RAADETS DIREKTIV 94/56/EF af 21. november 1994 om fastlaeggelse af de grundlaeggende principper for undersoegelse af flyvehavarier og flyvehaendelser inden for civil luftfart
RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 84, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (2),
i henhold til fremgangsmaaden i artikel 189 C (3) i traktaten, og
ud fra foelgende betragtninger:
der boer opretholdes et hoejt sikkerhedsniveau inden for civil luftfart i Europa, og der boer goeres alt for at nedbringe antallet af flyvehavarier og flyvehaendelser;
hurtig gennemfoerelse af de tekniske undersoegelser af flyvehavarier og flyvehaendelser inden for civil luftfart forbedrer flyvesikkerheden ved at bidrage til at forebygge saadanne havarier og haendelser;
der boer tages hensyn til konventionen angaaende international civil luftfart, der blev undertegnet den 7. december 1944 i Chicago, og som tager sigte paa gennemfoerelse af foranstaltninger, der er noedvendige til sikring af luftfarten; der boer tages hensyn specielt til anneks 13 til ovennaevnte konvention, hvori der fastsaettes internationale standarder og anbefalet praksis vedroerende undersoegelsen af flyvehavarier;
internationale standarder i anneks 13 foreskriver, at havariundersoegelsen skal udfoeres under den stats ansvar, hvor flyvehavariet finder sted;
hvis undersoegelsen af en alvorlig flyvehaendelse ikke indledes af den stat, hvor den indtraeffer, boer den udfoeres af registreringsstaten;
undersoegelsen af alvorlige flyvehaendelser boer udfoeres paa lignende maade som undersoegelsen af flyvehavarier;
undersoegelsernes omfang boer afpasses efter det erfaringsgrundlag, der vil kunne tilvejebringes med henblik paa forbedring af sikkerheden;
flyvesikkerheden kraever, at undersoegelser udfoeres saa hurtigt som muligt;
undersoegelsespersonalet skal kunne udfoere deres arbejde med den noedvendige uafhaengighed;
under overholdelse af gaeldende lovgivning vedroerende kompetencen for de myndigheder, der er ansvarlige for den retlige undersoegelse, og i givet fald i naert samarbejde med disse, soerger medlemsstaterne for, at de ansvarlige for den tekniske undersoegelse faar mulighed for at udfoere deres opgaver under de bedst mulige vilkaar;
undersoegelsen af flyvehavarier og flyvehaendelser inden for civil luftfart boer udfoeres af eller under kontrol af en uafhaengig instans eller enhed for at undgaa interessekonflikter og udelukke enhver mulighed for, at undersoegelsespersonalet er impliceret i haendelsesforloebet vedroerende den begivenhed, der undersoeges;
denne instans eller enhed boer vaere passende udstyret, og dens arbejdsopgaver boer ogsaa kunne omfatte aktiviteter af forebyggende karakter;
medlemsstaterne boer traeffe foranstaltninger til om fornoedent at sikre gensidig bistand til at udfoere undersoegelserne;
en medlemsstat kan delegere udfoerelsen af en undersoegelse til en anden medlemsstat;
det er vigtigt for forebyggelsen af flyvehavarier, at konklusionerne af undersoegelserne offentliggoeres hurtigst muligt;
ved udbredelsen af konklusionerne af undersoegelser af flyvehaendelser skal der tages hensyn til haendelsernes saerlige karakter;
medlemsstaterne boer tage skyldigt hensyn til de sikkerhedsanbefalinger, som en undersoegelse af en flyvehavari eller en flyvehaendelse resulterer i;
den tekniske undersoegelse har udelukkende til formaal at tilvejebringe et erfaringsgrundlag, saaledes at fremtidige flyvehavarier og flyvehaendelser kan forebygges, og analysen af haendelsesforloebet, konklusionerne og sikkerhedsanbefalinger kan derfor ikke benyttes til at fastslaa skyld eller placere ansvar;
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Formaal
Formaalet med dette direktiv er at oege flyvesikkerheden ved at fremme hurtig gennemfoerelse af undersoegelser, hvis eneste formaal er at forebygge fremtidige flyvehavarier og flyvehaendelser.
