държава, или
б)
не е изпълнил задълженията си да отчете и декларира улова или свързаните с него данни, включително данни, предадени чрез Системите за наблюдение на риболовните кораби, или предизвестията съгласно член 6, или
в)
е извършвал риболов в закрит район, по време на закрит сезон, или без квота или след изчерпването ѝ, или отвъд ограничената дълбочина, или
г)
е извършвал целеви риболов на запас, за който е обявен мораториум или чийто улов е забранен, или
д)
е използвал забранени или неотговарящи на изискванията риболовни съоръжения, или
е)
е подправил или прикрил своята маркировка, самоличност или регистрация, или
ж)
е укрил, подправил или унищожил доказателства, свързани с разследване, или
з)
е възпрепятствал длъжностните лица при изпълнение на техните задължения по повод на инспекция дали се спазват приложимите мерки за опазване и управление, или е възпрепятствал наблюдатели при изпълнение на техните задължения по наблюдение дали се спазват приложимите правила на Общността, или
и)
е взел на борда, трансбордирал или разтоварил маломерна риба в нарушение на действащото законодателство, или
й)
е трансбордирал или участвал в съвместна риболовна дейност, подпомагане или снабдяване на други риболовни кораби, за които е установено, че са извършвали ННН риболов по смисъла на настоящия регламент, и в частност кораби, вписани в списъка на Общността на кораби, извършващи ННН риболов, или в такъв списък на регионална организация за управление на риболова; или
к)
е извършвал риболовна дейност в района на регионална организация за управление на риболова по начин, несъответстващ или нарушаващ мерките за опазване и управление на организацията, като плава под знамето на държава, която не членува в организацията или не ѝ сътрудничи, съгласно установеното от същата организация, или
л)
няма националност и следователно е кораб без националност съгласно международното право.
2. Дейностите, посочени в параграф 1, се считат за тежки нарушения съгласно член 42, в зависимост от тежестта на въпросното нарушение, която се определя от компетентния орган на държавата-членка, като се вземат предвид критерии като нанесената щета, нейната стойност, степента на нарушението или неговата повторяемост.
ГЛАВА II
ИНСПЕКЦИИ НА РИБОЛОВНИ КОРАБИ НА ТРЕТИ ДЪРЖАВИ В ПРИСТАНИЩА НА ДЪРЖАВИ-ЧЛЕНКИ
РАЗДЕЛ 1
Условия на достъп до пристанище за риболовни кораби на трети държави
Член 4
Схеми на пристанищни инспекции
1. С цел предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболова се поддържа ефективна схема на пристанищни инспекции на риболовни кораби на трети държави, посещаващи пристанищата на държави-членки.
2. Достъпът до пристанища на държави-членки, предоставянето на пристанищни услуги и извършването на дейности по разтоварване или трансбордиране в такива пристанища се забранява за риболовни кораби на трети държави, освен ако те отговарят на изискванията на настоящия регламент, с изключение на случаите на непреодолима сила или бедствие по смисъла на член 18 от UNCLOS (непреодолима сила или бедствие) за услуги, абсолютно необходими за справяне с такива ситуации.
3. Трансбордирането между риболовни кораби на трети държави или между такива кораби и риболовни кораби, плаващи под знамето на държава-членка, е забранено във води на Общността и се извършва само на пристанище в съответствие с разпоредбите на настоящата глава.
4. Риболовни кораби, плаващи под знамето на държава-членка, не могат да трансбордират улов от риболовни кораби на трети държави в морето извън водите на Общността, освен ако риболовните кораби не са регистрирани като транспортни кораби към регионална организация за управление на риболова.
Член 5
Определени пристанища
1. Държавите-членки определят пристанища или места в близост до брега, където са разрешени дейностите по разтоварване или трансбордиране на рибни продукти и пристанищните услуги, посочени в член 4, параграф 2.
2. Достъпът до пристанищни услуги и извършването на дейности по разтоварване или трансбордиране от риболовни кораби на трети държави се разрешава само в определените пристанища.
3. Не по-късно от 15 януари всяка година държавите-членки предават на Комисията списък на определените пристанища. Всички настъпили впоследствие промени по списъка се съобщават на Комисията не по-късно от 15 дни преди промяната да породи действие.
4. Комисията незабавно публикува списъка на определените пристанища в Официален вестник на Европейския съюз и на своя уебсайт.
Член 6
Предизвестие
1. Най-малко 3 работни дни преди очаквания час на пристигане в пристанището капитаните на риболовни кораби на трети държави или техни представители уведовяват компетентните органи на държавите-членки, чиито определени пристанища или места за разтоварване желаят да използват, за следната информация:
а)
идентификация на кораба;
б)
име на определеното пристанище и цел на посещението, разтоварване, трансбордиране, достъп до услуги;
в)
разрешение за риболов или, в зависимост от случая, разрешение за подпомагане на риболовна дейност или за трансбордиране на рибни продукти;
г)
дати на риболовното пътуване;
д)
очаквана дата и час на пристигане в пристанището;
е)
количествата от всеки вид, държан на борда или, в зависимост от случая, доклад за липса на улов;
ж)
зоната или зоните, в които е извършен уловът или където се е състояло трансбордирането, дали във водите на Общността, в зони под юрисдикцията или суверенитета на трета държава, или в открито море;
з)
количествата от всеки вид, които трябва да се разтоварят или трансбордират.
Капитани на риболовни кораби на трети държави или техни представители се освобождават от задължението да съобщят информацията, която се съдържа в букви а), в), г), ж) и з), когато сертификатът за улов е бил заверен в съответствие с глава III с оглед разтоварването или трансбордирането на целия улов на територията на Общността.
2. Уведомлението, посочено в параграф 1, се придружава от сертификат за улов, заверен в съответствие с глава III, ако риболовният кораб на трета държава носи на борда си рибни продукти. Разпоредбите на член 14 за признаването на документи за улова или контролни формуляри на пристанищната държава, които са част от документацията на улова или схемите на пристанищен контрол, приети от регионални организации за управление на риболова, се прилагат mutatis mutandis.
3. В съответствие с процедурата, посочена в член 54, параграф 2, Комисията може да освобождава някои категории риболовни кораби на трети държави от задължението по параграф 1 за определен срок, подлежащ на подновяване, или да разпореди друг срок за предизвестие, като вземе предвид, inter alia, вида рибен продукт, разстоянието между риболовните полета, местата за разтоварване и пристанищата, в които са регистрирани или вписани съответните кораби.
4. Настоящият член се прилага без да се засяга действието на специалните разпоредби, съдържащи се в споразуменията в областта на рибарството, сключени между Общността и трети държави.
Член 7
Разрешение
1. Без да се засяга член 37, точка 5, риболовен кораб на трета държава получава разрешение за достъп до пристанището, само ако информацията по член 6, параграф 1 е пълна и, в случай че риболовният кораб на трета държава носи на борда си рибни продукти, придружена от сертификат за улов, посочен в член 6, параграф 2.
2. Разрешението за започване на дейности по разтоварване или трансбордиране в пристанището се издава след преглеждане доколко представената информация е пълна, както е постановено в параграф 1, и, когато е целесъобразно, след инспекция съгласно раздел 2.
3. Чрез дерогация от параграфи 1 и 2 от настоящия член пристанищната държава-членка може да разреши достъп до пристанище и разтоварване на товара или на част от него в случаите, когато информацията, посочена в член 6, параграф 1, е непълна или преглеждането или проверката ѝ още не е приключило, но в такива случаи задържа съответните рибни продукти на съхранение под контрола на компетентните органи. Рибните продукти се освобождават за продажба, приемане или транспортиране само след получаване на информацията, посочена в член 6, параграф 1, или след приключване на процеса на преглеждане или проверка. Ако процесът не е приключил в срок от 14 дни след разтоварването, пристанищната държава-членка може да конфискува рибните продукти и да се разпореди с тях съгласно националните правила. Разходите за съхранението се поемат от операторите.
Член 8
Регистрация на дейностите по разтоварване или трансбордиране
1. Капитаните на риболовни кораби на трета държава или техни представители изпращат на органите на държавите-членки, на чиито определени пристанища използват съоръжения за разтоварване или трансбордиране, по възможност по електронен път, преди започване на дейности по разтоварване или трансбордиране, декларация, посочваща количеството рибни продукти по видове, което трябва да бъде разтоварено или трансбордирано, датата и мястото на всеки улов. Капитаните и техните представители носят отговорност за точността на тези декларации.
2. Държавите-членки съхраняват посочените в параграф 1 декларации в оригинал или на хартиен носител, ако са подадени по електронен път, за срок от три години или повече, в съответствие с националните правила.
3. Процедурите и формулярите, свързани с декларацията за разтоварване и трансбордиране, се определят в съответствие с процедурата, посочена в член 54, параграф 2.
4. До края на първия месец от всяко календарно тримесечие държавите-членки нотифицират по електронен път Комисията за количествата, разтоварени и/или трансбордирани през предходното тримесечие на техни пристанища от риболовни кораби на трети държави.
РАЗДЕЛ 2
Пристанищни инспекции
Член 9
Общи принципи
1. Всяка година държавите-членки извършват в своите определени пристанища инспекции на поне 5 % от дейностите по разтоварване и трансбордиране от риболовни кораби на трети държави, съгласно показателите, определени чрез процедурата, посочена в член 54, параграф 2, въз основа на правилата за управление на риска, без да се засяга приемането на по-високи граници от регионалните организации за управление на риболова.
2. Следните риболовни кораби подлежат на инспекция във всички случаи:
а)
риболовните кораби, наблюдавани съгласно член 48;
б)
риболовните кораби, за които е докладвано в рамките на уведомление по системата на Общността за предупреждение в съответствие с глава IV;
в)
риболовните кораби, за които съгласно член 25 според Комисията се предполага, че са извършвали ННН риболов;
г)
риболовните кораби, които фигурират в списък на кораби, които са извършвали ННН риболов, приет от регионална организация за управление на риболова и съобщен на държавите-членки съгласно член 30.
