RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1182/2007
af 26. september 2007
om særlige regler for frugt og grøntsager og om ændring af direktiv 2001/112/EF og 2001/113/EF og forordning (EØF) Nr. 827/68, (EF) Nr. 2200/96, (EF) Nr. 2201/96, (EF) Nr. 2826/2000, (EF) Nr. 1782/2003 og (EF) Nr. 318/2006 og ophævelse af forordning (EØF) Nr. 2202/96
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 36 og 37,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Reglerne for den gældende ordning for frugt og grøntsager er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 2200/96 af 28. oktober 1996 om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager (2), Rådets forordning (EF) nr. 2201/96 af 28. oktober 1996 om den fælles markedsordning for forarbejdede frugter og grøntsager (3) og Rådets forordning (EF) nr. 2202/96 af 28. oktober 1996 om en støtteordning for producenter af visse citrusfrugter (4).
(2)
Erfaringen har vist, at ordningen for frugt- og grøntsagssektoren bør ændres, for at følgende mål kan nås: forbedring af sektorens konkurrenceevne og markedsorientering for at bidrage til at opnå en bæredygtig produktion, der er konkurrencedygtig både på det indre marked og på verdensmarkedet, reducering af kriserelaterede udsving i producenternes indkomst, forøgelse af forbruget af frugt og grøntsager i Fællesskabet og videreførelse af sektorens bestræbelser på at bevare og beskytte miljøet.
(3)
Målene kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne som følge af den fælles karakter af markedet for frugt og grøntsager og kan derfor på grund af behovet for yderligere fælles indsats bedre nås på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(4)
Kommissionen har forelagt et separat forslag til Rådets forordning om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter, som i begyndelsen vil kunne indeholde nogle bestemmelser af horisontal art vedrørende frugt og grøntsager og en række andre landbrugsprodukter, særlig bestemmelserne om en forvaltningskomité. Disse bestemmelser bør bibeholdes i forordning (EF) nr. 2200/96 og (EF) nr. 2201/96. De bør imidlertid ajourføres, forenkles og strømlines, så de let kan indarbejdes i forordningen om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter.
(5)
Alle øvrige specifikke bestemmelser vedrørende frugt og grøntsager bør på grund af omfanget af ændringerne af den nuværende ordning af klarhedshensyn indarbejdes i en særskilt forordning. I det omfang disse bestemmelser til en vis grad også er af horisontal art og dermed gælder for en række andre landbrugsprodukter, som f.eks. bestemmelserne om handelsnormer og samhandel med tredjelande, bør de ajourføres og forenkles, så de senere let kan indarbejdes i ovennævnte forordning om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter. Denne forordning bør derfor ikke ophæve eller ændre gældende instrumenter af horisontal art, medmindre de er blevet forældede, overflødige eller på grund af deres karakter ikke bør behandles på rådsniveau.
(6)
Denne forordnings anvendelsesområde bør omfatte produkter henhørende under den fælles markedsordning for henholdsvis frugt og grøntsager og forarbejdede frugter og grøntsager. Bestemmelserne om producentorganisationer og brancheorganisationer og brancheaftaler gælder dog kun for produkter, der er omfattet af den fælles markedsordning for frugt og grøntsager, og denne sondring bør bibeholdes. Den fælles markedsordning for frugt og grøntsager bør udvides til også at omfatte køkkenurter. Timian og safran er på nuværende tidspunkt omfattet af Rådets forordning (EØF) nr. 827/68 af 28. juni 1968 om en fælles markedsordning for visse varer, der er anført i bilag II til traktaten (5), og bør derfor fjernes herfra.
(7)
Der bør anvendes handelsnormer, især for så vidt angår definition, kvalitet, klassificering, størrelsessortering, emballering, indpakning, oplagring, transport, præsentation, afsætning og mærkning, for visse produkter, så markedet kan få forsyninger af produkter af ensartet og tilfredsstillende kvalitet. Desuden kan der være behov for at vedtage særlige foranstaltninger, især tidssvarende analysemetoder og andre foranstaltninger til bestemmelse af de pågældende normers kendetegn, for at undgå svindel med kvaliteten og ægtheden af de produkter, forbrugerne præsenteres for, og eventuelle deraf følgende væsentlige forstyrrelser af markedet.
(8)
For øjeblikket fastsætter Rådets direktiv 2001/112/EF af 20. december 2001 om frugtsaft og visse lignende produkter bestemt til konsum (6) og Rådets direktiv 2001/113/EF af 20. december 2001 om marmelade og frugtgelé samt kastanjecreme bestemt til konsum (7) særlige bestemmelser vedrørende fremstillingen, sammensætningen og mærkningen af disse produkter. Disse bestemmelser er dog ikke helt tidssvarende for så vidt angår udviklingen i de relevante internationale normer og bør derfor ændres for at give mulighed for en ajourføring.
(9)
Ved produktionen og afsætningen af frugt og grøntsager bør der tages hensyn til miljøet, både i forbindelse med dyrkningsmetoder, forvaltning af udtjent materiale og bortskaffelse af produkter, som er tilbagekøbt fra markedet, og der bør navnlig tages hensyn til beskyttelse af vandkvaliteten, opretholdelse af den biologiske mangfoldighed samt landskabspleje.
(10)
Producentorganisationerne udgør basisaktørerne i frugt- og grøntsagsordningen, som de varetager en decentraliseret forvaltning af. Da efterspørgslen i stigende grad koncentreres, er det fortsat en økonomisk nødvendighed, at udbuddet koncentreres gennem disse organisationer for at styrke producenternes markedsposition. Sammenslutningen bør ske på frivilligt grundlag og motiveres af den fordel, der kan opnås på grund af omfanget og effektiviteten af de tjenester, producentorganisationerne kan yde deres medlemmer. Da producentorganisationer udelukkende handler i deres medlemmers interesse, bør de anses for at handle i deres medlemmers navn og på deres vegne i økonomiske anliggender.
(11)
Erfaringen har vist, at producentorganisationer er det rigtige værktøj til at samle udbuddet. Producentorganisationerne er dog ikke lige udbredt i alle medlemsstaterne. For at gøre producentorganisationerne mere attraktive bør der fastsættes bestemmelser for så vidt muligt at få dem til at fungere mere fleksibelt. Fleksibiliteten bør især vedrøre producentorganisationens produktudbud, det tilladte omfang af direkte salg og udvidelsen af reglerne til at omfatte producenter, der ikke er medlemmer, ligesom det bør tillades sammenslutninger af producentorganisationer at udføre alle former for aktiviteter, der udføres af medlemmerne, og det bør tillades at outsource aktiviteter, herunder til datterselskaber, i begge tilfælde på de nødvendige betingelser.
(12)
En medlemsstat bør ikke anerkende en producentorganisation som værende i stand til at bidrage til virkeliggørelsen af den fælles markedsordnings mål, medmindre organisationen ved sine vedtægter forpligter sig selv og sine medlemmer til at overholde en række bestemmelser. For at sikre driftsfondenes eksistens og korrekte funktion bør producentorganisationerne normalt overtage hele den pågældende frugt- og grøntsagsproduktion fra deres medlemmer.
(13)
Ønsker producentsammenslutninger i medlemsstater, der tiltrådte Den Europæiske Union den 1. maj 2004 eller senere, at opnå status som producentorganisation efter denne forordning, bør der kunne indrømmes dem en overgangsperiode, i hvilken der kan ydes finansiel støtte fra medlemsstaten og fra Fællesskabet, såfremt producentsammenslutningerne påtager sig og overholder visse forpligtelser.
(14)
For at sikre, at producentorganisationerne handler ansvarsfuldt, især i forbindelse med deres finansielle beslutninger, og at de offentlige midler, organisationerne får tildelt, udnyttes langsigtet, bør det fastsættes, på hvilke betingelser disse midler kan anvendes. Medfinansiering af driftsfonde, som etableres af producentorganisationerne, er en hensigtsmæssig løsning. I særlige tilfælde bør der tillades yderligere finansieringsmuligheder. For at styre Fællesskabets udgifter bør der lægges loft over støtten til de producentorganisationer, som opretter en driftsfond.
(15)
I områder, hvor producenterne kun er organiseret i ringe grad, bør der kunne ydes supplerende national finansiel støtte. For medlemsstater, der er særligt ugunstigt stillet i strukturel henseende, bør Fællesskabet kunne refundere denne støtte.
(16)
For at forenkle ordningen og reducere udgifterne til den kan det være nyttigt så vidt muligt at harmonisere procedurerne og reglerne for udgifternes berettigelse til refusion gennem driftsfonde med procedurerne og reglerne for landdistriktsudviklingsprogrammerne, ved at kræve, at medlemsstaterne udarbejder en national strategi for driftsprogrammer.
(17)
For at styrke producentorganisationerne eller sammenslutningerne heraf yderligere og for at sikre, at markedet har den ønskede stabilitet, bør medlemsstaterne på bestemte betingelser kunne pålægge alle de producenter i et område, der ikke er medlem, at følge de regler, som organisationen eller sammenslutningen i det pågældende område har fastsat for sine medlemmer, især reglerne for produktion, afsætning og miljøbeskyttelse. Nogle af de udgifter, der er forbundet med reglernes udvidede anvendelse, bør, når de er dokumenteret, kunne pålægges de pågældende producenter, eftersom disse drager fordel af virkningerne. Økologiske producenter bør dog ikke pålægges at følge reglerne, medmindre en betydelig del af dem selv ønsker det. Det er nødvendigt at tillade hurtig udvidelse af sådanne regler vedrørende kriseforebyggelses- og krisestyringsforanstaltninger med henblik på hurtig imødegåelse af kriser.
(18)
En række heterogene støtteordninger for frugt og grøntsager blev indført ved forordning (EF) nr. 2200/96, (EF) nr. 2201/96 og (EF) nr. 2202/96. På grund af ordningernes antal og forskelligartethed er de blevet komplicerede at forvalte. I disse ordninger, der var rettet mod visse frugter og grøntsager, kunne der ikke i fuldt omfang tages højde for de regionale produktionsvilkår, og de omfattede ikke alle frugter og grøntsager. Der bør derfor findes et andet værktøj til at støtte frugt- og grøntsagsproducenterne.
(19)
Desuden var støtteordningerne for frugt og grøntsager ikke fuldstændigt integreret i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere (8). Det har resulteret i, at disse ordninger er blevet kompleks og usmidig at forvalte.
(20)
For at opnå en mere målrettet og samtidig fleksibel støtteordning for frugt og grøntsager og også af forenklingshensyn bør de gældende støtteordninger derfor ophæves, og frugt og grøntsager bør indarbejdes fuldstændigt i den ordning, som blev indført ved forordning (EF) nr. 1782/2003. Med henblik herpå bør landbrugere, der producerede frugt og grøntsager i referenceperioden, kunne omfattes af enkeltbetalingsordningen. Medlemsstaterne bør også fastsætte referencebeløb og det antal hektar, der er støtteberettigede i henhold til enkeltbetalingsordningen, på grundlag af en repræsentativ periode, der er relevant for markedet for de enkelte frugter og grøntsager, og passende mål og ikke diskriminerende kriterier. Arealer, der er beplantet med frugt og grøntsager, herunder permanent beplantede frugt- og grøntsagsarealer samt planteskoler, bør kunne omfattes af enkeltbetalingsordningen. De nationale lofter bør ændres i overensstemmelse hermed. For at give de berørte sektorer tid til at tilpasse sig deres indlemmelse i enkeltbetalingsordningen bør der indføres overgangsperioder. Navnlig bør der være mulighed for afkoblede betalinger for frugt og grøntsager og midlertidig koblet arealstøtte for visse produkter bestemt til forarbejdning, som var støtteberettigede under de eksisterende støtteordninger, samt jordbær og hindbær. For sidstnævnte produkters vedkommende kan der også gives supplerende national støtte oven i fællesskabsstøtten. Kommissionen bør også kunne vedtage gennemførelsesbestemmelser og de fornødne overgangsforanstaltninger med hensyn til ovenstående.
(21)
Produktionen af frugt og grøntsager er uforudsigelig, og produkterne er fordærvelige. Selv ikke alt for store overskud på markedet kan medføre væsentlige forstyrrelser. Der er gennemført ordninger for tilbagekøb fra markedet, men de har vist sig noget komplicerede at forvalte. Der bør indføres en række yderligere krisestyringsforanstaltninger, der er så lette at anvende som muligt. Under disse omstændigheder synes det at være bedst, at alle disse foranstaltninger integreres i producentorganisationernes driftsprogrammer, og det skulle også være med til at gøre producentorganisationerne mere attraktive for producenterne. For at krisestyringsforanstaltninger kan udvides til producenter, der ikke er medlem af producentorganisationer, bør medlemsstaterne imidlertid i en overgangsperiode bemyndiges til at yde statsstøtte i sådanne tilfælde. Støtten bør dog være mindre end den, medlemmerne af producentorganisationen modtager, så det bliver attraktivt at være medlem. Ved afslutningen af overgangsperioden bør det undersøges, hvordan denne statsstøtte har fungeret.
(22)
Integreringen af spisekartofler i ordningen omhandlet i forordning (EF) nr. 1782/2003 forudsætter, at traktatens bestemmelser om statsstøtte også anvendes på spisekartofler, for at det indre marked baseret på fælles priser kan fungere korrekt, idet der dog bør indføres en overgangsperiode, så sektoren kan tilpasse sig.
(23)
I henhold til Rådets forordning (EF) nr. 2826/2000 af 19. december 2000 om oplysningskampagner og salgsfremstød for landbrugsprodukter på det indre marked (9) ydes der EF-tilskud på op til 50 % til visse salgsfremstød. For at fremme forbruget af frugt og grøntsager blandt børn i uddannelsesinstitutioner bør denne procentdel forhøjes i forbindelse med sådanne fremstød for frugt og grøntsager.
(24)
Brancheorganisationer, der er dannet på initiativ af individuelle eller allerede sammensluttede erhvervsdrivende, og som repræsenterer en betydelig del af erhvervskategorierne inden for frugt- og grøntsagssektoren, kan bidrage til en bedre hensyntagen til de faktiske forhold på markedet og fremme en udvikling i den økonomiske adfærd, der tilsigter en forbedring af indberetningen af produktionsdata, navnlig for så vidt angår tilrettelæggelsen af produktionen samt præsentationen og afsætningen af produkterne. Da disse brancheorganisationers virke generelt kan bidrage til, at målene i traktatens artikel 33 og navnlig i denne forordning nås, bør medlemsstaterne, når de forskellige former for indsats er fastlagt, have mulighed for specifikt at anerkende de organisationer, der godtgør, at de er tilstrækkeligt repræsentative, og som gennemfører aktioner, der er gunstige for disse mål. Bestemmelserne om udvidet anvendelse af de regler, producentorganisationerne eller sammenslutningerne heraf har fastsat, og om deling af de udgifter, som denne udvidede anvendelse medfører, bør også gælde for brancheorganisationer, da der sigtes mod tilsvarende mål.
(25)
Oprettelsen af et enhedsmarked i Fællesskabet forudsætter, at der indføres en ordning for samhandelen med tredjelande. Samhandelsordningen bør omfatte importtold og bør i princippet stabilisere EF-markedet. Samhandelsordningen bør være baseret på de aftaler, der er indgået ved de multilaterale handelsforhandlinger under Uruguay-runden.
(26)
For at indgangsprisordningen kan anvendes på frugt og grøntsager, skal der vedtages særlige bestemmelser for at tage hensyn til Fællesskabets internationale forpligtelser.
(27)
For at samhandelen med landbrugsprodukter med tredjelande kan overvåges, kan det for nogle produkters vedkommende være påkrævet, at der indføres en import- og eksportlicensordning, der indbefatter sikkerhedsstillelse, for at sikre, at de transaktioner, som der udstedes licenser for, rent faktisk gennemføres. Kommissionen bør derfor bemyndiges til at indføre licensordninger for disse produkter.
(28)
For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger på fællesskabsmarkedet, der måtte opstå som følge af import af bestemte landbrugsprodukter, bør der erlægges en tillægstold ved import af sådanne produkter, hvis visse betingelser er opfyldt.
(29)
Kommissionen bør på visse betingelser have beføjelse til at åbne og forvalte toldkontingenter, der følger af internationale aftaler indgået i henhold til traktaten eller af andre retsakter vedtaget af Rådet.
(30)
På grund af toldordningen kan alle andre beskyttelsesforanstaltninger ved Fællesskabets ydre grænser undværes. I undtagelsestilfælde kan den ordning, der er indført for det indre marked, og toldordningen dog vise sig at være utilstrækkelige. For at fællesskabsmarkedet i sådanne tilfælde ikke skal være sårbart over for eventuelle forstyrrelser, bør Fællesskabet hurtigt kunne træffe alle nødvendige foranstaltninger. Disse foranstaltninger bør være i overensstemmelse med Fællesskabets internationale forpligtelser.
(31)
For at disse samhandelsordninger kan fungere korrekt, bør der åbnes mulighed for at regulere eller, når markedssituationen kræver det, forbyde anvendelsen af proceduren for aktiv eller passiv forædling.
(32)
For fortsat at kunne danne retsgrundlag for eksportrestitutioner for sukker, som er indeholdt i visse forarbejdede frugter og grøntsager, jf. artikel 16, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 2201/96, bør listen over de berørte produkter tilføjes på listen i bilag VII til Rådets forordning (EF) nr. 318/2006 af 20. februar 2006 om den fælles markedsordning for sukker (10).
(33)
Direktiv 2001/112/EF og 2001/113/EF og forordning (EØF) nr. 827/68, (EF) nr. 2200/96, (EF) nr. 2201/96, (EF) nr. 2826/2000, (EF) nr. 1782/2003 og (EF) nr. 318/2006 bør ændres i overensstemmelse hermed.
(34)
Da de fælles markeder for landbrugsprodukter er under konstant udvikling, bør medlemsstaterne og Kommissionen holde hinanden underrettet om relevante udviklingstendenser.
(35)
Der er risiko for, at enhedsmarkedet, som er baseret på fælles priser, ikke vil fungere efter hensigten, hvis der ydes statsstøtte. Derfor bør traktatens bestemmelser om statsstøtte generelt gælde for de produkter, der er omfattet af denne forordning. Der bør dog åbnes mulighed for engangsydelse af statsstøtte til tomatforarbejdningssektoren i Italien og Spanien for at støtte dens tilpasning til bestemmelserne i denne forordning.
(36)
Medlemsstaternes udgifter i forbindelse med de forpligtelser, der følger af anvendelsen af denne forordning, bør finansieres af Fællesskabet i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 af 21. juni 2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (11).
(37)
Ifølge frugt- og grøntsagsordningen er der visse forpligtelser, der skal overholdes. For at sikre, at de overholdes, er der behov for kontrol og anvendelse af sanktioner, hvis forpligtelserne ikke overholdes. Kommissionen bør derfor have beføjelse til at indføre regler herfor, herunder regler for inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb og medlemsstaternes indberetningsforpligtelser. Under den nye ordning er det særlige inspektørkorps i frugt- og grøntsagssektoren ikke længere nødvendigt og bør derfor afskaffes.
(38)
Den støtteordning, der blev indført ved forordning (EF) nr. 2202/96 skal ophæves. Nævnte forordning har dermed ikke længere noget formål og bør derfor ophæves.
(39)
De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (12).
(40)
Af forenklingshensyn bør de separate komitéer for friske frugter og grøntsager og forarbejdede frugter og grøntsager ophæves og afløses af en fælles komité for frugt og grøntsager, nedsat ved forordning (EF) nr. 2200/96.
(41)
Overgangen fra de gældende ordninger til ordningerne i denne forordning kan forårsage problemer, som ikke behandles i denne forordning. For at løse sådanne problemer bør Kommissionen kunne vedtage overgangsforanstaltninger. Endvidere bør der fastsættes bestemmelser om fortsat anerkendelse af producentorganisationer og sammenslutninger heraf, som er anerkendt efter forordning (EF) nr. 2200/96, og eventuel fortsættelse af driftsprogrammer, som er godkendt efter nævnte forordning, samt tilsvarende bestemmelser om producentsammenslutninger, som er anerkendt efter forordning (EF) nr. 2200/96, og deres anerkendelsesplaner.
(42)
Denne forordning bør generelt anvendes fra den 1. januar 2008. For at undgå at afbryde støtteordningerne for forarbejdede frugter og grøntsager og citrusfrugter midt i produktionsåret, bør støtteordningerne dog gælde indtil udgangen af produktionsåret 2007/2008 -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
AFSNIT I
INDLEDENDE BESTEMMELSER
Artikel 1
Anvendelsesområde
Ved denne forordning fastsættes der særlige regler for de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96 og artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2201/96.
Afsnit III og IV i nærværende forordning gælder dog kun for de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96, og/eller produkter, der udelukkende er bestemt for forarbejdning.
Artikel 43 gælder også for kartofler, friske eller kølede, henhørende under KN-kode 0701.
AFSNIT II
KLASSIFICERING AF PRODUKTER
Artikel 2
Handelsnormer
1. De produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96, som er bestemt til at blive solgt friske til forbrugeren, kan kun markedsføres, hvis de er af sund, sædvanlig handelskvalitet, og hvis oprindelseslandet er angivet.
2. Kommissionen kan fastsætte handelsnormer for et eller flere af de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96 og artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2201/96.
3. Kommissionen skal i den forbindelse tage hensyn til de standardanbefalinger, som De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UNECE) har vedtaget.
4. De handelsnormer, der er nævnt i stk. 1 og 2:
a)
finder anvendelse på alle trin af markedsføringen, herunder import og eksport, medmindre Kommissionen har fastsat andre bestemmelser
b)
fastsættes især under hensyntagen til de pågældende produkters kendetegn, behovet for at sikre, at produkterne kan afsættes på markedet uden problemer, og forbrugernes interesse i at modtage passende og transparent produktinformation, navnlig hvad angår produktets oprindelsesland, klasse og eventuelt sort (eller handelstype)
c)
kan især vedrøre kvalitet, klassificering, størrelsessortering, emballering, indpakning, oplagring, transport, præsentation, afsætning og mærkning.
5. Indehavere af produkter, som der er fastsat handelsnormer for, må kun udstille eller udbyde dem til salg eller levere eller i øvrigt bringe dem i handelen inden for Fællesskabet, såfremt de er i overensstemmelse med disse normer. Produktindehaveren er ansvarlig for overensstemmelse med normerne.
6. Medlemsstaterne kontrollerer selektivt på grundlag af en risikoanalyse, om produkterne er i overensstemmelse med handelsnormerne, jf. dog eventuelle særlige bestemmelser, som Kommissionen kan vedtage i henhold til artikel 42. Kontrollen skal finde sted forud for transporten fra dyrkningsområderne i forbindelse med produkternes emballering eller ved deres indladning. For produkter fra tredjelande finder kontrollen sted inden overgangen til fri omsætning.
7. Indtil der vedtages nye handelsnormer, finder de handelsnormer, der er udarbejdet i medfør af forordning (EF) nr. 2200/96 og forordning (EF) nr. 2201/96, fortsat anvendelse.
AFSNIT III
PRODUCENTORGANISATIONER
KAPITEL I
Krav og anerkendelse
Artikel 3
Krav
1. I denne forordning forstås ved en »producentorganisation« en juridisk person eller klart defineret del af en juridisk person, som overholder følgende krav:
a)
den er oprettet på initiativ af landbrugere, jf. artikel 2, litra a), i forordning (EF) nr. 1782/2003, som dyrker et eller flere af de produkter, som er nævnt i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96, og/eller produkter, som udelukkende er bestemt for forarbejdning
b)
den har til formål at anvende dyrkningsformer, produktionsmetoder og affaldshåndteringer, der er miljøvenlige, navnlig for at beskytte kvaliteten af vandet, jorden og landskabet og bevare og fremme den biologiske mangfoldighed
c)
den har et eller flere af følgende formål:
i)
at sikre, at produktionen planlægges og tilpasses efter efterspørgslen, navnlig hvad angår kvalitet og mængde
ii)
at koncentrere udbuddet og markedsføringen af medlemmernes produktion
iii)
at optimere produktionsomkostningerne og stabilisere producentpriserne
d)
dens vedtægter fastsætter de særlige krav, der er omhandlet i stk. 2, og
e)
den er anerkendt af den pågældende medlemsstat i henhold til artikel 4.
2. Producentorganisationens vedtægter forpligter bl.a. de tilsluttede producenter til:
a)
at følge de regler, producentorganisationen har vedtaget for indberetning af produktionsdata og for produktion, afsætning og miljøbeskyttelse
b)
kun at være medlem af én producentorganisation for så vidt angår en given bedrifts produktion af et hvilket som helst af de produkter, som er nævnt i stk. 1, litra a)
c)
at afsætte hele deres produktion af det pågældende produkt gennem producentorganisationen
d)
at give producentorganisationen de oplysninger, den ønsker til statistiske formål, og som bl.a. kan vedrøre areal, høst, udbytte og direkte salg
e)
at betale de vedtægtsbestemte finansielle bidrag til iværksættelse og finansiering af driftsfonden, jf. artikel 8.
3. Uanset stk. 2, litra c), kan tilsluttede producenter, såfremt producentorganisationen tillader det, og på vilkår, som producentorganisationen fastsætter:
a)
sælge en fastsat procentdel af deres produktion og/eller produkter fra deres bedrift og/eller uden for deres bedrift direkte til forbrugerne til deres personlige brug, idet medlemsstaterne fastsætter procentdelen til mindst 10 %
b)
selv eller gennem en anden producentorganisation, der er udpeget af deres egen producentorganisation, afsætte produkter, som udgør en beskeden mængde i forhold til den produktionsmængde, der kan afsættes gennem deres egen producentorganisation
c)
selv eller gennem en anden producentorganisation, der er udpeget af deres egen organisation, afsætte produkter, som på grund af deres kendetegn ikke normalt hører med til deres egen producentorganisations forretningsmæssige aktiviteter.