Artikel 2
Anvendelsesomraade
1. Dette direktiv finder anvendelse paa undersoegelse af flyvehavarier og flyvehaendelser inden for civil luftfart paa Faellesskabets omraade, under hensyntagen til medlemsstaternes internationale forpligtelser.
2. Dette direktiv finder ogsaa anvendelse uden for Faellesskabets omraade
i) paa undersoegelser af flyvehavarier, som omfatter luftfartoejer, der er registreret i en medlemsstat, naar en saadan undersoegelse ikke udfoeres af en anden stat
ii) paa undersoegelser af alvorlige flyvehaendelser, som omfatter luftfartoejer, der er registreret i en medlemsstat, eller som benyttes af et foretagende, der er etableret i en medlemsstat, naar en saadan undersoegelse ikke udfoeres af en anden stat.
Artikel 3
Definitioner
I dette direktiv forstaas ved:
a) »Flyvehavari« (havari): en begivenhed, der indtraeffer i forbindelse med anvendelse af et luftfartoej fra det tidspunkt, hvor en person gaar om bord i luftfartoejet i den hensigt at flyve, og indtil alle er gaaet fra borde, og hvor:
1) nogen afgaar ved doeden eller kommer alvorligt til skade som foelge af
- at vaere i luftfartoejet, eller
- direkte beroering med en hvilken som helst del af luftfartoejet, herunder dele, som har loesnet sig fra luftfartoejet, eller
- direkte udsaettelse for lufttrykket fra en jetmotor
undtagen hvis skaderne har naturlige aarsager, er paafoert af personen selv eller af andre personer, eller hvis skaderne rammer blinde passagerer, der har skjult sig uden for de omraader, som passagerer og besaetning normalt har adgang til; eller
2) luftfartoejer udsaettes for skade eller strukturelle fejl, der:
- nedsaetter strukturens styrke eller luftfartoejets flyveegenskaber, og som
- normalt vil noedvendiggoere en stoerre reparation eller udskiftning af de paagaeldende dele
bortset fra motorfejl eller motorskade, naar skaden er begraenset til motoren, deres motorskaerme eller tilbehoer, og bortset fra sakde, der er begraenset til propeller, vingespidser, antenner, daek, bremser eller skaerme, eller til mindre buler eller huller i luftfartoejets beklaedning, eller
3) luftfartoejet savnes eller er fuldstaendig utilgaengeligt
b) »alvorlig kvaestelse«: en kvaestelse, som en person har paadraget sig ved et havari, og
1) som kraever hospitalsindlaeggelse i mere end to doegn, hvis indlaeggelse sker senest syv dage efter den dag, hvor personen blev kvaestet; eller
2) hvorved der er sket knoglebrud (bortset fra ukomplicerede brud paa fingre, taeer eller naese): eller
3) hvorved der er fremkommet alvorlig bloedning, eller nerve-, muskel- eller seneskade; eller
4) hvorved der er sket kvaestelse af et indre organ; eller
5) hvorved der er sket anden- eller tredjegrads forbraendninger eller forbraendninger, der daekker mere end 5% af kroppens overflade; eller
6) hvorved der er sket bevislig udsaettelse for smitsomme stoffer eller skadelig straaling;
c) »doedsbringende kvaestelse«: en kvaestelse, som en person har paadraget sig ved et havari, og som medfoerer doeden inden for 30 dage efter datoen for havariet;
d) »aarsager«: handling(er), undladelse(r), tildragelse(r), forhold, eller en kombination heraf, som foerer til havariet eller flyvehaendelsen (haendelse)
e) »undersoegelse«: aktiviteter, der udfoeres med det formaal at forebygge havarier og haendelser, og som omfatter indsamling og analyse af oplysninger, udarbejdelse af konklusioner, herunder fastlaeggelse af aarsag(er) og om noedvendigt udarbejdelse af sikkerhedsanbefalinger