Член 10
Процедура на инспекция
1. Длъжностните лица, отговарящи за инспекциите („длъжностни лица“), са оправомощени да проверяват всички зони, палуби и помещения на риболовния кораб, улова (преработен или не), мрежите или други съоръжения, оборудването и всякаква документация, за която длъжностните лица преценят, че е необходима проверка в съответствие с приложимите закони, подзаконови актове или международни мерки за управление и опазване. Длъжностните лица могат също да разпитват лица, за които се смята, че имат информация по съществото на инспекцията.
2. В инспекцията се включва наблюдението на всички дейности по разтоварване или трансбордиране, както и насрещна проверка на количествата по видове, посочени в предизвестието за разтоварване, и фактически разтоварените или трансбордирани количества по видове.
3. Длъжностните лица подписват своите доклади за инспекцията в присъствието на капитана на риболовния кораб, който има правото да добавя или да поиска добавяне на всякаква информация, която счита за подходяща. Длъжностните лица вписват в бордовия дневник извършването на инспекцията.
4. Копие от доклада за инспекцията се предава на капитана на кораба, който може да го препрати до собственика на кораба.
5. Капитанът сътрудничи и оказва съдействие при инспекциите на риболовния кораб и не възпрепятства длъжностните лица, не ги заплашва, нито оказва намеса при изпълнението на техните задължения.
Член 11
Процедура в случай на нарушения
1. В случай че информацията, събрана по време на инспекцията, предоставя доказателства на длъжностното лице да счита, че даден риболовен кораб е извършвал ННН риболовна дейност съгласно критериите, определени в член 3, длъжностното лице:
а)
отбелязва подозираното нарушение в доклада за инспекцията;
б)
предприема всички необходими действия, за да гарантира запазването на доказателствата, отнасящи се до подозираното нарушение;
в)
незабавно предава доклада за инспекцията на компетентния орган.
2. Ако резултатите от инспекцията предоставят доказателства, че риболовен кораб на трета държава е извършвал ННН риболов съгласно критериите, определени в член 3, компетентните органи на пристанищната държава-членка не разрешават на такъв кораб да разтоварва или трансбордира своя улов.
3. Инспектиращата държава-членка незабавно нотифицира Комисията или определен от нея орган за решението си по параграф 2 да не разреши дейности по разтоварване или трансбордиране, като прилага копие от доклада за инспекцията, а Комисията или определеният от нея орган незабавно го предават на компетентния орган на държавата на знамето, под което плава инспектираният риболовен кораб, с копие до държавата или държавите на знамето, под което плават корабите донори, когато инспектираният риболовен кораб е участвал в дейности по трансбордиране. Когато е целесъобразно, копие от нотификацията се изпраща и на изпълнителния секретар на регионалната организация за управление на риболова, в чийто район на компетентност е извършен уловът.
4. Когато подозираното нарушение е извършено в открито море, пристанищната държава-членка съдейства на държавата на знамето в извършването на разследването и според случая налага санкциите, предвидени в законодателството на тази пристанищна държава-членка, при условие че в съответствие с международното право тази държава на знамето изрично се е съгласила да прехвърли своята компетентност. Освен това когато подозираното нарушение е извършено в морските води на трета държава, пристанищната държава-членка съдейства и на крайбрежната държава в извършването на разследването и според случая налага санкциите, предвидени в законодателството на пристанищната държава-членка, при условие че в съответствие с международното право тази крайбрежна държава изрично се е съгласила да прехвърли своята компетентност.
ГЛАВА III
СХЕМА ЗА СЕРТИФИЦИРАНЕ НА ВНОСА И ИЗНОСА НА РИБНИ ПРОДУКТИ
Член 12
Сертификати за улов
1. Вносът в Общността на рибни продукти от ННН риболов се забранява.
2. За да се осигури ефективността на забраната по параграф 1, рибни продукти се внасят в Общността само когато са придружени от сертификат за улов, в съответствие с настоящия регламент.
3. Сертификатът за улов по параграф 2 се заверява от държавата на знамето, под което плават риболовният кораб или кораби, извършили улова, от който са получени рибните продукти. Сертификатът служи за удостоверяване съобразността на улова с приложимите закони, подзаконови актове и международни мерки за опазване и управление.
4. Сертификатът за улов съдържа цялата информация по образеца в приложение II и се заверява от публичен орган на държавата на знамето, съответно оправомощен да потвърди точността на информацията. По споразумение с държавите на знамето в рамките на сътрудничеството по член 20, параграф 4, сертификатът за улов може да бъде съставен, заверен или представен по електронен път или да бъде заменен с електронни системи за проследяване, осигуряващи същата степен на контрол от страна на органите.
5. Списъкът на продуктите в приложение I, които са изключени от обхвата на прилагане на сертификата за улов, може да се преразглежда всяка година въз основа на резултатите от информацията, събрана съгласно глави II, III, IV, V, VIII, X и XII, и да се изменя в съответствие с процедурата, посочена в член 54, параграф 2.
Член 13
Схеми за документиране на улова, договорени и действащи в рамките на регионална организация за управление на риболова
1. Документи за улова, както и всякакви свързани с тях документи, заверени в съответствие със схемите за документиране на улова, приети от регионална организация за управление на риболова, които са признати за съответстващи на предвидените в настоящия регламент изисквания, се приемат за сертификати за улов по отношение на рибни продукти от видове, за които се прилагат такива схеми за документиране на улова, и подлежат на изискванията за преглеждане и проверка, възложени на държавата-членка вносител съгласно членове 16 и 17, и на разпоредбите за отказ на внос, определени в член 18. Списъкът на тези схеми за документиране на улова се определя съгласно процедурата, посочена в член 54, параграф 2.
2. Параграф 1 се прилага, без да се засягат действащите специални разпоредби, с които посочените схеми за документиране на улова се прилагат в правото на Общността.
Член 14
Непряк внос на рибни продукти
1. За да внесе рибни продукти, съставляващи единна пратка, транспортирани в същото състояние до Общността от трета държава, различна от държавата на знамето, вносителят представя на органите на държавите-членки на вноса:
а)
сертификата(ите) за улов, заверен(и) от държавата на знамето, и
б)
документирано доказателство, че рибните продукти не са били обект на други дейности освен разтоварване, повторно натоварване или всякаква дейност, предназначена да ги запази в добро и оригинално състояние, и че са били под надзора на компетентните органи на тази трета държава.
Документираните доказателства се представят под формата на:
i)
когато е целесъобразно, единен транспортен документ, издаден за преминаването от територията на държавата на знамето през територията на тази трета държава; или
ii)
документ, издаден от компетентните органи на тази трета държава:
-
който дава точно описание на рибните продукти, посочва датите на разтоварване и повторно натоварване на продуктите и, когато е приложимо, наименованията на използваните кораби или други транспортни средства, и
-
който посочва условията, при които рибните продукти са останали в тази трета държава.
Когато съответните видове са предмет на схема за документиране на улова на регионална организация за управление на улова, която е призната съгласно член 13, посоченият по-горе документ може да бъде заменен със сертификат за реекспорт от тази схема за документиране на улова, при условие че третата държава съответно е изпълнила нейните изисквания за нотифициране.
2. За да внесе рибни продукти, съставляващи единна пратка, които са били преработени в трета държава, различна от държавата на знамето, вносителят представя на органите на държавата-членка на вноса декларация, която е съставена от преработвателното предприятие в тази трета държава, одобрена е от нейните компетентни органи съгласно формуляра в приложение IV, и която:
а)
съдържа точно описание на непреработените и преработените продукти и съответните им количества;
б)
посочва, че преработените продукти са били преработени в тази трета държава от улова, придружен със заверен(и) от държавата на знамето сертификат(и) за улов; и
в)
се придружава от:
i)
оригинален(ни) сертификат(и) за улов, когато целият улов е бил използван за преработване на рибните продукти, изнасяни в единна пратка, или
ii)
копие от оригиналния(ите) сертификат(и) за улов, когато част от улова е бил използван за преработване на рибните продукти, изнасяни в единна пратка.
Когато съответните видове са предмет на схема за документиране на улова на регионална организация за управление на улова, която е призната съгласно член 13, декларацията може да бъде заменена със сертификат за реекспорт от тази схема за документиране на улова, при условие че третата държава на преработване съответно е изпълнила нейните изисквания за нотифициране.
3. Документите и декларацията, посочени съответно в параграф 1, буква б) и параграф 2 от настоящия член, могат да се изпращат по електронен път в рамките на сътрудничеството по член 20, параграф 4.
Член 15
Износ на улов, извършен от риболовни кораби, плаващи под знамето на държава-членка
1. Износът на улов, извършен от риболовни кораби, плаващи под знамето на държава-членка, подлежи на заверка на сертификат за улов от компетентните органи на държавата-членка на знамето в съответствие с разпоредбите на член 12, параграф 4, ако това се изисква в рамките на сътрудничеството по член 20, параграф 4.
2. Държавите-членки на знамето нотифицират Комисията за компетентните си органи за заверка на сертификатите за улов, посочени в параграф 1.
Член 16
Представяне и преглеждане на сертификатите за улов
1. Завереният сертификат за улов се представя от вносителя на компетентните органи на държавата-членка, за която е предназначен вносът, не по-късно от три работни дни преди очаквания час на пристигане на мястото на влизане на територията на Общността. Срокът от три работни дни може да се адаптира в съответствие с вида рибен продукт, разстоянието до мястото на влизане в територията на Общността или използваното транспортно средство. Въз основа на правилата за управление на риска тези компетентни органи преглеждат сертификата за улов с оглед на информацията, предоставена в нотификацията, която е получена от държавата на знамето в съответствие с членове 20 и 22.
