++++
RAADETS DIREKTIV
af 21 . januar 1980
om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser for jordemoedre og om foranstaltninger , der skal lette den faktiske udoevelse af etableringsretten og den fri udveksling af tjenesteydelser
( 80/154/EOEF )
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 49 , 57 og 66 ,
under henvisning til forslag fra Kommissionen ( 1 ) ,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 2 ) ,
under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg ( 3 ) , og
ud fra foelgende betragtninger :
I henhold til traktaten er enhver i nationaliteten begrundet forskelsbehandling med hensyn til etablering og tjenesteydelser forbudt fra overgangsperiodens udloeb ; det saaledes gennemfoerte princip om national behandling finder navnlig anvendelse ved udstedelse af en eventuelt fornoeden autorisation for adgang til virksomhed som jordemoder samt ved indskrivning eller optagelse i faglige organisationer eller organer ;
det forekommer dog formaalstjenligt at fastsaette visse bestemmelser , som skal lette den faktiske udoevelse af etableringsretten og den fri udveksling af tjenesteydelser for jordemoedre ;
i henhold til traktaten maa medlemsstaterne ikke yde nogen form for stoette , som vil kunne fordreje betingelserne for etablering ;
artikel 57 , stk . 1 , i traktaten foreskriver , at der skal vedtages direktiver om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser ;
det forekommer hensigtsmaessigt , at der samtidig med den gensidige anerkendelse af eksamensbeviser sker en samordning af uddannelsesbetingelserne for jordemoedre ; denne samordning sker ved direktiv 80/155/EOEF ( 4 ) ;
i medlemsstaterne er adgang til og udoevelse af virksomhed som jordemoder ved lov gjort betinget af , at den paagaeldende er i besiddelse af et bevis for bestaaet jordemodereksamen ;
da et direktiv om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser ikke noedvendigvis medfoerer en indholdsmaessig ligestilling af de uddannelser , som disse eksamensbeviser vedroerer , boer der , hvad angaar benyttelsen af uddannelsestitlen , kun gives tilladelse til benyttelse af denne paa sproget i den medlemsstat , der er hjemland eller seneste opholdsland ;
for at lette de nationale myndigheders anvendelse af dette direktiv kan medlemsstaterne foreskrive , at de beroerte personer , der opfylder de heri stillede uddannelsesbetingelser , samtidig med deres uddannelsesbevis skal forelaegge et certifikat , som er udstedt af de kompetente myndigheder i hjemlandet eller det seneste opholdsland , og som attesterer , at disse beviser virkelig er de i dette direktiv omhandlede ;
ved en tjenesteydelse er krav om indskrivning eller optagelse i faglige organisationer eller organer , der er knyttet til udoevelse af en virksomhed af regelmaessig og varig karakter i vaertslandet , ubestrideligt til ulempe for tjenesteyderen paa grund af virksomhedens midlertidige karakter ; kravet boer derfor frafaldes ; i saa fald maa imidlertid tilsynet med den faglige disciplin , som henhoerer under disse faglige organisationers eller organers kompetence , sikres ; i dette oejemed boer der med forbehold af anvendelsen af artikel 62 i traktaten aabnes mulighed for at paalaegge den paagaeldende en pligt til over for den kompetente myndighed i den medlemsstat , der er vaertsland , at foretage indberetning om tjenesteydelsen ;
med hensyn til vandel og haederlighed boer der sondres mellem de krav , der kan stilles paa den ene side for en foerste adgang til erhvervet og paa den anden side for dets udoevelse ;
hvad angaar loennet udoevelse af virksomhed som jordemoder indeholder Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1612/68 af 15 . oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevaegelighed inden for Faellesskabet ( 5 ) ikke saerlige bestemmelser for de erhverv , der er undergivet forskrifter vedroerende vandel og haederlighed , faglig disciplin og benyttelse af titler ; de paagaeldende forskrifter anvendes eller kan bringes i anvendelse savel paa loenmodtagere som paa selvstaendige erhvervsdrivende alt efter medlemsstaternes oenske ; udoevelse af virksomhed som jordemoder er i alle medlemsstater betinget af besiddelse af et eksamensbevis , certifikat eller andet kvalifikationsbevis for jordemoedre ; denne virksomhed udoeves saavel af selvstaendige som af loenmodtagere , eller endog af de samme personer skriftevis som loenmodtager og som selvstaendig i loebet af deres faglige karriere ; for i fuldt omfang at fremme den frie bevaegelighed for disse erhvervsudoevere inden for Faellesskabet forekommer det saaledes noedvendigt at udvide anvendelsen af dette direktiv til ogsaa at gaelde for jordemoedre , der er loenmodtagere -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :
KAPITEL I
ANVENDELSESOMRAADE
Artikel 1
Dette direktiv finder anvendelse paa virksomhed som jordemoder , saaledes som den med forbehold af bestemmelserne i artikel 4 i direktiv 80/155/EOEF er defineret af hver medlemsstat , og som udoeves under foelgende stillingsbetegnelser :
i Tyskland :
Hebamme ,
i Belgien :
accoucheuse/vroedvrouw ,
i Danmark :
jordemoder ,
i Frankrig :
sage-femme ,
i Irland :
midwife ,
i Italien :
ostetrica ,
i Luxembourg :
sage-femme ,
i Nederlandene :
verloskundige ,
i Det forenede Kongerige :
midwife .