f) »undersoegelsesleder«: en person, der paa grundlag af sine kvalifikationer faar overdraget ansvaret for tilrettelaeggelsen og gennemfoerelsen af samt tilsynet med en undersoegelse
g) »flight recorder«: enhver form for apparat installeret i et luftfartoej med det formaal at supplere undersoegelser af havarier og haendelser
h) »foretagende«: enhver fysisk eller juridisk person, uanset om denne driver virksomhed med oekonomisk vinding for oeje, eller ethvert officielt organ, uanset om det har selvstaendig status som juridisk person
i) »operatoer«: person, organ eller foretagende, der varetager eller tilbyder at varetage driften af et eller flere luftfartoejer
j) »flyvehaendelse« (haendelse): en begivenhed, som ikke er et havari, men som indtraeffer i forbindelse med anvendelsen af et luftfartoej, og som har indflydelse paa eller vil kunne faa indflydelse paa sikkerheden i forbindelse med luftfartoejers anvendelse
k) »alvorlig flyvehaendelse« (alvorlig haendelse): en haendelse, der rummer omstaendigheder, som indicerer, at der var naer ved at indtraeffe et havari (bilaget indeholder en liste med eksempler paa alvorlige flyvehaendelser)
l) »sikkerhedsanbefaling«: et forslag, der er fremsat af den instans, der undersoeger havarier i den stat, der foretager den tekniske undersoegelse paa grundlag af oplysninger, der hidroerer fra denne undersoegelse, og som har til formaal at forebygge havarier og haendelser.
Artikel 4
Forpligtelse til undersoegelse
1. Ethvert havari eller enhver alvorlig haendelse skal goeres til genstand for en undersoegelse.
Medlemsstaterne kan dog traeffe foranstaltninger til at gennemfoere en undersoegelse af haendelser, der ikke er omfattet af foerste afsnit, hvis undersoegelsesinstansen forventer at kunne tilvejebringe et erfaringsgrundlag i flyvesikkerhedsmaessig henseende.
2. Undersoegelsernes omfang og den fremgangsmaade, der skal foelges ved disse undersoegelser, bestemmes af undersoegelsesinstansen under hensyn til principperne i og maalsaetningen for dette direktiv samt til det erfaringsgrundlag, som undersoegelsesinstansen forventer at kunne tilvejebringe i forbindelse med havariet eller den alvorlige haendelse med henblik paa forbedring af sikkerheden.
3. Undersoegelser efter stk. 1 tager under ingen omstaendigheder sigte paa placering af skyld og ansvar.
Artikel 5
Status for undersoegelsen
1. Medlemsstaterne fastsaetter inden for rammerne af deres respektive interne retssystemer en retlig status for undersoegelsen, der tillader undersoegelseslederne at udfoere deres opgave saa effektivt og hurtigt som muligt.
2. I overensstemmelse med gaeldende lovgivning i medlemsstaterne, og eventuelt i samarbejde med de myndigheder, der har ansvaret for den retlige undersoegelse, har undersoegelsespersonalet navnlig ret til:
a) uhindret adgang til stedet for havariet eller haendelsen og til luftfartoejet og dets indhold samt til vraget
b) oejeblikkelig indsamling af bevismateriale og kontrolleret fjernelse af vragdele eller andre dele med henblik paa undersoegelse og analyse
c) oejeblikkelig adgang til og anvendelse af indholdet af flight recorders og enhver anden rekordering
d) adgang til resultaterne af undersoegelser af eller udtagelser af proever af ligene af ofrene
e) oejeblikkelig adgang til resultaterne af undersoegelser af eller udtagelser af proever paa de personer, der var involveret i luftfartoejets drift
f) afhoering af vidner
g) uhindret adgang til alle relevante oplysninger, som luftfartoejets ejer, operatoer eller fabrikant samt de myndigheder, der er ansvarlige for civil luftfart eller for driften af lufthavne, ligger inde med.