2. Чрез дерогация от параграф 1 вносителите, които се ползват със статут на „одобрени икономически оператори“, могат да информират компетентните органи на държавата-членка за пристигането на продуктите в срока, посочен в параграф 1, и да представят заверения сертификат за улов и свързаните с него документи, посочени в член 14, на органите с цел преглеждане в съответствие с параграф 1 от настоящия член или проверка в съответствие с член 17.
3. Критериите, по които компетентните органи на държава-членка предоставят статут на „одобрен икономически оператор“ на даден вносител, включват:
а)
установяване на вносителя на територията на тази държава-членка;
б)
достатъчен брой и обем операции, свързани с внос, които да обосновават прилагането на процедурата, посочена в параграф 2;
в)
подходяща степен на съответствие с изискванията на мерките за опазване и управление;
г)
удовлетворителна система на управление на търговската и, където е целесъобразно, транспортната и преработвателната документация, която дава възможност за подходящо преглеждане и проверки за целите на настоящия регламент;
д)
съществуване на улеснения във връзка с извършването на това преглеждане и проверки;
е)
където е целесъобразно, практически стандарти за компетентност или професионална квалификация, пряко свързани с осъществяваните дейности; и
ж)
където е целесъобразно, доказана платежоспособност.
Държавите-членки съобщават на Комисията името и адреса на „одобрените икономически оператори“ във възможно най-кратък срок, след като им предоставят този статут. Комисията съобщава тази информация на държавите-членки по електронен път.
Правилата, свързани със статута на „одобрен икономически оператор“, могат да се определят в съответствие с процедурата, посочена в член 54, параграф 2.
Член 17
Проверки
1. Компетентните органи на държавите-членки могат да извършват всички проверки, които считат за необходими, за гарантиране на правилното прилагане на разпоредбите на настоящия регламент.
2. Проверките могат да се състоят по-специално в оглед на продуктите, проверка на декларираните данни, както и наличност и автентичност на документите, проверка на счетоводните отчети на оператори, както и на друга документация, инспекция на транспортните средства, включително контейнерите и местата за съхранение на продуктите, и официални разследвания и други подобни действия, наред с пристанищната инспекция на риболовни кораби съгласно глава II.
3. Проверките се съсредоточават върху риска, идентифициран въз основа на критерии, разработени на национално или на общностно равнище, съгласно правилата за управление на риска. Държавите-членки нотифицират Комисията за своите национални критерии в срок от 30 работни дни след 29 октомври 2008 г. и актуализират тази информация. Критериите на Общността се определят в съответствие с процедурата, посочена в член 54, параграф 2.
4. Проверки се извършват при всеки случай, когато:
а)
проверяващият орган на държавата-членка има основания да се съмнява в автентичността на самия сертификат за улов, на печата или на подписа за заверка, положен от съответния орган на държавата на знамето, или
б)
проверяващият орган на държавата-членка разполага с информация, която подлага на съмнение спазването от страна на риболовния кораб на приложимите закони, подзаконови актове или мерки за опазване и управление, или изпълнението на други изисквания съгласно настоящия регламент, или
в)
риболовни кораби, риболовни дружества или други оператори са били докладвани във връзка с предполагаеми ННН риболов, включително риболовни кораби, докладвани на регионална организация за управление на риболова съгласно инструмент, приет от такава организация, за съставяне на списъци на кораби, за които се предполага, че са извършвали дейности по незаконен, недеклариран и нерегулиран риболов, или
г)
държави на знамето или реекспортиращи държави са били докладвани на регионална организация за управление на риболова съгласно инструмент, приет от такава организация, за изпълнение на търговски мерки по отношение на държави на знамето, или
д)
е било публикувано предупреждение съгласно член 23, параграф 1.
5. Държавите-членки могат да решат да извършват проверки на случаен принцип в допълнение към проверките, посочени в параграфи 3 и 4.
6. За целите на проверката компетентните органи на държавите-членки могат да потърсят съдействието на компетентните органи на държавата на знамето или на третата държава, различна от държавата на знамето, както е посочено в член 14, в който случай:
а)
в искането за съдействие се посочват причините за възникване на основателни съмнения у компетентните органи на съответната държава-членка относно валидността на сертификата, на съдържащите се в него твърдения и/или относно съответствието на продуктите с мерките за опазване и управление. В подкрепа на искането за съдействие се изпраща копие от сертификата за улов, както и всяка информация или документи, сочещи, че информацията в сертификата е неточна. Искането се изпраща незабавно на компетентните органи на държавата на знамето или на третата държава, различна от държавата на знамето, както е посочено в член 14;
б)
процедурата на проверка приключва в срок от 15 дни от датата на искането за проверка. В случай че компетентните органи на съответната държава на знамето не могат да спазят срока, проверяващите органи в държавата-членка могат, по искане на държавата на знамето или на третата държава, различна от държавата на знамето, както е посочено в член 14, да удължат срока за отговор с не повече от 15 дни.
7. Освобождаването на продуктите за пускане на пазара временно се прекратява до получаване на резултатите от процедурите за проверка, посочени в параграфи 1-6. Разходите за съхранението се поемат от оператора.
8. Държавите-членки нотифицират Комисията за компетентните си органи по преглеждането и проверките на сертификатите за улов в съответствие с член 16 и параграфи 1-6 от настоящия член.
Член 18
Отказ на внос
1. Когато е целесъобразно, компетентните органи на държавите-членки отказват вноса в Общността на рибни продукти, без за това да е необходимо искане за представяне на допълнителни доказателства или искане за съдействие, адресирано до държавата на знамето, когато са уведомени, че:
а)
вносителят не е бил в състояние да представи сертификат за улов за съответните продукти или да изпълни своите задължения съгласно член 16, параграф 1 или 2;
б)
предназначените за внос продукти не съвпадат с посочените в сертификата за улов;
в)
сертификатът за улов не е заверен от публичен орган на държавата на знамето съгласно член 12, параграф 3;
г)
сертификатът за улов не съдържа цялата изисквана информация;
д)
вносителят не е в състояние да докаже, че рибните продукти отговарят на условията по член 14, параграф 1 или 2;
е)
риболовен кораб, фигуриращ в сертификата за улов като кораб по произход на улова, е включен в списък на Общността на кораби, извършващи ННН риболов, или в списъци на кораби, извършващи ННН риболов, посочени в член 30;
ж)
сертификатът за улов е заверен от органите на държава на знамето, посочена като несътрудничеща държава в съответствие с член 31.
2. Когато е целесъобразно, компетентните органи на държавите-членки отказват вноса на всякакви рибни продукти в Общността след искане за съдействие по член 17, параграф 6, когато:
а)
са получили отговор, според който износителят няма право да иска заверка на сертификат за улов; или
б)
са получили отговор, според който продуктите не са съобразени с мерките за опазване и управление или не са спазени други условия по настоящата глава; или
в)
не са получили отговор в определения срок; или
г)
са получили отговор, който не съответства на въпросите, зададени в искането.
3. Когато се отказва внос на рибни продукти съгласно параграфи 1 или 2, държавите-членки могат да конфискуват и унищожат тези рибни продукти, да се разпореждат с тях или да ги продават в съответствие с националното право. Приходите от продажбата могат да се използват за благотворителност.
4. Всяко лице има право да обжалва решенията, взети от компетентните органи съгласно параграфи 1, 2 или 3, които го засягат. Правото на обжалване се упражнява съгласно действащите разпоредби в съответната държава-членка.
5. Компетентните органи на държавите-членки нотифицират за отказа за внос държавата на знамето и, когато е целесъобразно, третата държава, различна от държавата на знамето, както е посочено в член 14. Копие от нотификацията се изпраща на Комисията.
Член 19
Транзитно преминаване и трансбордиране
1. Когато на входния пункт на Общността рибните продукти са поставени под режим транзит и са транспортирани до друга държава-членка, където ще бъдат поставени под друг митнически режим, в тази държава-членка се прилагат разпоредбите на членове 17 и 18.
2. Когато на входния пункт на Общността рибните продукти са поставени под режим транзит и са транспортирани на друго място в същата държава-членка, където ще бъдат поставени под друг митнически режим, държавите-членки могат да прилагат разпоредбите на членове 16, 17 и 18 на входния пункт или на местоназначението. Във възможно най-кратък срок държавите-членки нотифицират Комисията за мерките, предприети за прилагането на настоящия параграф, и актуализират тази информация. Комисията публикува тези нотификации на своя уебсайт.
3. Когато на входния пункт на Общността рибните продукти се трансбордират и транспортират по море до друга държава-членка, в тази държава-членка се прилагат разпоредбите на членове 17 и 18.
4. Държавите-членки на трансбордирането съобщават на държавите-членки на местоназначението информацията, съдържаща се в транспортните документи относно естеството на рибните продукти, тяхното тегло, пристанището на товарене и спедитора в третата държава, имената на транспортните кораби и пристанищата на трансбордиране и местоназначение, веднага след получаване на тази информация и преди очакваната дата на пристигане в пристанището на местоназначение.
Член 20
Нотификации от държавата на знамето и сътрудничество с трети държави
1. Сертификати за улов, заверени от дадена държава на знамето за целите на настоящия регламент, се приемат при условие, че Комисията е получила нотификация от съответната държава на знамето, с която се удостоверява, че:
а)
държавата на знамето е създала вътрешна организация за прилагане, контрол и изпълнение на законите, подзаконовите актове и мерките за опазване и управление, които нейните риболовни кораби са длъжни да спазват;
б)
публичните ѝ органи са оправомощени да удостоверяват верността на информацията, съдържаща се в сертификатите за улов, и да извършват проверки на такива сертификати по искане на държавите-членки. Нотификацията съдържа и необходимата информация за определяне кои са въпросните органи.
2. Информацията, която трябва да се съдържа в нотификацията по параграф 1, се съдържа в приложение III.