4. Producentorganisationens vedtægter indeholder også bestemmelser om:
a)
nærmere regler for fastlæggelse, vedtagelse og ændring af bestemmelserne i stk. 2
b)
at medlemmerne skal erlægge de finansielle bidrag, der er nødvendige til at finansiere producentorganisationen
c)
at medlemmerne kan føre demokratisk kontrol med producentorganisationen og dens beslutninger
d)
sanktioner såvel for overtrædelse af de vedtægtsbestemte forpligtelser, bl.a. manglende betaling af finansielle bidrag, som for overtrædelse af producentorganisationens regler
e)
optagelse af nye medlemmer, herunder en minimumsperiode for medlemskab
f)
de regnskabsmæssige og budgetmæssige regler, der kræves, for at organisationen kan fungere.
5. Producentorganisationer anses for at handle i deres medlemmers navn og på deres vegne i økonomiske anliggender.
Artikel 4
Anerkendelse
1. Medlemsstaterne anerkender de i artikel 3, stk. 1 omhandlede producentorganisationer, der anmoder om en sådan anerkendelse, forudsat at:
a)
de opfylder betingelserne i artikel 3 og fremlægger relevant bevis herfor
b)
de har et mindsteantal medlemmer og dækker en mindstemængde eller -værdi af markedsegnet produktion, som medlemsstaterne skal fastsætte, og fremlægger relevant dokumentation herfor
c)
de frembyder tilstrækkelig garanti med hensyn til gennemførelsen, varigheden og effektiviteten af deres indsats og koncentrationen af udbuddet, hvorefter medlemsstaterne kan beslutte, hvilke af deres produkter eller grupper af produkter, jf. artikel 3, stk. 1, litra a), der bør omfattes af producentorganisationen
d)
de reelt gør det muligt for deres medlemmer at opnå fornøden teknisk bistand til anvendelse af miljøvenlige dyrkningsmetoder
e)
de om nødvendigt reelt stiller tekniske faciliteter til rådighed til indsamling, oplagring, emballering og afsætning af produkterne
f)
de sikrer en passende handels- og regnskabsmæssig forvaltning af de opgaver, de påtager sig, og
g)
de ikke indtager en dominerende stilling på et bestemt marked, medmindre det er nødvendigt for at nå målene i traktatens artikel 33.
2. Medlemsstaterne
a)
træffer beslutning om at anerkende en producentorganisation senest tre måneder efter, at der er indgivet ansøgning med den relevante dokumentation
b)
kontrollerer regelmæssigt, om producentorganisationerne overholder dette afsnit, og anvender i tilfælde af misligholdelse eller uregelmæssigheder i forbindelse med denne forordning sanktioner over for disse organisationer og træffer om nødvendigt beslutning om at tilbagekalde anerkendelsen
c)
giver en gang om året Kommissionen meddelelse om alle beslutninger om udstedelse, nægtelse eller tilbagekaldelse af anerkendelser.
Artikel 5
Sammenslutninger af producentorganisationer
En sammenslutning af producentorganisationer oprettes på initiativ af anerkendte producentorganisationer og kan udføre alle de aktiviteter, der henhører under en producentorganisation som omhandlet i denne forordning. Med henblik herpå kan medlemsstaterne efter anmodning anerkende en sammenslutning af producentorganisationer, hvis:
a)
medlemsstaterne finder, at sammenslutningen reelt kan udføre disse aktiviteter, og
b)
sammenslutningen ikke indtager en dominerende stilling på et bestemt marked, medmindre det er nødvendigt for at nå målene i traktatens artikel 33.
Artikel 3, stk. 5, finder tilsvarende anvendelse på handlinger foretaget af producentsammenslutninger.
Artikel 6
Udlicitering
Medlemsstaterne kan tillade en anerkendt producentorganisation eller en anerkendt sammenslutning af producentorganisationer at udlicitere alle dens aktiviteter, herunder til datterselskaber, forudsat at den over for medlemsstaten på fyldestgørende vis dokumenterer, at dette er en hensigtsmæssig måde at nå den pågældende producentorganisations eller sammenslutnings mål på.
Artikel 7
Producentsammenslutninger
1. I denne forordning forstås ved en »producentsammenslutning« en juridisk person eller klart defineret del af en juridisk person, der er oprettet på initiativ af landbrugere som defineret i artikel 2, litra a), i forordning (EF) nr. 1782/2003, der dyrker et eller flere af de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96, og/eller produkter, der udelukkende er bestemt for forarbejdning, med henblik på at blive anerkendt som producentorganisation.
Producentsammenslutninger i medlemsstater, der tiltrådte Den Europæiske Union den 1. maj 2004 eller senere, eller i Fællesskabets regioner i den yderste periferi, jf. artikel 299, stk. 2, i traktaten, eller på de mindre øer i Det Ægæiske Hav, jf. artikel 1, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1405/2006 (13), kan indrømmes en overgangsperiode til at opfylde betingelserne for anerkendelse i artikel 4.
Med henblik herpå forelægger disse producentsammenslutninger medlemsstaten en anerkendelsesplan med en tidsplan, hvis godkendelse bevirker, at den overgangsperiode, som er nævnt i andet afsnit, begynder, idet godkendelsen gælder som en foreløbig anerkendelse. Overgangsperioden kan ikke være længere end fem år.
2. Inden anerkendelsesplanen godkendes, underretter medlemsstaterne Kommissionen om deres hensigt og de finansielle følger heraf.
3. I overgangsperioden kan medlemsstaterne yde producentsammenslutningerne:
a)
støtte for at fremme deres oprettelse og forenkle deres administration
b)
støtte, som ydes direkte eller gennem kreditinstitutter, til delvis dækning af de investeringer, der er nødvendige for anerkendelsen, og som er opført som sådanne i den anerkendelsesplan, der er nævnt i stk. 1, tredje afsnit.
4. Den i stk. 3 omhandlede støtte refunderes af Fællesskabet efter de bestemmelser, der vedtages i medfør af artikel 42, litra b), nr. ii).
5. Den i stk. 3, litra a), omhandlede støtte fastslås for hver producentsammenslutning på grundlag af den afsatte produktion og beløber sig i det første, andet, tredje, fjerde og femte år til:
a)
henholdsvis 10 %, 10 %, 8 %, 6 % og 4 % af værdien af den afsatte produktion hvad angår producentsammenslutningerne i de medlemsstater, der tiltrådte Den Europæiske Union den 1. maj 2004 eller senere, og
b)
henholdsvis 5 %, 5 %, 4 %, 3 % og 2 % af værdien af den afsatte produktion hvad angår producentsammenslutningerne i Fællesskabets regioner i den yderste periferi, jf. artikel 299, stk. 2, i traktaten, eller på de mindre øer i Det Ægæiske Hav, jf. artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1405/2006.
Disse satser kan nedsættes i forhold til værdien af den afsatte produktion, som overstiger en tærskel. Der kan fastsættes et loft over den støtte, der i et givet år betales til en producentsammenslutning.
KAPITEL II
Driftsfonde og driftsprogrammer
Artikel 8
Driftsfonde
1. Producentorganisationer kan oprette en driftsfond. Fonden finansieres af:
a)
finansielle bidrag fra medlemmerne eller producentorganisationen selv
b)
finansiel støtte fra Fællesskabet til producentorganisationer.
2. Driftsfondene anvendes kun til finansiering af driftsprogrammer, som medlemsstaterne har godkendt i henhold til artikel 13.
Artikel 9
Driftsprogrammer
1. Driftsprogrammerne skal have to eller flere af de mål, der er nævnt i artikel 3, stk. 1, litra c), eller et af følgende mål:
a)
at planlægge produktionen
b)
at forbedre produkternes kvalitet
c)
at øge produkternes handelsværdi
d)
at iværksætte salgsfremmende foranstaltninger for produkterne, uanset om de er i frisk eller forarbejdet form
e)
at fremme miljøforanstaltninger og miljøvenlige produktionsmetoder, herunder økologisk landbrug
f)
kriseforebyggelse og -styring.
2. Kriseforebyggelse og -styring går ud på at undgå og at håndtere kriser på frugt- og grøntsagsmarkederne og omfatter i den forbindelse:
a)
tilbagekøb fra markedet
b)
grøn høst eller undladt høst af frugt og grøntsager
c)
salgsfremme og kommunikation
d)
uddannelsesforanstaltninger
e)
høstforsikring
f)
støtte til dækning af administrationsomkostningerne ved oprettelse af gensidige fonde.
Kriseforebyggelses- og krisestyringsforanstaltninger, herunder tilbagebetaling af hovedstol og renter, herunder tredje afsnit, må højst tegne sig for en tredjedel af de udgifter, der afholdes inden for rammerne af driftsprogrammet.
For at finansiere kriseforebyggelses- og krisestyringsforanstaltninger kan producentorganisationer optage lån på kommercielle vilkår. I så fald kan tilbagebetalingen af hovedstolen og renterne på disse lån indgå i driftsprogrammet og således være berettiget til finansiel støtte fra Fællesskabet i henhold til artikel 10. Enhver specifik aktion som led i kriseforebyggelse og krisestyring finansieres enten via sådanne lån eller direkte, men ikke på begge måder.
3. Medlemsstaterne sørger for, at
a)
driftsprogrammerne omfatter to eller flere miljøforanstaltninger, eller
b)
mindst 10 % af udgifterne under det operationelle program omfatter miljøforanstaltninger.
Miljøforanstaltningerne skal opfylde kravene til betalinger for miljøvenligt landbrug, jf. artikel 39, stk. 3, første afsnit, i Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (14).
Hvis mindst 80 % af de producenter, som er tilsluttet en produktionsorganisation, er omfattet af et eller flere identiske tilsagn som led i miljøvenligt landbrug i henhold til denne bestemmelse, regnes hvert af disse tilsagn som en miljøforanstaltning, jf. første afsnit, litra a).
Støtten til de miljøforanstaltninger, der er omhandlet i første afsnit, dækker de ekstraomkostninger og det indkomsttab, der følger af denne foranstaltning.
4. Stk. 3 finder først anvendelse i Bulgarien og Rumænien fra den 1. januar 2011.
5. Investeringer, der øger miljøbelastningen, er kun tilladt, hvis der er truffet effektive foranstaltninger til at beskytte miljøet mod belastningen.
Artikel 10
Finansiel støtte fra Fællesskabet
1. Den finansielle støtte fra Fællesskabet er lig med de finansielle bidrag, jf. artikel 8, stk. 1, litra a), som reelt er betalt, idet den dog begrænses til 50 % af de udgifter, der reelt er afholdt.
2. Den finansielle støtte fra Fællesskabet kan højst udgøre 4,1 % af værdien af hver producentorganisations afsatte produktion.
Den procentdel kan dog forhøjes til 4,6 % af værdien af den afsatte produktion, forudsat at det beløb, der overstiger 4,1 % af værdien af den afsatte produktion, udelukkende anvendes til kriseforebyggelses- og krisestyringsforanstaltninger.
3. Efter anmodning fra en producentorganisation fastsættes den procentdel, der er omhandlet i stk. 1, til 60 % for et driftsprogram eller en del af et driftsprogram, såfremt det opfylder mindst en af følgende betingelser:
a)
det forelægges af flere fællesskabsproducentorganisationer, der udøver deres virksomhed i forskellige medlemsstater, for tværnationale foranstaltninger
b)
det forelægges af en eller flere producentorganisationer for foranstaltninger, der skal gennemføres af en branche
c)
det vedrører kun særlig støtte til produktion af økologiske produkter, som er omfattet af Rådets forordning (EØF) nr. 2092/91 af 24. juni 1991 om økologisk produktionsmetode for landbrugsprodukter og om angivelse heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler (15)
d)
det forelægges af en producentorganisation i en af de medlemsstater, der tiltrådte Den Europæiske Union den 1. maj 2004 eller senere, for foranstaltninger, der afsluttes senest ved udgangen af 2013
e)
det er det første, der er forelagt af en anerkendt producentorganisation, som er lagt sammen med en anden anerkendt producentorganisation
f)
det er det første, der skal forelægges af en anerkendt sammenslutning af producentorganisationer
g)
det forelægges af producentorganisationer i medlemsstater, hvor producentorganisationerne afsætter under 20 % af frugt- og grøntsagsproduktionen
h)
det forelægges af en producentorganisation i en af Fællesskabets regioner i den yderste periferi
i)
det omfatter kun specifik støtte til foranstaltninger, der fremmer børns forbrug af frugt og grøntsager i uddannelsesinstitutioner.
4. Den procentdel, der er omhandlet i stk. 1, er 100 % ved tilbagekøb af frugt og grøntsager fra markedet, der ikke må overstige 5 % af hver producentorganisations afsatte produktionsmængde, og som afhændes:
a)
ved gratis uddeling til velgørende institutioner eller stiftelser, der har medlemsstaternes godkendelse til at tage sig af personer, som i henhold til deres lands lovgivning har ret til offentlig understøttelse, navnlig fordi de ikke råder over tilstrækkelige midler til deres underhold
b)
ved gratis uddeling til fængsler, skoler og offentlige uddannelsesinstitutioner og feriekolonier, hospitaler og alderdomshjem, som medlemsstaterne udpeger, idet de træffer de nødvendige foranstaltninger, så disse mængder uddeles som supplement til de mængder, disse institutioner normalt indkøber.
Artikel 11
National finansiel støtte
1. I de områder af medlemsstaterne, hvor producenterne kun er organiseret i ringe grad, kan medlemsstaterne, på behørigt begrundet anmodning, af Kommissionen få adgang til at yde producentorganisationerne en national finansiel støtte, som ikke må overstige 80 % af de finansielle bidrag, der er omhandlet i artikel 8, stk. 1, litra a). Denne støtte skal lægges til driftsfonden.
I de områder af medlemsstater, hvor under 15 % af frugt- og grøntsagsproduktionens værdi afsættes gennem producentorganisationer, og hvor frugt- og grøntsagsproduktionen udgør mindst 15 % af den samlede landbrugsproduktion, kan den støtte, der er nævnt i første afsnit, efter anmodning fra vedkommende medlemsstat refunderes af Fællesskabet.
2. Traktatens artikel 87, 88 og 89 finder ikke anvendelse på national finansiel støtte, som er godkendt i henhold til stk. 1.
Artikel 12
Nationale regler og national strategi for driftsprogrammer
1. Medlemsstaterne fastsætter nationale regler for udarbejdelse af betingelserne for de i artikel 9, stk. 3, omhandlede foranstaltninger. Ifølge disse regler skal sådanne foranstaltninger opfylde de relevante krav i forordning (EF) nr. 1698/2005, herunder kravene i denne forordnings artikel 5 om komplementaritet, sammenhæng og overensstemmelse.
Medlemsstaterne sender udkastet til disse regler til Kommissionen, som kan kræve det ændret inden for tre måneder, hvis den konstaterer, at udkastet ikke gør det muligt at nå de mål, der er fastsat i traktatens artikel 174 og i Det Europæiske Fællesskabs sjette miljøhandlingsprogram (16). Investeringer på individuelle bedrifter, der støttes af driftsprogrammer, skal også overholde disse mål.
2. Medlemsstaterne udarbejder en national strategi for bæredygtige driftsprogrammer inden for frugt- og grøntsagssektoren. En sådan strategi skal omfatte følgende:
a)
en analyse af situationen med hensyn til styrker og svagheder og udviklingspotentiale
b)
en begrundelse for de valgte prioriteter
c)
driftsprogrammers og instrumenters mål samt resultatindikatorer
d)
vurdering af driftsprogrammer
e)
producentorganisationernes indberetningsforpligtelser.
Den nationale strategi skal også omfatte de nationale regler, jf. stk. 1.
3. Stk. 1 og 2 finder ikke anvendelse på medlemsstater, som ikke har nogen anerkendt producentorganisation.
Artikel 13
Godkendelse af driftsprogrammer
1. Udkast til driftsprogrammer forelægges for de nationale myndigheder, som godkender eller afviser dem eller kræver dem ændret i henhold til dette kapitel.
2. Producentorganisationerne sender senest inden udgangen af hvert år medlemsstaten et overslag over driftsfonden for hvert år og fremlægger passende dokumentation herfor baseret på driftsprogrammets overslag, udgifterne for det igangværende år og eventuelle udgifter for de forudgående år samt, i givet fald, på de anslåede produktionsmængder for det følgende år.
3. Medlemsstaten sender producentorganisationen eller sammenslutningen af producentorganisationer overslag over den finansielle støtte fra Fællesskabet inden for de fastsatte lofter, jf. artikel 10.
4. Udbetalingerne af den finansielle støtte fra Fællesskabet foretages på grundlag af de udgifter, der er afholdt til de aktioner, som er nævnt i driftsprogrammet. Til disse aktioner kan der ydes forskud, forudsat der stilles garanti eller sikkerhed.
5. Producentorganisationen meddeler medlemsstaten det endelige beløb for udgifterne i det foregående år med behørig dokumentation for at modtage resten af den finansielle støtte fra Fællesskabet.
6. Driftsprogrammer og deres finansiering enten af producenterne og producentorganisationerne eller af fællesskabsmidler har en varighed på mindst tre år og højst fem år.
KAPITEL III
Udvidet anvendelse af regler over for producenter i et økonomisk område
Artikel 14
Udvidet anvendelse af regler
1. Såfremt en producentorganisation, der udøver sin virksomhed i et bestemt økonomisk område, anses for at være repræsentativ for produktionen og producenterne af et givet produkt i dette område, kan den pågældende medlemsstat efter anmodning fra producentorganisationen forpligte de producenter, der er etableret i området, og som ikke er medlem af producentorganisationen, til at følge:
a)
de regler, der er omhandlet i artikel 3, stk. 2, litra a)
b)
de regler, der nødvendige for at gennemføre foranstaltningerne i artikel 9, stk. 2, litra c).
Første afsnit finder anvendelse, forudsat at reglerne:
a)
har været anvendt i mindst et produktionsår
b)
er anført i den udtømmende liste i bilag I
c)
er gjort bindende for højst tre produktionsår.
Den betingelse, der er nævnt i andet afsnit, litra a), finder dog ikke anvendelse, hvis de pågældende regler er dem, der er nævnt i bilag I, punkt 1, 3 og 5. I så fald finder den udvidede anvendelse af regler kun anvendelse i ét produktionsår.
2. I dette kapitel forstås ved »økonomisk område« et geografisk område, der omfatter dyrkningsområder, som grænser op til eller ligger nær ved hinanden, og som har ensartede produktions- og afsætningsvilkår.
Medlemsstaterne sender Kommissionen en liste over økonomiske områder.
Senest en måned efter meddelelsen godkender Kommissionen listen eller træffer efter samråd med den pågældende medlemsstat beslutning om de ændringer, medlemsstaten skal foretage heri. Kommissionen gør disse regler offentligt tilgængelige på en måde, den finder passende.
3. En producentorganisation anses for at være repræsentativ efter stk. 1, hvis den omfatter mindst 50 % af producenterne i det økonomiske område, hvor den udøver sin virksomhed, og mindst 60 % af produktionsmængden i dette område. Ved beregningen af disse procenter tages der ikke hensyn til producenter eller produktion af økologiske produkter, som er omfattet af forordning (EØF) nr. 2092/91, jf. dog stk. 5.
4. Regler, der bliver gjort bindende for alle producenter i et bestemt økonomisk område:
a)
må ikke skade andre producenter, hverken i den pågældende medlemsstat eller i Fællesskabet
b)
gælder ikke, medmindre det specielt er tilsigtet, for produkter, som leveres til forarbejdning ifølge en kontrakt, der er underskrevet inden produktionsårets begyndelse, undtagen hvad angår reglerne for indberetning af produktionsdata, jf. artikel 3, stk. 2, litra a)
c)
må ikke være uforenelige med fællesskabsreglerne og de nationale forskrifter.
5. Reglerne må ikke gøres bindende for producenter af økologiske produkter, som er omfattet af forordning (EØF) nr. 2092/91, medmindre foranstaltningen er blevet godkendt af mindst 50 % af disse producenter i det økonomiske område, hvor producentorganisationen udøver sin virksomhed, og organisationen tegner sig for mindst 60 % af denne produktion i området.
Artikel 15
Meddelelse
Medlemsstaterne giver straks Kommissionen meddelelse om de regler, de har gjort bindende for alle producenter i et bestemt økonomisk område, jf. artikel 14, stk. 1. Kommissionen gør disse regler offentligt tilgængelige på en måde, den finder passende.
Artikel 16
Ophævelse
Kommissionen beslutter, at medlemsstaten skal ophæve den udvidelse af reglernes anvendelsesområde, den har vedtaget i henhold til artikel 14, stk. 1:
a)
hvis den konstaterer, at en sådan udvidelse medfører, at konkurrencen udelukkes inden for en væsentlig del af det indre marked, eller at den frie samhandel skades, eller at målene i traktatens artikel 33 bringes i fare
b)
hvis den konstaterer, at traktatens artikel 81, stk. 1, finder anvendelse på de regler, som er udvidet til at omfatte andre producenter. Kommissionens beslutning vedrørende disse regler anvendes først fra tidspunktet for konstateringen
c)
hvis den efter kontrol konstaterer, at dette kapitel ikke overholdes.
Artikel 17
Finansielle bidrag for producenter, der ikke er tilsluttet
Anvendes artikel 14, stk. 1, kan den pågældende medlemsstat på grundlag af dokumentation beslutte, at de producenter, der ikke er medlem, skal betale producentorganisationen den del af de finansielle bidrag, som de producenter, der er medlem, betaler, og som anvendes til at dække:
a)
de administrative omkostninger i forbindelse med anvendelsen af de regler, der er nævnt i artikel 14, stk. 1
b)
de udgifter til forskning, markedsundersøgelser og salgsfremmende foranstaltninger, som organisationen eller sammenslutningen gennemfører, og som alle producenterne i området drager fordel af.
Artikel 18
Udvidet anvendelse af reglerne på sammenslutninger af producentorganisationer
I dette kapitel opfattes enhver henvisning til producentorganisationer også som en henvisning til anerkendte sammenslutninger af producentorganisationer.
KAPITEL IV
Rapport
Artikel 19
Rapport
Senest den 31. december 2013 forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om gennemførelsen af dette afsnit for så vidt angår producentorganisationer, driftsfonde og driftsprogrammer.
AFSNIT IV
BRANCHEORGANISATIONER OG BRANCHEAFTALER
KAPITEL I
Krav og anerkendelse
Artikel 20
Krav
I denne forordning forstås ved en »brancheorganisation« en juridisk person:
a)
der består af repræsentanter for erhvervsaktiviteter inden for produktion af og/eller handel med og/eller forarbejdning af de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96
b)
der er oprettet på initiativ af alle eller nogle af de organisationer eller sammenslutninger, som den er sammensat af
c)
der i et eller flere af Fællesskabets områder udøver to eller flere af nedenstående aktiviteter, under hensyntagen til forbrugernes interesser:
i)
forbedring af kendskabet til produktionen og markedet og produktionens og markedets gennemsigtighed
ii)
medvirken til bedre koordinering af markedsføringen af frugt og grøntsager, bl.a. ved markedsforskning og markedsundersøgelser
iii)
udarbejdelse af standardkontrakter, der er i overensstemmelse med fællesskabsreglerne
iv)
bedre udnyttelse af frugt- og grøntsagsproduktionen
v)
informationer og forskning, der er nødvendig for produktionsomlægning til produkter, som er bedre tilpasset markedets behov og forbrugernes smag og ønsker, navnlig hvad angår produktkvalitet og miljøbeskyttelse
vi)
forskning i metoder, der gør det muligt at begrænse anvendelsen af plantebeskyttelsesmidler og andre rå- og hjælpestoffer, samtidig med at produktkvaliteten sikres, og jorden og vandet beskyttes
vii)
udvikling af metoder og midler til forbedring af produktkvaliteten
viii)
bedre udnyttelse og beskyttelse af økologisk landbrug, oprindelsesbetegnelser, kvalitetsmærker og geografiske betegnelser
ix)
fremme af integreret produktion eller andre miljøvenlige produktionsmetoder
x)
fastsættelse af strengere regler end de nationale forskrifter eller fællesskabsreglerne for så vidt angår de regler for produktion og afsætning, som er nævnt i bilag I, punkt 2 og 3
d)
der er anerkendt af den pågældende medlemsstat i overensstemmelse med artikel 21.
Artikel 21
Anerkendelse
1. Hvis strukturerne i en medlemsstat berettiger dertil, kan medlemsstaterne anerkende organisationer, der anmoder herom, og som er etableret i medlemsstaten, som brancheorganisationer, såfremt:
a)
de udøver deres aktiviteter i et eller flere områder af den pågældende medlemsstat
b)
de repræsenterer en betydelig andel af produktionen af og/eller handelen med og/eller forarbejdningen af frugt og grøntsager og forarbejdede frugter og grøntsager i det eller de pågældende områder, og, i tilfælde af at de dækker flere områder, såfremt de fremlægger bevis for en mindsterepræsentativitet for hver af de erhvervsgrene, de repræsenterer, i hvert af de pågældende områder
c)
de varetager to eller flere af de aktiviteter, der er nævnt i artikel 20, litra c)
d)
de ikke selv forestår hverken produktion eller forarbejdning af eller handel med frugt og grøntsager eller forarbejdede frugter og grøntsager
e)
de ikke er part i en af de aftaler, vedtagelser og former for samordnet praksis, der er omhandlet i artikel 22, stk. 4.
2. Inden medlemsstaterne udsteder anerkendelse, meddeler de Kommissionen, hvilke brancheorganisationer der har ansøgt om anerkendelse, og giver Kommissionen alle relevante oplysninger om, hvor repræsentative de pågældende organisationer er, og hvilke aktiviteter de udøver, samt alle øvrige oplysninger, der er nødvendige for en vurdering.
Kommissionen kan gøre indsigelse mod anerkendelsen inden for en frist på to måneder regnet fra det tidspunkt, hvor den får meddelelsen.