Artikel 6
Undersoegelsesstatus eller -enhed
1. Hver medlemsstat skal sikre, at de tekniske undersoegelser gennemfoeres eller kontrolleres af en permanent civil luftfartsinstans eller -enhed. Denne luftfartsinstans eller -enhed skal fungere uafhaengigt af navnlig de nationale luftfartsmyndigheder, der er ansvarlige for luftdygtighed, certificering, flyveoperationer, vedligeholdelse, udstedelse af licenser og certifikater, flyvekontroltjeneste og lufthavnsdrift og generelt af enhver anden part, hvis interesser kunne komme i konflikt med undersoegelsesinstansens eller -enhedens opgave.
2. Uanset stk. 1 kan de aktiviteter, der er overladt til instansen eller enheden, udvides til ogsaa at omfatte indsamling og analyse, isaer i forebyggende oejemed, af data vedroerende flyvesikkerhed, dersom disse aktiviteter ikke har indflydelse paa instansens eller enhedens uafhaengighed og ikke indebaerer ansvar i henseende til regeludstedelse eller forvaltning.
3. Den i stk. 1 naevnte instans eller enhed skal vaere tilstraekkeligt udstyret til at kunne varetage sin opgave uafhaengigt af luftfartsmyndighederne i stk. 1, og den skal kunne raade over tilstraekkelige midler hertil. Dens undersoegelsespersonale skal have en status, der giver det garanti for den noedvendige uafhaengighed. Personalet skal mindst omfatte én person, der kan fungere som undersoegelsesleder i tilfaelde af, at der indtraeffer et flyvehavari eller en alvorlige flyvehaendelse.
4. Om noedvendigt kan undersoegelsesinstansen eller -enheden anmode instanser eller enheder i andre medlemsstater om at faa stillet foelgende til raadighed:
a) installationer, faciliteter og udstyr til:
- teknisk undersoegelse af vragdele og flyudstyr samt andre genstande, der er af betydning for undersoegelsen
- vurdering af oplysningerne fra flight recorders
- lagring af data om flyvehavarier i databaser og analyse heraf.
b) eksperter i havariundersoegelser til udfoerelse af specielle opgaver, men kun naar en undersoegelse er paabegyndt i anledning af et stoerre havari.
En saadan bistand voer saa vidt muligt vaere vederlagsfri.
5. En medlemsstat kan delegere opgaven med at udfoere en undersoegelse af et havari eller en haendelse til en anden medlemsstat.
Artikel 7
Havarirapport
1. I forbindelse med enhver undersoegelse af et havari skal der udarbejdes en rapport i en form, der er afpasset efter havariets art og omfang. I rapporten skal der henvises til det eneste sigte med undersoegelsen, jf. artikel 1, og den skal om noedvendigt indeholde sikkerhedsanbefalinger.
2. Undersoegelsesinstansen eller -enheden skal offentliggoere den endelige havarirapport hurtigst muligt, og om muligt ikke senere end tolv maaneder efter datoen for havariet.
Artikel 8
Haendelsesrapport
1. I forbindelse med enhver undersoegelse af en haendelse skal der udarbejdes en rapport i en form, der er afpasset efter haendelsens art og omfang. Rapporten skal om noedvendigt indeholde relevante sikkerhedsanbefalinger. Rapporten skal sikre de i haendelsen involverede personer anonymitet.
2. Haendelsesrapporten sendes til de parter, der maa anses for at kunne faa nytte af rapportens undersoegelsesresultater, der vedroerer sikkerhed.