3. Комисията информира държавата на знамето за получаването на нотификация по параграф 1. Ако държавата на знамето не осигури всички елементи, посочени в параграф 1, Комисията посочва на държавата на знамето кои от елементите липсват и иска нова нотификация.
4. Когато е целесъобразно, Комисията установява административно сътрудничество с трети държави в области, свързани с прилагането на разпоредбите за сертифициране на улова, определени в настоящия регламент, включително използването на електронни средства за съставяне, заверяване или представяне на сертификатите за улов и когато е целесъобразно - на документите, посочени в член 14, параграф 1 и член 14, параграф 2.
Това сътрудничество цели да:
а)
гарантира, че рибните продукти, внесени в Общността, произхождат от улов, извършен съгласно приложимите закони, подзаконови актове или мерки за опазване и управление;
б)
улесни изпълнението от държавите на знамето на формалностите във връзка с достъпа до пристанища за риболовни кораби, вноса на рибни продукти и изискванията за проверка на сертификатите за улов, определени в глава II и в настоящата глава;
в)
осигури извършването на проверки на място от Комисията или определен от нея орган с цел да се провери ефективното изпълнение на договореностите за сътрудничество;
г)
осигури създаването на рамка за обмен на информация между двете страни в подкрепа на изпълнението на договореностите за сътрудничество.
5. Сътрудничеството по параграф 4 не се смята за предварително условие за прилагането на настоящата глава спрямо внос, произхождащ от улов, който е извършен от риболовни кораби, плаващи под знамето на която и да е държава.
Член 21
Реекспорт
1. Реекспортът на продукти, внесени със сертификат за улов съгласно настоящата глава, се разрешава чрез заверка от компетентните органи на държавата-членка, от която се предвижда извършването на реекспорт, на раздел „реекспорт“ от сертификата за улов или на копие от него, когато рибните продукти, които престои да се реекспортират, представляват част от внесените продукти.
2. Процедурата, определена в член 16, параграф 2, се прилага mutadis mutandis, когато рибните продукти се реекспортират от одобрен икономически оператор.
3. Държавите-членки нотифицират Комисията за компетентните си органи по заверка и проверка на раздел „реекспорт“ от сертификатите за улов в съответствие с процедурата, определена в член 15.
Член 22
Съхраняване и разпространение на документация
1. Комисията води регистър на държавите и техните компетентни органи, посочени по реда на настоящата глава, който съдържа:
а)
държавите-членки, които са посочили своите компетентни органи по заверка, преглеждане и проверка на сертификати за улов и сертификати за реекспорт в съответствие с членове 15, 16, 17 и 21;
б)
държавите на знамето, за които са получени нотификации по реда на член 20, параграф 1, като се посочват онези от тях, с които е установено сътрудничество с трети държави съгласно член 20, параграф 4.
2. Комисията публикува на своя уебсайт и в Официален вестник на Европейския съюз списъка на държавите и техните компетентни органи, посочени в параграф 1, като редовно актуализира тази информация. Комисията предоставя по електронен път на органите на държавите-членки, отговарящи за заверка и проверка на сертификати за улов, подробна информация за органите на държавите на знамето, на които е възложена заверката и проверката на сертификати за улов.
3. Комисията публикува на своя уебсайт и в Официален вестник на Европейския съюз списъка на схемите за документиране на улова, които са признати съгласно член 13, и редовно актуализира тази информация.
4. Държавите-членки съхраняват оригиналите на сертификатите за улов, представени за целите на вноса, сертификатите за улов, заверени за целите на износа, и заверените раздели за реекспорт от сертификатите за улов, за срок от три години или повече в съответствие с националните правила.
5. Одобрените икономически оператори съхраняват оригиналите на документите, посочени в параграф 4, за срок от три години или повече в съответствие с националните правила.
ГЛАВА IV
СИСТЕМА ЗА ПРЕДУПРЕЖДЕНИЕ НА ОБЩНОСТТА
Член 23
Публикуване на предупреждения
1. Когато получената съгласно глави II, III, V, VI, VII, VIII, X или XI информация поражда основателни съмнения във връзка със спазването по отношение на риболовни кораби или рибни продукти от определени трети държави, на приложимите закони, подзаконови актове, включително приложими закони или подзаконови актове, съобщени от трети държави, с които е установено посоченото в член 20, параграф 4 административно сътрудничество, или на международни мерки за опазване и управление, Комисията публикува на своя уебсайт и в Официален вестник на Европейския съюз предупредително известие към операторите, за да осигури предприемането на подходящи мерки от държавите-членки по отношение на съответните трети държави съгласно настоящата глава.
2. Комисията незабавно съобщава информацията, посочена в параграф 1 на органите на държавите-членки и на съответната държава на знамето, и когато е целесъобразно - на третата държава, различна от държавата на знамето, както е посочено в член 14.
Член 24
Действия след публикуването на предупредителни известия
1. При получаване на информацията, съобщена съгласно член 23, параграф 2, когато е целесъобразно и в съответствие с правилата за управление на риска, държавите-членки:
а)
идентифицират текущите пратки с рибни продукти, които предстои да бъдат внесени и които попадат в обхвата на предупредителното известие, след което съгласно разпоредбите на член 17 извършват проверка на сертификата за улов и, когато е целесъобразно, на посочените в член 14 документи;
б)
предприемат мерки, за да гарантират, че бъдещите пратки с рибни продукти, предназначени за внос, които попадат в обхвата на предупредителното известие, подлежат съгласно разпоредбите на член 17 на проверка на сертификата за улов и, когато е целесъобразно, на посочените в член 14 документи;
в)
идентифицират предишните пратки с рибни продукти, които попадат в обхвата на предупредителното известие, и извършват необходимите проверки, включително проверка на представените до момента сертификати за улов;
г)
съгласно разпоредбите на международното право подлагат риболовните кораби, които попадат в обхвата на предупредителното известие, на необходимите проучвания, разследвания или инспекции в морето, в пристанищата или на други места за разтоварване.
2. Държавите-членки съобщават в най-кратък срок на Комисията заключенията от своите проверки и искания за проверки, както и предприетите действия при установено неспазване на приложимите закони, подзаконови актове или международни мерки за опазване и управление.
3. Когато Комисията реши, че с оглед на заключенията от извършените съгласно параграф 1 проверки са отпаднали основателните съмнения, които са довели до публикуване на предупредителното известие, тя незабавно:
а)
публикува на своя уебсайт и в Официален вестник на Европейския съюз известие, с което отменя предходното предупредително известие;
б)
информира за отменянето държавата на знамето и, когато е целесъобразно, третата държава, различна от държавата на знамето, както е посочено в член 14; и
в)
информира държавите-членки по подходящ начин.
4. Когато Комисията реши, че с оглед на заключенията от извършените съгласно параграф 1 проверки остават налице основателни съмнения, които мотивират предупредителното известие, тя незабавно:
а)
актуализира предупредителното известие чрез нова публикация на своя уебсайт и в Официален вестник на Европейския съюз;
б)
информира държавата на знамето и, когато е целесъобразно, третата държава, различна от държавата на знамето, както е посочено в член 14;
в)
информира държавите-членки по подходящ начин; и
г)
когато е целесъобразно, отнася въпроса до регионалната организация за управление на риболова, чиито мерки за опазване и управление може да са били нарушени.
5. Когато Комисията реши, че с оглед на заключенията от извършените съгласно параграф 1 проверки съществуват достатъчно основания да се смята, че установените факти могат да представляват случай на неспазване на приложимите закони, подзаконови актове или международни мерки за опазване и управление, тя незабавно:
а)
публикува ново предупредително известие за тях на своя уебсайт и в Официален вестник на Европейския съюз;
б)
информира държавата на знамето и предприема съответните процедури и стъпки съгласно глави V и VI;
в)
когато е целесъобразно, информира третата държава, различна от държавата на знамето, както е посочено в член 14;
г)
информира държавите-членки по подходящ начин;
д)
когато е целесъобразно, отнася въпроса до регионалната организация за управление на риболова, чиито мерки за опазване и управление може да са били нарушени.
ГЛАВА V
ИДЕНТИФИЦИРАНЕ НА РИБОЛОВНИ КОРАБИ, ИЗВЪРШВАЩИ ННН РИБОЛОВ
Член 25
Съмнения за ННН риболов
1. Комисията или определен от нея орган събира и анализира:
а)
цялата информация за ННН риболов, получена съгласно глави II, III, IV, VIII, X и XI, и/или
б)
всяка друга имаща отношение информация, когато е целесъобразно, например:
i)
данни за улова;
ii)
търговска информация, получена от националните статистически органи и други надеждни източници;
iii)
корабни регистри и бази данни;
iv)
програми на регионална организация за управление на риболова относно документи за улова или статистически документи;
v)
доклади за наблюдение или друга дейност по отношение на риболовни кораби, за които се предполага, че извършват ННН риболов, както е посочено в член 3, и списъци на кораби, извършващи ННН риболов, представени или приети от регионални организации за управление на риболова;
vi)
доклади съгласно Регламент (ЕИО) № 2847/93 за риболовни кораби, за които се предполага, че извършват ННН риболов, както е посочено в член 3;
vii)
всяка друга имаща отношение информация, получена inter alia в пристанищата и на риболовните полета.
2. Държавите-членки могат по всяко време да представят на Комисията всякаква допълнителна информация, която може да има значение за съставянето на списък на Общността на кораби, извършващи ННН риболов. Комисията или определен от нея орган разпространява информацията заедно с всички представени доказателства, до държавите-членки и съответните държави на знамето.
3. Комисията, или определен от нея орган, поддържа досие за всеки риболовен кораб, за който са докладвани съмнения, че участва в ННН риболов, като досието се актуализира с всяка новополучена информация.