KAPITEL II
EKSAMENSBEVISER , CERTIFIKATER OG ANDRE KVALIFIKATIONSBEVISER FOR JORDEMOEDRE
Artikel 2
1 . Hver medlemsstat anerkender de eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser , der udstedes til medlemsstaternes statsborgere af de oevrige medlemsstater , og som er anfoert i artikel 3 nedenfor , som er i overensstemmelse med artikel 1 , stk . 1 , 3 og 4 , i direktiv 80/155/EOEF , og som opfylder en af foelgende retningslinjer :
- en heltidsuddannelse til jordemoder paa mindst tre aar , der :
- enten er betinget af besiddelse af et eksamensbevis , certifikat eller et andet kvalifikationsbevis , der giver adgang til universiteter eller hoejere laereanstalter , eller som i mangel heraf garanterer et tilsvarende kundskabsniveau ,
- eller som foelges af erhvervspraktik , for hvilken det i artikel 4 i dette direktiv omhandlede bevis udstedes ;
- en heltidsuddannelse til jordemoder paa mindst to aar eller 3 600 timer betinget af besiddelse af et eksamensbevis , certifikat eller et andet kvalifikationsbevis for sygeplejersker med ansvar for den almene sundheds - og sygepleje som omhandlet i artikel 3 i direktiv 77/452/EOEF ( 6 ) ;
- en heltidsuddannelse til jordemoder paa mindst 18 maaneder eller 3 000 timer betinget af besiddelse af et eksamensbevis , certifikat eller et andet kvalifikationsbevis for sygeplejersker med ansvar for den almene sundheds - og sygepleje om omhandlet i artikel 3 i direktiv 77/452/EOEF , og som foelges af erhvervspraktik , for hvilken det i artikel 4 i dette direktiv omhandlede bevis udstedes .
2 . Hver medlemsstat giver for saa vidt angaar adgang til udoevelse af selvstaendig virksomhed som jordemoder eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser , som den anerkender , samme gyldighed paa sit omraade som de eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser , som den selv udsteder .
Artikel 3
De i artikel 2 omhandlede eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser er foelgende :
a ) i Forbundsrepublikken Tyskland :
- " Hebammenpruefungszeugnis " udstedt af det af staten udnaevnte eksamensudvalg ,
- attestationer fra de kompetente myndigheder i Forbundsrepublikken Tyskland som bekraefter , at kvalifikationsbeviser , udstedt efter den 8 . maj 1945 af de kompetente myndigheder i Den tyske demokratiske Republik , er ligestillet med de i foerste led naevnte kvalifikationsbeviser ;
b ) i Belgien :
" diplôme d'accoucheuse/vroedvrouwdiploma " udstedt af skoler , som er oprettet eller anerkendt af staten eller af det centrale bedoemmelsesudvalg ;
c ) i Danmark :
bevis for bestaet jordemodereksamen udstedt af Danmarks Jordemoderskole ;
d ) i Frankrig :
" diplôme de sage-femme " udstedt af staten ;
e ) i Irland :
" certificate in midwiferv " udstedt af " An Bord Altranais " ( Nursing Board " ) ;
f ) i Italien :
" diploma d'ostetrica " udstedt af statsanerkendte skoler ;
g ) i Luxembourg :
" diplôme de sage-femme " udstedt af ministeren for det offentlige sundhedsvaesen paa grundlag af eksamensudvalgets afgoerelse ;
h ) i Nederlandene :
" vroedvrouwdiploma " udstedt af et af staten udnaevnt eksamensudvalg ;
i ) i Det forenede Kongerige :
" certificate of admission to the Roll of Midwives " , i England og Wales udstedt af " Central Midwives Board for England and Wales " , i Skotland af " Central Midwives Board for Scotland " og i Norirland af " Northern Ireland Council for Nurses and Midwives " .
Artikel 4
Det i artikel 2 naevnte bevis udstedes af de kompetente myndigheder i den medlemsstat , der er hjemland eller seneste opholdsland ( i det foelgende benaevnt " hjemland eller seneste opholdsland " ) . Det bekraeftes i beviser , at den paagaeldende efter at have bestaaet eksamen som jordemoder paa et sygehus eller en til dette formaal godkendt behandlingsinstitution paa tilfredsstillende maade har varetaget alle de funktioner , der udfoeres af en jordemoder , i en periode der fastsaettes saaledes :
- to aar i det tilfaelde , der er naevnt i artikel 2 , stk . 1 , foerste led , andet underled ,
- et aar i det tilfaelde , der er naevnt i artikel 2 , stk . 1 , tredje led .
KAPITEL III
ERHVERVEDE RETTIGHEDER
Artikel 5
1 . Hver medlemsstat anerkender som tilstraekkeligt bevis for de af medlemsstaternes statsborgere , hvis eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser ikke opfylder alle de mindstekrav til uddannelse , der er fastsat i artikel 1 i direktiv 80/155/EOEF , de eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser for jordemoedre , der er udstedt af disse medlemsstater senest seks aar efter meddelelsen af dette direktiv , ledsaget af en attestation , der bekraefter , at disse statsborgere faktisk og retmaessigt har udoevet den paagaeldende virksomhed i mindst tre aar i loebet af de fem aar , der gar forud for attestationens udstedelse .
2 . Hver medlemsstat anerkender som tilstraekkeligt bevis for de af medlemsstaternes statsborgere , hvis eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser opfylder alle de mindstekrav til uddannelse , der er fastsat i artikel 1 i direktiv 80/155/EOEF , men som i henhold til artikel 2 i naervaerende direktiv kun skal anerkendes , saafremt de er ledsaget af det i artikel 4 omhandlede bevis for erhvervspraksis , de eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser for jordemoedre , der er udstedt af disse medlemsstater foer dette direktivs ikrafttraeden , ledsaget af en attestation , der bekraefter , at disse statsborgere faktisk og retmaessigt har udoevet den paagaeldende virksomhed i mindst to aar i loebet af de fem aar , der gaar forud for attestationens udstedelse .
KAPITEL IV
BENYTTELSE AF UDDANNELSESTITEL
Artikel 6
1 . Med forbehold af artikel 15 sikrer de medlemsstater , der er vaertsland ( i det foelgende benaevnt " vaertsland " ) , at medlemsstaternes statsborgere , som opfylder de i artikel 2 og 5 fastsatte betingelser , har ret til at benytte deres retmaessige uddannelsestitel , for saa vidt denne ikke er den samme som stillingsbetegnelsen , og eventuelt en forkortelse herfor , fra deres hjemland eller seneste opholdsland og paa denne stats sprog . Vaertslandet kan foreskrive , at denne titel skal efterfoelges af navn og sted for den institution eller det bedoemmelsesudvalg , der har tildelt den .