Artikel 9
Sikkerhedsanbefalinger
De rapporter og sikkerhedsanbefalinger, der er naevnt i artikel 7 og 8, skal rettes til de beroerte foretagender og nationale luftfartsmyndigheder. Der skal sendes kopi til Kommissionen.
Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at sikre, at der tages behoerigt hensyn til undersoegelsesinstansens eller -enhedens sikkerhedsanbefalinger, og at de alt efter omstaendighederne efterkommes, uden at dette i oevrigt beroerer faellesskabsbestemmelserne.
Artikel 10
Sikkerhedsanbefalinger skaber ikke i sig selv formodning om skyld eller ansvar i forbindelse med et havari eller en haendelse.
Artikel 11
Raadets direktiv 80/1266/EOEF af 16. december 1980 om fremtidigt samarbejde og gensidig bistand mellem medlemsstaterne med hensyn til undersoegelser af flyveulykker (4) ophaeves.
Artikel 12
1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 21. november 1993. De underretter straks Kommissionen herom.
2. Naar medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.
Artikel 13
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 21. november 1994.
31994L0056
L 319/14
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 94/56/ЕО НА СЪВЕТА
от 21 ноември 1994 година
относно определяне на основните принципи при разследването на произшествия и инциденти в гражданското въздухоплаване
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 84, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 189 в от Договора (3),
като има предвид, че в областта на гражданското въздухоплаване в Европа би следвало да се поддържа висока степен на безопасност и следва да се полагат всички усилия за намаляване броя на произшествията и инцидентите;
като има предвид, че бързото провеждане на технически разследвания на произшествия и инциденти в гражданското въздухоплаване подобрява въздушната безопасност, като способства за предотвратяване на настъпването на такива произшествия и инциденти;
като има предвид, че би следвало да се вземе под внимание Конвенцията за международното гражданско въздухоплаване, подписана на 7 декември 1944 г. в Чикаго, която предвижда прилагането на необходимите мерки за гарантиране на безопасната експлоатация на въздухоплавателните средства; като има предвид, че следва да се вземе под особено внимание приложение 13 към същата конвенция, в което се определят препоръчителните международни стандарти и практики за разследване на произшествия с въздухоплавателни средства;
като има предвид, че съгласно международните стандарти в приложение 13 отговорността за извършване на разследване на произшествия е на държавата, в която е настъпило произшествието;
като има предвид, че ако в случай на сериозни инциденти не е извършено разследване от държавата, в която е настъпил инцидентът, такова разследване следва да се проведе от държавата на регистрация;
като има предвид, че разследването на сериозни инциденти би следвало да се извършва по подобен начин на разследването на произшествия;
като има предвид, че обхватът на разследванията трябва да зависи от изводите, които могат да се извлекат от тях за подобряване на безопасността;
като има предвид, че въздушната безопасност изисква разследванията да се извършват във възможно най-кратки срокове;
като има предвид, че разследващите би следвало да могат безпрепятствено да изпълняват своите задачи;
като има предвид, че държавите-членки, в съответствие с действащото законодателство по отношение на правомощията на органите, които отговарят за съдебното следствие, и по целесъобразност, в тясно сътрудничество с тези органи, трябва да гарантират, че лицата, които отговарят за техническото разследване, могат да изпълняват задачите си при възможно най-добрите условия;
като има предвид, че разследването на произшествия и инциденти в гражданското въздухоплаване би следвало да се извършва от или под контрола на независим орган или организация, за да се избягват конфликти на интереси и всякакви евентуални усложнения относно причините за настъпване на разследваните събития;
като има предвид, че органът или организацията би следвало да бъдат подходящо оборудвани и задачите им биха могли да включват превантивни дейности;
като има предвид, че държавите-членки би следвало да предприемат мерки за гарантиране при необходимост на взаимопомощ при провеждането на разследвания;
като има предвид, че държава-членка би следвало да може да делегира задачата за провеждане на разследване на друга държава-членка;
като има предвид, че с оглед предотвратяването на произшествия е важно обществеността да се информира във възможно най-кратки срокове за заключенията от разследванията на произшествия;
като има предвид, че при разпространяване на заключенията от разследването на инциденти би следвало да се има предвид техният особен характер;
като има предвид, че държавите-членки би следвало надлежно да вземат под внимание препоръките за безопасност, произтичащи от разследването на произшествия и инциденти;
като има предвид, че единствената цел на техническото разследване е да се извлекат изводи, които биха могли да предотвратят бъдещи произшествия и инциденти, поради което анализът на събитието, заключенията и препоръките за безопасност, нямат за цел определянето на вина или отговорност,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Цел
Целта на настоящата директива е да се подобри въздушната безопасност чрез улесняване на бързото провеждане на разследвания, чиято единствена цел е предотвратяването на бъдещи произшествия и инциденти.