Член 26
Предполагаем ННН риболов
1. Комисията идентифицира риболовни кораби, за които е получена достатъчно информация съгласно член 25, за да се предполага, че е възможно да извършват ННН риболов, които налагат необходимост от официално проучване със съответната държава на знамето.
2. Комисията нотифицира държавите на знамето, чиито риболовни кораби са идентифицирани съгласно параграф 1, за официално искане за проучване във връзка със съмненията за извършване на ННН риболов от съответните кораби, плаващи под тяхно знаме. Нотификацията:
а)
съдържа цялата информация, събрана от Комисията във връзка със съмненията за извършване на ННН риболов;
б)
съдържа официално искане до държавата на знамето да предприеме всички необходими мерки за разследване на съмненията за извършване на ННН риболов и своевременно да информира Комисията за резултатите от разследването;
в)
съдържа официално искане до държавата на знамето за незабавно предприемане на принудителни действия, ако се докаже основателността на съмненията относно съответния риболовен кораб, и информиране на Комисията за предприетите мерки;
г)
отправя искане до държавата на знамето да уведоми собственика или, когато е целесъобразно, оператора на съответния риболовен кораб относно подробното изложение на основанията за евентуално включване в списъка и за последиците, които могат да произтекат, ако риболовният кораб бъде включен в списъка на Общността на кораби, извършващи ННН риболов, съгласно член 37. Освен това към държавите на знамето се отправя искане за предоставяне на информация на Комисията за собствениците на риболовни кораби и, когато е целесъобразно, за операторите, за да се гарантира, че тези лица могат да бъдат изслушани съгласно член 27, параграф 2;
д)
информира държавата на знамето за разпоредбите на глави VI и VII.
3. Комисията нотифицира държавите-членки на знамето, чиито кораби са идентифицирани съгласно параграф 1, за официално искане за проучване във връзка със съмненията за извършване на ННН риболов от съответните кораби, плаващи под тяхно знаме. Нотификацията:
а)
съдържа цялата информация, събрана от Комисията във връзка със съмненията за извършване на ННН риболов;
б)
съдържа официално искане до държавата-членка на знамето да предприеме всички необходими мерки в съответствие с Регламент (ЕИО) № 2847/93 за разследване на съмненията за ННН риболов или, когато е целесъобразно, да докладва всички предприети мерки за разследването му и своевременно да информира Комисията за резултатите от разследването;
в)
съдържа официално искане до държавата-членка на знамето за своевременно предприемане на принудителни действия, ако се докаже основателността на съмненията относно съответния риболовен кораб, и информиране на Комисията за предприетите мерки;
г)
отправя искане до държавата-членка на знамето да уведоми собственика и, когато е целесъобразно, оператора на риболовния кораб, относно подробното изложение на основанията за евентуално включване в списъка и за последиците, които могат да произтекат, ако корабът бъде включен в списъка на Общността на кораби, извършващи ННН риболов, съгласно член 37. Освен това към държавите-членки на знамето се отправя искане за предоставяне на информация на Комисията за собствениците на риболовни кораби и, когато е целесъобразно, за операторите, за да се гарантира, че тези лица могат да бъдат изслушани, съгласно член 27, параграф 2.
4. Комисията разпространява информацията за риболовните кораби, за които се предполага, че извършват ННН риболов, до всички държави-членки, с цел да се улесни прилагането на Регламент (ЕИО) № 2847/93.
Член 27
Съставяне на списък на Общността на кораби, извършващи ННН риболов
1. В съответствие с посочената в член 54, параграф 2 процедура, Комисията съставя списък на Общността на кораби, извършващи ННН риболов. Списъкът включва риболовните кораби, по отношение на които, след предприетите мерки по членове 25 и 26, получената съгласно настоящия регламент информация установява извършването на ННН риболов, и чиито държави на знамето не са изпълнили официалните искания, посочени в член 26, параграф 2, букви б) и в) и член 26, параграф 3, букви б) и в), в отговор на такъв ННН риболов.
2. Преди включването на даден риболовен кораб в списъка на Общността на кораби, извършващи ННН риболов, Комисията предоставя на собственика, и когато е целесъобразно, на операторите на съответния риболовен кораб подробно изложение на основанията за евентуално включване в списъка, заедно с всички елементи в подкрепа на подозрението, че риболовният кораб е извършвал ННН риболов. В изложението се споменава правото на искане или предоставяне на допълнителна информация и се дава възможност на собственика, и когато е целесъобразно, на операторите, да бъдат изслушани и да се защитят, като им се осигурява подходящ срок и средства за това.
3. Когато вземе решение за включване на даден риболовен кораб в списъка на Общността на кораби, извършващи ННН риболов, Комисията съобщава решението и мотивите за него на собственика и, когато е целесъобразно, на оператора на риболовния кораб.
4. Задълженията, наложени на Комисията съгласно параграфи 2 и 3, се прилагат, без да се засяга главната отговорност за риболовния кораб на държавата на знамето, и само доколкото съответната информацията, необходима за идентифициране на собственика и операторите на риболовния кораб, е на разположение на Комисията.
5. Комисията нотифицира държавата на знамето относно включването на риболовния кораб в списъка на Общността на кораби, извършващи ННН риболов, и представя на държавата на знамето подробното изложение на основанията за включване в списъка.
6. Комисията отправя искане към държавите на знамето с риболовни кораби, включени в списъка на Общността на кораби, извършващи ННН риболов:
а)
да уведомят собственика на риболовните кораби за включването им в списъка на Общността на кораби, извършващи ННН риболов, за основанията за тяхното включване и за произтичащите от това последици, съгласно член 37; и
б)
да предприемат всички необходими мерки за преустановяване на ННН риболов, включително, когато е необходимо, заличаване от регистъра или отнемане на лицензите за риболов на съответните риболовни кораби, и да информират Комисията за предприетите мерки.
7. Настоящият член не се прилага за риболовни кораби на Общността, ако държавата-членка на знамето е предприела действия в съответствие с параграф 8.
8. Риболовни кораби на Общността не се включват в списъка на Общността на кораби, извършващи ННН риболов, ако държавата-членка на знамето е предприела действия съгласно настоящия регламент и Регламент (ЕИО) № 2847/93 срещу нарушения, които съставляват тежки нарушения, както е посочено в член 3, параграф 2, без да се засягат предприетите действия от регионални организации за управление на риболова.
Член 28
Заличаване на риболовни кораби от списъка на Общността на кораби, извършващи ННН риболов
1. Комисията заличава риболовен кораб от списъка на Общността на кораби, извършващи ННН риболов, в съответствие с посочената в член 54, параграф 2 процедура, ако държавата на знамето на съответния риболовен кораб докаже, че:
а)
корабът не е извършвал никоя от ННН риболовните дейности, заради които е бил включен в списъка; или
б)
в отговор на въпросните ННН риболовни дейности са били наложени съразмерни, възпиращи и ефективни санкции, по-специално на риболовните кораби, плаващи под знамето на държава-членка в съответствие с Регламент (ЕИО) № 2847/93.
2. Собственикът или, когато е целесъобразно, операторът на риболовен кораб, включен в списъка на Общността на кораби, извършващи ННН риболов, може да отправи искане до Комисията за преразглеждане на статута на кораба в случай на бездействие от страна на държавата на знамето по параграф 1.
Комисията разглежда въпроса за заличаването на риболовния кораб от списъка само ако:
а)
собственикът или операторите представят доказателство за това, че риболовният кораб вече не извършва ННН риболов, или;
б)
включеният в списъка риболовен кораб е потънал или е бракуван.
3. Във всички останали случаи Комисията разглежда въпроса за заличаването на риболовния кораб от списъка, само ако са изпълнени следните условия:
а)
изминали са най-малко две години от включването на риболовния кораб в списъка, през които Комисията не е получила съгласно член 25 последващи доклади за извършени предполагаеми ННН риболов от същия кораб, или;
б)
собственикът представя информация за извършваната в момента от риболовния кораб дейност, от която е видно, че корабът работи в пълно съответствие със законите, правилата и/или мерките за опазване и управление, които се прилагат по отношение на всяка риболовна дейност, в която той участва, или;
в)
съответният риболовен кораб, неговият собственик или оператори не поддържат никакви оперативни или финансови, преки или косвени връзки с друг кораб, собственик или оператор, за който се предполага или е доказано, че извършва ННН риболов.
Член 29
Съдържание, оповестяване и поддържане на списъка на Общността на кораби, извършващи ННН риболов
1. Списъкът на Общността на кораби, извършващи ННН риболов, съдържа следните данни за всеки риболовен кораб:
а)
име и предишни имена, ако има такива;
б)
знаме и предишни знамена, ако има такива;
в)
собственик и, когато е приложимо, предишни собственици, включително бенефициери, ако има такива;
г)
оператор и, когато е приложимо, предишни оператори, ако има такива;
д)
позивна и предишни позивни, ако има такива;
е)
номер от регистъра на Lloyds/IMO (ако има такъв);
ж)
снимки, ако има такива;
з)
дата на първоначално включване в списъка;
и)
кратка справка за дейностите, които обосновават включването на кораба в списъка, заедно с позовавания на всички имащи отношение документи, които съдържат информация и доказателства за такава дейност.
2. Комисията публикува списъка на Общността на кораби, извършващи ННН риболов, в Официален вестник на Европейския съюз и предприема всички необходими мерки да гарантира оповестяването на този списък, включително чрез поместването му на своя уебсайт.
3. Комисията актуализира на всеки три месеца списъка на Общността на кораби, извършващи ННН риболов и предвижда система за автоматично съобщаване на актуализациите на държавите-членки, на регионалните организации за управление на риболова и на всеки член на гражданското общество при поискване. Освен това Комисията предава списъка на ФАО и на регионалните организации за управление на риболова с цел засилване на сътрудничеството между Общността и посочените организации при предотвратяването, възпирането и премахването на ННН риболова.