2 . Saafremt uddannelsestitlen fra hjemlandet eller det seneste opholdsland i vaertslandet kan forveksles med en titel , der i denne stat kraever en supplerende uddannelse , som den paagaeldende ikke har erhvervet , kan dette vaertsland foreskrive , at vedkommende skal benytte sin uddannelsestitel fra hjemlandet eller det seneste opholdsland , i en passende udformning , som det paagaeldende vaertsland angiver .
KAPITEL V
BESTEMMELSER , SOM SKAL LETTE DEN FAKTISKE UDOEVELSE AF ETABLERINGSRETTEN OG DEN FRI UDVEKSLING AF TJENESTEYDELSER FOR JORDEMOEDRE
A . Saerlige bestemmelser om etableringsret
Artikel 7
1 . Det vaertsland , som af sine egne statsborgere kraever bevis for vandel og haederlighed for den foerste adgang til en af de i artikel 1 naevnte former for virksomhed , skal for statsborgere fra andre medlemsstater som tilstraekkeligt bevis godkende en attestation , som er udstedt af en kompetent mynd ghed i hjemlandet eller det seneste opholdsland , og hveri det bekraeftes , at de betingelser vedroerende vandel og haederlighed , der i denne medlemsstat stilles for adgangen til den paagaeldende form for virksomhed , er opfyldt .
2 . Saafremt hjemlandet eller det seneste opholdsland ikke kraever bevis for vandel og haederlighed for den foerste adgang til den paagaeldende form for virksomhed , kan vaertslandet af statsborgere fra hjemlandet eller det seneste opholdsland kraeve en udskrift af strafferegisteret eller , hvis saadanne ikke udfaerdiges , et tilsvarende dokument udstedt af en kompetent myndighed i hjemlandet eller det seneste opholdsland .
3 . Saafremt vaertslandet har kendskab til alvorlige og konkrete forhold , der , inden den paagaeldende etablerede sig i denne stat , har foreligget uden for dens omraade , og som i dette vaertsland vil kunne faa foelger for adgangen til den paagaeldende form for virksomhed , kan den underrette hjemlandet eller det seneste opholdsland herom .
Hjemlandet eller det seneste opholdsland undersoeger rigtigheden af forholdene , for saa vidt de i denne medlemsstat vil kunne faa foelger for adgangen til den paagaeldende form for virksomhed . Myndighederne i denne stat bestemmer selv arten og omfanget af de undersoegelser , der skal foretages , og meddeler vaertslandet de slutninger , der drager heraf med hensyn til de attestationer eller dokumenter , som de har udstedt .
4 . Medlemsstaterne sikrer , at de afgivne oplysninger behandles fortroligt .
Artikel 8
1 . Saafremt der i vaertslandet gaelder administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om opfyldelse af krav vedroerende vandel og haederlighed , herunder bestemmelser om disciplinaere sanktioner i tilfaelde af grov forsoemmelse eller skoedesloeshed eller domfaeldelse for lovovertraedelser i forbindelse med udoevelsen af en af de i artikel 1 naevnte former for virksomhed , fremsender hjemlandet eller det seneste opholdsland til vaertslandet de noedvendige oplysninger om faglige og administrative foranstaltninger eller sanktioner , der er truffet over for den paagaeldende , samt om strafferetlige sanktioner , der vedroerer udoevelsen af erhvervet i hjemlandet eller det seneste opholdsland .
2 . Saafremt vaertslandet har kendskab til alvorlige og konkrete forhold , der , inden den paagaeldende etablerede sig i denne stat , har foreligget uden for dens omraade , og som i dette vaertsland vil kunne fa foelger for udoevelsen af den paagaeldende form for virksomhed , kan den underrette hjemlandet eller det seneste opholdsland herom .
Hjemlandet eller det seneste opholdsland undersoeger rigtigheden af forholdene , for saa vidt de i denne medlemsstat vil kunne faa foelger for udoevelsen af den paagaeldende form for virksomhed . Myndighederne i denne stat bestemmer selv arten og omfanget af de undersoegelser , der skal foretages , og meddeler vaertslandet de slutninger , de drager heraf med hensyn til de oplysninger , som de har fremsendt i henhold til stk . 1 .
3 . Medlemsstaterne sikrer , at de afgivne oplysninger behandles fortroligt .
Artikel 9
Saafremt vaertslandet af sine egne statsborgere kraever dokumentation for fysisk og psykisk sundhed for adgang til eller udoevelse af en af de i artikel 1 naevnte former for virksomhed , godkender denne stat som tilstraekkeligt bevis i saa henseende fremlaeggelsen af det dokument , der kraeves i hjemlandet eller det seneste opholdsland .
Saafremt hjemlandet eller det seneste opholdsland ikke kraever dokumentation af denne art for adgang til eller udoevelse af den paagaeldende form for virksomhed , godkender vaertslandet for statsborgere fra dette hjemland eller seneste opholdsland en af en kompetent myndighed i denne stat udstedt attestation , der svarer til attestationerne i vaertslandet .
Artikel 10
De i artikel 7 , 8 og 9 omhandlede dokumenter maa ved fremlaeggelsen ikke vaere aeldre end tre maaneder .
Artikel 11
1 . Proceduren for godkendelse af den paagaeldendes adgang til en af de i artikel 1 naevnte former for virksomhed i overensstemmelse med artikel 7 , 8 og 9 skal afsluttes saa hurtigt som muligt og senest tre maaneder efter fremlaeggelsen af samtlige akter vedroerende den paagaeldende med forbehold af de forsinkelser , der maatte opsta som foelge af en eventuel klage efter gennemfoerelsen af denne procedure .
2 . I de i artikel 7 , stk . 3 , og artikel 8 , stk . 2 , omhandlede tilfaelde bevirker en anmodning om fornyet undersoegelse , at den i stk . 1 omhandlede frist suspenderes .
