Rådets afgørelse
af 28. maj 2001
om fremsendelse af udtagne prøver af kontrollerede stoffer
(2001/419/RIA)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 30, 31 og artikel 34, stk. 2, litra c),
under henvisning til initiativ fra Kongeriget Sverige,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Bekæmpelse af ulovlig fremstilling af og handel med narkotika er et område, der er af fælles interesse for de retshåndhævende og retslige myndigheder i medlemsstaterne.
(2) Bekæmpelsen af ulovlig fremstilling af og handel med narkotika vil kunne gøres mere effektiv, hvis der indføres mulighed for mellem medlemsstaternes myndigheder lovligt at fremsende udtagne prøver af beslaglagte kontrollerede stoffer med henblik på afsløring, efterforskning og retsforfølgning af strafbare handlinger eller en retskemisk analyse af prøverne.
(3) Der findes for øjeblikket ingen retligt bindende regler for fremsendelse mellem medlemsstaternes myndigheder af udtagne prøver af beslaglagte kontrollerede stoffer. Der bør derfor indføres en ordning på EU-plan, som muliggør lovlig fremsendelse af sådanne udtagne prøver. En sådan ordning bør gælde for alle former for fremsendelse mellem medlemsstaterne af prøver af beslaglagte kontrollerede stoffer. Fremsendelsen bør ske i medfør af en aftale mellem den fremsendende medlemsstat og den modtagende medlemsstat.
(4) Fremsendelsen bør finde sted under sikre forhold, så de fremsendte prøver ikke på nogen måde kan misbruges -
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
Artikel 1
Indførelse af en ordning for fremsendelse af udtagne prøver
1. Ved denne afgørelse indføres der en ordning for lovlig fremsendelse mellem medlemsstaterne af udtagne prøver af kontrollerede stoffer.
2. Fremsendelse af udtagne prøver af kontrollerede stoffer (i det følgende benævnt "prøver") anses for lovlig i alle medlemsstater, hvis fremsendelsen sker i overensstemmelse med denne afgørelse.
Artikel 2
Definitioner
I denne afgørelse forstås ved kontrollerede stoffer:
a) alle naturlige eller syntetiske stoffer, der er optaget i bilag I eller II til De Forenede Nationers enkeltkonvention fra 1961 angående narkotiske midler og samme konvention som ændret ved protokollen fra 1972
b) alle stoffer, der er optaget i de reviderede bilag I, II, III og IV til De Forenede Nationers konvention om psykotrope stoffer fra 1971
c) alle stoffer, der er omfattet af kontrolforanstaltninger truffet i medfør af artikel 5, stk. 1, i fælles aktion 97/396/RIA af 16. juni 1997 vedrørende udveksling af oplysninger, risikovurdering og kontrol med nye former for syntetisk narkotika(2).
Artikel 3
Nationale kontaktpunkter
1. Hver medlemsstat udpeger et nationalt kontaktpunkt med henblik på gennemførelsen af denne afgørelse.
2. Oplysninger om de udpegede nationale kontaktpunkter samt senere ændringer af sådanne oplysninger sendes til Generalsekretariatet for Rådet, som lader oplysningerne offentliggøre i EF-Tidende.
3. De nationale kontaktpunkter og eventuelt andre relevante nationale organer, som de arbejder sammen med, er de eneste instanser, der har kompetence til at tillade fremsendelse af prøver i medfør af denne afgørelse, uanset de relevante bestemmelser om gensidig retshjælp i straffesager.
Artikel 4
Aftaler om fremsendelse af prøver og anerkendelse af modtagelse
1. Det nationale kontaktpunkt i den medlemsstat, der har til hensigt at fremsende en prøve, træffer forinden aftale om fremsendelsen med det nationale kontaktpunkt i den medlemsstat, der skal modtage prøven. Med henblik herpå anvendes den formular til fremsendelse af udtagne prøver, der findes i bilaget.