Член 30
Списъци на кораби, извършващи ННН риболов, приети от регионални организации за управление на риболова
1. Освен риболовните кораби по член 27, в списъка на Европейската общност на кораби, извършващи ННН риболов, се включват и риболовните кораби, включени в списъци на кораби, извършващи ННН риболов, приети от регионални организации за управление на риболова, в съответствие с посочената в член 54, параграф 2 процедура. Заличаването на тези кораби от списъка на Общността на кораби, извършващи ННН риболов, се определя от решенията, взети по отношение на тях от съответната регионална организация за управление на риболова.
2. Всяка година, след като получи от регионалните организации за управление на риболова списъците на риболовни кораби, за които се предполага или е доказано, че извършват ННН риболов, Комисията ги съобщава на държавите-членки.
3. Комисията нотифицира незабавно държавите-членки за всяко допълване, заличаване и/или изменение в списъците по параграф 2 от настоящия член, при всяко настъпване на такива промени. Член 37 се прилага по отношение на корабите в изменените по такъв начин списъци на кораби, извършващи ННН риболов на регионални организации за управление на риболова към датата на нотифицирането на държавите-членки за тях.
ГЛАВА VI
НЕСЪТРУДНИЧЕЩИ ТРЕТИ ДЪРЖАВИ
Член 31
Определяне на несътрудничещи трети държави
1. Съгласно процедурата, посочена в член 54, параграф 2, Комисията определя третите държави, които смята за несътрудничещи трети държави в борбата с ННН риболов.
2. Определянето по параграф 1 се основава на преглед на цялата информация, получена съгласно глави II, III, IV, V, VIII, X и XI или, когато е целесъобразно, на всяка друга имаща отношение информация, като данни за улов, търговска информация, получена от националните статистически органи и други надеждни източници, корабни регистри и бази данни, програми на регионални организации за управление на риболова за документи за улова или статистически документи и списъци на кораби, извършващи ННН риболов, приети от регионални организации за управление на риболова, както и на всяка друга имаща отношение информация, получена в пристанищата и на риболовните полета.
3. Дадена трета държава може да бъде определена като несътрудничеща трета държава, ако не изпълнява предвидените в международното право задължения да предприема действия за предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболов като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара.
4. За целите на параграф 3 Комисията разчита главно на разглеждане на мерките, предприети от съответната трета държава по отношение на:
а)
повтарящ се ННН риболов, за които е документирано по подходящ начин, че се извършват или подпомагат от риболовни кораби, плаващи под нейно знаме, от нейни граждани или от риболовни кораби, които действат в нейни морски води или използват нейни пристанища, или
б)
достъпа на рибни продукти с произход от ННН риболов до нейния пазар.
5. За целите на параграф 3 Комисията взема предвид:
а)
дали съответната трета държава ефективно си сътрудничи с Общността, като осигурява ответна реакция на исканията на Комисията за разследване, осигуряване на обратна информация или последващи действия по отношение на ННН риболов и свързани с него дейности;
б)
дали съответната трета държава е предприела ефективни принудителни мерки по отношение на операторите, отговорни за ННН риболов, и по-специално дали са наложени санкции с достатъчна тежест, за да бъдат лишени нарушителите от облагите от ННН риболов;
в)
историята, характера, обстоятелствата, степента и тежестта на проявите на разглеждания ННН риболов;
г)
за развиващите се държави - съществуващия капацитет на техните компетентни органи.
6. За целите на параграф 3 Комисията разглежда също следните елементи:
а)
ратифицирането или присъединяването на съответните трети държави към международните правни инструменти в областта на рибарството, и по-специално UNCLOS, Споразумение на ООН за рибните видове и Споразумението на ФАО за съответствие;
б)
статутът на съответната трета държава като договаряща страна на регионални организации за управление на риболова или като сътрудничеща държава извън тях, или нейното съгласие да прилага приетите от тях мерки за опазване и управление;
в)
всички действия или бездействия на съответната трета държава, които може да са ограничили ефективността на приложимите закони, подзаконови актове или международни мерки за опазване и управление.
7. Когато е целесъобразно, при прилагането на настоящия член надлежно се отчитат конкретните ограничения за развиващите се държави, особено по отношение на наблюдението, контрола и надзора на риболовните дейности.
Член 32
Предприети действия спрямо държави, определени като несътрудничещи трети държави
1. Комисията незабавно нотифицира държавите, които съгласно критериите, посочени в член 31, могат да бъдат определени за несътрудничещи трети държави. Нотификацията съдържа следната информация:
а)
основанието или основанията за определянето, заедно с всички налични доказателства във връзка с това;
б)
възможността за изпращане на писмен отговор до Комисията във връзка с решението за определяне и на друга имаща отношение информация, като например доказателства, които опровергават определянето или, когато е целесъобразно, план за действие и предприетите мерки за подобряване на положението;
в)
правото да се поиска или да се представи допълнителна информация;
г)
последиците от определянето като несътрудничеща трета държава съгласно член 38.
2. В нотификацията по параграф 1 Комисията включва и искане към съответната трета държава да предприеме всички необходими мерки за прекратяване на въпросните ННН риболовни дейности и за предотвратяване на тези дейности в бъдеще, както и за коригиране на всяко действие или бездействие, посочено в член 31, параграф 6, буква в).
3. Комисията предава нотификацията и искането до съответната трета държава чрез повече от едно средство за комуникация. Комисията се стреми да получи потвърждение от тази държава, че последната е получила нотификацията.
4. Комисията осигурява на съответната трета държава подходящ срок за отговор на нотификацията и разумен срок, за да коригира положението.
Член 33
Съставяне на списък на несътрудничещи трети държави
1. Съветът с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията решава относно списъка на несътрудничещи трети държави.
2. Комисията незабавно нотифицира съответната трета държава за определянето ѝ като несътрудничеща трета държава и за наложените мерки по член 38, като отправя към нея искане да коригира съществуващото положение и да информира за мерките, предприети с цел нейните кораби да спазват мерките за опазване и управление.
3. След взетото по параграф 1 от настоящия член решение Комисията незабавно нотифицира държавите-членки за него, като отправя към тях искане да осигурят незабавно изпълнение на мерките, приети съгласно член 38. Държавите-членки нотифицират Комисията за всички мерки, предприети в отговор на искането.
Член 34
Заличаване от списъка на несътрудничещи трети държави
1. Съветът с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията заличава дадена трета държава от списъка на несътрудничещи трети държави, ако съответната трета държава докаже, че положението, дало основание за включването ѝ в списъка, е коригирано. Решението за заличаване от списъка взема предвид също дали съответната трета държава е предприела конкретни мерки, които могат да доведат до трайно подобряване на положението.
2. След взетото по параграф 1 от настоящия член решение Комисията незабавно нотифицира държавите-членки за отмяната на мерките по член 38 по отношение на съответната трета държава.
Член 35
Оповестяване на списъка на несътрудничещи трети държави
Комисията публикува списъка на несътрудничещи трети държави в Официален вестник на Европейския съюз и предприема всички необходими мерки да осигури оповестяването на този списък, включително чрез поместването му на своя уебсайт. Комисията редовно актуализира списъка и предвижда система за автоматично съобщаване на актуализациите на държавите-членки, на регионалните организации за управление на риболова и на всеки член на гражданското общество при поискване. Освен това Комисията предава списъка на несътрудничещи трети държави на ФАО и на регионалните организации за управление на риболова с цел засилване на сътрудничеството между Общността и посочените организации при предотвратяването, възпирането и премахването на ННН риболова.
Член 36
Извънредни мерки
1. Ако са налице доказателства, че приетите от дадена трета държава мерки накърняват мерки за опазване и управление, приети от регионална организация за управление на риболова, Комисията има правомощието да приеме, в съответствие с международните си задължения, извънредни мерки за срок не по-дълъг от шест месеца. Комисията може да приеме ново решение за удължаване на извънредните мерки за срок не по-дълъг от шест месеца.
2. Извънредните мерки, посочени в параграф 1 могат да включват inter alia следното:
а)
риболовните кораби, притежаващи разрешение за риболов и плаващи под знамето на съответната трета държава, не получават достъп до пристанищата на държави-членки, освен в случай на непреодолима сила или бедствие, както е посочено в член 4, параграф 2 за предоставяне на услугите, абсолютно необходими за справяне с тези ситуации;
б)
риболовните кораби, които плават под знамето на държава-членка, нямат право да участват в съвместни риболовни дейности с кораби, плаващи под знамето на съответната трета държава;
в)
риболовните кораби, които плават под знамето на държава-членка, нямат право да ловят риба в морски води под юрисдикцията на съответната трета държава, без да се засягат разпоредбите, предвидени в двустранни споразумения в областта на рибарството;
г)
не се разрешава осигуряването на жива риба за рибовъдство в морски води под юрисдикцията на съответната трета държава;
д)
живата риба, уловена от риболовни кораби, които плават под знамето на съответната трета държава, не се приема за целите на рибовъдството в морски води под юрисдикцията на държава-членка.
3. Извънредните мерки пораждат незабавно действие. Те се нотифицират на държавите-членки и на съответната трета държава и се публикуват в Официален вестник на Европейския съюз.
4. Съответните държави-членки могат да отнесат решението на Комисията по параграф 1 до Съвета в срок от 10 работни дни след получаване на нотификацията.
5. Съветът може да вземе различно решение с квалифицирано мнозинство в срок от един месец от деня на получаване на отнесеното до него решение.
ГЛАВА VII
МЕРКИ ПО ОТНОШЕНИЕ НА РИБОЛОВНИ КОРАБИ И ДЪРЖАВИ, УЧАСТВАЩИ В ННН РИБОЛОВ
Член 37
Действия по отношение на риболовни кораби, включени в списъка на Общността на кораби, извършващи ННН риболов
Към риболовните кораби, включени в списъка на Общността на кораби, извършващи ННН риболов, се прилагат следните мерки:
1.