3. Medlemsstaterne
a)
træffer beslutning om anerkendelse senest tre måneder efter indgivelsen af ansøgningen med samtlige støttedokumenter
b)
kontrollerer regelmæssigt, om brancheorganisationerne overholder betingelserne for anerkendelse, anvender sanktioner over for disse organisationer i tilfælde af misligholdelse eller uregelmæssigheder i forbindelse med denne forordning og træffer om nødvendigt beslutning om at tilbagekalde anerkendelsen
c)
tilbagekalder anerkendelsen:
i)
hvis kravene til og betingelserne for anerkendelse i henhold til dette kapitel ikke længere er til stede
ii)
hvis brancheorganisationen bliver part i en af de aftaler, vedtagelser eller former for samordnet praksis, der er omhandlet i artikel 22, stk. 3, uden at dette berører andre sanktioner i medfør af national lovgivning
iii)
hvis brancheorganisationen ikke foretager den obligatoriske meddelelse som omhandlet i artikel 22, stk. 2
d)
giver inden to måneder Kommissionen meddelelse om alle beslutninger om udstedelse, nægtelse eller tilbagekaldelse af anerkendelser.
4. Reglerne for, hvordan og hvor hyppigt medlemsstaterne aflægger rapport til Kommissionen om brancheorganisationernes aktiviteter, vedtages efter proceduren i artikel 46, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96.
Kommissionen kan på grundlag af kontrol kræve, at medlemsstaterne tilbagekalder udstedte anerkendelser.
5. Anerkendelse indebærer tilladelse til at gennemføre aktiviteter som omhandlet i artikel 20, litra c), i henhold til denne forordnings øvrige bestemmelser.
6. Kommissionen gør en liste over de anerkendte brancheorganisationer offentligt tilgængelig på en måde, den finder passende, med angivelse af det økonomiske område eller området for deres virksomhed samt deres aktiviteter, jf. artikel 23. Tilbagekaldelser af anerkendelser gøres også offentligt tilgængelige.
KAPITEL II
Konkurrenceregler
Artikel 22
Anvendelse af konkurrencereglerne
1. Uanset artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 1184/2006 af 24. juli 2006 om anvendelse af visse konkurrenceregler inden for produktion og handel med landbrugsvarer (17) finder traktatens artikel 81, stk. 1, ikke anvendelse på aftaler, vedtagelser og samordnet praksis vedtaget af anerkendte brancheorganisationer med henblik på gennemførelse af de aktiviteter, som er nævnt i artikel 20, litra c), i nærværende forordning.
2. Stk. 1 finder kun anvendelse på betingelse af:
a)
at aftalerne, vedtagelserne og den samordnede praksis er meddelt Kommissionen
b)
at Kommissionen ikke inden for en frist på to måneder regnet fra meddelelsen af alle de oplysninger, der er nødvendige for en vurdering, har erklæret aftalerne, vedtagelserne og den samordnede praksis for uforenelig med fællesskabsreglerne.
3. Aftalerne, vedtagelserne og den samordnede praksis må først bringes i anvendelse efter udløbet af den frist, der er nævnt i stk. 2, litra b).
4. Følgende aftaler, vedtagelser og former for samordnet praksis betragtes under alle omstændigheder for uforenelige med fællesskabsreglerne:
a)
aftaler, vedtagelser og samordnet praksis, der kan medføre nogen form for opdeling af markederne i Fællesskabet
b)
aftaler, vedtagelser og samordnet praksis, der kan bevirke, at den fælles markedsordning ikke fungerer tilfredsstillende
c)
aftaler, vedtagelser og samordnet praksis, der kan medføre en konkurrenceforvridning, som ikke er absolut nødvendig for at nå de mål for den fælles landbrugspolitik, der tilsigtes med brancheorganisationens aktivitet
d)
aftaler, vedtagelser og samordnet praksis, der omfatter fastsættelse af priser, uden at dette dog indskrænker brancheorganisationernes aktiviteter i henhold til specifikke fællesskabsregler
e)
aftaler, vedtagelser og samordnet praksis, der kan skabe forskelsbehandling eller udelukke konkurrencen for en væsentlig del af de pågældende produkter.
5. Konstaterer Kommissionen efter udløbet af den frist på to måneder, der er nævnt i stk. 2, litra b), at betingelserne for at anvende stk. 1 ikke er opfyldt, vedtager den en beslutning, ved hvilken det erklæres, at traktatens artikel 81, stk. 1, finder anvendelse på den pågældende aftale, vedtagelse eller samordnede praksis.
Kommissionens beslutning kan ikke anvendes fra en dato, som ligger før datoen for beslutningens meddelelse til den pågældende brancheorganisation, medmindre denne har givet urigtige oplysninger eller har misbrugt den undtagelse, der er omhandlet i stk. 1.
6. For flerårige aftaler gælder meddelelsen for det første år også for aftalens følgende år. I dette tilfælde kan Kommissionen dog på eget initiativ eller på anmodning af en medlemsstat til enhver tid afgive en udtalelse om manglende overensstemmelse.
KAPITEL III
Udvidet anvendelse af regler
Artikel 23
Udvidet anvendelse af regler
1. Hvis en brancheorganisation, der udøver sin virksomhed i et bestemt område i en medlemsstat, anses for at være repræsentativ for produktionen eller forarbejdningen af eller handelen med et givet produkt, kan den pågældende medlemsstat efter anmodning fra brancheorganisationen i en begrænset periode gøre nogle af de aftaler, vedtagelser eller former for samordnet praksis, som der er opnået enighed om inden for organisationen, bindende for andre erhvervsdrivende, der er etableret i området/områderne, uanset om de er selvstændige eller sammenslutninger, som ikke er medlem af organisationen.
2. En brancheorganisation anses for at være repræsentativ efter stk. 1, når den tegner sig for mindst to tredjedele af produktionen eller forarbejdningen af eller handelen med det eller de pågældende produkter i det eller de pågældende områder i en medlemsstat. Gælder en ansøgning om at udvide reglernes anvendelsesområde for flere områder, fremlægger brancheorganisationen bevis for en mindsterepræsentativitet for hver af de erhvervsgrene, den repræsenterer, i hvert af de pågældende områder.
3. De regler, hvis anvendelsesområde der kan ansøges om udvidelse af:
a)
skal have et af følgende mål:
i)
indberetning af produktionsdata og markedsforhold
ii)
strengere produktionsregler end dem, der er fastsat i fællesskabsreglerne og de nationale forskrifter
iii)
udarbejdelse af standardkontrakter, som er i overensstemmelse med fællesskabsreglerne
iv)
regler for afsætning
v)
regler for miljøbeskyttelse
vi)
foranstaltninger til salgsfremme og bedre udnyttelse af produktionen
vii)
foranstaltninger til beskyttelse af økologisk landbrug, oprindelsesbetegnelser, kvalitetsmærker og geografiske betegnelser
b)
skal have været gældende i mindst ét produktionsår
c)
må kun være bindende i højst tre produktionsår
d)
må ikke skade andre erhvervsdrivende, hverken i den pågældende medlemsstat eller i Fællesskabet.
Den betingelse, der er nævnt i første afsnit, litra b), finder dog ikke anvendelse, hvis de pågældende regler er dem, der er nævnt i bilag I, punkt 1, 3 og 5. I så fald finder den udvidede anvendelse af regler kun anvendelse i ét produktionsår.
4. De regler, der er nævnt i stk. 3, litra a), nr. ii), iv) og v), må ikke afvige fra reglerne i bilag I. De regler, der er nævnt i stk. 3, litra a), nr. ii), gælder ikke for produkter, som er produceret uden for det eller de områder, som er nævnt i stk. 1.
Artikel 24
Meddelelse og ophævelse
1. Medlemsstaterne giver straks Kommissionen meddelelse om de regler, de har gjort bindende for alle erhvervsdrivende i et eller flere områder i henhold til artikel 23, stk. 1. Kommissionen gør disse regler offentligt tilgængelige på en måde, den finder passende.
2. Før reglerne gøres offentligt tilgængelige, informerer Kommissionen den komité, nedsat ved artikel 46, stk. 1, i forordning (EF) nr. 2200/96, om enhver meddelelse om udvidelse af brancheaftalerne.
3. Kommissionen beslutter i de tilfælde, der er nævnt i artikel 16, at medlemsstaten skal ophæve den udvidelse af reglernes anvendelsesområde, den har vedtaget.
Artikel 25
Finansielle bidrag fra producenter, der ikke er tilsluttet
Udvides reglerne til at omfatte et eller flere produkter, og er en eller flere af de aktiviteter, der er nævnt i artikel 23, stk. 3, litra a), og som varetages af en anerkendt brancheorganisation, af generel økonomisk interesse for erhvervsdrivende, hvis virksomhed har forbindelse med det eller de pågældende produkter, kan den medlemsstat, der har udstedt anerkendelsen, beslutte, at selvstændige erhvervsdrivende eller sammenslutninger, som ikke er medlem af brancheorganisationen, men som drager fordel af disse aktiviteter, betaler organisationen et beløb, der helt eller delvis dækker de finansielle bidrag, medlemmerne betaler, såfremt bidragene skal dække de udgifter, som er en direkte følge af varetagelsen af de pågældende aktiviteter.
AFSNIT V
ORDNING FOR SAMHANDELEN MED TREDJELANDE
KAPITEL I
Generelle bestemmelser
Artikel 26
Generelle principper
Medmindre andet er fastsat i denne forordning eller i bestemmelser vedtaget i henhold til denne forordning, er følgende forbudt i samhandelen med tredjelande:
a)
opkrævning af afgifter med samme virkning som told
b)
anvendelse af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger med tilsvarende virkning.
Artikel 27
Den kombinerede nomenklatur
De almindelige regler for fortolkningen af den kombinerede nomenklatur og de særlige regler for nomenklaturens anvendelse gælder ved tariferingen af de produkter, der er omfattet af dette afsnit. Den toldnomenklatur, der følger af anvendelsen af denne forordning, optages i den fælles toldtarif.
KAPITEL II
Import
Afdeling I
Importlicenser
Artikel 28
Fakultative importlicensordninger
Kommissionen kan kræve, at der ved import til Fællesskabet af et eller flere produkter, som er omfattet af denne forordning, skal fremlægges importlicens.
Artikel 29
Udstedelse af licenser
Medlemsstaterne udsteder importlicenser til enhver ansøger, uanset hvor i Fællesskabet denne er etableret, medmindre andet er fastsat af Rådet, og uden at dette dog tilsidesætter foranstaltninger truffet med henblik på anvendelsen af dette kapitel.
Artikel 30
Gyldighed
Importlicensen er gyldig i hele Fællesskabet.
Artikel 31
Sikkerhedsstillelse
1. Medmindre andet er fastsat efter proceduren i artikel 46, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96, er licensudstedelsen betinget af, at der stilles sikkerhed for opfyldelsen af forpligtelsen til at gennemføre importen inden for licensens gyldighedsperiode.
2. Undtagen i tilfælde af force majeure fortabes sikkerhedsstillelsen helt eller delvis, hvis importen ikke finder sted eller kun delvis finder sted i licensens gyldighedsperiode.
Artikel 32
Gennemførelsesbestemmelser
Der vedtages gennemførelsesbestemmelser til denne afdeling, herunder licensernes gyldighedsperiode og størrelsen af sikkerhedsstillelsen, efter proceduren i artikel 46, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96.
Afdeling II
Importtold og indgangsprisordning
Artikel 33
Importtold
Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes importtoldsatserne i den fælles toldtarif for produkter, der er omfattet af denne forordning.
Artikel 34
Indgangsprisordning
1. Afhænger anvendelsen af toldsatserne i den fælles toldtarif af indgangsprisen for det importerede parti, skal prisens rigtighed kontrolleres ved hjælp af en fast importværdi, som beregnes af Kommissionen for hvert enkelt oprindelsesland og hvert enkelt produkt på grundlag af et vejet gennemsnit af priserne på de pågældende produkter på medlemsstaternes repræsentative importmarkeder eller på andre markeder, hvis det er relevant.
Efter proceduren i artikel 46, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96 kan der dog vedtages særlige bestemmelser til kontrol af indgangspriserne ved import af produkter, som hovedsagelig er bestemt til forarbejdning.
2. Hvis den oplyste indgangspris for det pågældende parti er højere end den faste importværdi forhøjet med en margen, der fastsættes efter proceduren i artikel 46, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96, og som højst må være 10 % over den faste værdi, skal der stilles en sikkerhed, som svarer til importtolden, og som fastsættes på grundlag af den faste importværdi.
3. Hvis indgangsprisen for det pågældende parti ikke oplyses i forbindelse med toldbehandlingen, afhænger anvendelsen af toldsatserne i den fælles toldtarif af den faste importværdi eller af anvendelsen af de relevante bestemmelser i toldforskrifterne på betingelser, der fastlægges efter proceduren i artikel 46, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96.
4. Der vedtages gennemførelsesbestemmelser til denne artikel efter proceduren i artikel 46, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96.
Artikel 35
Tillægsimporttold
1. Ved import til toldsatsen i artikel 33 og 34 af et eller flere produkter, der er omfattet af denne forordning, opkræves der en tillægsimporttold for at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger for fællesskabsmarkedet som følge af importen af disse produkter:
a)
hvis importen sker til en pris, der ligger under det niveau, som Fællesskabet har meddelt Verdenshandelsorganisationen (udløsningsprisen), eller
b)
hvis importmængden i et år overstiger et bestemt niveau (udløsningsmængden).
Udløsningsmængden fastlægges på basis af afsætningsmulighederne, der defineres som importen i procent af det tilsvarende indenlandske forbrug i de tre forudgående år.
2. Tillægsimporttolden pålægges ikke, hvis det er usandsynligt, at importen skaber forstyrrelser på fælleskabsmarkedet, eller hvis virkningerne ikke står i forhold til det tilstræbte mål.
3. Ved anvendelsen af stk. 1, litra a), fastlægges importpriserne på grundlag af cif-importpriserne for det pågældende parti.
Cif-importpriserne kontrolleres på grundlag af de repræsentative priser for det pågældende produkt på verdensmarkedet eller fællesskabsimportmarkedet.
4. Der vedtages gennemførelsesbestemmelser til nærværende artikel efter proceduren i artikel 46, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96. De kan navnlig vedrøre:
a)
de produkter, som skal pålægges tillægsimporttold
b)
de øvrige kriterier, der er nødvendige for at sikre anvendelsen af stk. 1.
Afdeling III
Importkontingentforvaltning
Artikel 36
Toldkontingenter
1. De toldkontingenter for import af produkter omfattet af denne forordning, der følger af aftaler indgået i henhold til traktatens artikel 300 eller af en rådsretsakt, åbnes og forvaltes af Kommissionen i henhold til gennemførelsesbestemmelser, der vedtages efter proceduren i artikel 46, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96.
2. Toldkontingenterne forvaltes på en sådan måde, at de erhvervsdrivende behandles på lige fod, ved anvendelse af en af følgende metoder eller en kombination af dem eller en anden passende metode:
a)
en metode, der er baseret på den kronologiske rækkefølge, som ansøgninger indgives i (»først til mølle«-princippet)
b)
en metode, der går ud på fordeling i forhold til de mængder, der er indgivet ansøgning om (metoden »samtidig behandling«)
c)
en metode, hvor der tages hensyn til de traditionelle handelsstrømme (metoden »traditionelle/nye mønstre«).
3. Forvaltningsmetoden skal i givet fald tage behørigt hensyn til fællesskabsmarkedets forsyningsbehov og nødvendigheden af at sikre ligevægten på dette marked.
Artikel 37
Åbning af toldkontingenter
Kommissionen fastsætter efter proceduren i artikel 46, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96 årlige toldkontingenter, om nødvendigt tidsmæssigt fordelt over hele året, og fastlægger, hvilken forvaltningsmetode der skal anvendes.
Gennemførelsesbestemmelserne til denne afdeling vedtages efter samme procedure, især:
a)
bestemmelser, der giver garanti for produktets art, afsendelsessted og oprindelse
b)
bestemmelser om anerkendelse af det dokument, der anvendes til kontrol af den garanti, som er nævnt i litra a)
c)
betingelser for udstedelse af importlicenser og licensernes gyldighedsperiode.
Afdeling IV
Beskyttelsesforanstaltninger og aktiv forædling
Artikel 38
Beskyttelsesforanstaltninger
1. Kommissionen træffer i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 519/94 af 7. marts 1994 om den fælles ordning for indførsel fra visse tredjelande (18) og Rådets forordning (EF) nr. 3285/94 af 22. december 1994 om den fælles importordning (19) beskyttelsesforanstaltninger over for import til Fællesskabet, jf. denne artikels stk. 3.
2. Medmindre andet er fastsat af Rådet, træffer Kommissionen beskyttelsesforanstaltninger over for import til Fællesskabet, der sker i henhold til internationale aftaler indgået i henhold til traktatens artikel 300, i overensstemmelse med nærværende artikels stk. 3.
3. De beskyttelsesforanstaltninger, der er nævnt i stk. 1 og 2, kan Kommissionen træffe på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ. Hvis Kommissionen har modtaget en anmodning fra en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest fem arbejdsdage efter modtagelsen.
Medlemsstaterne underrettes om sådanne beskyttelsesforanstaltninger, der straks iværksættes.
Enhver medlemsstat kan senest fem arbejdsdage efter at være blevet underrettet indbringe afgørelser, som Kommissionen har truffet i henhold til stk. 1 og 2, for Rådet. Rådet træder omgående sammen. Rådet kan med kvalificeret flertal ændre eller ophæve den pågældende afgørelse inden en måned efter datoen for dens indbringelse for Rådet.
4. Finder Kommissionen, at en beskyttelsesforanstaltning, der er truffet i henhold til stk. 1 eller 2, bør ophæves eller ændres, gør den følgende:
a)
hvis foranstaltningen er vedtaget af Rådet, foreslår Kommissionen Rådet, at den ophæves eller ændres. Rådet træffer beslutning med kvalificeret flertal
b)
i alle andre tilfælde ophæver eller ændrer Kommissionen fællesskabsbeskyttelsesforanstaltninger.
Artikel 39
Suspension af proceduren for aktiv forædling
1. Hvis Fællesskabets marked forstyrres eller trues af forstyrrelse på grund af proceduren for aktiv forædling, kan Kommissionen på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ helt eller delvis suspendere anvendelsen af proceduren for aktiv forædling for produkter, der falder ind under denne forordnings anvendelsesområde. Hvis Kommissionen har modtaget en anmodning fra en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest fem arbejdsdage efter modtagelsen.
Medlemsstaterne underrettes om sådanne foranstaltninger, der straks iværksættes.
Enhver medlemsstat kan senest fem arbejdsdage efter at være blevet underrettet indbringe foranstaltninger, som Kommissionen har truffet i henhold til første afsnit, for Rådet. Rådet træder omgående sammen. Rådet kan med kvalificeret flertal ændre eller ophæve de pågældende foranstaltninger inden en måned efter datoen for deres indbringelse for Rådet.
2. I det omfang det er nødvendigt, for at den fælles markedsordning for produkter, der er omfattet af denne forordning, kan fungere efter hensigten, kan Rådet, der handler i overensstemmelse med proceduren i traktatens artikel 37, stk. 2, helt eller delvis forbyde anvendelsen af proceduren for aktiv forædling for disse produkter.
KAPITEL III
Eksport
Afdeling I
Eksportlicenser
Artikel 40
Fakultative eksportlicensordninger
1. Kommissionen kan beslutte, at der ved eksport fra Fællesskabet af et eller flere produkter, som er omfattet af denne forordning, skal fremlægges eksportlicens.
2. Artikel 29, 30 og 31 anvendes med de fornødne ændringer.
3. Der vedtages gennemførelsesbestemmelser til denne artikel, herunder licensernes gyldighedsperiode og størrelsen af sikkerhedsstillelsen, efter proceduren i artikel 46, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96.
Afdeling II
Suspension af passiv forædling
Artikel 41
Suspension af proceduren for passiv forædling
1. Hvis Fællesskabets marked forstyrres eller trues af forstyrrelse på grund af proceduren for passiv forædling, kan Kommissionen på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ helt eller delvis suspendere anvendelsen af proceduren for passiv forædling for produkter, der falder ind under denne forordnings anvendelsesområde. Hvis Kommissionen har modtaget en anmodning fra en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest fem arbejdsdage efter modtagelsen.
Medlemsstaterne underrettes om sådanne foranstaltninger, der straks iværksættes.
Enhver medlemsstat kan senest fem arbejdsdage efter at være blevet underrettet indbringe foranstaltninger, som Kommissionen har truffet i henhold til første afsnit, for Rådet. Rådet træder omgående sammen. Rådet kan med kvalificeret flertal ændre eller ophæve de pågældende foranstaltninger inden en måned efter datoen for deres indbringelse for Rådet.
2. I det omfang det er nødvendigt, for at den fælles markedsordning for produkter, der er omfattet af denne forordning, kan fungere efter hensigten, kan Rådet, der handler i overensstemmelse med proceduren i traktatens artikel 37, stk. 2, helt eller delvis forbyde anvendelsen af proceduren for passiv forædling for disse produkter.
AFSNIT VI
GENNEMFØRELSESBESTEMMELSER, ÆNDRINGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
KAPITEL I
Gennemførelsesbestemmelser
Artikel 42
Gennemførelsesbestemmelser
Gennemførelsesbestemmelser til denne forordning kan vedtages efter proceduren i artikel 46, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96. De kan især omfatte:
a)
gennemførelsesbestemmelser til afsnit II, herunder:
i)
bestemmelser om produkter, som der er fastsat normer for, og bestemmelser om handelsnormer, jf. artikel 2, navnlig med henblik på at definere, hvad der udgør et produkt af sund, sædvanlig handelskvalitet
ii)
bestemmelser om overensstemmelsesinspektioner, navnlig med hensyn til konsekvent anvendelse heraf i medlemsstaterne
iii)
bestemmelser om undtagelser og fritagelser fra anvendelsen af handelsnormerne
iv)
bestemmelser om præsentation, markedsføring og mærkning
v)
bestemmelser om anvendelse af handelsnormerne på produkter, der importeres til Fællesskabet, og produkter, der eksporteres fra Fællesskabet
b)
gennemførelsesbestemmelser til afsnit III, herunder:
i)
gennemførelsesbestemmelser om tværnationale producentorganisationer og tværnationale sammenslutninger af producentorganisationer, herunder administrativ bistand, som de relevante kompetente myndigheder skal yde i tilfælde af tværnationalt samarbejde
ii)
gennemførelsesbestemmelser om finansiering af de foranstaltninger, som er nævnt i artikel 7, herunder tærsklerne og lofterne for støtte og omfanget af Fællesskabets medfinansiering af støtten
iii)
andelen af og detaljerede bestemmelser om refusion af de støtteforanstaltninger, der er omhandlet i artikel 11, stk. 1
iv)
gennemførelsesbestemmelser om investeringer på individuelle bedrifter
v)
datoerne for de meddelelser og underretninger, der er omhandlet i artikel 13
vi)
bestemmelse om delvise betalinger af den finansielle støtte fra Fællesskabet, jf. artikel 13.
c)
gennemførelsesbestemmelser til afsnit IV
d)
regler for den administrative og fysiske kontrol, som medlemsstaterne skal føre for at undersøge, om de forpligtelser, der følger af anvendelsen af denne forordning, er overholdt
e)
en ordning med administrative sanktioner, der skal anvendes, hvis det konstateres, at de forpligtelser, der følger af anvendelsen af denne forordning, ikke er overholdt. De administrative sanktioner differentieres efter, hvor alvorlig, omfattende og varig misligholdelsen er, og hvor hyppigt den har fundet sted
f)
regler for inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb som følge af anvendelsen af denne forordning
g)
regler for indberetning af, hvilken kontrol der er foretaget, og resultaterne heraf
h)
gennemførelsesbestemmelser til afsnit V, herunder de foranstaltninger, der specifikt er nævnt i dette afsnit
i)
bestemmelser med henblik på at bestemme, hvilke oplysninger der er nødvendige for at anvende artikel 44, og bestemmelser om oplysningernes form og indhold, om tidspunkter og frister og procedurer for at sende eller gøre oplysninger og dokumenter tilgængelige
j)
de foranstaltninger, der er nødvendige for at lette overgangen fra ordningerne i forordning (EF) nr. 2200/96, (EF) nr. 2201/96 og (EF) nr. 2202/96 til ordningerne i nærværende forordning, herunder ordningerne for gennemførelse af denne forordnings artikel 55.
KAPITEL II
Ændringer, ophævelse og afsluttende bestemmelser
Artikel 43
Statsstøtte
Medmindre andet er fastsat i denne forordning, finder traktatens artikel 87, 88 og 89 anvendelse på produktionen af og handelen med de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96 og i forordning (EF) nr. 2201/96, og kartofler, friske eller kølede, henhørende under KN-kode 0701.
Uanset første afsnit:
a)
kan medlemsstaterne fortsat yde statsstøtte efter eksisterende ordninger for produktion af og handel med kartofler, friske eller kølede, henhørende under KN-kode 0701, indtil den 31. december 2011
b)
kan Spanien og Italien i produktionsåret 2007/08 yde statsstøtte på op til 15 mio. EUR for at støtte tomatforarbejdningssektorens tilpasning til bestemmelserne i denne forordning
c)
kan medlemsstaterne indtil den 31. december 2010 yde statsstøtte på følgende betingelser:
i)
statsstøtten betales kun til producenter af frugt og grøntsager, som ikke er medlem af en anerkendt producentorganisation, og som underskriver en kontrakt med en anerkendt producentorganisation, hvori de accepterer, at de skal anvende den pågældende producentorganisations kriseforebyggelses- og krisestyringsforanstaltninger
ii)
det støttebeløb, der betales til sådanne producenter, overstiger ikke 75 % af den fællesskabsstøtte, der modtages af medlemmerne af den pågældende producentorganisation, og
iii)
senest den 31. december 2010 forelægger den pågældende medlemsstat Kommissionen en rapport om statsstøttens nyttevirkning og effektivitet, herunder en analyse af, hvor meget den har medvirket til organiseringen af sektoren. Kommissionen gennemgår rapporten og beslutter, om den skal fremsætte passende forslag.