Член 2
Приложно поле
1. Настоящата директива се прилага за разследванията на произшествия и инциденти в гражданското въздухоплаване, които са настъпили на територията на Общността, като се вземат под внимание международните задължения на държавите-членки.
2. Настоящата директива се прилага и извън територията на Общността за:
i)
разследванията на произшествия с въздухоплавателни средства, които са регистрирани в държава-членка, когато такива разследвания не се извършват от друга държава;
ii)
разследванията на сериозни инциденти с въздухоплавателни средства, които са регистрирани в държава-членка или които се експлоатират от предприятие, установено в държава-членка, когато такива разследвания не се извършват от друга държава.
Член 3
Определения
По смисъла на настоящата директива:
а)
„произшествие“ означава събитие, свързано с експлоатацията на въздухоплавателно средство, което настъпва в промеждутъка от времето, когато лице се качи на борда на въздухоплавателното средство с намерение да лети и времето, когато всички такива лица са напуснали борда на въздухоплавателното средство, при което:
1.
има смъртоносно или тежко ранено лице вследствие на:
-
това, че се е намирало във въздухоплавателното средство, или
-
пряк контакт с която и да е част на въздухоплавателното средство, включително отделили се от въздухоплавателното средство части, или
-
пряко излагане на силната въздушна струя от реактивните двигатели,
освен когато се касае за наранявания в резултат на естествени причини, самонаранявания или наранявания, нанесени от друго лице, или когато нараняванията са нанесени на пътници без билети, които се крият извън зоните, които обикновено са на разположение за пътниците и екипажа; или
2.
въздухоплавателното средство претърпи повреда или конструктивна неизправност, които:
-
оказват неблагоприятно въздействие върху здравината на конструкцията, експлоатационните или летателни характеристики на въздухоплавателното средство, и
-
обичайно биха изисквали сериозен ремонт или замяна на повредения компонент,
освен отказ или повреда на двигател, когато повредата се ограничава в двигателя, неговия кожух или спомагателни агрегати, или ограничени повреди във въздушните винтове, краищата на крилата, антените, гумите, спирачните устройства, обтекателите, малки вдлъбнатини или прободни отвори в обшивката на въздухоплавателното средство;
3.
въздухоплавателното средство е изчезнало или достъпът до него е напълно невъзможен;
б)
„сериозно нараняване“ означава нараняване, което е претърпяно от лице по време на произшествие, и което:
1.
изисква хоспитализация за повече от 48 часа, които започват да текат в срок от седем дни от датата на получаване на телесната повреда; или
2.
е довела до счупване на кост (с изключение на прости счупвания на пръсти на ръцете и на краката или на носа); или
3.
е свързана с разкъсвания на тъкани, предизвикващи силно кръвотечение, повреди на нерви, мускули или сухожилия; или
4.
е свързана с нараняване на който и да е вътрешен орган; или
5.
е свързана с изгаряния втора или трета степен, или каквото и да е изгаряне на повече от 5 % повърхността на тялото; или
6.