държавите-членки на знамето не внасят в Комисията искания за разрешения за риболов за риболовни кораби, извършващи ННН риболов;
2.
на риболовни кораби, извършващи ННН риболов, се отнемат действащите разрешения за риболов или специалните разрешителни за риболов, издадени от държавите-членки на знамето;
3.
риболовните кораби, извършващи ННН риболов, които плават под знамето на трета държава, нямат право да ловят риба във водите на Общността и тяхното чартиране се забранява;
4.
риболовните кораби, които плават под знамето на държава-членка, по никакъв начин не подпомагат и не участват в преработвателни дейности на риба, трансбордиране или съвместни риболовни дейности с риболовни кораби, извършващи ННН риболов;
5.
риболовните кораби, извършващи ННН риболов, които плават под знамето на държава-членка, имат право на достъп само до своите пристанища на домуване и до никое друго пристанище в Общността, освен в случай на непреодолима сила или бедствие. Риболовните кораби, извършващи ННН риболов, които плават под знамето на трета държава, нямат право на достъп до пристанище на държава-членка, освен в случай на непреодолима сила или бедствие. Като алтернатива държава-членка може да разреши достъп до своите пристанища на риболовен кораб, извършващ ННН риболов, при условие че бъдат конфискувани уловът на борда и, когато е целесъобразно, риболовните съоръжения, забранени съгласно приетите от регионални организации за управление на риболова мерки за опазване и управление. Освен това държавите-членки конфискуват улова и, когато е целесъобразно, риболовните съоръжения, забранени съгласно тези мерки, на борда на риболовни кораби, извършващи ННН риболов, които са получили достъп до техни пристанища поради случаи на непреодолима сила или бедствие;
6.
риболовните кораби, извършващи ННН риболов, които плават под знамето на трета държава, не се снабдяват на пристанищата с провизии, гориво или други услуги, освен в случай на непреодолима сила или бедствие;
7.
риболовните кораби, извършващи ННН риболов, които плават под знамето на трета държава, нямат право да сменят екипажа, освен ако не се налага поради случаи на непреодолима сила или бедствие;
8.
държавите-членки отказват да предоставят своето знаме на риболовни кораби, извършващи ННН риболов;
9.
забранява се вносът на рибни продукти, уловени от риболовни кораби, извършващи ННН риболов, и съответно не се приемат или заверяват сертификати за улов, които придружават подобни продукти;
10.
забраняват се износът и реекспортът за преработка на рибни продукти от риболовни кораби, извършващи ННН риболов;
11.
риболовни кораби, извършващи ННН риболов, на които няма риба, нито екипаж, имат право на достъп до пристанище с цел бракуване, но без да се засяга евентуално съдебно производство или санкции, наложени срещу този кораб и всяко засегнато юридическо или физическо лице.
Член 38
Действия по отношение на несътрудничещи трети държави
Към несътрудничещи трети държави се прилагат следните мерки:
1.
забранява се вносът в Общността на рибни продукти, уловени от риболовни кораби, които плават под знамето на такива трети държави, и съответно не се приемат сертификати за улов, придружаващи такива продукти. Когато определянето за несътрудничеща трета държава съгласно член 31 е обосновано с липсата на подходящи мерки, предприети от тази трета държава по отношение на ННН риболов, който засяга дадени запаси или видове, забраната за внос може да се прилага само към съответните запаси или видове;
2.
забранява се покупката от оператори на Общността на риболовни кораби, които плават под знамето на такива държави;
3.
забранява се на риболовните кораби, плаващи под знамето на държава-членка, да го сменят със знамето на такава държава;
4.
държавите-членки не разрешават сключване на споразумения с такива държави за чартиране на риболовни кораби, които плават под тяхно знаме;
5.
забранява се износът на риболовни кораби на Общността в такива държави;
6.
забраняват се частни търговски споразумения между граждани на държава-членка и такива държави, които целят риболовен кораб, който плава под знамето на държавата-членка, да използва възможностите за риболов на такива държави;
7.
забраняват се съвместни риболовни дейности с участието на риболовни кораби, които плават под знамето на държава-членка, и риболовен кораб, който плава под знамето на такива държави;
8.
Комисията прави предложение за денонсиране на сключените с такива държави двустранни споразумения в областта на рибарството или споразумения за партньорство в областта на рибарството, които предвиждат прекратяване на споразумението в случай на неспазване на поетите от третата държава ангажименти във връзка с борбата с ННН риболова;
9.
Комисията не започва преговори с такива държави за сключване на двустранни споразумения в областта на рибарството или споразумения за партньорство в областта на рибарството.
ГЛАВА VIII
ГРАЖДАНИ
Член 39
Граждани, които извършват или подпомагат ННН риболов
1. Гражданите под юрисдикцията на държавите-членки (граждани) не подпомагат нито извършват ННН риболов, включително чрез наемане на борда или като оператори, или бенефициери на риболовни кораби, включени в списъка на Общността на корабите, извършващи ННН риболов.
2. Без да се засяга главната отговорност на държавата на знамето, държавите-членки сътрудничат помежду си и с трети държави и предприемат всички подходящи мерки в съответствие с националното и общностното право, за да установят самоличността на гражданите, подпомагащи или извършващи ННН риболов.
3. Без да се засяга главната отговорност на държавата на знамето и в съответствие с приложимите закони или подзаконови актове държавите-членки предприемат подходящи действия по отношение на свои граждани, за които е установено, че подпомагат или извършват ННН риболов.
4. Всяка държава-членка нотифицира Комисията за наименованията на компетентните органи, които отговарят за координиране на събирането и проверката на информацията за действията на гражданите, посочени в настоящата глава, както и за докладването до Комисията и сътрудничеството с нея.
Член 40
Превенция и санкции
1. Държавите-членки насърчават гражданите да съобщават всяка известна им информация относно правни интереси, ползи или финансови интереси, свързани с риболовни кораби, плаващи под знамето на трета държава, или контрола върху тях, както и имената на съответните кораби.
2. Гражданите не продават и не изнасят риболовни кораби, предназначени за оператори, които участват в експлоатацията, управлението или собствеността на риболовни кораби, включени в списъка на Общността на корабите, извършващи ННН риболов.
3. Без да се засягат останалите разпоредби от законодателството на Общността във връзка с публичните средства, държавите-членки не предоставят никакви държавни помощи по национални схеми за държавни помощи или от фондовете на Общността на оператори, които участват в експлоатацията, управлението или собствеността на риболовни кораби, включени в списъка на Общността на корабите, извършващи ННН риболов.
4. Държавите-членки полагат усилия да получат информация за съществуването на договорености между граждани и трета държава, която допуска риболовни кораби, които плават под тяхно знаме, да го сменят със знамето на тази трета държава. Те информират Комисията за това, като представят списък на съответните риболовни кораби.
ГЛАВА IХ
НЕЗАБАВНИ ПРИНУДИТЕЛНИ МЕРКИ, САНКЦИИ И СЪПЪТСТВАЩИ САНКЦИИ
Член 41
Обхват
Разпоредбите на настоящата глава се прилагат при:
1.
тежки нарушения, извършени на територията на държавите-членки, за която се прилага Договорът, или в морските води под суверенитета или юрисдикцията на държавите-членки, с изключение на водите, прилежащи към териториите и държавите, посочени в приложение II към Договора;
2.
тежки нарушения, извършени от риболовни кораби на Общността или граждани на държави-членки;
3.
тежки нарушения, открити на територията или във водите, посочени в точка 1 от настоящия член, но които са били извършени в открито море или под юрисдикцията на трета държава и са санкционирани съгласно член 11, параграф 4.
Член 42
Тежки нарушения
1. За целите на настоящия регламент „тежки нарушения“ означава:
а)
дейностите, за които се смята, че представляват ННН риболов съгласно посочените в член 3 критерии;
б)
търговска дейност, пряко свързана с ННН риболов, включително търговия с рибни продукти или внос на такива;
в)
фалшифициране на посочените в настоящия регламент документи или използването на фалшиви или невалидни такива документи;
2. Тежкият характер на нарушението се определя от компетентния орган на съответната държава-членка, като се отчитат критериите, посочени в член 3, параграф 2.
Член 43
Незабавни принудителни мерки
1. Когато физическо лице е заподозряно в извършването или е заловено да извършва тежко нарушение или юридическо лице е заподозряно в отговорност за такова нарушение, държавите-членки започват пълно разследване на нарушението и предприемат незабавни принудителни мерки съгласно тяхното национално законодателство и в зависимост от тежестта на нарушението, като по-специално:
а)
незабавно прекратяване на риболовната дейност;
б)
пренасочване на риболовния кораб към пристанище;
в)
пренасочване на транспортното средство към друго място за инспекция;
г)
налагане на гаранция;
д)
изземане на риболовни съоръжения, улов или рибни продукти;
е)
временно спиране от движение на съответния риболовен кораб или транспортно средство;
ж)
преустановяване на разрешението за риболов.
2. Характерът на принудителните мерки трябва да бъде такъв, че да предотврати продължаването на съответното тежко нарушение и да даде възможност на компетентните органи да приключат неговото разследване.
Член 44
Санкции за тежки нарушения
1. Държавите-членки гарантират, че на физическо лице, извършило тежко нарушение, или на юридическо лице, отговорно за тежко нарушение, се налагат ефективни, съразмерни и възпиращи административни санкции.
2. Държавите-членки налагат санкция, чийто максимален размер е най-малко пет пъти повече от стойността на рибните продукти, получени чрез извършването на тежкото нарушение.
В случай на повторно тежко нарушение в срок от 5 години държавите-членки налагат глоби, чийто максимален размер е най-малко осем пъти повече от стойността на рибните продукти, получени чрез извършването на тежкото нарушение.
При налагане на тези санкции държавите-членки вземат предвид също стойността на вредите, нанесени на съответните рибни ресурси и на морската среда.