Artikel 44
Meddelelser
Medlemsstaterne og Kommissionen udveksler de oplysninger, der er nødvendige for at anvende denne forordning, for at overvåge og analysere markedet og opfylde de internationale forpligtelser for de produkter, som er omfattet af denne forordning.
Artikel 45
Udgifter
Udgifter i forbindelse med denne forordning betragtes som interventioner til regulering af landbrugsmarkederne, jf. artikel 3, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 1290/2005.
Artikel 46
Ændringer af forordning (EØF) nr. 827/68
I bilaget til forordning (EØF) nr. 827/68 affattes rubrikken vedrørende KN-kode 0910 således:
»ex 0910
Ingefær, gurkemeje, laurbærblade, karry og andre krydderier bortset fra timian og safran«.
Artikel 47
Ændringer af forordning (EF) nr. 2200/96
I forordning (EF) nr. 2200/96 foretages følgende ændringer:
1)
I artikel 1, stk. 2, affattes tabellen således:
»KN-kode
Varebeskrivelse
0702 00 00
Tomater, friske eller kølede
0703
Skalotteløg, hvidløg og andre spiseløg samt porrer og andre Allium-arter, friske eller kølede
0704
Hvidkål, blomkål, grønkål og anden spiselig kål (Brassica-arter), friske eller kølede
0705
Salat (Lactuca sativa) og cikorie (Cichorium-arter), friske eller kølede
0706
Gulerødder, majroer, rødbeder, skorzoner, knoldselleri, radiser og andre spiselige rødder, friske eller kølede
0707 00
Agurker og asier, friske eller kølede
0708
Bælgfrugter, også udbælgede, friske eller kølede
ex 0709
Andre grøntsager, friske eller kølede, undtagen grøntsager henhørende under KN-kode 0709 60 91, 0709 60 95, 0709 60 99, 0709 90 31, 0709 90 39 og 0709 90 60
ex 0802
Andre nødder, friske eller tørrede, også afskallede, undtagen arecanødder (betelnødder) og kolanødder, henhørende under KN-kode 0802 90 20
0803 00 11
Pisang, friske
ex 0803 00 90
Pisang, tørrede
0804 20 10
Figner, friske
0804 30 00
Ananas
0804 40 00
Avocadoer
0804 50 00
Guavabær, mango og mangostaner
0805
Citrusfrugter, friske eller tørrede
0806 10 10
Druer, friske, til spisebrug
0807
Meloner (herunder vandmeloner) og melontræsfrugter (papaya), friske
0808
Æbler, pærer og kvæder, friske
0809
Abrikoser, kirsebær, ferskner (herunder nektariner), blommer og slåen, friske
0810
Andre frugter, friske
0813 50 31
0813 50 39
Blandinger udelukkende af tørrede nødder henhørende under KN-kode 0801 og 0802
0910 20
Safran
ex 0910 99
Timian, frisk eller kølet
ex 1211 90 85
Basilikum, melisse, mynte, origanum vulgare (oregano/vild merian), rosmarin og salvie, frisk og kølet
1212 99 30
Johannesbrød«
2)
Afsnit I-VI, artikel 43 og 44, artikel 47-57 og bilag I-V udgår.
3)
Artikel 46 affattes således:
»Artikel 46
1. Kommissionen bistås af Forvaltningskomitéen for Frugt og Grøntsager (i det følgende benævnt »komitéen«).
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 og 7 i afgørelse 1999/468/EF.
Perioden i artikel 4, stk. 3, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til en måned.«
Artikel 48
Ændringer af forordning (EF) nr. 2201/96
I forordning (EF) nr. 2201/96 foretages følgende ændringer:
1)
Artikel 1, stk. 3, affattes således:
»3. Produktionsårene for de i stk. 2 nævnte produkter fastsættes om nødvendigt efter proceduren i artikel 46, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96.«
2)
Afsnit I og II, artikel 23-32 og bilag I, II og III udgår.
Artikel 49
Ændringer af forordning (EF) nr. 2826/2000
I forordning (EF) nr. 2826/2000 foretages følgende ændringer:
1)
I artikel 5, stk. 3, tilføjes følgende afsnit:
»Når det gælder salgsfremstød for frisk frugt og friske grøntsager, lægges der særlig vægt på fremstød over for børn i uddannelsesinstitutioner.«
2)
I artikel 9, stk. 2, tilføjes følgende afsnit:
»Den procentdel, der er nævnt i første afsnit, er 60 %, når det gælder fremstød for frugt og grøntsager over for børn i uddannelsesinstitutioner.«
Artikel 50
Ændring af direktiv 2001/112/EF
I artikel 7 i direktiv 2001/112/EF tilføjes følgende led:
»-
tilpasning af dette direktiv til udviklingen i de relevante internationale normer, hvor det er hensigtsmæssigt.«
Artikel 51
Ændring af direktiv 2001/113/EF
I artikel 5 i direktiv 2001/113/EF tilføjes følgende led:
»-
tilpasning af dette direktiv til udviklingen i de relevante internationale normer, hvor det er hensigtsmæssigt.«
Artikel 52
Ændringer af forordning (EF) nr. 1782/2003
I forordning (EF) nr. 1782/2003 foretages følgende ændringer:
1)
Artikel 33, stk. 1, litra a), affattes således:
»a)
har opnået en betaling i den referenceperiode, der er nævnt i artikel 38, under mindst en af de støtteordninger, der er nævnt i bilag VI, eller, når det drejer sig om olivenolie, i det produktionsår, der er nævnt i artikel 37, stk. 1, andet afsnit, eller, når det drejer sig om sukkerroer, sukkerrør og cikorie, hvis de har modtaget markedsstøtte i den repræsentative periode, der er nævnt i punkt K i bilag VII, eller, når det drejer sig om bananer, hvis de har modtaget udligningsstøtte for indkomsttab i den repræsentative periode, der er nævnt i punkt L i bilag VII, eller når det drejer sig om frugt og grøntsager, spisekartofler og planteskoler, hvis de har været producenter af frugt og grøntsager eller spisekartofler eller har drevet planteskoler i den repræsentative periode, som medlemsstaterne anvender for disse produkter i henhold til punkt M i bilag VII, eller«.
2)
I artikel 37, stk. 1, tilføjes følgende afsnit:
»For frugt og grøntsager, spisekartofler og planteskoler beregnes og tilpasses referencebeløbet i henhold til punkt M i bilag VII.«
3)
Artikel 40, stk. 2, affattes således:
»2. Hvis force majeure-forholdene eller de usædvanlige omstændigheder har gjort sig gældende i hele referenceperioden, beregner medlemsstaten referencebeløbet på grundlag af perioden 1997-1999.
For sukkerroer, sukkerrør og cikorie beregnes referencebeløbet på grundlag af produktionsåret umiddelbart før den repræsentative periode, der er valgt i henhold til punkt K i bilag VII. For bananer beregnes referencebeløbet på grundlag af produktionsåret umiddelbart før den repræsentative periode, der er valgt i henhold til punkt L i bilag VII. For frugt og grøntsager, spisekartofler og planteskoler beregnes referencebeløbet på grundlag af produktionsåret umiddelbart før den repræsentative periode, der er valgt i henhold til punkt M i bilag VII. I disse tilfælde anvendes stk. 1 med de fornødne ændringer.«
4)
I artikel 42, stk. 8, indsættes følgende afsnit:
»Ved anvendelsen af stk. 5 kan medlemsstaterne dog beslutte, at uudnyttede betalingsrettigheder svarende til et tilsvarende antal hektar, som landbrugeren har afgivet erklæring om og har anvendt til produktion af spisekartofler eller frugt og grøntsager, i 2007 ikke skal overføres til den nationale reserve.«
5)
Artikel 43, stk. 2, litra a), affattes således:
»a)
for den i bilag VII anførte støtte til kartoffelstivelse, tørret foder, frø, olivenplantager og tobak antallet af hektar, for hvilke der er modtaget støtte for produktionen i referenceperioden, som beregnet i overensstemmelse med bilag VII, punkt B, D, F, H og I
aa)
for så vidt angår sukkerroer, sukkerrør og cikorie antallet af hektar som beregnet i henhold til bilag VII, punkt K, nr. 4
ab)
for så vidt angår bananer antallet af hektar som beregnet i henhold til bilag VII, punkt L
ac)
for så vidt angår frugt og grøntsager, spisekartofler og planteskoler antallet af hektar som beregnet i henhold til bilag VII, punkt M.«
6)
Artikel 44, stk. 2, andet afsnit, affattes således:
»Ved »støtteberettiget hektar« forstås også:
a)
arealer, der er tilplantet med humle eller er omfattet af en midlertidig udtagningsforpligtelse
b)
arealer, der er tilplantet med oliventræer
c)
arealer, der er tilplantet med bananplanter
d)
arealer, der er beplantet med permanente frugt- og grøntsagskulturer
e)
planteskoler.«
7)
I artikel 45 indsættes som stk. 3:
»3. I medlemsstater, der ikke har benyttet valgmuligheden i artikel 71, og som ikke benytter valgmuligheden i artikel 51, stk. 2, overføres uudnyttede betalingsrettigheder svarende til et tilsvarende antal hektar, som landbrugeren har afgivet erklæring om og har anvendt til produktion af spisekartofler eller frugt og grøntsager, i 2007 dog ikke til den nationale reserve.«
8)
Artikel 51 affattes således:
»Artikel 51
Anvendelse af jorden til landbrugsformål
Landbrugerne kan anvende de parceller, der er afgivet erklæring om i henhold til artikel 44, stk. 3, til enhver landbrugsaktivitet bortset fra permanente afgrøder. Landbrugerne kan dog anvende parcellerne til følgende afgrøder:
a)
humle
b)
oliventræer
c)
bananer
d)
permanente frugt- og grøntsagskulturer
e)
planteskoler.
Som en undtagelse fra stk. 1 kan en medlemsstat senest den 1. november 2007 beslutte, at parceller i en eller flere regioner af medlemsstaten indtil en dato, der fastsættes af medlemsstaten, men senest den 31. december 2010, fortsat ikke må anvendes til:
a)
produktion af et eller flere af de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96 og i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2201/96. Medlemsstaterne kan dog i så tilfælde beslutte at tillade, at der dyrkes biafgrøder på de støtteberettigede hektarområder i en periode på højst tre måneder, der begynder hvert år den 15. august; denne dato kan dog på anmodning af en medlemsstat ændres efter proceduren i artikel 144, stk. 2, for regioner, hvor kornet af klimatiske grunde normalt høstes tidligere, og/eller
b)
produktion af spisekartofler, og/eller
c)
planteskoler.«
9)
Artikel 60, stk. 8, affattes således:
»8. Hvis en medlemsstat beslutter at benytte undtagelsen i artikel 51, stk. 2, kan den senest den 1. november 2007 også beslutte at anvende nærværende artikels stk. 1-7 i samme periode. Nærværende artikels stk. 1-7 anvendes ikke i andre tilfælde.«
10)
I artikel 63, stk. 3, tilføjes følgende afsnit:
»For så vidt angår medtagelsen af betalingskomponenten for frugt- og grøntsager, spisekartofler og planteskoler i enkeltbetalingsordningen kan medlemsstaterne senest den 1. april 2008 beslutte at anvende undtagelsesbestemmelsen i første afsnit.«
11)
Artikel 64, stk. 2, affattes således:
»2. Kommissionen fastsætter efter hver enkelt medlemsstats valg efter proceduren i artikel 144, stk. 2, et loft for hver af de direkte betalinger, der er omhandlet i artikel 66-69.
Loftet skal svare til andelen af de enkelte typer direkte betalinger under de nationale lofter, der er omhandlet i artikel 41, og multipliceres med de procentsatser for nedsættelse, som medlemsstaterne anvender i henhold til artikel 66-69.
Det samlede beløb for de fastsatte lofter fratrækkes de nationale lofter omhandlet i artikel 41 efter proceduren i artikel 144, stk. 2.«
12)
Artikel 65, stk. 1, affattes således:
»1. For så vidt angår de rettigheder, der skal tildeles landbrugerne efter eventuelle nedsættelser i henhold til artikel 41, nedsættes den andel af referencebeløbet, der hidrører fra hver af de direkte betalinger, der er omhandlet i artikel 66-69, med en procentsats, der fastsættes af medlemsstaterne inden for begrænsningerne i artikel 66-69, og for så vidt angår direkte betalinger omhandlet i artikel 68b inden for den periode, der er fastsat af medlemsstaterne i henhold til nævnte artikel.«
13)
Følgende artikel indsættes efter artikel 68a:
»Artikel 68b
Overgangsbetalinger for frugt og grøntsager
1. Medlemsstaterne kan senest den 1. november 2007 beslutte indtil den 31. december 2011 at tilbageholde op til 50 % af den del af de nationale lofter, jf. artikel 41, der svarer til visse tomater, der leveres til forarbejdning, og som var støtteberettigede under støtteordningen i forordning (EF) nr. 2201/06.
I så tilfælde og inden for det loft, der fastsættes i overensstemmelse med artikel 64, stk. 2, foretager den berørte medlemsstat på årsbasis en supplerende betaling til landbrugerne.
Den supplerende betaling ydes til landbrugere, der producerer sådanne tomater, på de betingelser, der er angivet i afsnit IV, kapitel 10g.
2. Medlemsstaterne kan senest den 1. november 2007 beslutte at tilbageholde:
a)
indtil den 31. december 2010 op til 100 % af den del af de nationale lofter, jf. artikel 41, der svarer til visse frugt- og grøntsagskulturer bortset fra enårige kulturer anført i nærværende stykkes tredje afsnit, der leveres til forarbejdning, og som var støtteberettigede under støtteordningerne i forordning (EF) nr. 2201/96 og (EF) nr. 2202/96, og
b)
fra den 1. januar 2011 til den 31. december 2012 op til 75 % af den del af de nationale lofter, jf. artikel 41, der svarer til visse frugt- og grøntsagskulturer bortset fra enårige kulturer anført i nærværende stykkes tredje afsnit, der leveres til forarbejdning, og som var støtteberettigede under støtteordningerne i forordning (EF) nr. 2201/96 og (EF) nr. 2202/96.
I så tilfælde og inden for det loft, der fastsættes i overensstemmelse med artikel 64, stk. 2, foretager den berørte medlemsstat på årsbasis en supplerende betaling til landbrugerne.
Den supplerende betaling ydes til landbrugere, der producerer en eller flere af følgende frugt- og grøntsagskulturer, der leveres til forarbejdning, og som var støtteberettigede under støtteordningerne i forordning (EF) nr. 2201/96 og (EF) nr. 2202/96 som fastsat af den berørte medlemsstat, på de betingelser, der er angivet i afsnit IV, kapitel 10g:
a)
friske figner
b)
friske citrusfrugter
c)
druer til spisebrug
d)
pærer
e)
ferskner og nektariner og
f)
visse typer blommer afledt af »d'Ente«-blommer.
3. Den del af de nationale lofter, jf. stk. 1, der svarer til tomater, fastsættes således:
Medlemsstat
Beløb
(mio. EUR pr. kalenderår)
Bulgarien
5,394
Den Tjekkiske Republik
0,414
Grækenland
35,733
Spanien
56,233
Frankrig
8,033
Italien
183,967
Cypern
0,274
Malta
0,932
Ungarn
4,512
Rumænien
1,738
Polen
6,715
Portugal
33,333
Slovakiet
1,018
4. Den del af de nationale lofter, jf. stk. 2, der svarer til frugt- og grøntsagskulturer bortset fra enårige kulturer, fastsættes således:
Medlemsstat
Beløb
(mio. EUR pr. kalenderår)
Bulgarien
0,851
Den Tjekkiske Republik
0,063
Grækenland
153,833
Spanien
110,633
Frankrig
44,033
Italien
131,700
Cypern
I 2008: 4,793
I 2009: 4,856
I 2010: 4,919
I 2011: 4,982
I 2012: 5,045
Ungarn
0,244
Rumænien
0,025
Portugal
2,9400
Slovakiet
0,007«
14)
Artikel 71g udgår.
15)
I artikel 71k, stk. 2, tilføjes følgende afsnit:
»For så vidt angår medtagelsen af frugt- og grøntsagsbetalingskomponenten i enkeltbetalingsordningen kan de nye medlemsstater dog senest den 1. april 2008 eller senest den 1. august året før det første år, hvor enkeltbetalingsordningen anvendes, beslutte at anvende undtagelsesbestemmelsen i første afsnit.«
16)
I afsnit IV tilføjes følgende kapitler efter kapitel 10f:
»KAPITEL 10g
OVERGANGSBETALINGER FOR FRUGT OG GRØNTSAGER
Artikel 110t
Overgangsarealstøtte
1. Hvis artikel 68b, stk. 1, eller artikel 143bc, stk. 1, finder anvendelse, kan der i den periode, der er omhandlet i disse bestemmelser, ydes en overgangsarealstøtte på de betingelser, der er fastlagt i dette kapitel, til landbrugere, der producerer visse tomater som fastsat af medlemsstaterne, der leveres til forarbejdning.
2. Hvis artikel 68b, stk. 2, eller artikel 143bc, stk. 2, finder anvendelse, kan der i den periode, der er omhandlet i disse bestemmelser, ydes en overgangsarealstøtte på de betingelser, der er fastlagt i dette kapitel, til landbrugere, der producerer visse frugt- og grøntsagsprodukter anført i artikel 68b, stk. 2, tredje afsnit, som fastsat af medlemsstaterne, der leveres til forarbejdning.
Artikel 110u
Støttebeløb og støtteberettigelse
1. Medlemsstaterne fastsætter støtten pr. hektar, hvor der dyrkes tomater og hvert af de frugter og grøntsager, der er anført i artikel 68b, stk. 2, tredje afsnit, på grundlag af objektive og ikke-diskriminerende kriterier.
2. Det samlede beløb for betalingerne må under ingen omstændigheder overstige det loft, der er fastsat i henhold til artikel 64, stk. 2, eller artikel 143bc.
3. Der ydes kun støtte for arealer, hvor produktionen er omfattet af en kontrakt om forarbejdning til et af de produkter, der er anført i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2201/96.
4. Medlemsstaterne kan gøre ydelsen af EF-støtte afhængig af yderligere objektive og ikke-diskriminerende kriterier, herunder at landbrugerne er medlem af en producentorganisation eller producentsammenslutning, der er anerkendt efter henholdsvis artikel 4 og artikel 7 i Rådets forordning (EF) nr. 1182/2007 af 26. september 2007 om reform af frugt- og grøntsagssektoren (20).
5. Senest den 1. november 2007 underretter medlemsstaterne Kommissionen om deres beslutning om at anvende artikel 68b eller artikel 143bc, det beløb, der tilbageholdes efter artikel 68b eller artikel 143bc, og de kriterier, der er omhandlet i denne artikels stk. 1.
KAPITEL 10h
OVERGANGSBETALING FOR BÆRFRUGTER
Artikel 110v
Betaling for bærfrugter
1. Der ydes overgangsarealstøtte indtil den 31. december 2012 for jordbær henhørende under KN-kode 0810 10 00 og for hindbær henhørende under KN-kode 0810 20 10, der leveres til forarbejdning.
2. Der ydes kun støtte for arealer, hvor produktionen er omfattet af en kontrakt om forarbejdning til et af de produkter, der er anført i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2201/96.
3. Fællesskabsstøtten udgør 230 EUR pr. hektar pr. år.
4. Medlemsstaterne kan yde national støtte som supplement til støtten fra Fællesskabet. Det samlede beløb for støtten fra Fællesskabet og den nationale støtte må ikke overstige 400 EUR pr. hektar pr. år.
5. Støtten betales kun for maksimale nationale garantiarealer, der tildeles medlemsstaterne som følger:
Medlemsstat
Nationalt garantiareal
(ha)
Bulgarien
2 400
Ungarn
1 700
Letland
400
Litauen
600
Polen
48 000
Hvis det støtteberettigede areal i en given medlemsstat og i et givet år overstiger det maksimale nationale garantiareal, nedsættes det i stk. 3 omhandlede beløb proportionalt med overskridelsen af det maksimale nationale garantiareal.
6. Artikel 143a og 143c finder ikke anvendelse på overgangsbetalingen for bærfrugter.
17)
Artikel 143b, stk. 1, affattes således:
»1. De nye medlemsstater kan senest på tiltrædelsesdatoen beslutte at erstatte de direkte betalinger undtagen støtten til energiafgrøder, jf. afsnit IV, kapitel 5, og overgangsbetalingen for bærfrugter, jf. afsnit IV, kapitel 10h, i den i stk. 9 omtalte gyldighedsperiode med en generel arealbetaling, som skal beregnes i henhold til stk. 2.«
18)
Artikel 143b, stk. 3, tredje led, affattes således:
»-
tilpasset med den relevante procentsats i artikel 143a for den gradvise indførelse af direkte betalinger, undtagen for de beløb, der er til rådighed i overensstemmelse med bilag VII, punkt K, nr. 2, eller i overensstemmelse med forskellen mellem disse beløb og dem, der faktisk anvendes, jf. artikel 143ba, stk. 4, og undtagen for de beløb, der svarer til frugt- og grøntsagssektoren i overensstemmelse med artikel 68b, stk. 3 og 4, eller i overensstemmelse med forskellen mellem disse beløb og dem, der faktisk anvendes, jf. artikel 143bb, stk. 4, og artikel 143bc, stk. 3.«
19)
Følgende artikler tilføjes efter artikel 143ba:
Artikel 143bb
Særskilt frugt- og grøntsagsbetaling
1. Uanset artikel 143b kan de nye medlemsstater, som anvender den generelle arealbetalingsordning, senest den 1. november 2007 beslutte at yde en særskilt frugt- og grøntsagsbetaling til de landbrugere, der er støtteberettigede i henhold til den generelle arealbetalingsordning. Den ydes på grundlag af objektive og ikke-diskriminerende kriterier som f.eks. dem, der er fastsat i bilag VII, punkt M, stk. 1, og for en repræsentativ periode som fastsat i nævnte stykke.
2. Den særskilte frugt- og grøntsagsbetaling ydes inden for grænserne af den del af det nationale loft, jf. artikel 71c, der svarer til frugt og grøntsager.
3. Uanset stk. 2 kan hver enkelt berørt ny medlemsstat senest den 1. november 2007 på grundlag af objektive kriterier beslutte at anvende et lavere loft for den særskilte frugt- og grøntsagsbetaling end det, der er angivet i nævnte stykke.
4. De midler, der stilles til rådighed for ydelsen af den særskilte frugt- og grøntsagsbetaling i overensstemmelse med stk. 1, 2 og 3, medtages ikke i det årlige rammebeløb omhandlet i artikel 143b, stk. 3.
5. Artikel 143a og 143c finder ikke anvendelse på den særskilte frugt- og grøntsagsbetaling.
6. Ved arv eller forskud på arv tildeles den særskilte frugt- og grøntsagsbetaling til den landbruger, som har arvet bedriften, forudsat at denne landbruger er støtteberettiget i henhold til den generelle arealbetalingsordning.
Artikel 143bc
Overgangsbetaling for frugt og grøntsager
1. Uanset artikel 143b kan de nye medlemsstater, som anvender den generelle arealbetalingsordning, senest den 1. november 2007 beslutte indtil den 31. december 2011 at tilbageholde op til 50 % af den del af de nationale lofter, jf. artikel 41, der svarer til tomater henhørende under KN-kode 0702 00 00.
I så tilfælde og inden for det loft, der fastsættes efter proceduren i artikel 144, stk. 2, foretager den berørte medlemsstat på årsbasis en supplerende betaling til landbrugerne.
Den supplerende betaling ydes til landbrugere, der producerer tomater, på de betingelser, der er angivet i afsnit IV, kapitel 10g.
2. Uanset artikel 143b kan de nye medlemsstater, som anvender den generelle arealbetalingsordning, senest den 1. november 2007 beslutte at tilbageholde:
a)
indtil den 31. december 2010 op til 100 % af den del af de nationale lofter, jf. artikel 71c, der svarer til frugt- og grøntsagskulturer bortset fra enårige kulturer anført i artikel 68b, stk. 2, tredje afsnit.
b)
fra den 1. januar 2011 til den 31. december 2012 op til 75 % af den del af de nationale lofter, jf. artikel 71c, der svarer til frugt- og grøntsagskulturer bortset fra enårige kulturer anført i artikel 68b, stk. 2, tredje afsnit.
I så tilfælde og inden for det loft, der fastsættes efter proceduren i artikel 144, stk. 2, foretager den berørte medlemsstat på årsbasis en supplerende betaling til landbrugerne.
Den supplerende betaling ydes til landbrugere, der producerer et eller flere af de frugter og grøntsager som fastsat af den berørte medlemsstat, der er anført i artikel 68b, stk. 2, tredje afsnit.
3. De midler, der stilles til rådighed for ydelsen af overgangsbetalingen for frugt og grøntsager i overensstemmelse med stk. 1, og 2, medtages ikke i det årlige rammebeløb omhandlet i artikel 143b, stk. 3.
4. Artikel 143a og 143c finder ikke anvendelse på overgangsbetalingen for frugt- og grøntsager.
20)
I artikel 145 indsættes følgende efter litra dc):
»dd)
gennemførelsesbestemmelser for frugt- og grøntsags-, spisekartoffel- og planteskolestøttens medtagelse i enkeltbetalingsordningen og for de betalinger, der er nævnt i afsnit IV, kapitel 10g og 10h.«
21)
Artikel 155 affattes således:
»Artikel 155
Andre overgangsbestemmelser
Yderligere foranstaltninger til lettelse af overgangen fra ordningerne fastsat i de i artikel 152 og 153 omhandlede forordninger og i forordning (EØF) nr. 404/93, (EF) nr. 2200/96, (EF) nr. 2201/96, (EF) nr. 2202/96 og (EF) nr. 1260/2001 til ordningerne i nærværende forordning, særlig ordningerne vedrørende anvendelsen af artikel 4 og 5 i og bilaget til forordning (EF) nr. 1259/1999 og artikel 6 i forordning (EF) nr. 1251/1999, og fra bestemmelserne vedrørende forbedringsplanerne omhandlet i forordning (EØF) nr. 1035/72 til ordningerne omhandlet i artikel 83-87 i nærværende forordning, kan fastsættes efter proceduren i artikel 144, stk. 2, i nærværende forordning. De forordninger og artikler, der henvises til i artikel 152 og 153, finder fortsat anvendelse med henblik på fastsættelsen af de referencebeløb, der er omhandlet i bilag VII.«
22)
Bilagene ændres som anført i bilag II til nærværende forordning.