Den medlemsstat , der bliver hoert , skal afgive sit svar inden for en frist af tre maaneder .
Vaertslandet fortsaetter den i stk . 1 naevnte procedure straks efter modtagelsen af dette svar eller efter udloebet af denne frist .
Artikel 12
Saafremt vaertslandet af sine egne statsborgere kraever aflaeggelse af ed eller et hoejtideligt loefte for adgang til eller udoevelse af en af de i artikel 1 omhandlede former for virksomhed , og saafremt udformningen af denne ed eller dette loefte ikke er brugbar for statsborgere fra de oevrige medlemsstater , soerger vaertslandet for , at en passende og daekkende udformning kan forelaegges for de paagaeldende .
B . Saerlige bestemmelser om tjenesteydelser
Artikel 13
1 . Saafremt en medlemsstat af sine egne statsborgere for adgang til eller udoevelse af en af de i artikel 1 naevnte former for virksomhed kraever enten en autorisation eller indskrivning eller optagelse i en faglig organisation eller indskrivning eller optagelse i en faglig organisation eller et fagligt organ , skal denne medlemsstat fritage medlemsstaternes statsborgere fra opfyldelsen af dette krav for saa vidt angaar tjenesteydelser .
Den paagaeldende praesterer tjenesteydelsen med samme rettigheder og pligter som statsborgerne i vaertslandet ; han er blandt andet undergivet de disciplinaere bestemmelser af faglig eller administrativ karakter , der finder anvendelse i denne medlemsstat .
Saafremt vaertslandet traeffer en foranstaltning i medfoer af andet afsnit eller har kendskab til forhold , der er i strid med disse bestemmelser , giver den omgaende underretning herom til den medlemsstat , i hvilken den paagaeldende er etableret .
2 . Vaertslandet kan foreskrive , at den paagaeldende paa forhaand skal afgive en erklaering om sin tjenesteydelse til de kompetente myndigheder , saafremt udfoerelsen af denne ydelse medfoerer et midlertidigt ophold paa dens omraade .
I hastende tilfaelde kan denne erklaering afgives saa hurtigt som muligt , efter at tjenesteydelsen er udfoert .
3 . I medfoer af stk . 1 og 2 kan vaertslandet af den paagaeldende kraeve et eller flere dokumenter indeholdende foelgende oplysninger :
- den i stk . 2 omhandlede erklaering ,
- en attestation , der bekraefter , at den paagaeldende retmaessigt udoever de omhandlede former for virksomhed i den medlemsstat , hvor vedkommende er etableret ,
- en attestation for , at den paagaeldende er i besiddelse af det eller de eksamensbeviser , certifikater eller andre kvalifikationsbeviser , der er pakraevet for udfoerelse af den paagaeldende tjenesteydelse , og som er naevnt i dette direktiv .
4 . Det eller de i stk . 3 naevnte dokumenter maa ved fremlaeggelsen ikke vaere aeldre end 12 maaneder .
5 . Saafremt en medlemsstat helt eller delvis , midlertidigt eller definitivt fratager en af sine egne statsborgere eller en anden medlemsstats statsborger , der er etableret paa dens omraade , retten til at udoeve en af de i artikel 1 omhandlede former for virksomhed , drager den i givet fald omsorg for , at den i stk . 3 , andet led , omhandlede attestation inddrages midlertidigt eller definitivt .
Artikel 14
Saafremt det i vaertslandet er noedvendigt at vaere tilsluttet et offentligretligt socialsikringsorgan for at foretage afregning med et forsikringsorgan i forbindelse med virksomhed udoevet til fordel for socialforsikrede , skal denne medlemsstat i tilfaelde af , at udfoerelse af tjenesteydelser medfoerer rejser for den paagaeldende , fritage medlemsstaternes statsborgere , der er etableret i en anden medlemsstat , for at opfylde dette krav .
Den paagaeldende skal dog forud , eller i hastende tilfaelde efterfoelgende , underrette dette organ om sin tjenesteydelse .
C . Faelles bestemmelser om etableringsretten og om fri udveksling af tjenesteydelser
Artikel 15
Saafremt der i et vaertsland findes bestemmelser om benyttelsen af den stillingsbetegnelse , der hoerer til en af de i artikel 1 omhandlede former for virksomhed , benytter statsborgere fra de oevrige medlemsstater , som opfylder de i artikel 2 og 5 fastsatte betingelser , den stillingsbetegnelse i vaertslandet , som i denne stat svarer til deres uddannelsesniveau , og goer brug af forkortelsen for denne .
Artikel 16
1 . Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger med henblik paa at goere det muligt for de paagaeldende at faa oplysning om sundheds - og sociallovgivningen samt i givet fald om jordemoedrenes pligter i vaertslandet .
I dette oejemed kan de oprette informationskontorer , hvor de paagaeldende kan indhente de noedvendige oplysninger . I tilfaelde af etablering kan vaertslandene forlange , at de paagaeldende optager forbindelse med disse kontorer .
2 . Medlemsstaterne kan oprette de i stk . 1 omhandlede kontorer i forbindelse med de kompetente myndigheder og organer , som de udpeger inden for den i artikel 20 , stk . 1 , fastsatte frist .
3 . Medlemsstaterne soerger for , at de paagaeldende i deres egen og i deres patienters interesse i givet fald erhverver de sprogkundskaber , der er noedvendige for udoevelsen af deres erhvervsmaessige virksomhed i vaertslandet .
KAPITEL VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 17
Vaertslandet kan i tilfaelde af begrundet tvivl af en anden medlemsstats kompetente myndigheder kraeve en bekraeftelse paa aegtheden af de eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser , som er udstedt i denne medlemsstat og omhandlet i kapitel II og III , samt en bekraeftelse paa , at den paagaeldende opfylder alle de i direktiv 80/155/EOEF fastsatte uddannelsesbetingelser .