3. Държавите-членки могат да използват в допълнение или като алтернатива ефективни, съразмерни и възпиращи наказателноправни санкции.
Член 45
Съпътстващи санкции
Предвидените в настоящата глава санкции могат да бъдат съпътствани от други санкции или мерки, по-специално:
1.
запориране на риболовния кораб, участвал в извършването на нарушението;
2.
временно спиране от движение на риболовния кораб;
3.
конфискуване на забранените риболовни съоръжения, улов или рибни продукти;
4.
преустановяване или отнемане на разрешението за риболов;
5.
намаляване или отнемане на правата за извършване на риболов;
6.
временно или постоянно лишаване от правото да се получават нови права за извършване на риболов;
7.
временна или постоянна забрана за достъп до държавни помощи или субсидии.
8.
преустановяване или отнемане на статута на одобрен икономически оператор, получен съгласно член 16, параграф 3.
Член 46
Общ размер на санкциите и съпътстващите санкции
Общият размер на санкциите и съпътстващите санкции се изчислява по начин, който гарантира, че те ефективно лишават нарушителите от икономическите облаги, извлечени от тежките нарушения, без да се засяга законното право на упражняване на професия. За тази цел се вземат предвид и незабавните принудителни мерки съгласно член 43.
Член 47
Отговорност на юридическите лица
1. Юридически лица се подвеждат под отговорност за тежки нарушения, когато нарушенията са извършени в тяхна полза от физическо лице, което е действало индивидуално или като част от орган на юридическото лице, и което заема решаваща позиция в юридическото лице по силата на:
а)
правомощия да представлява юридическото лице; или
б)
право да взема решения от името на юридическото лице; или
в)
право да упражнява контрол в рамките на юридическото лице.
2. Юридическо лице може да бъде подведено под отговорност, когато липсата на надзор или контрол от страна на физическото лице, посочено в параграф 1, е създала възможност за извършване на тежко нарушение, в полза на това юридическо лице, от физическо лице, което му е подчинено.
3. Отговорността на юридическото лице не изключва производството срещу физически лица, които са извършители, подбудители или съучастници в извършването на съответните нарушения.
ГЛАВА Х
ПРИЛАГАНЕ НА РАЗПОРЕДБИТЕ, ПРИЕТИ ОТ НЯКОИ РЕГИОНАЛНИ ОРГАНИЗАЦИИ ЗА УПРАВЛЕНИЕ НА РИБОЛОВА ВЪВ ВРЪЗКА С НАБЛЮДЕНИЕ НА РИБОЛОВНИ КОРАБИ
Член 48
Наблюдение в морето
1. Разпоредбите на настоящата глава се прилагат към риболовните дейности, за които се прилагат правилата за наблюдение на кораби, които са приети в рамките на регионални организации за управление на риболова и които са обвързващи за Общността.
2. В случай че компетентен орган на държава-членка, който отговаря за морски инспекции, наблюдава риболовен кораб, извършващ дейности, които могат да бъдат смятани за ННН риболов, той незабавно докладва за наблюдението. Докладът и резултатите от разследването на този риболовни кораби от тази държава-членка се смятат за доказателство, което се използва при прилагането на различните механизми за идентификация и изпълнение, предвидени в настоящия регламент.
3. В случай че капитан на риболовен кораб на Общността или на трета държава наблюдава риболовен кораб, който извършва дейности, посочени в параграф 2, капитанът може да документира колкото е възможно повече сведения за наблюдението, като например:
а)
име и описание на риболовния кораб;
б)
позивна на риболовния кораб;
в)
регистрационен номер и, ако има такъв, номер на риболовния кораб от регистъра на Lloyds/IMO;
г)
държава на знамето на риболовния кораб;
д)
местоположение (географска ширина и дължина) към момента на начално идентифициране на кораба;
е)
дата/час (UTC) на първоначалното идентифициране;
ж)
снимка или снимки на риболовния кораб в подкрепа на наблюдението;
з)
всяка друга имаща отношение информация във връзка с наблюдаваната дейност на въпросния риболовен кораб.
4. Докладите за наблюдението се изпращат незабавно на компетентния орган на държавата-членка на знамето на риболовния кораб, който извършва наблюдението, като компетентният орган в най-кратък срок ги предава на Комисията или на определения от нея орган. След това Комисията или определеният от нея орган незабавно информира държавата на знамето на наблюдавания риболовен кораб. Впоследствие Комисията или определен от нея орган изпращат доклада за наблюдението на всички държави-членки и, когато е целесъобразно, на изпълнителния секретар на съответната регионална организация за управление на риболова за предприемане на по-нататъшни действия в съответствие с приетите от тези организации мерки.
5. Държава-членка, която получава доклад за наблюдение на дейностите на риболовен кораб, плаващ под нейно знаме, от компетентния орган на договаряща страна в регионална организация за управление на риболова, в най-кратък срок нотифицира Комисията за доклада и предава цялата имаща отношение информация на нея или на определения от нея орган, който впоследствие я предава на изпълнителния секретар на съответната регионална организация за управление на риболова за по-нататъшни действия съгласно приетите от тази организация мерки, според случая.
6. Настоящият член се прилага без да се засягат по-строгите разпоредби, приети от регионални организации за управление на риболова, в които Общността е договаряща страна.
Член 49
Представяне на информация относно наблюдавани риболовни кораби
1. Държавите-членки, които получат подходящо документирана информация относно наблюдавани риболовни кораби, предават незабавно тази информация на Комисията или на определения от нея орган във формата, определен съгласно процедурата, посочена в член 54, параграф 2.
2. Комисията или определеният от нея орган проверяват също подходящо документирана информация относно наблюдаваните риболовни кораби, представена от граждани, организации на гражданското общество, включително екологични организации, както и от заинтересовани представители на сектора на рибарството и на търговията с риба и рибни продукти.
Член 50
Разследване на наблюдавани риболовни кораби
1. Държавите-членки в най-кратки срокове започват разследване на дейностите на риболовните кораби, плаващи под тяхно знаме, които са наблюдавани в съответствие с член 49.
2. Държавите-членки нотифицират, когато е възможно, по електронен път Комисията или определения от нея орган за започването на разследването и за всяко предприето или предвидено действие по отношение на наблюдаваните риболовни кораби, плаващи под тяхно знаме, в най-кратък срок и във всички случаи в рамките на два месеца след нотификацията за доклада за наблюдение съгласно член 48, параграф 4. На подходящи равни интервали на Комисията или на определения от нея орган се представят доклади за напредъка на разследването относно дейността на наблюдаваните риболовни кораби. След приключването на разследването на Комисията или на определения от нея орган се представя окончателен доклад за резултатите.
3. Държавите-членки, различни от съответната държава-членка на знамето, проверяват, когато е целесъобразно, дали наблюдаваните риболовни кораби, посочени в доклада, действително са извършвали такава дейност в морски води под тяхна юрисдикция или дали рибни продукти от тези кораби са били разтоварени или внесени на тяхна територия, и проверяват доколко са били спазени съответните мерки за опазване и управление. Държавите-членки незабавно нотифицират Комисията или определения от нея орган, както и съответната държава-членка на знамето, за резултата от проверките и разследването.
4. Комисията или определеният от нея орган съобщават на всички държави-членки информацията, получена в съответствие с параграфи 2 и 3.
5. Настоящият член се прилага, без да се засягат разпоредбите на глава V от Регламент (ЕС) № 2371/2002 и разпоредбите, приети от регионални организации за управление на риболова, в които Общността е договаряща страна.
ГЛАВА ХI
ВЗАИМОПОМОЩ
Член 51
Взаимопомощ
1. Административните органи, които отговарят за прилагането на настоящия регламент в държавите-членки, сътрудничат помежду си, с административните органи на трети държави и с Комисията, за да гарантират спазването на настоящия регламент.
2. За целите на параграф 1 се създава система за взаимопомощ, управлявана от Комисията или определен от нея орган, която включва автоматизирана информационна система - „Информационна система за ННН риболов“, за подпомагане на компетентните органи в предотвратяването, разследването и преследването на ННН риболов.
3. Подробните правила за прилагането на настоящата глава се приемат съгласно процедурата, посочена в член 54, параграф 2.
ГЛАВА ХII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 52
Прилагане
Мерките, необходими за прилагането на разпоредбите на настоящия регламент, се приемат съгласно процедурата, посочена в член 54, параграф 2.
Член 53
Финансова подкрепа
Държавите-членки могат да изискат от съответните оператори да допринесат за покриването на разходите, свързани с прилагането на настоящия регламент.
Член 54
Комитет
1. Комисията се подпомага от комитет, създаден по реда на член 30 от Регламент (ЕО) № 2371/2002.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 4 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
Срокът, посочен в член 4, параграф 3 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на един месец.
Член 55
Задължения за докладване
1. На всеки две години държавите-членки представят на Комисията доклад за прилагането на настоящия регламент най-късно до 30 април от следващата календарна година.
2. Въз основа на представените от държавите-членки доклади и на собствени наблюдения, на всеки три години Комисията изготвя доклад, който представя на Европейския парламент и на Съвета.
3. Комисията предприема оценка на въздействието на настоящия регламент върху ННН риболова до 29 октомври 2013 г.
Член 56
Отмяна
Член 28б, параграф 2, член 28д, член 28е, член 28ж и член 31, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕИО) № 2847/93, Регламент (ЕО) № 1093/94, Регламент (ЕО) № 1447/1999, членове 8, 19a, 19б, 19в, 21, 21б и 21в от Регламент (ЕО) № 1936/2001 и членове 26a, 28, 29, 30 и 31 от Регламент (ЕО) № 601/2004 се отменят, считано от 1 януари 2010 г.
Позоваванията на отменените регламенти се считат за позовавания на настоящия регламент.
Член 57
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила от деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент се прилага от 1 януари 2010 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 29 септември 2008 година.