е свързана с потвърден факт на въздействие на вредни(инфекциозни) вещества или на поразяваща радиация;
в)
„смъртоносно нараняване“ означава нараняване, което е претърпяно от лице по време на произшествие и което води до неговата/нейната смърт в срок от 30 дни от датата на произшествието;
г)
„причини“ означава действия, бездействия, събития или условия, или комбинация от тях, които са довели до настъпването на произшествия и инциденти;
д)
„разследване“ означава процес, който се провежда с цел предотвратяване на, произшествия и инциденти, който включва събиране и анализ на информация, подготовка на заключения, включително установяване на причината/ите, и по целесъобразност изработване на препоръки за безопасност;
е)
„отговарящ за разследването“ означава лице, на което въз основа на квалификацията му е възложена отговорността за организацията, провеждането и контрола на разследване;
ж)
„полетно записващо устройство“ е записващ уред, който е монтиран на борда на въздухоплавателното средство с цел улесняване на разследването на; произшествия и инциденти;
з)
„предприятие“ означава всяко физическо или юридическо лице, с или без стопанска цел, или всеки официален орган, който има или няма правосубектност;
и)
„оператор“ означава всяко лице, орган или предприятие, което експлоатира или предлага да експлоатира едно или повече въздухоплавателни средства;
й)
„инцидент“ означава събитие, различно от произшествие, което е свързано с експлоатацията на въздухоплавателно средство, и което засяга или би могло да засегне безопасността на експлоатацията;
к)
„сериозен инцидент“ означава инцидент, при който обстоятелствата сочат, че едва е избегнато настъпването на произшествие (в приложението са изброени примери на сериозни инциденти);
л)
„препоръка за безопасност“ означава всяко предложение от разследващия орган на държавата, която провежда техническото разследване, въз основа на информацията получена при разследването, което се отправя с намерение да се предотвратят произшествия и инциденти.
Член 4
Задължение за разследване
1. Всяко произшествие или сериозен инцидент подлежат на разследване.
Въпреки това, държавите-членки могат да предприемат мерки за разследването на инциденти, които не са включени в приложното поле на първа алинея, когато разследващият орган може да очаква от това разследване да бъдат извлечени изводи за въздушната безопасност.
2. Обхватът на разследването и процедурите, които трябва да се следват при провеждането на такива разследвания, се определят от разследващия орган, като се вземат под внимание принципите и целите на настоящата директива, и в зависимост от изводите, който разследващия орган очаква да бъдат извлечени от произшествието или тежкия инцидент за подобряване на безопасността.
3. Разследванията по параграф 1 в никакъв случай нямат за цел определянето на вина или отговорност.
Член 5
Статут на разследването
1. Държавите-членки, в рамките на съответните им вътрешни правни системи, определят правен статут на разследването, който ще позволява на отговорните разследващи да изпълняват задачите си по най-ефективния начин и в най-кратки срокове.
2. В съответствие с действащото законодателство в държавите-членки, и по целесъобразност в сътрудничество с органите, които отговарят за съдебното следствие, наред с другото разследващите имат право:
а)
на пълен достъп до мястото на произшествието или инцидента, както и до въздухоплавателното средство, неговото съдържание или останки;
б)
да извършват непосредствен опис на доказателствата и контролирано събиране на останките или компоненти с цел изследване и анализ;
в)
на непосредствен достъп до и използване на съдържанието на полетните записващи устройства и всякакви други записи;
г)
на достъп до резултатите от изследването на телата или на проби от телата на жертвите;
д)
на непосредствен достъп до резултатите от изследванията на хората, участвали в експлоатацията на въздухоплавателното средство, или от изследванията на проби, взети от такива хора;
е)
да разпитват свидетели;
ж)
на пълен достъп до всяка съответна информация или записи, притежавани от собственика, оператора или производителя на въздухоплавателното средство и от органите, които отговарят за гражданското въздухоплаване или за летищната експлоатация.