Artikel 18
Medlemsstaterne udpeger inden for den i artikel 20 , stk . 1 , fastsatte frist de myndigheder og organer , der er bemyndiget til at udstede eller modtage de eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser samt de dokumenter og oplysninger , som er omhandlet i dette direktiv , og underretter straks de oevrige medlemsstater og Kommissionen herom .
Artikel 19
Dette direktiv finder ligeledes anvendelse paa de statsborgere i medlemsstaterne , der i henhold til forordning ( EOEF ) nr . 1612/68 som loenmodtagere udoever eller agter at udoeve en af de i artikel 1 naevnte former for virksomhed .
Artikel 20
1 . Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme dette direktiv inden for en frist paa tre aar fra dets meddelelse og underretter straks Kommissionen herom .
2 . Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter , som de udsteder paa det omraade , der er omfattet af dette direktiv .
Artikel 21
Saafremt der ved anvendelsen af dette direktiv skulle opsta stoerre vanskeligheder for en medlemsstat paa saerlige omraader , undersoeger Kommissionen disse vanskeligheder i samarbejde med denne stat og indhenter udtalelse fra det udvalg af hoejere embedsmaend inden for sundhedsvaesenet , der er nedsat ved afgoerelse 75/365/EOEF ( 7 ) , senest aendret ved afgoerelse 80/157/EOEF ( 8 ) .
Kommissionen forelaegger i givet fald hensigtsmaessi * forslag for Raadet .
Artikel 22
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .
Udfaerdiget i Bruxelles , den 21 . januar 1980 .
31980L0154
L 033/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 21 януари 1980 година
относно взаимното признаване на дипломи, удостоверения и други официални документи за акушерки, включваща мерки за улесняване на действителното упражняване на правото на установяване и на свободното предоставяне на услуги
(80/154/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално членове 49, 57 и 66 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Асамблеята (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че съгласно Договора, след приключване на преходния период не се допуска каквото и да е дискриминационно третиране, основано на националността в областта на установяването и предоставянето на услуги; като има предвид, че така осъщественият принцип на национално третиране се прилага по-специално за издаването на евентуално изисквано разрешение за достъп до акушерските дейности, както и за регистрирането или членството в професионални организации или сдружения;
като има предвид, че все пак е уместно да се предвидят разпоредби за улесняване на действителното упражняване на правото на установяване и свободното предоставяне на услуги от акушерките;
като има предвид, че по силата на Договора, държавите-членки се задължават да не оказват никакво съдействие, чието естество би накърнило условията на установяване;
като има предвид, че член 57, параграф 1 от Договора предвижда приемането на директиви за взаимното признаване на дипломи, удостоверения и други официални документи за професионална квалификация;
като има предвид, че е целесъобразно, освен взаимното признаване на дипломите, да се предвиди и координиране на изискванията за обучение за акушерка; като има предвид, че това координиране е предмет на Директива 80/155/ЕИО (4);
като има предвид, че придобиването на диплома за акушерка представлява законово изискване в държавите-членки за достъп до акушерската професия и упражняването ѝ;
като има предвид, че по отношение на използването на придобитата образователно-квалификационна степен, предвид факта, че една директива за взаимно признаване на дипломите не включва непременно формално приравняване на образователно-квалификационните степени, за които се отнасят тези дипломи, следва да се разреши използването на тази степен само на езика на държавата-членка по произход или на държавата-членка, от която идва чуждестранното лице;
като има предвид, че за улесняване прилагането на настоящата директива от националните администрации, държавите-членки могат да изискат лицата, за които тя се отнася и които отговарят на поставените в нея изисквания за образование, да представят, заедно с документа за професионална квалификация, и свидетелство от компетентните органи на страната по произход или на страната, от която идва чуждестранното лице, удостоверяващо, че тези документи са посочените в настоящата директива;
като има предвид, че в случай на предоставяне на услуги, изискването за регистриране или членство в професионални организации или сдружения, свързано с трайния и постоянен характер на дейността, извършвана в приемащата страна, безспорно би представлявало неудобство за предоставящия услугите поради временния характер на неговата дейност; като има предвид, че следва това изискване да отпадне; като има предвид, че в този случай е целесъобразно да се осигури контрол върху професионалната дисциплина, което е от компетенцията на тези професионални организации или сдружения; като има предвид, че за тази цел и ако член 62 от Договора не предвижда друго, следва да се предвиди възможността лицето да се задължи да уведоми за предоставянето на услугите компетентния орган в приемащата държава-членка;
като има предвид, че с оглед на изискванията за нравственост и почтеност следва да се направи разграничение по отношение на първоначалния достъп до професията от една страна и упражняването ѝ, от друга;
като има предвид, че с оглед дейността на акушерките като заети лица, Регламент (ЕИО) № 1612/68 на Съвета от 15 октомври 1968 г. за свободното движение на работници в Общността (5) не съдържа специални разпоредби за професиите, нормативно уредени по отношение на нравствеността и почтеността, професионалната дисциплина и използването на официален документ за професионална квалификация; като има предвид, че според държавите-членки тази нормативна уредба е или може да бъде приложима както за заетите лица, така и за свободно заетите лица; като има предвид, че във всички държави-членки за акушерските дейности се изисква диплома, удостоверение или друг официален документ за акушерка; като има предвид, че тази професия се упражнява както от свободно заети лица, така и от заети лица или от едно и също лице последователно и в двете качества по време на цялостната му професионалната дейност; като има предвид, че за да се улесни напълно свободното движение на тези специалисти на територията на Общността, следователно е необходимо прилагането на настоящата директива да обхване и акушерките, работещи като заети лица,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
ПРИЛОЖНО ПОЛЕ
Член 1
1. Настоящата директива се прилага за акушерските дейности, така както са определени във всяка една държава-членка, без да се засягат разпоредбите на член 4 от Директива 80/155/ЕИО, упражнявани под професионални звания, както следва:
във Федерална република Германия:
-
„Hebamme“;
в Белгия:
-
„accoucheuse“/„vroedvrouw“;
в Дания:
-
„jordemoder“;
във Франция:
-
„sage-femme“;
в Ирландия:
-
„midwife“;
в Италия:
-
„ostetrica“;
в Люксембург:
-
„sage-femme“;
в Нидерландия:
-
„verloskundige“;
в Обединеното кралство:
-
„midwife“.