2. Hvis fremsendelsen af en udtagen prøve indebærer transport gennem en anden medlemsstats område, i det følgende benævnt "transitmedlemsstaten", underretter det nationale kontaktpunkt i den fremsendende medlemsstat det nationale kontaktpunkt i transitmedlemsstaten om den planlagte transport. I denne forbindelse tilsendes hver transitmedlemsstat inden fremsendelsen en kopi af den behørigt udfyldte prøvefremsendelsesformular.
3. Den modtagende medlemsstat anerkender over for den fremsendende medlemsstat at have modtaget prøven.
Artikel 5
Fremsendelsesmåde
1. Fremsendelsen af prøver skal foregå under sikre forhold.
2. Følgende fremsendelsesmåder betragtes som sikre:
a) transport foretaget af en embedsmand fra den fremsendende eller fra den modtagende medlemsstat
b) fremsendelse som kurerpost
c) fremsendelse som diplomatpost
d) fremsendelse som rekommanderet (ekspres) forsendelse.
3. Den behørigt udfyldte prøvefremsendelsesformular, jf. artikel 4, ledsager prøven under hele fremsendelsen.
4. Myndighederne i de berørte medlemsstater må ikke hindre eller standse en forsendelse, der ledsages af en behørigt udfyldt prøvefremsendelsesformular, medmindre der er tvivl om, hvorvidt fremsendelsen foregår lovligt. Er der tvivl om en formulars lovlighed, kontakter det nationale kontaktpunkt i den medlemsstat, der har standset forsendelsen, straks det nationale kontaktpunkt i den medlemsstat, hvor formularen er blevet udfyldt, med henblik på at få situationen afklaret.
5. Er der som fremsendelsesmåde valgt transport foretaget af en embedsmand fra den fremsendende eller fra den modtagende medlemsstat, må embedsmanden ikke bære uniform. Den pågældende må heller ikke udføre nogen operative opgaver i forbindelse med transporten, medmindre sådanne er forenelige med gældende national lovgivning og fastlagt af den fremsendende medlemsstat, transitmedlemsstaten eller den modtagende medlemsstat. I tilfælde af flytransport må der kun anvendes luftfartsselskaber, der er registreret i en af medlemsstaterne.
Artikel 6
Prøvens mængde og anvendelse
1. En prøve må ikke overstige den mængde, der anses for nødvendig med henblik på retshåndhævelse og retsforfølgning eller i analyseøjemed.
2. Den fremsendende og den modtagende medlemsstat aftaler indbyrdes, hvordan prøven skal anvendes i den modtagende medlemsstat, idet den kan anvendes med henblik på afsløring, efterforskning og retsforfølgning af strafbare handlinger eller en retskemisk analyse af prøverne.
Artikel 7
Evaluering
1. Der foretages en evaluering i Rådet af anvendelsen af denne afgørelse tidligst to og højst fem år efter dens ikrafttræden.
2. Med henblik på evalueringen opbevarer de nationale kontaktpunkter i de fremsendende medlemsstater i deres arkiver en kopi af alle prøvefremsendelsesformularer, der er udstedt i mindst de sidste fem år.
Artikel 8
Ikrafttræden
Denne afgørelse har virkning fra den 1. juli 2001.
Udfærdiget i Bruxelles, den 28. maj 2001.
20010528
Решение на Съвета
от 28 май 2001 година
за предаване на проби от контролирани вещества
(2001/419/ПВР)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, по-специално член 30, член 31 и член 34, параграф 2, буква в) от него,
като взе предвид инициативата на Кралство Швеция,
като взе предвид становището на Европейския парламент [1],
като има предвид, че:
(1) Борбата срещу незаконното производство и трафик на наркотици е въпрос на обща загриженост за правоприлагащите и съдебните органи в държавите-членки.