Artikel 53
Ændringer af forordning (EF) nr. 318/2006
I forordning (EF) nr. 318/2006 foretages følgende ændringer:
1)
I artikel 32, stk. 1, 2 og 4, indsættes ordene »eller bilag VIII« efter »bilag VII«.
2)
Følgende bilag tilføjes efter bilag VII:
» BILAG VIII
Forarbejdede frugter og grøntsager
De produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 2201/96 af 28. oktober 1996 om den fælles markedsordning for forarbejdede frugter og grøntsager (21).
«
Artikel 54
Ophævelse
Forordning (EF) nr. 2202/96 ophæves.
Artikel 55
Overgangsbestemmelser
1. De støtteordninger, der er fastsat ved forordning (EF) nr. 2201/96 og 2202/96, og som ophæves ved nærværende forordning, gælder fortsat for hvert af de pågældende produkter for det produktionsår, som udløber i 2008 for det pågældende produkt.
2. Producentorganisationer og sammenslutninger af producentorganisationer, der allerede er anerkendt efter forordning (EF) nr. 2200/96 inden datoen for denne forordnings ikrafttræden, er fortsat anerkendt efter nærværende forordning. De foretager om nødvendigt tilpasninger til kravene i denne forordning inden den 31. december 2010.
3. Et driftsprogram, der er anerkendt efter forordning (EF) nr. 2200/96 inden datoen for denne forordnings anvendelse, kan efter anmodning fra en producentorganisation
a)
fortsætte med at løbe indtil dets udløb, eller
b)
blive ændret for at opfylde kravene i denne forordning, eller
c)
blive erstattet af et nyt driftsprogram, som er godkendt efter denne forordning.
Artikel 10, stk. 3, litra e) og f), finder anvendelse på driftsprogrammer, der er forelagt i 2007, men endnu ikke godkendt på datoen for denne forordnings ikrafttræden, og som i øvrigt opfylder kriterierne i de nævnte litraer.
4. Producentsammenslutninger, som er indrømmet foreløbig anerkendelse efter forordning (EF) nr. 2200/96, er fortsat omfattet af denne foreløbige anerkendelse efter nærværende forordning. Anerkendelsesplaner, der er accepteret efter forordning (EF) nr. 2200/96, er fortsat omfattet af denne accept efter nærværende forordning. Planerne ændres dog om nødvendigt, for at producentsammenslutningen kan opfylde kriterierne for anerkendelse som producentorganisation, jf. artikel 4 i denne forordning. For så vidt angår producentsammenslutninger i de medlemsstater, der tiltrådte Den Europæiske Union den 1. maj 2004 eller senere, finder de støttesatser, der er omhandlet i artikel 7, stk. 4, litra a), anvendelse på anerkendelsesplanerne fra datoen for anvendelsen af denne forordning.
5. Kontrakter som omhandlet i artikel 3, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2202/96, der omfatter mere end et produktionsår af støtteordningen for forarbejdning af citrusfrugter, og som vedrører det produktionsår, der begynder den 1. oktober 2008 eller det efterfølgende produktionsår, kan med begge kontraktparters samtykke ændres eller opsiges for at tage hensyn til ophævelsen af nævnte forordning og den dermed forbundne afskaffelse af støtten. Der pålægges ikke de pågældende parter sanktioner i henhold til nævnte forordning eller dens gennemførelsesbestemmelser som følge af en ændring eller opsigelse.
6. Hvis en medlemsstat gør brug af overgangsordningen i artikel 68b eller artikel 143bc i forordning (EF) nr. 1782/2003, finder de bestemmelser, der er vedtaget i medfør af artikel 6 i forordning (EF) nr. 2201/96 eller artikel 6 i forordning (EF) nr. 2202/96 om mindstekravene til de råvarer, der leveres til forarbejdning, og mindstekravene til færdigvarernes kvalitet, fortsat anvendelse for så vidt angår råvarer høstet på den pågældende medlemsstats område.
Artikel 56
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2008.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 26. september 2007.
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1182/2007 НА СЪВЕТА
от 26 септември 2007 година
за определяне на специфични правила по отношение на секторa на плoдoвете и зеленчуците и за изменение на директиви 2001/112/ЕО и 2001/113/ЕО, и регламенти (ЕИО) № 827/68, (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96, (ЕО) № 2826/2000, (ЕО) № 1782/2003 и (ЕО) № 318/2006, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 2202/96
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално членове 36 и 37 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент,
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взе предвид становището на Комитета на регионите,
като има предвид, че:
(1)
Настоящият режим в сектор плодове и зеленчуци е определен в Регламент (ЕО) № 2200/96 на Съвета от 28 октомври 1996 г. относно общата организация на пазара на плодове и зеленчуци (2), Регламент (ЕО) № 2201/96 на Съвета от 28 октомври 1996 г. относно общата организация на пазарите на продукти от преработени плодове и зеленчуци (3) и Регламент (ЕО) № 2202/96 на Съвета от 28 октомври 1996 г. относно въвеждането на режим за помощ от Общността за производители на определени цитрусови плодове (4).
(2)
В светлината на опита е необходимо да се промени режимът за плодовете и зеленчуците, за да се постигнат следните цели: подобряване на конкурентоспособността и пазарната ориентация на сектора за постигане на устойчиво производство, което е конкурентоспособно както на вътрешния, така и на външния пазар, намаляване на колебанията в дохода на производителите в резултат на кризи на пазара, увеличаване на консумацията на плодове и зеленчуци в Общността и продължаване на усилията, положени от сектора за поддържане и опазване на околната среда.
(3)
Тъй като тези цели, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки поради общия характер на пазара на плодове и зеленчуци и поради необходимостта от по-нататъшни общи действия те могат да бъдат постигнати по-добре на общностно равнище, Общността може да предприеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тези цели.
(4)
Комисията представи отделно предложение за регламент на Съвета относно установяване на обща организация на земеделските пазари, което би могло първоначално да включи някои разпоредби от хоризонтален характер, които да обхващат сектор плодове и зеленчуци и да се отнасят до набор от други земеделски продукти, а именно тези, подлежащи на управителен комитет. Уместно е тези разпоредби да се оставят в Регламенти (ЕО) № 2200/96 и (ЕО) № 2201/96. Въпреки това тези разпоредби следва да бъдат осъвременени, опростени и рационализирани с цел лесното им включване в регламента относно установяване на обща организация на земеделските пазари.
(5)
По отношение на други разпоредби, специфични за сектор плодове и зеленчуци, обхватът на промените в настоящия режим прави необходимо включването им в отделен регламент с цел по-голяма яснота. В случаите, когато тези разпоредби са до известна степен от хоризонтален характер и се прилагат и за други земеделски продукти, като тези относно стандартите за предлагане на пазара и търговията с трети страни, те също трябва да бъдат осъвременени и опростени, за да се позволи лесното им включване в регламент на Съвета относно установяване на обща организация на земеделските пазари на по-късна дата. Този регламент не следва да отменя или да изменя съществуващи правни инструменти от хоризонтален характер освен в случаите, когато те са остарели или са станали излишни, или поради самото им естество не следва да бъдат разглеждани на равнище Съвет.
(6)
В обхвата на настоящия регламент следва да влязат продукти, които попадат в приложното поле на общите организации на пазарите на плодове и зеленчуци и на преработени плодове и зеленчуци. Въпреки това разпоредбите за организациите на производители и междубраншовите организации и споразумения се прилагат само към продукти, обхванати от общата организация на пазара на плодове и зеленчуци, и това разграничение следва да бъде запазено. Наред с това обхватът на общата организация на пазара на плодове и зеленчуци следва да бъде разширен и в него да бъдат включени някои растения за кулинарни цели с цел да могат да се възползват от режима. Мащерката и шафранът понастоящем са обхванати от Регламент (ЕИО) № 827/68 на Съвета от 28 юни 1968 г. относно общата организация на пазарите на някои продукти, изброени в приложение II от Договора (5), и поради това следва да бъдат извадени оттам.
(7)
Стандартите за предлагане на пазара, по-специално тези, свързани с определение, качество, категоризиране, размер, опаковка, амбалаж, съхранение, транспорт, търговски вид, предлагане на пазара и етикетиране, следва да се прилагат по отношение на някои продукти с цел доставяне на пазара на продукти с еднородно и задоволително качество. Освен това може да е необходимо приемането на специални мерки, особено съвременни методи за анализ и други мерки за определяне на характеристиките на съответните стандарти, с цел да се избегнат злоупотреби по отношение на качеството и автентичността на продуктите, представяни на потребителите, и значителните смущения на пазарите, които те могат да предизвикат.
(8)
Понастоящем, Директива 2001/112/ЕО на Съвета от 20 декември 2001 г. относно соковете от плодове и някои сходни продукти, предназначени за консумация от човека (6), и Директива 2001/113/ЕО на Съвета от 20 декември 2001 г. относно плодови конфитюри, желета и мармалади и подсладено пюре от кестени, предназначени за консумация от човека (7), определят специални разпоредби по отношение на производството, състава и етикетирането на тези продукти. Тези правила, обаче, не са напълно осъвременени и не отчитат развитието на съответните международни стандарти, и поради това следва да бъдат изменени, за да стане възможно тяхното осъвременяване.
(9)
Производството и предлагането на пазара на плодове и зеленчуци следва да бъдат изцяло съобразени с екологичните изисквания, включително техники на обработване, управление на отпадъчни материали и изхвърляне на продукти, изтеглени от пазара, особено по отношение съхранение на качеството на водата, запазване на биологичното разнообразие и опазване на селските райони.
(10)
Организациите на производители са основни действащи субекти в режима на плодове и зеленчуци и на своето равнище осигуряват децентрализираното му управление. С оглед на все по-голямото концентриране на търсенето групирането на доставките чрез тези организации продължава да бъде икономическа потребност с цел укрепване на позициите на производителите на пазара. Такова групиране следва да бъде осъществено доброволно и да докаже своята полезност посредством обхвата и ефикасността на услугите, които организациите на производители предлагат на своите членове. Тъй като организациите на производители работят изключително в интересите на своите членове, те следва да се разглеждат като действащи в името на и от страна на своите членове по въпросите от икономически характер.
(11)
Опитът показва, че организациите на производители са подходящо средство за групиране на доставките. Въпреки това, разпределението на организации на производители в различните държави-членки е неравномерно. С цел по-нататъшно подобряване на привлекателността на организациите на производители следва да бъде предвидена разпоредба за по-голяма гъвкавост във функционирането им, където е възможно. Тази гъвкавост следва да се отнася по-специално до набора от продукти на дадена организация на производители, степента на позволени преки продажби, прилагането на правилата спрямо производители, които не са членове, както и разрешаването на асоциации на организации на производители да осъществяват която и да е от дейностите на своите членове и разрешаването на изнасяне на дейности, включително към дъщерни предприятия, което и в двата случая подлежи на необходимите условия.
(12)
Една организация на производители не следва да бъде призната от съответната държава-членка за способна да допринася за постигането на целите на общата организация на пазара, ако нейният устав не налага определени изисквания на нея и на нейните членове. Създаването и правилното функциониране на операционни фондове изискват организациите на производители да отговарят за цялостното производство на плодове и зеленчуци на своите членове.
(13)
На групите производители в държавите-членки, които са се присъединили към Европейския съюз на 1 май 2004 г. или по-късно и желаят да получат статут на организации на производители в съответствие с настоящия регламент, следва да се даде преходен период, през който те могат да получават национална и общностна финансова подкрепа в замяна на изпълнението на определени ангажименти от съответната група производители.
(14)
С цел да се предостави по-голяма отговорност на организациите на производители по отношение на собствените им финансови решения и за насочване на обществените средства, които са им предоставени, към изпълнение на бъдещи изисквания, е необходимо да се определят условия за използването на тези средства. Подходящо решение е съвместното финансиране на операционни фондове, създадени от организации на производители. В някои специални случаи следва да бъде разрешена допълнителна сфера за финансиране. С цел да се осигури контрол върху разходите на Общността следва да се определи горна граница на помощта, отпускана на организации на производители, които създават операционни фондове
(15)
В региони, в които организацията на производството е слаба, следва да се разреши отпускането на допълнителни национални финансови помощи. За държави-членки, които са особено изостанали по отношение на структурите, тези допълнителни помощи следва да се възстановяват от Общността.
(16)
С цел опростяване и намаляване на разходите по схемата би било полезно, по възможност, процедурите и правилата за допустимост на разходите по операционните фондове да се уеднаквят с тези на програмите за развитие на селските райони, като бъде позволено на държавите-членки да установят национална стратегия за операционни програми.
(17)
За още по-голям ефект от организациите и асоциациите на производители и за осигуряване на желаната стабилност на пазара на държавите-членки следва да се разреши при определени условия да разширят обхвата на правилата с цел включване на производители от техния район, които не са членове, по-специално на правилата за производство, предлагане на пазара и опазване на околната среда, приети от организацията или асоциацията за членове му от съответния район. При представяне на подходяща обосновка някои разходи, възникнали от това разширяване на обхвата на правилата, следва да бъдат покрити от съответните производители, предмет на разширяването, тъй като именно те ще се възползват от него. Производителите на биологични продукти следва обаче да не бъдат предмет на това разширяване на обхвата на правилата без съгласието на значителна част от тези производители. Необходимо е разрешаването на бързо разширяване на обхвата на правилата за предотвратяване и управление на кризи с цел своевременното справяне с кризи.
(18)
Няколко разнородни схеми за помощ за някои плодове и зеленчуци са посочени в регламенти (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96 и (ЕО) № 2202/96. Броят и разнообразието на тези схеми ги правят трудни за управление. Тъй като са насочени към някои плодове и зеленчуци, те не могат да вземат изцяло предвид местните условия на производство и не обхващат всички плодове и зеленчуци. Следователно е уместно да се търси друго средство за подкрепа на производителите на плодове и зеленчуци.
(19)
Освен това, схемите за помощи за плодове и зеленчуци не са изцяло включени в Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 г. относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители (8). Това доведе до известни усложнения и липса на гъвкавост при управлението на тази схема.
(20)
С цел установяване на по-целенасочена, но и гъвкава система за подпомагане на сектор плодове и зеленчуци, и опростяване, е уместно съществуващите схеми за помощ да се премахнат и плодовете и зеленчуци да бъдат включени изцяло в схемата, установена от Регламент (ЕО) № 1782/2003. За тази цел е необходимо да се гарантира, че земеделските производители, които произвеждат плодове и зеленчуци през посочения период, отговарят на изискванията на схемата за единно плащане. Следва да се гарантира също, че държавите-членки ще определят референтни суми и хектари, които отговарят на условията за подпомагане в рамките на схемата за единно плащане въз основа на представителен период, подходящ за пазара на отделните плодове и зеленчуци, и на подходящи цели и критерии за недопускане на дискриминация. Площите, засадени с плодове и зеленчуци, включително трайни плодови и зеленчукови култури, както и разсадниците следва да отговарят на изискванията на схемата за единно плащане. Националните тавани следва да бъдат изменени съответно. С цел да се предостави време на съответните сектори да се адаптират към включването им в схемата за единно плащане, следва да бъдат предвидени преходни периоди. По-специално, следва да бъдат предвидени отделени от производството вноски за плодове и зеленчуци, както и временни, обвързани с производството, помощи за площи, засети с определени продукти, предназначени за преработка, които са отговаряли на условията по съществуващите до този момент схеми, както и за ягоди и малини. За последните продукти може да се предостави национална помощ, която да се добави към помощта от Общността. Следва също да се предвиди приемане от страна на Комисията на подробни правила за прилагане и необходими преходни мерки по отношение на тези правила.
(21)
Производството на плодове и зеленчуци е непредсказуемо, а продуктите са малотрайни. Евентуален излишък на пазара, дори да не е прекалено голям, може да предизвика сериозни пазарни смущения. Бяха установени схеми за изтегляния от пазара, но те се оказаха трудни за управление. Следва да бъдат въведени редица допълнителни мерки за управление на кризи, които да се прилагат по най-лесния възможен начин. Включването на всички тези мерки в операционните програми на организациите на производители изглежда най-добрият подход при тези обстоятелства и следва също така да направи организациите на производители по-привлекателни за производителите. Същевременно, с цел да се позволи обхватът на мерките за управление на кризи да включи и производители, които не са членове на организациите на производители, на държавите-членки следва да се разреши да предоставят в рамките на преходен период държавна помощ в тези случаи. Тази помощ, обаче, следва да бъде по-малка от получаваната от членовете на организациите на производители с цел членството в тези организации да стане привлекателно. Функционирането на тази държавна помощ следва да се преразгледа в края на преходния период.
(22)
Включването на картофите за консумация в схемата, установена в Регламент (ЕО) № 1782/2003, означава, че с цел да се гарантира правилното функциониране на единния пазар въз основа на общи цени, разпоредбите на Договора, които регламентират държавната помощ, следва да се прилагат и за картофите за консумация, което подлежи на преходен период, за да се позволи адаптирането на сектора.
(23)
Регламент (ЕО) № 2826/2000 на Съвета от 19 декември 2000 г. относно действията за информиране и насърчаване, свързани със селскостопанските продукти на вътрешния пазар (9) предвижда принос на Общността до 50 % за някои действия за насърчаване. За насърчаване на консумацията на плодове и зеленчуци сред децата в учебните заведения този процент следва да бъде увеличен за поощряване на консумацията на плодове и зеленчуци в този случай.
(24)
Междубраншовите организации, създадени по инициатива на индивидуални или вече групирани оператори, могат, при положение, че включват значителна част от членовете на отделните браншове, свързани със сектор плодове и зеленчуци, да допринесат за възприемане на ориентирано към пазарните реалности поведение и за улесняване на търговски подход, който ще подобри отчетността на производствения процес, по-специално по отношение на организацията на производството, представянето на продуктите и предлагането им на пазара. Тъй като работата на тези организации може като цяло да подпомогне постигането на целите, предвидени в член 33 от Договора, и по-специално на целите, залегнали в настоящия регламент, следва, след определяне на съответните форми на действие, да бъде възможно предоставянето на специално признаване на тези организации, които представят доказателства за достатъчна представителност и осъществяват практически действия по отношение на горепосочените цели. Разпоредбите за разширяване на обхвата на правилата, приети от организациите на производители и техните асоциации, и за поделяне на разходите, възникнали в резултат на това разширяване, следва, поради сходството на поставените цели, да се отнасят и за междубраншовите организации.
(25)
Създаването на единен пазар на Общността предвижда въвеждането на търговска система по външните граници на Общността. Тази търговска система следва да включва вносни мита и по принцип да стабилизира пазара на Общността. Търговската система следва да се основава на поетите задължения съгласно Уругвайския кръг от многостранни търговски преговори.
(26)
Прилагането на система за входни цени за плодове и зеленчуци налага приемането на разпоредби, които да отчитат международните ангажименти на Общността.
(27)
Контролът на обема на търговия със селскостопански продукти с трети страни може по отношение на някои продукти да наложи въвеждането на лицензионни системи за внос и износ, включително внасянето на гаранция, за да се гарантира, че транзакциите, за които са издадени тези лицензии, в действителност са били осъществени. Комисията следва да бъде упълномощена да въведе лицензионни системи по отношение на такива продукти.
(28)
С цел да се предотврати или противодейства на неблагоприятно влияние върху пазара на Общността, което може да е резултат от внос на някои селскостопански продукти, вносът на такива продукти следва да се обвърже с плащане на допълнително мито, ако са изпълнени някои условия.
(29)
Уместно е при определени условия на Комисията да се предостави правото да открива и управлява тарифни квоти, произтичащи от международни споразумения, сключени в съответствие с Договора, или от други актове на Съвета.
(30)
Митническата система позволява премахването на всички други мерки за защита по външните граници на Общността. При извънредни обстоятелства вътрешният пазар и митническият механизъм могат да се окажат неподходящи. В такива случаи, за да не бъде оставен пазарът на Общността без защита срещу смущенията, които могат да възникнат, Общността следва да е в състояние незабавно да вземе всички необходими мерки. Тези мерки следва да са в съответствие с международните ангажименти на Общността.
(31)
За да се гарантира правилното функциониране на тези търговски мерки, следва да се предвиди регулиране или, когато ситуацията на пазара го изисква, забрана за използване на режим „Активно усъвършенстване“ или „Пасивно усъвършенстване“.
(32)
С цел да се запази правната база за възстановявания за износ на захар, вложена в някои преработени продукти от плодове и зеленчуци, за които са представени доказателства съгласно член 16, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 2201/96, който подлежи на отмяна, списъкът с въпросните продукти следва да бъде добавен към поместения в приложение VII към Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 г. относно общата организация на пазарите в сектор захар (10).
(33)
Директиви 2001/112/ЕО и 2001/113/ЕО, и регламенти (ЕИО) № 827/68, (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96, (ЕО) № 2826/2000, (ЕО) № 1782/2003 и (ЕО) № 318/2006 следва следователно да бъдат съответно изменени.
(34)
Тъй като общите пазари на селскостопански продукти се развиват непрекъснато, държавите-членки и Комисията следва взаимно да се информират за съответните развития.
(35)
Правилното функциониране на единния пазар на основата на общи цени би било изложено на риск от отпускането на национални помощи. Ето защо разпоредбите на Договора относно държавните помощи следва, като общо правило, да се прилагат за продуктите, включени в настоящия регламент. Същевременно следва да се предвиди отпускането на еднократна държавна помощ за сектора на преработката на домати в Италия и Испания, с цел да се подпомогне неговата адаптация към разпоредбите на настоящия регламент.
(36)
Разходите на държавите-членки в резултат на задълженията, произтичащи от прилагането на настоящия регламент, следва да се финансират от Общността в съответствие с Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Cъветa от 21 юни 2005 г. относно финансирането на Общата селскостопанска политика (11).
(37)
Режимът на плодове и зеленчуци предвижда съобразяването на някои задължения. С цел да се гарантира съответствие с тези задължения, е необходим контрол и налагане на санкции в случай на неспазване на тези задължения. Ето защо следва Комисията да има правомощието да установява съответните правила, включително тези, които се отнасят до възстановяването на недължими плащания и до задълженията за отчитане на държавите-членки. При новия режим специалното звено от инспектори в сектор плодове и зеленчуци вече няма да бъде необходимо и може да бъде премахнато.
(38)
Схемата за помощ, установена с Регламент (ЕО) № 2202/96, ще бъде премахната. Този регламент вече губи своя смисъл и поради това следва да бъде отменен.
(39)
Мерките, необходими за прилагането на настоящия регламент, следва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (12).
(40)
С цел опростяване, отделните комитети по пресни плодове и зеленчуци и по преработени плодове и зеленчуци следва да бъдат премахнати и заменени с един комитет по плодове и зеленчуци, който да бъде създаден с Регламент (ЕО) № 2200/96 на Съвета.
(41)
Преминаването от съществуващите разпоредби към тези, предвидени в настоящия регламент, може да доведе до трудности, чието решение не е предвидено в настоящия регламент. За да се справи с тези трудности, Комисията следва да бъде в състояние да приеме преходни мерки. Наред с това, следва да се предвиди продължаване на признаването на организациите на производители и асоциациите на организации на производители, които са били признати съгласно Регламент (ЕО) № 2200/96, и евентуалното продължаване на операционните програми, одобрени съгласно този регламент, като се предвидят подобни разпоредби и за групите производители, признати съгласно Регламент (ЕО) № 2200/96 и техните планове за признаване.
(42)
Настоящият регламент следва, като общо правило, да се прилага от 1 януари 2008 г. Въпреки това, с цел да се предотврати прекъсване на схемите за помощи за продукти от преработени плодове и зеленчуци и цитрусови плодове по средата на пазарната година, следва да се разреши тези схеми за помощи да се прилагат до края на 2007/2008 пазарна година,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
УВОДНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Обхват
Настоящият регламент определя специфични правила, приложими за продуктите, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96 и член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2201/96.
Въпреки това дялове III и IV от настоящия регламент се прилагат единствено по отношение на продуктите, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96, и/или на такива продукти, предназначени единствено за преработка.
Член 43 се прилага за картофи, пресни или охладени, с код по КН 0701.
ДЯЛ II
КЛАСИФИКАЦИЯ НА ПРОДУКТИТЕ
Член 2
Стандарти за предлагане на пазара
1. Продуктите, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96, които са предназначени за продажба на потребителите в прясно състояние, могат да бъдат предлагани на пазара единствено при положение, че са здрави и в задоволително пазарно качество, и е отбелязана страната на произход.
2. Комисията може да включи разпоредба за стандартите за предлагане на пазара за един или повече от продуктите, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96 и член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2201/96.
3. При това Комисията взема предвид препоръките за стандарти, приети от Икономическата комисия за Европа на ООН (ИКЕ/ООН).
4. Стандартите за предлагане на пазара, посочени в параграфи 1 и 2:
а)
се прилагат на всички етапи от предлагането на пазара, включително внос и износ, освен при наличие на други разпоредби на Комисията;
б)
се определят при отчитане по-специално на специфичните качества на продуктите, необходимостта да се гарантират условия за безпроблемно предлагане на тези продукти на пазара, както и интересите на потребителите да получат достатъчна и прозрачна информация за продукта, по-специално по отношение на страната на произход, класа, а, при необходимост, и разновидността (или търговския тип) на продукта;
в)
могат по-специално да се отнасят до качеството, определяне на класове, размера, опаковката, амбалажа, съхранението, транспорта, представянето, предлагането на пазара и етикетирането.