ГЛАВА II
ДИПЛОМИ, УДОСТОВЕРЕНИЯ И ДРУГИ ОФИЦИАЛНИ ДОКУМЕНТИ ЗА АКУШЕРКИ
Член 2
1. Всяка държава-членка признава издадените на гражданите на държавите-членки от другите държави-членки дипломи, удостоверения и други официални документи за професионална квалификация, изброени в член 3 по-долу, в съответствие с разпоредбите на член 1, параграфи 1, 3 и 4 от Директива 80/155/ЕИО и отговарящи на едно от следните условия:
-
завършено образование при редовна форма на обучение за акушерка за не по-малко от три години:
-
за което се изисква диплома, удостоверение или друг документ за професионална квалификация, който дава право да се продължи образованието в университет или висше учебно заведение или, ако случаят не е такъв, който да гарантира равностойно ниво на образование,
-
или е последвано от професионален стаж, за който е издадена атестация, посочена в член 4 от настоящата директива;
-
редовно обучение за акушерка за не по-малко от две години или 3 600 учебни часа, за което се изисква диплома, удостоверение или друг официален документ за медицинска сестра с общ профил, посочен в член 3 от Директива 77/452/ЕИО (6);
-
редовно обучение за акушерка за не по-малко от осемнадесет месеца или 3 000 учебни часа, за което се изисква диплома, удостоверение или друг официален документ за медицинска сестра с общ профил, посочен в член 3 от Директива 77/452/ЕИО и последвано от професионален стаж, за който е издадена атестация, посочена в член 4 от настоящата директива.
2. По отношение на достъпа и упражняването на дейностите на акушерките като лица на свободна практика, всяка държава-членка, на своя територия, придава на признатите от нея дипломи, удостоверения и други официални документи за професионална квалификация, същата сила както и на издаваните от нея.
Член 3
Посочените в член 2 дипломи, удостоверения и други официални документи за професионална квалификация са както следва:
a)
във Федерална република Германия:
-
„Hebammenprüfungszeugnis“ - документ, издаден от назначена от държавата изпитна комисия,
-
атестации от компетентните органи във Федерална република Германия, утвърждаващи приравняването на официалните документи за обучение, издадени след 8 май 1945 г. от компетентните органи в Германската демократична република с изброените в първото тире документи за обучение;
б)
в Белгия:
„diplôme d'accoucheuse“/„vroedvrouwdiploma“- диплома, издадена от държавно или от акредитирано от държавата учебно заведение или от централната комисия;
в)
в Дания:
„bevis for bestået jordemodereksamen“- документ, издаден от „DANMARKS JORDEMODERSKOLE“;
г)
във Франция:
„diplôme de sage-femme“ - диплома, издадена от държавата;
д)
в Ирландия:
„certificate in midwifery“ - свидетелство, издадено от „An Bord Altranais“;
е)
в Италия:
„diploma d'ostetrica“ - диплома, издадена от акредитирано от държавата учебно заведение;
ж)
в Люксембург:
„diplôme de sage-femme“ - диплома, издадена от министъра на здравеопазването по решение на изпитната комисия;
з)
в Нидерландия:
„vroedvrouwdiploma“ - диплома, издадена от назначена от държавата изпитна комисия;
и)
в Обединеното кралство:
„certificate of admission to the Roll of Midwives“ - свидетелство, издадено в Англия или в Уелс от „Central Midwives Board for England and Wales“, в Шотландия от „Central Midwives Board for Scotland“ и в Северна Ирландия от „Northern Ireland Council for Nurses and Midwives“.
Член 4
Предвидената в член 2 атестация се издава от компетентните органи в държавата-членка по произход или в държавата-членка, от която идва чуждестранното лице. Тя удостоверява, че след придобиване на диплома за акушерка, лицето е упражнявало по задоволителен начин в болница или специализирано акредитирано здравно заведение всички дейности на акушерската професия за следните периоди:
-
две години за случая, предвиден в член 2, параграф 1, първо тире, второ подтире,
-
една година за случая, предвиден в член 2, параграф 1, трето тире.
ГЛАВА III
ПРИДОБИТИ ПРАВА
Член 5
1. Всяка държава-членка приема като достатъчно доказателство, по отношение на гражданите на държавите-членки, чиито дипломи, удостоверения и други официални документи за професионална квалификация не отговарят на съвкупността от минимални изисквания за обучение, предвидени в член 1 от Директива 80/155/ЕИО, дипломите, други официални документи за акушерки, издадени от тези държави-членки не по-късно от шест години от обявяването на настоящата директива, придружени от атестация, издадена в уверение на това, че тези граждани действително и законно са извършвали съответната дейност в продължение на не по-малко от три години през петте години, предхождащи издаването на атестацията.
2. Всяка държава-членка приема като достатъчно доказателство, по отношение на гражданите на държавите-членки, чиито дипломи, удостоверения и други официални документи за професионална квалификация не отговарят на съвкупността от минимални образователни изисквания, предвидени в член 1 от Директива 80/155/ЕИО, но които по силата на член 2 от настоящата директива следва да се признават само, ако са придружени от атестация за професионален стаж, посочен в член 4, дипломите, удостоверенията и другите официални документи за акушерки, издадени от тези държави-членки преди прилагането на настоящата директива, придружени от удостоверение, издадено в уверение на това, че тези граждани действително и законно са извършвали съответната дейност в продължение на не по-малко от две години през петте години, предшествали издаването на атестацията.