Член 6
Разследващ орган или организация
1. Всяка държава-членка гарантира, че техническите разследвания се провеждат или контролират от постоянен орган на гражданското въздухоплаване или организация. Съответният орган или организация са функционално независими, по-специално от националните въздухоплавателни органи, които отговарят за въздушната техническа изправност, освидетелстването, експлоатацията на полетите, поддръжката, лицензирането, контрола на въздушното движение или летищната експлоатация, или въобще от всякаква друга страна, чиито интереси биха могли да бъдат в противоречие с възложената на разследващия орган или организация задача.
2. Независимо от разпоредбите на параграф 1, възложените дейности на този орган или организация могат да включват събиране и анализ на данни, свързани с въздушната безопасност, по-специално с превантивна цел, доколкото тези дейности не засягат неговата независимост и не предполагат никаква отговорност по въпроси от регулаторен, административен или нормативен характер.
3. На органа или организацията по параграф 1 се предоставят необходимите средства за изпълнение на неговите/нейните отговорности независимо от органите, посочени в параграф 1, и за целта следва да може да получи достатъчно средства. Разследващите се ползват от статут, който им предоставя необходимите гаранции за независимост. В него/нея има най-малко един разследващ, който може да изпълнява функциите на отговорен разследващ в случай на произшествие с въздухоплавателно средство или сериозен инцидент.
4. При необходимост, органът или организацията може да изисква съдействие от органи или организации от други държави-членки за осигуряването на:
а)
инсталации, съоръжения и оборудване за:
-
техническо разследване на останки и оборудване на въздухоплавателното средство, както и всякакви други предмети, които имат практическо значение за разследването,
-
оценка на информацията от устройствата за записване на полета, и
-
компютърно съхранение и оценка на данните за въздушно произшествие;
б)
специалисти по разследването на произшествия, които да извършат специфични задачи, но само в случай на образувано следствие, вследствие на тежко произшествие.
Доколкото е възможно, такова съдействие следва да се предоставя безплатно.
5. Държава-членка може да делегира задачата за извършване на разследване на произшествие или инцидент на друга държава-членка.
Член 7
Доклад за произшествие
1. За всяко разследване на произшествие се изготвя доклад в подходяща за вида и сериозността на произшествието форма. В доклада се посочва единствената цел на разследването, съгласно предвиденото в член 1, и по целесъобразност се съдържат препоръки за безопасност.
2. Разследващият орган или организация представя пред обществеността окончателния доклад за произшествието във възможно най-кратък срок, и по възможност в срок от 12 месеца от датата на.произшествието.
Член 8
Доклад за инцидент
1. За всяко разследване на инцидент се изготвя доклад в подходяща за вида и сериозността на инцидента форма. По целесъобразност, докладът съдържа съответни препоръки за безопасност. В доклада се запазва анонимността на лицата, участвали в инцидента.
2. Докладът за инцидента се разпространява до страните, които могат да извлекат полза от заключенията по отношение на безопасността.
Член 9
Препоръки за безопасност
Докладите и препоръките за безопасност, посочени в член 7 и 8, се изпращат на заинтересованите предприятия или национални въздухоплавателни органи, и копия от тях се изпращат на Комисията.
Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че изготвените от разследващите органи или организации препоръки за безопасност са надлежно взети под внимание, и че по целесъобразност във връзка с тях са предприети действия, без да се засяга правото на Общността.
Член 10
Препоръка за безопасност в никакъв случай не създава презумпция за вина или отговорност за произшествие или инцидент.
Член 11
Директива 80/1266/ЕИО на Съвета от 16 декември 1980 г. относно бъдещото сътрудничество и взаимопомощ между държавите-членки в областта на разследването на въздушни произшествия (4) се отменя.
Член 12
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, преди 21 ноември 1996 г. Те незабавно информират Комисията за това.
2. Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
Член 13
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 21 ноември 1994 година.