5. Държателят на продуктите, обхванати от приетите стандарти за качество, няма право да излага подобни продукти или да ги предлага за продажба, или да ги доставя или предлага на пазара по какъвто и да било друг начин в рамките на Общността, освен в съответствие с тези стандарти. Държателят на продуктите носи отговорност за спазването на това съответствие.
6. Без да се засягат специфичните разпоредби, които могат да бъдат приети от Комисията в съответствие с член 42, държавите-членки правят избирателни проверки, въз основа на анализ на риска, дали тези продукти съответстват на стандартите за предлагане на пазара. Тези проверки се осъществяват приоритетно преди транспортирането от производствените райони, когато продуктите се опаковат или товарят. За продукти от трети страни проверките се осъществяват преди освобождаването на тези продукти за свободно движение.
7. До приемането на нови стандарти за предлагане на пазара продължават да се прилагат стандартите за предлагане на пазара съгласно Регламент (ЕО) № 2200/96 и Регламент (ЕО) № 2201/96.
ДЯЛ III
ОРГАНИЗАЦИИ НА ПРОИЗВОДИТЕЛИ
ГЛАВА I
Изисквания и признаване
Член 3
Изисквания
1. За целите на настоящия регламент „организация на производители“ означава юридическо лице или ясно обособена част от юридическо лице, което изпълнява следните изисквания:
а)
създадено е по инициатива на земеделски производители по смисъла на член 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 1782/2003, които произвеждат един или повече от продуктите, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96 и/или на такива продукти, предназначени единствено за преработка;
б)
има за цел насърчаването на екологични практики на култивиране, производствени технологии и управление на отпадъците, по-специално насочени към съхранение на качеството на водата, почвите и ландшафта, както и опазване или увеличаване на биологичното разнообразие;
в)
има една или повече от следните цели:
i)
гарантиране, че производството се планира и адаптира в съответствие с търсенето, особено по отношение на качеството и количеството;
ii)
концентриране на доставките и пускане на пазара на продукцията на неговите членове;
iii)
оптимизиране на производствените разходи и стабилизиране на цените на производителите;
г)
уставът му предвижда специфичните изисквания, посочени в параграф 2; както и
д)
признато е от съответната държава-членка съгласно член 4.
2. Уставът на организацията на производители изисква от производителите, които са нейни членове, по-специално:
а)
да прилагат приетите от организацията на производители правила, свързани с отчитането на произведената продукция, със самото производство, с търговията и с опазването на околната среда;
б)
да принадлежат само към една организация на производители по отношение на производството на дадено стопанство на който и да е продукт, посочен в параграф 1, буква а);
в)
да предлагат на пазара цялата си съответна продукция посредством организацията на производители;
г)
да предоставят информацията, искана от организацията на производители за статистически цели, по-специално информация за засети площи, произведени количества, добиви и директни продажби;
д)
да заплащат предвидените в устава на организацията парични вноски за създаване и попълване на операционния фонд, предвиден в член 8.
3. Независимо от разпоредбите на параграф 2, буква в), в случаите, в които организацията на производители е дала своето разрешение и не е налице нарушение на правилата и условията, установени от организацията на производители, производителите, които са членове, могат:
а)
да продават не повече от определен процент от своята продукция пряко на своите стопанства или извън тях на потребители за техни лични нужди, като тези проценти се определят от държавите-членки на ниво, не по-ниско от 10 %;
б)
да предлагат на пазара сами или чрез друга организация на производители, определена от тяхната собствена организация, количества продукти, които са незначителни спрямо предлаганите на пазара от собствената им организация количества;
в)
да предлагат на пазара сами или чрез друга организация на производители, определена от тяхната собствена организация, продукти, които поради своите характеристики обичайно не се включват в търговската дейност на съответната организация.
4. Уставът на организацията на производители предвижда също така:
а)
процедури за определяне, приемане и изменение на правилата, посочени в параграф 2;
б)
задължение на членовете да заплащат финансови вноски, необходими за финансирането на организацията на производители;
в)
правила, които позволяват на производителите да контролират по демократичен начин своята организация и вземаните от нея решения;
г)
санкции за нарушаване на задълженията, залегнали в устава, по-специално неплащане на финансови вноски, или за нарушаване на правилата, приети от организацията на производители;
д)
правила за приемане на нови членове, по-специално минимален срок за членство;
е)
счетоводни и бюджетни правила, необходими за работата на организацията.
5. Организациите на производители се разглеждат като действащи в името на и от страна на своите членове по въпросите от икономически характер.
Член 4
Признаване
1. Държавите-членки признават като организации на производители за целите на настоящия регламент всички юридически лица или ясно обособени части от юридически лица, които кандидатстват за такова признаване, при условие че:
а)
изпълняват изискванията, посочени в член 3, и предоставят нужните доказателства за това;
б)
имат минимален брой членове и обхващат минимален обем или стойност от предлагана на пазара продукция, които следва да бъдат определени от държавите-членки, и представят нужните доказателства за това;
в)
налице са достатъчнo данни, че могат да осъществяват дейността си по подходящ начин, както с течение на времето, така и по отношение на ефективността и концентрацията на доставките, като за постигането на тази цел държавите-членки могат да решат кои от продуктите или групите продукти, посочени в член 3, параграф 1, буква а), следва да бъдат обхванати от организацията на производители;
г)
дават реална възможност на членовете си да получават техническа помощ за използване на екологични практики на култивиране;
д)
при необходимост предоставят на членовете си техническите средства за събирането, съхранението, опаковането и предлагането на пазара на продукцията им;
е)
гарантират правилното търговско и счетоводно управление на своята дейност; както и
ж)
не заемат господстващо положение на даден пазар, освен когато това е необходимо за изпълнение на целите на член 33 от Договора.
2. Държавите-членки:
а)
вземат решение дали да признаят съответната организация на производители в срок от три месеца от подаване на заявление, придружено от всички необходими документи;
б)
извършват редовни проверки, за да удостоверят, че организациите на производители спазват изискванията на този дял, при неспазване или нередности, свързани с разпоредбите на настоящия регламент, налагат санкции на тези организации и при необходимост решават да лишат съответната организация от признаване;
в)
веднъж годишно нотифицират Комисията за всяко решение за предоставяне, отказване или оттегляне на признаването.
Член 5
Асоциации на организации на производители
Асоциация на организации на производители се образува по инициатива на признати организации на производители и може да осъществява всяка от дейностите на организация на производители, посочени в настоящия регламент. За тази цел държавите-членки могат да признаят, при поискване, асоциация на организации на производители, когато:
а)
държавата-членка счита, че асоциацията е способна ефективно на осъществява тези дейности; както и
б)
асоциацията не заема господстващо положение на даден пазар, освен когато това е необходимо за изпълнение на целите на член 33 от Договора.
Член 3, параграф 5 се прилага mutatis mutandis към действия на асоциации на организации на производители.
Член 6
Изнасяне на дейности
Държавите-членки могат да разрешат призната организация на производители или признатa асоциация на организации на производители да изнесат някоя от своите дейности, включително към дъщерни предприятия, при условие че те предоставят на държавата-членка достатъчни доказателства, че това е подходящ начин да се постигнат целите на съответната организация на производители или асоциация на организации на производители.
Член 7
Групи производители
1. За целите на настоящия регламент „група производители“ е всяко юридическо лице или ясно обособена част от юридическо лице, създадено по инициатива на земеделски производители по смисъла на член 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 1782/2003, които произвеждат един или повече от продуктите, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96 и/или на такива продукти, предназначени единствено за преработка, с оглед на признаването му за организация на производители;
На групи производители в държавите-членки, които са се присъединили към Европейския съюз на 1 май 2004 г. или по-късно, или се намират в най-отдалечените региони на Общността, посочени в член 299, параграф 2 от Договора, или в малките острови в Егейско море, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1405/2006 на Cъветa (13), може да бъде даден преходен период, през който да изпълнят условията за признаване, посочени в член 4.
За тази цел, групите производители представят на съответната държава-членка поетапен план за признаване, чието приемане поставя началото на посочения във втора алинея петгодишен период и представлява предварително признаване. Преходният период е не по-дълъг от пет години.
2. Преди да приемат плана за признаване, държавите-членки информират Комисията за своите намерения и свързаните с тях вероятни финансови последици.
3. По време на преходния период държавите-членки могат да предоставят на групите производители, посочени в параграф 1:
а)
помощ за насърчаване на тяхното учредяване и улесняване на административната им дейност;
б)
помощ, предоставяна директно или посредством кредитни институции, предназначена да покрие част от инвестициите, необходими за получаването на признаване и изложени в плана за признаване, посочен в трета алинея от параграф 1.
4. Помощта, посочена в параграф 3 се възстановява от Общността в съответствие с правилата, приети съгласно член 42, буква б), ii).
5. Помощта, посочена в параграф 3, буква а), се определя за всяка група производители въз основа на продукцията, предлагана на пазара от нея, и възлиза, за първата, втората, третата, четвъртата и петата година, на:
а)
10 %, 10 %, 8 %, 6 % и 4 % съответно от стойността на предлаганата на пазара продукция в случая на групи производители в държави-членки, които са се присъединили към Европейския съюз на 1 май 2004 г. или по-късно, и
б)
5 %, 5 %, 4 %, 3 % и 2 % съответно от стойността на предлаганата на пазара продукция в случая на групи производители в най-отдалечените региони на Общността, посочени в член 299, параграф 2 от Договора, или в малките острови в Егейско море, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1405/2006.
Тези проценти могат да бъдат намалени във връзка със стойността на предлаганата на пазара продукция, която превишава даден праг. На помощта, дължима за дадена година на група производители, може да бъде наложена горна граница.
ГЛАВА II
Операционни фондове и операционни програми
Член 8
Операционни фондове
1. Организациите на производители могат да създадат операционен фонд. Фондът се финансира от:
а)
финансовите вноски на членовете или от самата организация на производители;
б)
финансова помощ от Общността, която може да бъде предоставена на организации на производители.
2. Операционните фондове се използват за финансиране на операционни програми, одобрени от държавите-членки в съответствие с член 13.
Член 9
Операционни програми
1. Операционните програми съдържат две или повече от целите, посочени в член 3, параграф 1, буква в), или от следните цели:
а)
планиране на производството;
б)
подобряване на качеството на продуктите;
в)
увеличаване на търговската стойност на продуктите;
г)
насърчаване на продуктите, независимо дали са в пресен или преработен вид;
д)
екологични мерки и методи на производство, които опазват околната среда, включително биологично земеделие;
е)
предотвратяване и управление на кризи.
2. Предотвратяването и управлението на кризи е свързано с избягване на и справяне с кризи на пазарите на плодове и зеленчуци и в този контекст обхваща:
а)
изтегляния от пазара;
б)
бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небране;
в)
насърчаване и комуникация;
г)
мерки за обучение;
д)
застраховане на реколтата;
е)
подкрепа за административните разходи по създаване на взаимоспомагателни фондове.
Предотвратяването и управлението на кризи, включително изплащането на главници и лихви, посочени в трета алинея, не съставляват повече от една трета от разходите по операционната програма.
С цел да финансират предотвратяването и управлението на кризи, организациите на производители могат да изтеглят заеми при търговски условия. В този случай изплащането на главниците и лихвите по тези заеми може да формира част от операционната програма и по този начин може да отговаря на условията за финансова помощ от Общността по член 10. Всяко конкретно действие по предотвратяването и управлението на кризи се финансира или чрез тези заеми, или пряко, но не и по двата начина едновременно.
3. Държавите-членки гарантират, че:
а)
операционните програми включват две или повече екологични действия, или
б)
поне 10 % от разходите по операционните програми покриват екологични действия.
Екологичните действия спазват изискванията на плащанията за агроекология, установени в първа алинея от член 39, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Cъвета от 20 септември 2005 г. относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (14).
Когато поне 80 % от производителите, които са членове на организация на производители, подлежат на поемане на един или повече идентични агроекологични ангажименти по тази разпоредба, всеки един от тези ангажименти се счита за екологично действие, посочено в буква а) от първа алинея.
Подкрепата за екологичните действия, посочени в първа алинея, покрива допълнителните разходи и пропуснатите приходи в резултат на това действие.
4. Параграф 3 се прилага в България и Румъния от 1 януари 2011 г.
5. Инвестиции, които увеличават натиска върху околната среда, се разрешават само в случаите, когато съществуват ефективни предпазни средства за защита на околната среда от този натиск.
Член 10
Финансова помощ от Общността
1. Финансовата помощ от Общността е равна на размера на реално платените финансови вноски, посочени в член 8, параграф 1, буква а), и е ограничена до 50 % от реално направените разходи.
2. Финансовата помощ от Общността е ограничена до 4,1 % от стойността на предлаганата на пазара продукция на всяка организация на производители.
Същевременно, този процент може да бъде повишен до 4,6 % от стойността на предлаганата на пазара продукция, при условие че количеството, които превишава тези 4,1 % от стойността на предлаганата на пазара продукция, се използва единствено за предотвратяване и управление на кризи.
3. По искане от страна на организация на производители процентът, предвиден в параграф 1, се определя на 60 %, когато операционната програма или част от операционната програма изпълнява поне едно от следните условия:
а)
представена е от няколко организации на производители в Общността, работещи в различни държави-членки по транснационални схеми;
б)
представена е от една или повече организации на производители, участващи в схеми, управлявани на междубраншова основа;
в)
обхваща единствено специфична подкрепа за производството на биологични продукти, обхванати от Регламент (ЕИО) № 2092/91 на Съвета (15);
г)
представена е от организация на производители в една от държавите-членки, които са се присъединили към Общността на 1 май 2004 г. или по-късно, и включва мерки, чието изпълнение е до края на 2013 г.;
д)
представлява първата програма, представена от призната организация на производители, която се е сляла с друга призната организация на производители;
е)
представлява първата програма, представена от призната асоциация на организации на производители;
ж)
представена е от организации на производители в държави-членки, в които организациите на производители предлагат на пазара по-малко от 20 % от продукцията на плодове и зеленчуци;
з)
представена е от организация на производители в някой от най-отдалечените региони на Общността;
и)
обхваща единствено специфична помощ за действия, които насърчават консумацията на плодове и зеленчуци и са насочени към децата в учебните заведения.
4. Процентът, предвиден в параграф 1, се определя на 100 % в случай на изтегляния на плодове и зеленчуци от пазара, които не надхвърлят 5 % от количеството на предлаганата на пазара продукция на всяка организация на производители, и след изтеглянето са реализирани чрез:
а)
безплатно разпространение на благотворителни организации и фондации, които са одобрени за целта от държавите-членки, за да бъдат използвани в тяхната дейност за подпомагане на лица, чието право на обществена помощ е признато по националното законодателство, по-специално тъй като тези лица не разполагат с необходимите средства за прехрана;
б)
безплатно разпространение в наказателни институции, училища и обществено-образователни институции и детски ваканционни лагери, както и на болници и старчески домове, определени от държавите-членки, които предприемат всички необходими мерки, за да гарантират, че така разпределените количества са допълнителни спрямо нормално закупуваните от тези заведения.
Член 11
Национална финансова помощ
1. В регионите на държавите-членки, където степента на организираност на производителите е особено ниска, държавите-членки могат да получат от Комисията, след надлежно обосновано искане, разрешение да изплатят на организациите на производители национална финансова помощ, равна на не повече от 80 % от финансовите вноски, посочени в член 8, параграф 1, буква а). Тази помощ е в допълнение към операционния фонд.
В региони на държавите-членки, където по-малко от 15 % от продукцията от плодове и зеленчуци се предлага на пазара от организации на производители и чието производство на плодове и зеленчуци представлява най-малко 15 % от тяхната обща селскостопанска продукция, помощта, посочена в първа алинея, може да бъде възстановена от Общността по искане на съответната държава-членка.
2. Членове 87, 88 и 89 от Договора не се прилагат за националната финансова помощ, която е разрешена от Комисията съгласно параграф 1.
Член 12
Национална рамка и национална стратегия за операционни програми
1. Държавите-членки създават национална рамка за определяне на общите условия, свързани с действията, посочени в член 9, параграф 3. Тази рамка предвижда по-специално тези действия да изпълняват съответните изисквания на Регламент (ЕО) № 1698/2005, включително изискванията за допълняемост, съгласуваност и съответствие както са изложени в член 5 от този регламент.
Държавите-членки представят предложената от тях рамка на Комисията, която може да изиска внасянето на изменения в рамките на три месеца, ако счете, че предложението не дава възможност за постигане на целите, заложени в член 174 от Договора и в Шестата програма за действие на Общността за околната среда (16) Инвестициите в отделни стопанства, подкрепени от операционни програми, също спазват тези цели.
2. Държавите-членки създават национална стратегия за устойчиви операционни програми за пазара на плодове и зеленчуци. Стратегията предвижда следните елементи:
а)
анализ на положението по отношение на силните и слабите страни и потенциала за развитие;
б)
обосноваване на избраните приоритети;
в)
цели на операционните програми и инструменти, показатели за постигнатите резултати;
г)
оценка на операционните програми;
д)
задължения за отчитане на организациите на производители.
Стратегията трябва да включва също така националната рамка, посочена в параграф 1.
3. Параграфи 1 и 2 не се прилагат в държави-членки, в които няма признати организации на производители.
Член 13
Одобрение на операционни програми
1. Проектите за операционни програми се представят на компетентните национални власти, които ги одобряват или отхвърлят, или изискват внасянето на изменения в съответствие с разпоредбите на настоящата глава.
2. Организациите на производители информират държавата-членка за очаквания размер на операционния фонд за всяка година, като го обосновават със съответните аргументи въз основа на прогнозите в операционната програма, разходите за настоящата година и евентуално за предходни години, а, при необходимост, и въз основа на очакваните количества продукция за следващата година.
3. Държавата-членка уведомява организацията на производители или асоциацията на организации на производители за очаквания размер на финансовата помощ от Общността в съответствие с границите, установени в член 10.
4. Плащанията, свързани с финансовата помощ от Общността, се извършват въз основа на направените разходи във връзка със схемите, обхванати от операционната програма. По отношение на същите схеми могат да се извършват авансови плащания, като за това се изисква представяне на гаранция или обезпечение.
5. Организацията на производители уведомява държавата-членка за окончателния размер на разходите за предходната година, придружен от необходимите подкрепящи документи, което ѝ дава възможност да получи остатъка от финансовата помощ от Общността.
6. Операционните програми и тяхното финансиране от производители и организации на производители, от една страна, и от фондове на Общността, от друга страна, са с минимална продължителност от три години и максимална продължителност от пет години.
ГЛАВА III
Разширяване на обхвата на правилата спрямо производители от икономическа област
Член 14
Разширяване на обхвата на правилата
1. В случаите, когато по отношение на даден продукт дадена организация на производители, работеща в определена икономическа област, е смятана за представителна за производството и за производителите в тази област, съответната държава-членка може, по искане на организацията на производители, да направи следните правила задължителни за производителите в областта, които не членуват в организацията:
а)
правилата, посочени в член 3, параграф 2, буква а);
б)
правилата, необходими за прилагането на мерките, посочени в член 9, параграф 2, буква в).
Първа алинея се прилага, при условие че тези правила:
а)
са били в сила в продължение на поне една пазарна година;
б)
са включени в подробния списък в приложение I;
в)
са задължителни за срок, не по-дълъг от три пазарни години.
Същевременно, условието, посочено в буква а) от втора алинея, не се прилага, ако съответните правила са изброените в точки 1, 3 и 5 на приложение I. В този случай разширяването на обхвата на правилата не може да се прилага за повече от една пазарна година.
2. За целите на настоящата глава „икономическа област“ означава географска зона, съставена от граничещи или съседни райони на производство, в които условията за производство и предлагане на пазара са еднородни.
Държавите-членки нотифицират до Комисията списък на икономическите области.
В срок от един месец след нотификацията Комисията одобрява списъка или, след консултации със съответната държава-членка, взема решение относно измененията в него, които държавата-членка трябва да направи. Комисията прави одобрения списък публично достъпен чрез методите, които смята за уместни.
3. Организация на производители се смята за представителна по смисъла на параграф 1, ако нейните членове представляват поне 50 % от общия брой на производителите в икономическата област, в която тя работи, и ако обхваща поне 60 % от производството в тази област. Без да се засяга параграф 5, при изчислението на тези проценти не се вземат предвид производителите или продукцията на биологични продукти, обхванати от Регламент (ЕИО) № 2092/91.
4. Правилата, които се обявяват за задължителни за всички производители в определена икономическа област:
а)
не причиняват щети на други производители в съответната държава-членка или в Общността;
б)
не се прилагат, освен ако не ги обхващат изрично, за продукти, предназначени за преработка по силата на договор, подписан преди началото на пазарната година, с изключение на посочените в член 3, параграф 2, буква а) правила за отчитане на производството;
в)
не влизат в противоречие с действащите национални правила, както и с тези на Общността.
5. Правилата не може да станат задължителни за производителите на биологични продукти, обхванати от Регламент (ЕИО) № 2092/91, освен ако такава мярка не е била договорена от най-малко 50 % от тези производители в икономическата област, в която работи организацията на производители, и тази организация обхваща най-малко 60 % от това производство в областта.
Член 15
Нотифициране
Държавите-членки нотифицират незабавно Комисията за правилата, които са обявили за задължителни за всички производители в определена икономическа област съгласно член 14, параграф 1. Комисията прави одобрения списък публично достъпен чрез методите, които смята за уместни.
Член 16
Отмяна
Комисията решава, че държава-членка трябва да отмени разширяването на обхвата на правилата, прието от същата държава-членка съгласно член 14, параграф 1:
а)
ако установи, че съответното разширяване на обхвата на правилата спрямо други производители не допуска конкуренция в значителна част от вътрешния пазар или застрашава свободната търговия или целите на член 33 от Договора;
б)
ако установи, че член 81, параграф 1 от Договора е приложим за правилата, чийто обхват се разширява за други производители. Решението на Комисията по отношение на тези правила се прилага единствено от датата на това установяване;
в)
ако след проверки установи, че не са съобразени изискванията на настоящата глава.
Член 17
Финансови вноски на производители, които не са членове
Когато се прилага член 14, параграф 1, съответната държава-членка може да реши, след внимателно разглеждане на представените документи, че производителите, които не са членове на организацията, дължат на организацията част от плащаните от членуващите производители финансови вноски, доколкото тези средства се използват за покриване на:
а)
административните разходи, произтичащи от прилагане на правилата, посочени в член 14, параграф 1;
б)
разходите, свързани с изследователска дейност, пазарни проучвания и насърчаване на продажбите, предприети от организацията или асоциацията, от които имат изгода всички производители в съответната област.
Член 18
Разширяване на обхвата на правилата на асоциации на организации на производители
За целите на настоящата глава, всяко посочване на организации на производители се тълкува и като посочване на признати асоциации на организации на производители.
ГЛАВА IV
Доклад
Член 19
Доклад
Най-късно до 31 декември 2013 г. Комисията представя пред Европейския парламент и Съвета доклад за прилагането на настоящия дял по отношение на организациите на производители, операционните фондове и операционните програми.
ДЯЛ IV
МЕЖДУБРАНШОВИ ОРГАНИЗАЦИИ И СПОРАЗУМЕНИЯ
ГЛАВА I
Изисквания и признаване
Член 20
Изисквания
За целите на настоящия регламент изразът „междубраншови организации“ означава юридически лица, които:
а)
са съставени от представители на икономически дейности, свързани с производството и/или търговията, и/или преработката на продуктите, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96;
б)
са създадени по инициатива на всички или на няколко от организациите или асоциациите, които ги съставляват;
в)
извършват две или повече от следните дейности в един или повече региони на Общността, като отчитат интересите на потребителите:
i)
подобряват познаването и прозрачността на производството и пазара;
ii)
помагат за по-добро координиране на търговията на плодове и зеленчуци, особено посредством научна дейност и пазарни проучвания;
iii)
разработват стандартни типове договори, съобразени с правилата на Общността;
iv)
използват по-пълно потенциала на произведените плодове и зеленчуци;
v)
предоставят необходимата информация и извършват научни изследвания за адаптиране на производството към продукти, които съответстват в по-голяма степен на пазарните изисквания и на вкусовете и очакванията на потребителите, особено по отношение на качеството на продукта и опазването на околната среда;
vi)
търсят начини за ограничаване на използването на фитосанитарни продукти и други материали, като по този начин гарантират качеството на продукта и опазването на почвите и водите;
vii)
развиват методи и средства за подобряване на качеството на продукта;
viii)
използват и защитават потенциала на биологичното земеделие, както и наименованията за произход, етикетите за качество и географските указания;
ix)
насърчават интегрираното производство или други екологични производствени методи;
(x)
определят правила, свързани с посочените в точки 2 и 3 на приложение I правила за производство и търговия, които са по-строги от тези на Общността или от националните правила;
г)
са признати от съответната държава-членка при условията, установени в член 21.
Член 21
Признаване
1. Ако структурите на съответната държава-членка разрешават това, държавите-членки могат да признаят за междубраншови организации по смисъла на настоящия регламент всички създадени на тяхна територия организации, които са представили подходящо заявление, при условие че:
а)
организациите извършват своята дейност в един или повече региони на съответната държава-членка;
б)
представляват значителен дял от производството и/или търговията, и/или преработката на плодове и зеленчуци и продукти от преработени плодове и зеленчуци във въпросния регион или региони, като, ако действат в повече от един регион, могат да докажат минимално равнище на представителност във всеки регион за всеки един от браншовете, които те включват;
в)
извършват две или повече от дейностите, посочени в член 20, буква в);
г)
самите те не участват в производството или преработката, или предлагането на пазара на плодове и зеленчуци или на продукти от преработени плодове и зеленчуци;
д)
не участват в нито едно от споразуменията, решенията или съгласуваните практики, посочени в член 22, параграф 4.