ГЛАВА IV
ИЗПОЛЗВАНЕ НА ОБРАЗОВАТЕЛНО-КВАЛИФИКАЦИОННАТА СТЕПЕН
Член 6
1. Без да се засяга член 15, приемащите държави-членки се грижат за признаване правото на гражданите на държавите-членки, отговарящи на условията, предвидени в членове 2 и 5, да използват законно придобитата от тях образователно-квалификационна степен, доколкото тя не съвпада с професионалната им квалификация и евентуално, съкратената форма на тази степен, възприета в държавата-членка по произход или в държавата-членка, от която идва чуждестранното лице, на езика на тази държава. Приемащите държави-членки могат да изискат тази образователно-квалификационна степен да бъде последвана от името и мястото на учебното заведение или комисията, които са издали документ за нея.
2. Когато образователно-квалификационната степен на държавата-членка по произход или на държавата-членка, от която идва чуждестранното лице може да бъде сбъркана в приемащата държава-членка със степен, за която в тази държава се изисква допълнително образование, което лицето не е придобило, приемащата държава-членка може да изиска лицето да използва образователно-квалификационната степен, придобита в държавата-членка по произход или от която то идва в подходяща форма, посочена от приемащата държава-членка.
ГЛАВА V
РАЗПОРЕДБИ ЗА УЛЕСНЯВАНЕ ДЕЙСТВИТЕЛНОТО УПРАЖНЯВАНЕ НА ПРАВОТО НА УСТАНОВЯВАНЕ И СВОБОДНО ПРЕДОСТАВЯНЕ НА УСЛУГИ ОТ АКУШЕРКИТЕ
A. Специални разпоредби за правото на установяване
Член 7
1. Приемащата държава-членка, която, за първоначален достъп до една от дейностите, посочени в член 1, изисква от своите граждани доказателство за нравственост или почтеност, приема като достатъчно доказателство по отношение на гражданите на другите държави-членки атестация, издадена от компетентния орган в държавата-членка по произход или в държавата-членка, от която идва чуждестранното лице, в уверение на това, че са изпълнени изискванията за нравственост и почтеност относно достъпа до съответната дейност, в сила в тази държава-членка.
2. Когато държава-членка по произход или държава-членка, от която идва чуждестранното лице, не изисква доказателство за нравственост или почтеност за първоначален достъп до съответната дейност, приемащата държава-членка може да изиска от гражданите на държавата-членка по произход или от която те идват, свидетелство за съдимост или, при липса на такова, равностоен документ, издаден от компетентния орган на държавата-членка по произход или на държавата-членка, от която идва чуждестранното лице.
3. Приемащата държава-членка може, ако разполага със сериозни и конкретни факти, настъпили преди установяването на заинтересованото лице в тази държава извън нейната територия и които биха могли да имат на нейна територия последствия за достъпа до съответната дейност, да уведоми за това държавата-членка по произход или държавата-членка, от която идва чуждестранното лице.
Държавата-членка по произход или държавата-членка, от която идва чуждестранното лице проверява достоверността на фактите, доколкото те биха имали в тази държава-членка последствия за достъпа до съответната дейност. Органите на тази държава сами вземат решение за естеството и обхвата на разследванията, които трябва да се предприемат и съобщават на приемащата държава-членка произтичащите от това последствия по отношение на издадените от тях удостоверения или документи.
4. Държавите-членки гарантират тайната на предадената информация.
Член 8
1. Когато в приемащата държава-членка са в сила законови, подзаконови и административни разпоредби относно изискванията за нравственост или почтеност, включително и разпоредби, предвиждащи дисциплинарни наказания при груба професионална грешка или осъждане за престъпление, свързани с упражняване на някоя от дейностите, посочени в член 1, държавата-членка по произход или държавата-членка, от която идва чуждестранното лице предава на приемащата държава-членка необходимата информация, свързана с мерките или наказанията от професионален или административен характер, наложени на заинтересованото лице, както и за наказателните санкции относно упражняването на професията в държавата-членка по произход или в държавата-членка, от която идва чуждестранното лице.
2. Приемащата държава-членка може, ако разполага със сериозни и конкретни факти, настъпили преди установяването на заинтересованото лице в тази държава, извън нейната територия и които могат да имат на нейна територия последици за упражняване на съответната дейност, да уведоми за това държавата-членка по произход или държавата-членка, от която идва чуждестранното лице.
Държавата-членка по произход или държавата-членка, от която идва чуждестранното лице проверява достоверността на фактите, доколкото те биха имали в тази държава-членка последствия за упражняването на съответната дейност. Органите на тази държава сами вземат решение за естеството и обхвата на разследванията, които трябва да се предприемат и съобщават на приемащата държава-членка произтичащите от това последствия по отношение на информацията, която са предали по силата на параграф 1.
3. Държавите-членки гарантират тайната на предадената информация.
Член 9
Когато приемащата държава-членка изисква от гражданите си, за достъп до някоя от дейностите, изброени в член 1 или за упражняването ѝ, документ за физическото или психическото здравословно състояние, тази държава приема като достатъчно в това отношение представянето на документа, изискван в държавата-членка по произход или в държавата-членка, от която идва чуждестранното лице.
Когато държавата-членка по произход или държавата-членка, от която идва чуждестранното лице не изисква такъв документ за достъп до съответната дейност или за упражняването ѝ, приемащата държава-членка приема от гражданите на държавата-членка по произход или държавата-членка, от която идва чуждестранното лице атестация, издадена от компетентния орган в тази държава, съответстваща на атестацията на приемащата държава-членка.
Член 10
Посочените в членове 7, 8 и 9 документи не могат да бъдат представяни по-късно от три месеца от датата на издаването им.
Член 11
1. Процедурата за разрешаване достъпа на лицето до една от дейностите, посочени в член 1, съгласно членове 7, 8 и 9, трябва да приключи в най-кратки срокове и не по-късно от три месеца след представяне на всички необходими документи от заинтересованото лице, без да се променят сроковете, произтичащи от евентуално обжалване след приключване на тази процедура.
2. В случаите, посочени в член 7, параграф 3 и член 8, параграф 2, молбата за преразглеждане прекратява посочения в параграф 1 срок.