2. Преди да признаят междубраншовите организации, държавите-членки нотифицират Комисията относно кандидатстващите за признаване организации, като предоставят цялата необходима информация за тяхната представителност и различните им дейности заедно с цялата останала информация, необходима за изготвяне на оценка.
Комисията може да оспори признаването в срок от два месеца след нотифицирането.
3. Държавите-членки:
а)
вземат решение дали да предоставят признаване в рамките на три месеца от подаване на заявлението и всички съответни документи в негова подкрепа;
б)
извършват редовни проверки, за да удостоверят, че междубраншовите организации спазват реда и условията за признаване, при неспазване или нередности, свързани с разпоредбите на настоящия регламент, налагат санкции на тези организации и при необходимост решават да оттеглят даденото от тях признаване;
в)
оттеглят признаването, ако:
i)
установените в настоящата глава изисквания и условия за признаване вече не се изпълняват;
ii)
междубраншовата организация участва в някое от споразуменията, решенията и съгласуваните действия, посочени в член 22, параграф 3, без да се засягат другите санкции, които могат да бъдат наложени съгласно националното законодателство;
iii)
междубраншовата организация не изпълни задължението за уведомяване, посочено в член 22, параграф 2;
г)
в срок от два месеца нотифицират Комисията относно всяко решение за предоставяне, отказ или оттегляне на признаване.
4. Редът, условията и честотата, при които държавите-членки докладват на Комисията за дейностите на междубраншовите организации, се определят в съответствие с процедурата, посочена в член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96.
След извършени проверки Комисията може да поиска от държава-членка да оттегли признаването.
5. Признаването представлява разрешение за осъществяване на дейностите, изброени в член 20, буква в), съобразено с условията на настоящия регламент.
6. Комисията предоставя публичен достъп до списъка на признатите междубраншови организации чрез методите, които смята за уместни, като посочва икономическата сфера или областта на техните дейности, и дейностите, извършвани по смисъла на член 23. Оттеглянията на признаване също са публично достъпни.
ГЛАВА II
Правила за конкуренция
Член 22
Прилагане на правилата за конкуренция
1. Независимо от разпоредбите на член 1 от Регламент (ЕО) № 1184/2006 на Съвета (17), член 81, параграф 1 от Договора не се прилага към споразуменията, решенията и съгласуваните практики на признатите междубраншови организации, свързани с изпълнение на дейностите, посочени в член 20, буква в) от настоящия регламент.
2. Параграф 1 се прилага само при условие, че:
а)
Комисията е нотифицирана за споразуменията, решенията и съгласуваните практики;
б)
в срок от два месеца след получаване на цялата информация Комисията не е установила, че съответните споразумения, решения и съгласувани практики са несъвместими с правилата на Общността.
3. Споразуменията, решенията и съгласуваните практики не могат да влизат в сила преди изтичането на срока, посочен в параграф 2, буква б).
4. Следните споразумения, решения и съгласувани практики се обявяват за несъвместими с правилата на Общността при всички случаи:
а)
споразумения, решения и съгласувани практики, които могат да доведат до разделяне под каквато и да е форма на пазарите в Общността;
б)
споразумения, решения и съгласувани практики, които могат да засегнат стабилното функциониране на организацията на пазара;
в)
споразумения, решения и съгласувани практики, които могат да предизвикат изкривяване на конкуренцията и не са от съществено значение за постигане на целите на Общата селскостопанска политика, които се преследват с дейността на междубраншовите организации;
г)
споразумения, решения и съгласувани практики, които водят до определяне на цени, без да се засягат извършваните от междубраншовите организации дейности при прилагане на специални разпоредби от правила на Общността;
д)
споразумения, решения и съгласувани практики, които могат да породят дискриминация или да премахнат конкуренцията по отношение на значителен дял от съответните продукти.
5. Ако след изтичане на двумесечния срок, посочен в параграф 2, буква б), Комисията установи, че не са изпълнени условията за прилагане на параграф 1, тя взема решение, по силата на което член 81, параграф 1 от Договора се прилага към въпросното споразумение, решение или съгласувана практика.
Това решение на Комисията не се прилага преди датата на неговото съобщаване на съответната междубраншова организация, освен ако тази междубраншова организация не е дала невярна информация или е злоупотребила с предвиденото в параграф 1 освобождаване.
6. В случай на многогодишни споразумения, уведомяването за първата година е валидно и за следващите години на споразумението. Същевременно, в този случай Комисията може, по собствена инициатива или по искане на друга държава-членка, да констатира несъвместимост по всяко време.
ГЛАВА III
Разширяване на обхвата на правилата
Член 23
Разширяване на обхвата на правилата
1. В случай че междубраншова организация, работеща в конкретен регион или региони на държава-членка, се счита за представителна по отношение на производството или търговията, или преработката на даден продукт, съответната държава-членка може, по искане на тази междубраншова организация, да обяви някои от споразуменията, решенията или съгласуваните практики, договорени в рамките на въпросната организация, за задължителни за ограничен период за други оператори, работещи във въпросния регион или региони и които не членуват в организацията, независимо дали става въпрос за физически лица или групи.
2. Междубраншова организация се счита за представителна по смисъла на параграф 1, ако тя представлява поне две трети от производството или търговията, или преработката на съответния продукт или продукти в съответния регион или региони на дадена държава-членка. Ако заявлението за разширяване на обхвата на правилата спрямо други оператори обхваща повече от един регион, междубраншовата организация трябва да докаже минимално равнище на представителност за всеки един от браншовете, които обхваща, във всеки един от съответните региони.
3. Правилата, за които може да се иска разширяване на обхвата спрямо други оператори:
а)
имат една от следните цели:
i)
предоставяне на сведения за производството и пазарите;
ii)
приемане на по-строги правила за производство от тези на Общността или от националните правила;
iii)
изготвяне на стандартни типове договори, съобразени с правилата на Общността;
iv)
приемане на правила за предлагането на пазара;
v)
приемане на правила за опазване на околната среда;
vi)
предприемане на мерки за насърчаване и използване на потенциала на продуктите;
vii)
предприемане на мерки за защита на биологичното земеделие, както и на наименованията за произход, етикетите за качество и географските указания;
б)
са били в сила в продължение на поне една пазарна година,
в)
могат да бъдат обявени за задължителни за не повече от три пазарни години;
г)
не причиняват никаква вреда на останалите оператори в съответната държава-членка или в Общността.
Същевременно, условието, посочено в буква б) от първа алинея, не се прилага, ако съответните правила са изброените в точки 1, 3 и 5 от приложение I. В този случай разширяването на обхвата на правилата не може да се прилага за повече от една пазарна година.
4. Правилата, предвидени в параграф 3, буква а), ii), iv) и v), не трябва да бъдат различни от посочените в приложение I. Правилата, посочени в параграф 3, буква а), ii), не се прилагат за продукти, произведени извън конкретния регион или региони, отбелязани в параграф 1.
Член 24
Нотифициране и отмяна
1. Държавите-членки незабавно нотифицират Комисията за правилата, които са обявили за задължителни за всички оператори в един или повече конкретни региони съгласно член 23, параграф 1. Комисията прави тези правила публично достъпни чрез методите, които смята за уместни.
2. Преди тези правила да станат публично достъпни, Комисията информира комитета, създаден съгласно член 46, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2200/96, за всяко уведомяване относно разширяването на обхвата на междубраншовите споразумения.
3. Комисията решава, че държава-членка трябва да отмени разширяването на обхвата на правилата, което тази държава-членка е приела, в случаите, посочени в член 16.
Член 25
Финансови вноски на оператори, които не са членове
В случаите, в които обхватът на правилата за един или повече продукти е разширен, и когато една или повече от дейностите, посочени в член 23, параграф 3, буква a), се извършват от призната междубраншова организация и са от общ икономически интерес за тези лица, чиято дейност е свързана с един или повече от съответните продукти, държавата-членка, признала организацията, може да вземе решение физически лица или групи, които не членуват в организацията, но имат изгода от тези дейности, да плащат на организацията наложените на членовете финансови вноски в пълен или частичен размер дотолкова, доколкото тези вноски са предназначени за покриване на разходите, направени пряко в резултат на упражняването на въпросните дейности.
ДЯЛ V
ТЪРГОВИЯ С ТРЕТИ СТРАНИ
ГЛАВА I
Общи разпоредби
Член 26
Общи принципи
Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент или в разпоредбите, приети съгласно него, в търговията с трети страни се забранява следното:
а)
налагането на каквато и да е такса, имаща равностоен на мито ефект;
б)
налагането на каквито и да било количествени ограничения или мерки, които имат равностоен ефект.
Член 27
Комбинирана номенклатура
Общите правила за тълкуване на Комбинираната номенклатура и специалните правила за нейното прилагане се прилагат за тарифната класификация на продуктите, обхванати от настоящия дял. Тарифната номенклатура, произтичаща от прилагането на настоящия регламент, се включва в Общата митническа тарифа.
ГЛАВА II
Внос
Раздел I
Лицензии зa внос
Член 28
Избирателни системи за лицензии зa внос
Комисията може да реши, че при внос в Общността на един или няколко продукта, които попадат в обхвата на настоящия регламент, трябва да се представи лицензия зa внос.
Член 29
Издаване на лицензии
Лицензиитe зa внос се издават от държавите-членки на всеки заявител, независимо от мястото му на установяване в Общността, освен ако не е предвидено друго в регламент на Съвета или в друг акт на Съвета, и без да се засягат мерките, взети за приложението на настоящата глава.
Член 30
Валидност
Лицензиитe зa внос са валидни в цялата Общност.
Член 31
Гаранция
1. Освен в случаите, когато е предвидено друго в съответствие с процедурата, посочена в член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96, лицензиите се издават срещу представена гаранция, че продуктите се внасят по време на срока на валидност на лицензията.
2. Освен в случаи на непреодолима сила, гаранцията се задържа в пълен размер или частично, ако вносът не бъде осъществен или се осъществи само частично в срока на валидност на лиценза.
Член 32
Правила за прилагане
Подробните правила за прилагане на настоящия раздел, включително срокът на валидност на лицензиите и размерът на гаранцията, се определят в съответствие с процедурата, посочена в член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96.
Раздел II
Вносни мита и система на входни цени
Член 33
Вносни мита
Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент, ставката на вносното мито в Общата митническа тарифа се прилага за продукти, които попадат в обсега на настоящия регламент.
Член 34
Система на входни цени
1. Ако прилагането на митническата ставка от Общата митническа тарифа зависи от входната цена на внасяната партида, достоверността на тази цена се проверява, като се използва фиксирана стойност на вноса, изчислена от Комисията по продукти и по произход въз основа на среднопретеглена цена за съответния продукт на представителни вносни пазари на държавите-членки или, при необходимост, на други пазари.
Въпреки това може да бъдат приети конкретни разпоредби за проверка на входните цени на продуктите, внасяни предимно за преработка, в съответствие с процедурата, посочена в член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96.
2. Когато декларираната входна цена на въпросната партида е по-висока от фиксираната стойност на вноса, увеличена с маржа, определен в съответствие с процедурата, посочена в член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96, който не може да надхвърля фиксираната стойност на вноса с повече от 10 %, се изисква внасяне на гаранция, равна на вносното мито, определено на базата на фиксираната стойност на вноса.
3. Когато входната цена на въпросната партида не е декларирана по време на митническото освобождаване, прилаганата митническа ставка по Общата митническа тарифа зависи от фиксираната стойност на вноса или се изчислява посредством прилагане на съответните разпоредби от митническото законодателство при условия, които се определят в съответствие с процедурата, посочена в член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96.
4. Подробните правила за прилагане на параграфи 1, 2 и 3 се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96.
Член 35
Допълнителни вносни мита
1. Допълнително вносно мито се прилага със ставката на митото, установена в членове 33 и 34, при внос на един или повече продукти, попадащи в обхвата на настоящия регламент, с цел да се предотврати или противодейства на неблагоприятния ефект върху пазара на Общността, който можe да бъдe предизвикан от този внос, ако:
а)
вносът е направен на цена под равнището, което Общността е съобщила на Световната търговска организация („критична цена“); или
б)
обемът на вноса през някоя година превишава определено ниво („критичен обем“).
Критичният обем се определя въз основа на възможностите за достъп до пазара, определени като внос, като процент от съответното вътрешно потребление през предходните три години.
2. Допълнителни вносни мита не се налагат, когато е малко вероятно вносът да предизвика смущения на пазара на Общността или когато ефектът от тях би бил несъразмерен с поставената цел.
3. За целите на параграф 1, буква а) вносните цени се определят въз основа на вносните цени CIF на съответната партида.
Вносните цени CIF се проверяват въз основа на представителните цени за продукта на световния пазар или на пазара на внос на Общността за този продукт.
4. Подробните правила за прилагане на параграфи 1, 2 и 3 се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96. Тези подробни правила по-специално уточняват:
а)
продуктите, за които се прилагат допълнителни вносни мита;
б)
другите критерии, необходими за осигуряване на прилагането на параграф 1 от този член.
Раздел III
Управление на квотите за внос
Член 36
Тарифни квоти
1. Тарифните квоти за внос на продукти, попадащи в обхвата на настоящия регламент в резултат на споразумения, сключени в съответствие с член 300 от Договора, или в резултат на друг акт на Съвета, се откриват и управляват от Комисията съгласно подробни правила, приети в съответствие с процедурата, посочена в член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96.
2. Тарифните квоти се управляват по начин, който предотвратява дискриминация между засегнатите оператори чрез прилагане на един от следните методи или комбинация от тях, или чрез друг подходящ метод:
а)
метод, основан на хронологичния ред на внасяне на заявленията (принципът „пръв пристигнал, пръв обслужен“);
б)
метод на пропорционално разпределение на заявените количества след внасяне на заявленията (използване на „метода на едновременно разглеждане“);
в)
метод, основан на отчитане на традиционни търговски модели (използване на „метода традиционни/новопристигнали“).
3. Когато е уместно, приетият метод на управление взема под внимание изискванията за доставки на пазара на Общността и необходимостта от запазване на равновесието на този пазар.
Член 37
Откриване на тарифни квоти
Комисията, в съответствие с процедурата, посочена в член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96, предвижда годишни тарифни квоти, при необходимост подходящо разпределени през годината, и определя метода на управление, който да бъде използван.
Подробните правила за прилагане на настоящия раздел се приемат в съответствие със същата процедура, по-специално по отношение на:
а)
гаранциите за естеството, източника и произхода на продукта;
б)
признаването на документа, използван за проверка на гаранциите, посочени в буква а);
в)
условията, при които се издават лицензии зa внос, и техния срок на валидност.
Раздел IV
Предпазни мерки и режим „Активно усъвършенстване“
Член 38
Предпазни мерки
1. Предпазни мерки срещу внос в Общността се предприемат от Комисията при условията на параграф 3 от настоящия член в съответствие с регламенти (ЕО) № 519/94 (18) и (ЕО) № 3285/94 (19) на Съвета.
2. Освен ако не е предвидено друго съгласно друг акт на Съвета, предпазните мерки срещу внос в Общността, предвидени в международни споразумения, сключени в съответствие с член 300 от Договора, се предприемат от Комисията в съответствие с параграф 3 от настоящия член.
3. Мерките, посочени в параграфи 1 и 2, могат се предприемат от Комисията по искане на държава-членка или по нейна собствена инициатива. Ако Комисията получи искане от държава-членка, тя взема решение по него в срок от пет работни дни след получаването на искането.
Държавите-членки се уведомяват относно тези мерки, които влизат в сила незабавно.
Решенията, взети от Комисията съгласно параграфи 1 и 2, могат да бъдат отнесени до Съвета от всяка държава-членка в срок от пет работни дни от датата на уведомяването. Съветът се събира незабавно. Той може с квалифицирано мнозинство да измени или отмени въпросните решения в срок от един месец от датата, на която те са били отнесени до Съвета.
4. Когато Комисията прецени, че предпазните мерки, предприети в съответствие с параграфи 1 и 2, трябва да бъдат отменени или изменени, тя процедира, както следва:
а)
ако мярката е била постановена от Съвета, Комисията предлага на Съвета тя да бъде отменена или изменена. Съветът взема решение с квалифицирано мнозинство;
б)
във всички останали случаи предпазните мерки се отменят или изменят от Комисията.
Член 39
Временно преустановяване на режим „Активно усъвършенстване“
1. Ако са настъпили смущения на пазара на Общността или такива смущения са вероятни поради режим „Активно усъвършенстване“, Комисията може временно да преустанови по искане на държава-членка или по своя собствена инициатива, изцяло или частично използването на режим „Активно усъвършенстване“ за продуктите, които попадат в обхвата на настоящия регламент. Ако Комисията получи искане от държава-членка, тя взема решение по него в срок от пет работни дни след получаването на искането.
Държавите-членки се уведомяват относно тези мерки, които влизат в сила незабавно.
Мерките, предприети от Комисията в съответствие с първа алинея, могат да бъдат отнесени до Съвета от всяка държава-членка в срок от пет работни дни след датата на уведомяването. Съветът се събира незабавно. Той може с квалифицирано мнозинство да измени или отмени въпросните мерки в срок от един месец от датата, на която те са били отнесени до Съвета.
2. В степента, необходима за правилното функциониране на общата организация на пазара на продукти, обхванати от настоящия регламент, използването на режим „Активно усъвършенстване“ по отношение на продуктите, посочени в параграф 1, може да бъде изцяло или частично забранено от Съвета в съответствие с процедурата, установена в член 37, параграф 2 от Договора.
ГЛАВА III
Износ
Раздел I
Лицензии зa износ
Член 40
Избирателни системи за лицензии зa износ
1. Комисията може да реши, че при износ от Общността на продукти, попадащи в обхвата на настоящия регламент, трябва да се представи лицензия за изнoc.
2. Членове 29, 30 и 31 се прилагат mutatis mutandis.
3. Подробните правила за прилагане на параграфи 1 и 2, включително срокът на валидност на лицензиите и размерът на гаранцията, се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96.
Раздел II
Временно преустановяване на режим „Пасивно усъвършенстване“
Член 41
Временно преустановяване на режим „Пасивно усъвършенстване“
1. Ако са настъпили смущения на пазара на Общността или такива смущения са вероятни поради режим „Пасивно усъвършенстване“, Комисията може временно да преустанови по искане на държава-членка или по своя собствена инициатива, изцяло или частично използването на режим „Пасивно усъвършенстване“ за продуктите, които попадат в обхвата на настоящия регламент. Ако Комисията получи искане от държава-членка, тя взема решение по него в срок от пет работни дни след получаването на искането.
Държавите-членки се уведомяват относно тези мерки, които влизат в сила незабавно.
Мерките, предприети от Комисията съгласно първа алинея, могат да бъдат отнесени до Съвета от всяка държава-членка в срок от пет работни дни след датата на уведомяването. Съветът се събира незабавно. Той може с квалифицирано мнозинство да измени или отмени въпросните мерки в срок от един месец от датата, на която те са били отнесени до Съвета.
2. В степента, необходима за правилното функциониране на общата организация на пазара на продукти, обхванати от настоящия регламент, използването на режим пасивно усъвършенстване по отношение на продуктите, посочени в параграф 1, може да бъде изцяло или частично забранено от Съвета в съответствие с процедурата, установена в член 37, параграф 2 от Договора.
ДЯЛ VI
РАЗПОРЕДБИ ЗА ПРИЛАГАНЕ, ИЗМЕНЯЩИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
ГЛАВА I
Разпоредби за прилагане
Член 42
Подробни правила за прилагане
Подробните правила за прилагане на настоящия регламент могат да се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96. Тези правила могат да включват по-специално:
а)
правила за прилагане на дял II, които могат по-специално да включват:
i)
продуктите, предоставени за стандартизация, и разпоредбата за стандартите за предлагане на пазара, посочени в член 2, по-специално с цел да се определи какво представлява продукт, който е здрав и в задоволително пазарно качество;
ii)
правила относно проверки на спазването на стандартите, по-специално относно последователното им прилагане в държавите-членки;
iii)
правила относно дерогации и освобождавания от прилагането на стандартите за предлагане на пазара;
iv)
правила относно представянето, предлагането на пазара и етикетирането;
v)
правила за прилагане на стандартите за предлагане на пазара на продукти, внасяни в Общността, и продукти, изнасяни от Общността;
б)
правила за прилагане на дял III, включително:
i)
такива относно транснационални организации на производители и транснационални асоциации на организации на производители, включително административна помощ от съответните компетентни власти в случай на транснационално коопериране;
ii)
такива относно финансирането на мерките, посочени в член 7; включително за праговете и горните граници за помощта и степента на съфинансиране на тази помощ от страна на Общността;
iii)
дела и подробни правила относно финансовото възстановяване на мерките, посочени в член 11, параграф 1;
iv)
такива относно инвестициите в отделни стопанства;
v)
датите за съобщенията и нотификациите, посочени в член 13;
vi)
разпоредба за частични плащания на финансовата помощ от общността, посочена в член 13;
в)
правила за прилагане на дял IV;
г)
правила относно административния и физически контрол, който държавите-членки трябва да извършват по отношение на спазване на задълженията, произтичащи от прилагането на настоящия регламент;
д)
система за прилагане на административни наказания, когато е установено неспазване на някое от задълженията, произтичащи от прилагането на настоящия регламент. Административните наказания се степенуват в зависимост от сериозността, степента, постоянството и повторяемостта на установеното неспазване;
е)
правила относно възстановяването на неправомерно изплатени суми, произтичащи от прилагането на настоящия регламент;
ж)
правилата относно отчета на проведените проверки, както и за резултатите от тях;
з)
правила за прилагане на дял V, включително мерките, изрично посочени в този дял;
и)
правила за определяне на това каква информация е необходима за целите на прилагане на член 44, както и правила относно неговата форма, съдържание, синхронизиране и срокове и относно разпоредбите за предаване и предоставяне на информация и документи;
й)
мерки, необходими за улесняване на преминаването от мерките, предвидени в регламенти (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96 и (ЕО) № 2202/96, към тези в настоящия регламент, включително тези за прилагането на член 55.
ГЛАВА II
Изменения, отмяна и заключителни разпоредби
Член 43
Държавни помощи
Освен в случаите, когато е предвидено друго от настоящия регламент, членове 87, 88 и 89 от Договора се прилагат за производството на и търговията с продуктите, изброени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96, продуктите, изброени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2201/96 и картофите, пресни или охладени, с код по КН 0701.
Чрез дерогация от първа алинея:
а)
Държавите-членки могат да продължат да плащат държавни помощи по всички съществуващи схеми по отношение на производството на и търговията с картофи, пресни и охладени, с код по КН 0701 до 31 декември 2011 г.
б)
Испания и Италия могат да плащат по време на пазарната 2007/2008 година държавна помощ в размер до 15 милиона еуро с цел да подкрепят адаптацията на сектора за преработка на домати към разпоредбите, изложени в настоящия регламент.
в)
Държавите-членки могат да плащат държавна помощ до 31 декември 2010 г. при следните условия:
i)
държавната помощ се плаща само на производители на плодове и зеленчуци, които не са членове на призната организация на производители, но подпишат договор с призната организация на производители, чрез който приемат да прилагат мерките за предотвратяване и управление на кризи на съответната организация на производители;
ii)
размерът на държавната помощ, плащана на тези производители, не надхвърля 75 % от помощта от Общността, получавана от членовете на съответната организация на производители; както и
iii)
съответната държава-членка представи доклад на Комисията най-късно до 31 декември 2010 г. за ефикасността и ефективността от държавната помощ, по-специално като анализира до каква степен тя е подпомогнала организацията на сектора. Комисията разглежда доклада и решава дали да отправи подходящи предложения.
Член 44
Комуникации
Държавите-членки и Комисията взаимно си предоставят необходимата информация за прилагане на настоящия регламент, за мониторинг и анализ на пазара и за спазване на международните задължения относно продуктите, обхванати от настоящия регламент.
Член 45
Разходи
Разходите по силата на настоящия регламент се смятат за интервенционни мерки за регулиране на земеделските пазари, както е посочено в член 3, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета.
Член 46
Изменения на Регламент (ЕО) № 827/68
В приложението към Регламент (ЕО) № 827/68 код по КН 0910 се заменя със следното:
„ex 0910
Джинджифил, куркума, дафинови листа, къри и други подправки с изключение на мащерка и шафран“
Член 47
Изменения на Регламент (ЕО) № 2200/96
С настоящото Регламент (ЕО) № 2200/96 се изменя, както следва:
1.
В член 1, параграф 2 таблицата се заменя със следното:
„Код по КН
Описание
0702 00 00
Домати, пресни или охладени
0703
Лук, шалот, чесън, праз и други лукови зеленчуци, пресни или охладени
0704
Зеле, карфиол, алабаш, къдраво зеле и подобни годни за консумация зеленчуци от вида Вrassica, пресни или охладени
0705
Марули (Lactuca sativa) и цикория (Cichorium spp.), пресни или охладени
0706
Моркови, репи, салатно цвекло, козя брада, целина с едри глави, репички и подобни кореноплодни, годни за консумация, пресни или охладени
0707 00
Краставици и корнишони, пресни или охладени
0708
Бобови зеленчуци, със или без шушулките, пресни или охладени
ex 0709
Други зеленчуци, пресни или охладени, с изключение на зеленчуците от подпозиции 0709 60 91, 0709 60 95, 0709 60 99, 0709 90 31, 0709 90 39 и 0709 90 60
ex 0802
Други черупкови плодове, пресни или сушени, със или без черупките им или обелени, с изключение на орехи от арека (или бетел) и от кола в рамките на подпозиция 0802 90 20
0803 00 11
Пресни хлебни банани
ex 0803 00 90
Сушени хлебни банани
0804 20 10
Смокини, пресни
0804 30 00
Ананаси
0804 40 00
Авокадо
0804 50 00
Гуаяви, манго и мангустани
0805
Цитрусови плодове, пресни или сушени
0806 10 10
Прясно трапезно грозде
0807
Пъпеши (в това число и дини) и папая, пресни
0808
Ябълки, круши и дюли, пресни
0809
Кайсии, череши, праскови (включително праскови без мъх), сливи и трънки, пресни
0810
Други плодове, пресни
0813 50 31
0813 50 39
Смеси, изключително от черупкови плодове с кодове по КН 0801 и 0802
0910 20
Шафран
ex 0910 99
Мащерка, прясна или охладена
ex 1211 90 85
Босилек, маточина, мента, origanum vulgare (див риган), розмарин, градински чай, пресни или охладени
1212 99 30
Рожкови“
2.
Заличават се дялове I, II, III, IV, V и VI, членове 43 и 44, членове 47-57 и приложения I-V;
3.
Член 46 се заменя, както следва:
„Член 46
1. Комисията се подпомага от Управителен комитет по плодове и зеленчуци (наричан по-дoлy „комитетa“).
2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 4 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
Периодът, предвиден в член 4, параграф 3 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на един месец.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.“
Член 48
Изменения на Регламент (ЕО) № 2201/96
С настоящото Регламент (ЕО) № 2201/96 се изменя, както следва:
1.
Параграф 3 от член 1 се заменя, както следва:
„3. Пазарните години за продуктите, посочени в параграф 2, се фиксират, при необходимост, в съответствие с процедурата, установена в член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96.“;
2.
Заличават се дялове I и II, членове 23-32 и приложения I-III.
Член 49
Изменения на Регламент (ЕО) № 2826/2000
С настоящото Регламент (ЕО) № 2826/2000 се изменя, както следва:
1.
В член 5, параграф 3 се добавя следната алинея:
„Във връзка с популяризирането на пресните плодове и зеленчуци се поставя специално ударение върху популяризирането им сред децата в учебните заведения.“
2.
В член 9, параграф 2 се добавя следната алинея:
„Процентът, посочен в първа алинея, е 60 % в случаите на популяризиране на плодове и зеленчуци, насочено само към децата в учебните заведения.“
Член 50
Изменение на Директива 2001/112/ЕО
Към член 7 от Директива 2001/112/ЕО се добавя следното тире:
„-
при необходимост, привеждане на настоящата директива в съответствие с развитието на имащите отношение международни стандарти.“
Член 51
Изменение на Директива 2001/113/ЕО
Към член 5 от Директива 2001/113/ЕО се добавя следното тире:
„-
при необходимост, привеждане на настоящата директива в съответствие с развитието на имащите отношение международни стандарти.“
Член 52
Изменения на Регламент (ЕО) № 1782/2003
С настоящото Регламент (ЕО) № 1782/2003 се изменя, както следва:
1.
В член 33, параграф 1, буква а) се заменя със следния текст:
„а)
предоставя им се плащане през референтния период, посочен в член 38, поне по една от схемите за помощи, посочени в приложение VI, или, за маслиново масло, през пазарните години, посочени във втора алинея от член 37, параграф 1, или, за захарно цвекло, тръстика и цикория, ако са получили пазарна подкрепа за представителния период, посочен в буква К от приложение VII, или, за банани, ако са получили компенсация за загуба на доход през представителния период, посочен в буква Л от приложение VII, или, за плодове и зеленчуци, картофи за консумация или разсадници, ако са били производители на плодове и зеленчуци, картофи за консумация или разсадници през референтния период, прилаган от държавите-членки за тези продукти съгласно буква М от приложение VII;“.
2.
Към член 37, параграф 1 се добавя следната алинея:
„За плодове и зеленчуци, картофи за консумация и разсадници, референтното количество се изчислява и коригира в съответствие с буква М от приложение VII.“
3.
В член 40, параграф 2 се заменя със следния текст:
„2. Ако целият референтен период е бил засегнат от непреодолима сила или извънредни обстоятелства, държавата-членка изчислява референтното количество въз основа на периода от 1997 г. до 1999 г.
За захарно цвекло, тръстика и цикория референтното количество се изчислява въз основа на най-близката пазарна година преди представителния период, избран в съответствие с буква К от приложение VII. За банани то се изчислява въз основа на най-близката пазарна година преди представителния период, избран в съответствие с буква Л от приложение VII. За плодове и зеленчуци, картофи за консумация и разсадници, то се изчислява въз основа на най-близката пазарна година преди референтния период, избран в съответствие с буква М от приложение VII. В тези случаи параграф 1 се прилага mutatis mutandis.“
4.
В член 42, параграф 8, се добавя следната алинея:
„Същевременно, при прилагане на параграф 5, държавите-членки могат да решат, за 2007 г., неизползваните права за плащания, съответстващи на равностоен брой хектари, обявени от земеделски производител и използвани за картофи за консумация или за плодове и зеленчуци, да не се връщат в националния резерв“.
5.
В член 43, параграф 2, буква а) се заменя със следния текст:
„а)
за помощи за нишесте от картофи, сухи фуражи, семена, маслинени насаждения и тютюн, изброени в приложение VII, броят на хектарите, за чиято продукция е била дадена помощ през референтния период, както е изчислено в букви Б, Г, Е, З и И от приложение VII;
aa)
за захарно цвекло, тръстика и цикория броят на хектарите, както е изчислено в съответствие с точка 4 от буква К от приложение VII;
aб)
за банани броят на хектарите, както е изчислено в съответствие с буква Л от приложение VII;
aв)
за плодове и зеленчуци, картофи за консумация и разсадници, броят на хектарите, както е изчислено в съответствие с буква М от приложение VII;“.
6.
В член 44, параграф 2, първа алинея се заменя със следния текст:
„„Хектар, отговарящ на условията за подпомагане“ означава също така едно от следните:
а)
площи, които са засадени с хмел или са обект на задължение за временна почивка;
б)
площи, засадени с маслинови дръвчета;
в)
площи, засадени с банани;
г)
площи с трайни плодови и зеленчукови култури;
д)
разсадници.“
7.
Към член 45 се добавя следният параграф 3:
„3. Същевременно, за 2007 г., в държавите-членки, които не са се възползвали от възможността по член 71 и не се възползват от възможността съгласно втора алинея от член 51, неизползваните права за плащания, съответстващи на равностоен брой хектари, обявени от земеделски производител и използвани за картофи за консумация или за плодове и зеленчуци, не се връщат в националния резерв.“
8.
Член 51 се заменя със следния текст:
„Член 51
Използване на земя за селскостопански цели
Земеделските производители могат да използват парцелите, декларирани в съответствие с член 44, параграф 3, за всякаква селскостопанска дейност с изключение на отглеждане на трайни култури. Въпреки това земеделските производители могат да използват парцелите за следните трайни култури:
а)
хмел,
б)
маслинови дръвчета,
в)
банани,
г)
трайни плодови и зеленчукови култури;
д)
разсадници.
Чрез дерогация от първа алинея, държавите-членки могат да вземат решение не по-късно от 1 ноември 2007 г., съгласно което до дата, която предстои да бъде определена от държавата-членка, но не по късна от 31 декември 2010 г., парцелите в един или повече региони на държавата-членка, могат да продължат да не се използват за:
а)
производството на един или повече от продуктите, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96 и в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2201/96. В този случай обаче държавите-членки могат да разрешат отглеждането на вторични култури върху отговарящите на условията площи за срок, не по-дълъг от три месеца, чиято продължителност започва всяка година на 15 август; същевременно, при искане от държава-членка, тази дата се променя в съответствие с процедурата, установена в член 144, параграф 2 за региони, в които обикновено зърнените култури се прибират по-рано поради климатични причини; и/или
б)
производството на картофи за консумация; и/или
в)
разсадници.“
9.
В член 60, параграф 8 се заменя със следния текст:
„8. Когато държава-членка реши да използва дерогацията съгласно втора алинея от член 51, тя може също така да реши до 1 ноември 2007 г. да приложи параграфи 1-7 от настоящия член за същия период. Параграфи 1-7 от настоящия член не се прилагат в други случаи.“
10.
Към член 63, параграф 3 се добавя следната алинея:
„По отношение на включването на плащанията за плодове и зеленчуци, картофи за консумация и разсадници в схемата за единно плащане държавите-членки могат да решат до 1 април 2008 г. да приложат дерогацията, предвидена в първа алинея.“
11.
Първите две алинеи от член 64, параграф 2 се заменят със следното:
„2. В зависимост от избора, направен от всяка държава-членка, Комисията фиксира, в съответствие с процедурата, установена в член 144, параграф 2, таван за всяко от преките плащания, посочени съответно в членове 66 до 69.
Този таван се равнява на дела на всеки вид пряко плащане в националния таван, посочен в член 41, умножен по процента на намалениe, прилаган от държавите-членки, в съответствие с членове 66 до 69.
Сборът от фиксирани тавани се приспада от националния таван, посочен в член 41, в съответствие с процедурата, посочена в член 144, параграф 2.“
12.
В член 65, параграф 1 се заменя със следния текст:
„1. За права за плащания, които следва да се разпределят на земеделските производители, след евентуални намалявания съгласно член 41, делът от референтното количество, който произтича от всяко от посочените преки плащания, съответно съгласно членове 66 до 69, се намалява с процента, фиксиран от държавите-членки в рамките на границата, определена в членове 66 до 69, а за преките плащания, посочени в член 68б, в рамките на срока, определен от държавите-членки в съответствие с този член.“
13.
След член 68а се добавя следният член:
„Член 68б
Преходни плащания за плодове и зеленчуци
1. Държавите-членки могат да решат до 1 ноември 2007 г. да задържат до 31 декември 2011 г. до 50 % от дела от националните тавани, посочени в член 41, съответстващ на домати, които са били доставени за преработка и са отговаряли на условията по схемата за помощи, установена в Регламент (ЕО) № 2201/96.
В този случай и в рамките на ограничението на тавана, фиксиран в съответствие с член 64, параграф 2, съответната държава-членка отпуска на земеделските производители допълнително плащане на ежегоден принцип.
Допълнителното плащане се отпуска на земеделски производители, които произвеждат домати съгласно условията, предвидени в глава 10ж от дял IV.
2. Държавите-членки могат да решат до 1 ноември 2007 г. да задържат:
а)
до 31 декември 2010 г. до 100 % от дела от националните тавани, посочени в член 41, съответстващи на плодови и зеленчукови култури, различни от едногодишните култури, изброени в трета алинея oт наcтоящия пapaгpaф, които се доставят за преработка и са отговаряли на условията по схемите за помощи, установени в регламенти (ЕО) № 2201/96 и (ЕО) № 2202/96; както и
б)
от 1 януари 2011 г. до 31 декември 2012 г. до 75 % от дела от националните тавани, посочени в член 41, съответстващ на плодови и зеленчукови култури, различни от едногодишните култури, изброени в трета алинея oт наcтоящия пapaгpaф, които се доставят за преработка и са отговаряли на условията по схемите за помощи, установени в регламенти (ЕО) № 2201/96 и (ЕО) № 2202/96.
В този случай и в рамките на ограничението на тавана, фиксиран в съответствие с член 64, параграф 2, съответната държава-членка отпуска на земеделските производители допълнително плащане на ежегоден принцип.
Допълнителното плащане се предоставя на земеделски производители, които произвеждат един или повече видове от плодовете и зеленчуците, които се доставят за преработка и са отговаряли на условията по схемите за помощи, установени в регламенти (ЕО) № 2201/96 и (ЕО) № 2202/96, определени от съответните държави-членки, при условията, предвидени в глава 10ж от дял IV:
а)
смокини, пресни;
б)
цитрусови плодове, пресни;
в)
трапезно грозде;
г)
круши;
д)
праскови и праскови без мъх; както и
е)
някои сортове сливи, получени от сорта „d'Ente“.
3. Делът от националните тавани, посочен в параграф 1, съответстващ на доматите, е както следва:
Държава-членка
Сума
(в милиони еуро за календарна година)
България
5,394
Чешка република
0,414
Гърция
35,733
Испания
56,233
Франция
8,033
Италия
183,967
Кипър
0,274
Малта
0,932
Унгария
4,512
Румъния
1,738
Полша
6,715
Португалия
33,333
Словакия
1,018
4. Делът от националните тавани, посочен в параграф 2, съответстващ на плодови и зеленчукови култури, различни от едногодишните култури, е както следва:
Държава-членка
Сума
(в милиони еуро за календарна година)
България
0,851
Чешка република
0,063
Гърция
153,833
Испания
110,633
Франция
44,033
Италия
131,700
Кипър
За 2008 г.: 4,793
За 2009 г.: 4,856
За 2010 г.: 4,919
За 2011 г.: 4,982
За 2012 г.: 5,045
Унгария
0,244
Румъния
0,025
Португалия
2,900
Словакия
0,007“
14.
Член 71ж се заличава.
15.
Към член 71к, параграф 2, се добавя следната алинея:
„Въпреки това, по отношение на включването на плащанията за плодове и зеленчуци в схемата за единно плащане, новите държави-членки могат да решат до 1 април 2008 г. или до 1 август на годината, предхождаща първата година на прилагане на схемата за единно плащане, да приложат дерогацията, предвидена в първа алинея.“
16.
Следните глави се добавят към дял IV след глава 10е:
„ГЛАВА 10ж
ПРЕХОДНИ ПЛАЩАНИЯ ЗА ПЛОДОВЕ И ЗЕЛЕНЧИЦИ
Член 110у
Преходни помощи за площи
1. В случай на прилагане на член 68б, параграф 1 или член 143бв, параграф 1 по време на срока, посочен в тези разпоредби, може да бъде предоставена преходна помощ за площи, при условията, установени в настоящата глава, на земеделски производители, които произвеждат сортове домати, определени от държавите-членки и доставяни за преработка.
2. В случай на прилагане на член 68б, параграф 2 или член 143бв, параграф 2 по време на срока, посочен в тези разпоредби, може да бъде предоставена преходна помощ за площи, при условията, установени в настоящата глава, на земеделски производители, които произвеждат някои продукти от плодове и зеленчуци, изброени в трета алинея от член 68б, параграф 2, определени от държавите-членки и доставяни за преработка.
Член 110ф
Размер на помощта и допустимост
1. Държавите-членки определят помощта за хектар, върху който се отглеждат домати и всеки от продуктите от плодове и зеленчуци, изброени в трета алинея от член 68б, параграф 2, въз основа на обективни и недопускащи дискриминация критерии.
2. Общият размер на плащанията в никакъв случай не превишава тавана, фиксиран в съответствие с член 64, параграф 2 или член 143бв.
3. Помощта се предоставя единствено по отношение на площи, чиято продукция се включва в договор за преработка в един от продуктите, изброени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2201/1996.
4. Държавите-членки могат да обвържат предоставянето на помощ от Общността с допълнителни обективни и недопускащи дискриминация критерии, включително поставяне на условието земеделските производители да членуват в организация на производители или група производители, признати съответно съгласно членове 4 или 7 от Регламент (ЕО) № 1182/2007 нa Cъвeтa от 26 септември 2007 г. относно специалните правила по отношение на сектор плодове и зеленчуци (20).
5. Държавите-членки нотифицират Комисията за решението си да приложат член 68б или член 143бв, за количеството, задържано съгласно член 68б или член 143бв, и за критериите, посочени в параграф 1, не по късно от 1 ноември 2007 г.
ГЛАВА 10з
ПРЕХОДНИ ПЛАЩАНИЯ ЗА МЕКИ ПЛОДОВЕ
Член 110х
Плащания за меки плодове
1. Преходни помощи за площи се прилагат по време на периода, който приключва на 31 декември 2012 г., по отношение на ягодите с код по КН 0810 10 00 и малините с код по КН 0810 20 10, които се доставят за преработка.
2. Помощта се предоставя единствено по отношение на площи, чиято продукция се включва в договор за преработка в един от продуктите, изброени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2201/1996.
3. Изплащаната помощ от Общността се определя на 230 EUR/ha.
4. Държавите-членки могат да плащат национална помощ в допълнение към помощта от Общността. Общият размер на помощта от Общността и националната помощ не превишава 400 EUR/ha.
5. Помощта се плаща единствено по отношение на максимални национално гарантирани площи, които се разпределят между държавите-членки, както следва:
Държава-членка
Национални гарантирани площи
(в хектари)
България
2 400
Унгария
1 700
Латвия
400
Литва
600
Полша
48 000
Ако площите, които отговарят на условията в дадена държава-членка и за дадена година, превишават максималните национални гарантирани площи, размерът на помощта, посочен в параграф 3, се намалява пропорционално на размера на площите, който превишава максималните национално гарантирани площи.
6. Членове 143а и 143в не се прилагат към преходните плащания за меки плодове.
17.
Член 143б, параграф 1 се заменя със следния текст:
„1. Новите държави-членки могат да решат не по-късно от датата на присъединяването си да заменят преките плащания, с изключение на помощта за енергийни култури, установена в глава 5 от дял IV, и на преходните плащания за меки плодове, установени в глава 10з от дял IV, за срока на прилагане, посочен в параграф 9, с единно плащане на площ, което се изчислява в съответствие с параграф 2.“
18.
В член 143б, параграф 3, третото тире се заменя със следния текст:
„-
се коригира, като се използва съответният процент, определен в член 143а, за постепенното въвеждане на преки плащания, с изключение на наличните количества в съответствие с точка 2 от буква К от приложение VII или в съответствие с разликата между тези количества и действително приложените такива, както се посочва в член 143ба, параграф 4, и с изключение на количествата, съответстващи на сектор плодове и зеленчуци в съответствие с параграфи 3 и 4 от член 68б, или в съответствие с разликата между тези количества и действително приложените такива, както се посочва в членове 143бб, параграф 4 и 143бв, параграф 3.“
19.
След член 143ба се добавя следният текст:
„Член 143бб
Отделни плащания за плодове и зеленчуци
1. Чрез дерогация от член 143б, новите държави-членки, които прилагат схемата за единно плащане на площ, могат да решат до 1 ноември 2007 г. да предоставят отделно плащане за плодове и зеленчуци на земеделски производители, които отговарят на условията по схемата за единно плащане на площ. То се предоставя въз основа на обективни и недопускащи дискриминация критерии като тези, установени в първия параграф от буква М от приложение VII, и по отношение на представителния период, установен в този параграф.
2. Отделното плащане за плодове и зеленчуци се предоставя в рамките на границите за дела от националния таван, посочен в член 71в, който съответства на плодове и зеленчуци.
3. Чрез дерогация от параграф 2, всяка нова държава-членка може да реши до 1 ноември 2007 г. въз основа на обективни критерии да приложи за отделното плащане за плодове и зеленчуци по-нисък таван от установения в този параграф.
4. Наличните средства за предоставяне на отделното плащане за плодове и зеленчуци в съответствие с параграфи 1, 2 и 3 не се включват в ежегодния финансов пакет, посочен в член 143б, параграф 3.
5. Членове 143а и 143в не се прилагат към отделните плащания за плодове и зеленчуци.
6. В случаите на действително или очаквано наследяване, отделното плащане за плодове и зеленчуци се предоставя на земеделския производител, който е наследил стопанството, при условие че този производител отговаря на условията по схемата за единно плащане на площ.
Член 143бв
Преходни плащания за плодове и зеленчуци
1. Чрез дерогация от член 143б, новите държави-членки, които прилагат единни плащания на площ, могат да решат до 1 ноември 2007 г. да задържат до 31 декември 2011 г. до 50 % от дела от националните тавани, посочен в член 41 и съответстващ на доматите с код по КН 0702 00 00.
В този случай и в рамките на ограничението на тавана, фиксиран в съответствие с процедурата, посочена в член 144, параграф 2, съответната държава-членка отпуска на земеделските производители допълнително плащане на ежегоден принцип.
Допълнителното плащане се отпуска на земеделски производители, които произвеждат домати съгласно условията, предвидени в глава 10ж от дял IV.
2. Чрез дерогация от член 143б, новите държави-членки, които прилагат схемата за единни плащания на площ, решават до 1 ноември 2007 г. да задържат:
а)
до 31 декември 2010 г., до 100 % от дела от националните тавани, посочен в член 71в и съответстващ на плодовите и зеленчукови култури, различни от едногодишните култури, изброени в трета алинея oт член 68б, пapaгpaф 2;
б)
от 1 януари 2011 г. до 31 декември 2012 г., до 75 % от дела от националните тавани, посочен в член 71в и съответстващ на плодовите и зеленчукови култури, различни от едногодишните култури, изброени в трета алинея oт член 68б, пapaгpaф 2;
В този случай и в рамките на ограничението на тавана, фиксиран в съответствие с процедурата, посочена в член 144, параграф 2, съответната държава-членка отпуска на земеделските производители допълнително плащане на ежегоден принцип.
Допълнителното плащане се предоставя на земеделски производители, които произвеждат един или повече от продуктите от плодове и зеленчуци, определени от съответната държава-членка, изброени в трета алинея от член 68б, параграф 2.
3. Наличните средства за предоставяне на преходното плащане за плодове и зеленчуци в съответствие с параграфи 1 и 2 не се включват в ежегодния финансов пакет, посочен в член 143б, параграф 3.
4. Членове 143а и 143в не се прилагат към преходното плащане за плодове и зеленчуци.“
20.
В член 145, след буква гв) се добавя следната буква:
„гг)
подробни правила за прилагане по отношение на включването на помощ за плодове и зеленчуци, картофи за консумация и разсадници в схемата за единно плащане и по отношение на плащанията, посочени в глава 10ж и глава 10з.“
21.
Член 155 се заменя от следния текст:
„Член 155
Други преходни правила
В съответствие с процедурата, посочена в член 144, параграф 2 от настоящия регламент, могат да бъдат приети по-нататъшни мерки, необходими за улесняване на преминаването от разпоредбите, предвидени в регламентите, посочени в членове 152 и 153, и в регламенти (ЕИО) № 404/93, (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96, (ЕО) № 2202/96 и (ЕО) № 1260/2001, към тези на настоящия регламент, по-специално тези, свързани с прилагането на членове 4 и 5 и на приложението към Регламент (ЕО) № 1259/1999, и на член 6 от Регламент (ЕО) № 1251/1999, и преминаването от разпоредбите, свързани с плановете за подобряване, предвидени в Регламент (ЕИО) № 1035/72, към тези, посочени в членове от 83 до 87 от настоящия регламент. Регламентите и членовете, посочени в членове 152 и 153, продължават да се прилагат за целите на установяването на референтните количества, посочени в приложение VII.“;
22.
Приложенията се изменят в съответствие с приложение II към настоящия регламент.
Член 53
Изменения на Регламент (ЕО) № 318/2006
Регламент (ЕО) № 318/2006 се изменя, както следва:
1.
В параграфи 1, 2 и 4 от член 32, думите „или приложение VIII“ се добавят след „приложение VII“.
2.
Следното приложение се добавя след приложение VII:
„ ПРИЛОЖЕНИЕ VIII
Продукти от преработени плодове и зеленчуци
Продуктите, изброени в член 1, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕО) № 2201/96 на Съвета от 28 октомври 1996 г. относно общата организация на пазарите на продукти от преработени плодове и зеленчуци (21).
“
Член 54
Отмяна
Регламент (EО) № 2202/96 се отменя.
Член 55
Преходни разпоредби
1. Схемите за помощ, установени в регламенти (ЕО) № 2201/96 и (ЕО) № 2202/96 и премахнати с настоящия регламент, остават приложими за всеки от съответните продукти за пазарната година за този продукт, която приключва през 2008 г.
2. Организации на производители и асоциации на организации на производители, които вече са били признати съгласно Регламент (ЕО) № 2200/96 преди датата на влизане в сила на настоящия регламент, продължават да бъдат признавани съгласно настоящия регламент. При необходимост, те се адаптират към изискванията на настоящия регламент до 31 декември 2010 г.
3. По искане на организация на производители, операционните програми, одобрени съгласно Регламент № 2200/96 преди датата на влизане в сила на настоящия регламент:
а)
могат да продължат действието си до своя край, или
б)
да бъдат променени, за да отговорят на изискванията на настоящия регламент, или
в)
да бъдат заменени от нови операционни програми, одобрени съгласно настоящия регламент.
Букви д) и е) от член 10, параграф 3 се прилагат към операционните програми, които са били подадени през 2007 г., но все още не са получили одобрение към датата на прилагане на настоящия регламент, но които отговарят на критериите по тези букви.
4. Групи производители, на които е било предоставено предварително признаване съгласно Регламент (ЕО) № 2200/96, продължават да се ползват от това предварително признаване съгласно настоящия регламент. Планове за признаване, които са били одобрени съгласно Регламент (ЕО) № 2200/96, продължават да се ползват от това предварително признаване съгласно настоящия регламент. Въпреки това, при необходимост плановете се изменят, за да позволят на групата производители да изпълни критериите за признаване като организация на производители, установени в член 4 от настоящия регламент. По отношение на групи производители в държавите-членки, които са се присъединили към Европейския съюз на 1 май 2004 г. или след това, размерът на помощта, определен в член 7, параграф 4, буква а), се прилага към планове за признаване от датата на влизане в сила на настоящия регламент.
5. Договорите, посочени в член 3, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2202/96, които обхващат повече от една пазарна година от схемата за помощи за преработка на цитрусови плодове, които имат отношение към пазарната година с начало 1 октомври 2008 г. или следващи пазарни години, могат, със съгласието на двете страни, да бъдат изменени или прекратени, с цел да бъде отчетена отмяната на този регламент и последващото от нея премахване на помощта. При такова изменение или прекратяване на двете страни не се налагат санкции съгласно този регламент или неговите правила за прилагане.
6. Когато държава-членка се възползва от преходната разпоредба по член 68б или член 143бв от Регламент (ЕО) № 1782/2003, правилата, приети съгласно член 6 от Регламент (ЕО) № 2201/96 или член 6 от Регламент (ЕО) № 2202/96 относно минималните характеристики на суровината, доставена за преработка, и минималните изисквания за качество на готовите продукти остават в сила по отношение на суровината, добита на нейна територия.
Член 56
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2008 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 26 септември 2007 гoдинa.