Консултираната държава-членка трябва да изпрати своя отговор в тримесечен срок.
Приемащата държава-членка дава ход на посочената в параграф 1 процедура веднага след получаване на отговора или при изтичане на срока.
Член 12
Когато приемащата държава-членка изисква от гражданите си полагане на клетва или официална декларация за достъп до някоя от медицинските дейности или за упражняването ѝ и в случай, че формулировката на тази клетва или декларация не може да се използва от гражданите на другите държави-членки, приемащата държава-членка следи на заинтересованите лица да бъде предложена подходяща и равностойна формулировка.
Б. Специални разпоредби за извършването на услуги
Член 13
1. Когато държава-членка изисква от гражданите си за достъпа или за упражняването на дейностите, посочени в член 1, разрешително, регистрация или членство в професионална организация или сдружение, тази държава-членка освобождава от това изискване гражданите на държавите-членки в случай на предоставяне на услуги.
Заинтересованото лице предоставя услуги със същите права и задължения както и гражданите на приемащата държава-членка; в частност то е подчинено на дисциплинарните разпоредби от професионален или административен характер, които се прилагат в тази държава-членка.
Когато приемащата държава-членка предприема мярка съгласно втора алинея или разполага с факти, противоречащи на тези разпоредби, тя незабавно уведомява държавата-членка, в която се е установило лицето.
2. Приемащата държава-членка може да изиска лицето предварително да заяви на компетентните органи предоставянето на услуги от негова страна, в случай, че предоставянето на тези услуги налага временното му пребиваване на нейна територия.
При спешни обстоятелства, това заявление може да бъде направено в най-кратък срок след предоставянето на услугите.
3. По силата на параграфи 1 и 2, приемащата държава-членка може да изиска от лицето един или повече документи, съдържащи следната информация:
-
атестацията, посочена в параграф 2,
-
атестация, че лицето законно упражнява съответните дейности в държавата-членка, в която се е установило,
-
атестация, че лицето притежава посочените в настоящата директива дипломи, удостоверения и други официални документи за професионална квалификация, изисквани за предоставянето на съответните услуги.
4. Документите, предвидени в параграф 3, не могат да бъдат представяни по-късно от дванадесет месеца от датата на издаването им.
5. Когато държава-членка лишава изцяло или частично, временно или окончателно, свой гражданин или гражданин на друга държава-членка, установен на нейна територия от правото да упражнява някоя от дейностите, посочени в член 1, тя прави необходимото, за временното или окончателно, в зависимост от случая, отнемане на атестацията, посочена в параграф 3, второ тире.
Член 14
Когато в приемащата държава-членка, за уреждане на плащанията с осигурителен орган, вследствие на дейности, извършени в полза на осигурени лица, се изисква регистриране в осигурителен орган, тази държава-членка, в случай на предоставяне на услуги, налагащи командироване на друго място на лицето, предоставящо услугите, освобождава от това изискване гражданите на държавите-членки, установени в друга държава-членка.
Независимо от това, лицето, предоставящо услугите, уведомява този орган предварително или, при спешни обстоятелства, впоследствие, за извършването на услугите.
В. Общи разпоредби за правото на установяване и свободното предоставяне на услуги
Член 15
Когато в приемащата държава-членка използването на професионално звание, относно някоя от дейностите, посочени в член 1, е нормативно уредено, гражданите на другите държави-членки, които отговарят на изискванията, предвидени в член 2 и член 5 използват професионалната квалификация, възприета в приемащата държава-членка и отговаряща на изискванията за образование в тази държава, и си служат със съкратената му формулировка.
Член 16
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, позволяващи на заинтересованите лица да бъдат информирани за разпоредбите на здравното и социалното законодателство, както и при необходимост за изискванията за професионална етика в приемащата държава-членка.
За тази цел те могат да създават информационни служби, към които заинтересованите лица могат да се обръщат за необходимата им информация. В случай на установяване, приемащите държави-членки могат да задължат заинтересованите лица да установят контакт с тези служби.
2. Държавите-членки могат да създават посочените в параграф 1 служби към компетентните органи и структури, които те посочват в срока, предвиден в член 20, параграф 1.
3. Държавите-членки правят необходимото, заинтересованите лица да придобият при нужда, в техен интерес и в интерес на техните пациенти, необходимите езикови познания за упражняване на професията им в приемащата държава-членка.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 17
В случай на основателни съмнения, приемащата държава-членка може да изиска от компетентните органи на друга държава-членка потвърждение за достоверността на дипломите, удостоверения и други официални документи за професионална квалификация, издадени в тази друга държава-членка и посочени в глави II и III, както и потвърждение на факта, че заинтересованото лице отговаря на всички изисквания за образование, предвидени в Директива 80/155/ЕИО.
Член 18
Държавите-членки, в предвидения в член 20, параграф 1 срок, определят органите и структурите, оправомощени да издават или приемат дипломи, удостоверения и други официални документи за професионална квалификация, както и документите или сведенията, посочени в настоящата директива и незабавно уведомяват за това другите държави-членки и Комисията.
Член 19
Настоящата директива се прилага също за гражданите на държавите-членки, които съгласно Регламент (ЕИО) № 1612/68, упражняват или ще упражняват като заети лица една от посочените в член 1 дейности.
Член 20
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да се съобразят с настоящата директива в срок от три години от нотифицирането ѝ и незабавно информират Комисията за това.
2. Държавите-членки предоставят на Комисията текстовете на основните разпоредби от националното си законодателство, които приемат в областта, уредена от настоящата директива.
Член 21
В случай, че при прилагането на настоящата директива възникнат значителни затруднения в някои области за някоя държава-членка, Комисията разглежда тези затруднения съвместно с тази държава и взема предвид становището на Комитета на висшите служители от здравеопазването, създаден с Решение 75/365/ЕИО (7), последно измененo с Решение 80/157/ЕИО (8).
При необходимост, Комисията внася в Съвета подходящи предложения.
Член 22
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 21 януари 1980 година.