(2) Възможността за законно предаване на проби от иззети контролирани вещества между органите на държавите-членки с цел разкриване, разследване и съдебно преследване на криминални престъпления или извършване на съдебномедицински анализ би подобрила ефективността на борбата срещу незаконното производство и трафик на наркотици.
(3) В момента не съществуват юридически обвързващи правила, които да регламентират предаването на проби от иззети контролирани наркотични вещества между органите на държавите-членки. Поради това следва да се създаде система на равнище Европейския съюз, която да позволява законосъобразното предаване на такива проби. Тази система следва да се прилага за всички форми на предаване на проби от иззети контролирани вещества между държавите-членки. Предаването следва да се основава на споразумение между изпращащата и получаващата държава-членка.
(4) Предаването следва да се осъществява по сигурен начин, който да изключва възможността от злоупотреба с транспортираните проби,
РЕШИ:
Член 1
Създаване на система за предаване на проби
1. Настоящото решение установява система за предаване на проби от контролирани вещества между държавите-членки.
2. Предаването на проби от контролирани вещества (по-долу наричани "проби") се счита законно във всички държави-членки, когато се извършва в съответствие с настоящото решение.
Член 2
Определения
По смисъла на настоящото решение контролирано вещество е:
а) всяко вещество, естествено или синтетично, посочено в списък I или II на Единната конвенция на Организацията на обединените нации за наркотичните вещества от 1961 г., изменена и допълнена с Протокола от 1972 година;
б) всяко вещество, посочено в преразгледаните списъци I, II, III, и IV на Конвенцията на Организацията на обединените нации за психотропните вещества от 1971 година;
в) всяко вещество, предмет на мерки за контрол, постановени съгласно член 5, параграф 1 от Съвместно действие 97/396/ПВР от 16 юни 1997 г. относно обмена на информация, оценката на риска и контрола на нови синтетични наркотици [2].
Член 3
Национални органи за контакт
1. Всяка държава-членка определя национален орган за контакт за прилагане на настоящото решение.
2. Информацията относно определените национални органи за контакт включително последващите изменения се изпраща на Генералния секретариат на Съвета, който публикува информацията в Официален вестник.
3. Националните органи за контакт при необходимост съвместно с други съответни национални органи са единствените компетентни органи, които издават разрешение за предаването на проби съгласно настоящото решение независимо от съответните разпоредби за правна взаимопомощ по наказателни дела.
Член 4
Споразумение за предаване на проби и потвърждение за получаване
1. Националният орган за контакт на държавата-членка, която възнамерява да изпрати проба, и националният орган за контакт на държавата-членка, за която е предназначена пробата, се договарят за начина на транспортиране, преди да се осъществи предаването. За целта те използват формуляра за предаване на проба, даден в приложението.
2. Когато предаването на пробата включва транспортиране през територията на друга държава-членка (по-долу наричана "държава-членка на транзитно преминаване"), националният орган за контакт на изпращащата държава-членка съответно информира националния орган за контакт на тази държава-членка на транзитно преминаване за планирания превоз. За целта всяка държава-членка на транзитно преминаване получава екземпляр от надлежно попълнения формуляр за предаване на проба, преди да започне предаването.
3. Получаващата държава-членка потвърждава на изпращащата държава-членка получаването на пробата.
Член 5
Начин на транспортиране
1. Пробите се транспортират по сигурен начин.
2. Следните начини за транспортиране се считат за сигурни:
а) транспортиране от служител на изпращащата или на получаващата държава-членка;
б) транспортиране по куриер;
в) транспортиране с дипломатическа поща;
г) транспортиране с препоръчана (бърза) поща.
3. През цялото време на транспортиране пробата се придружава от посочения в член 4 надлежно попълнен формуляр за предаване на проба.
4. Органите на участващите държави-членки не възпрепятстват или не задържат никое транспортиране, придружавано от надлежно попълнения формуляр за предаване на проба, освен ако имат съмнения относно законността на транспортирането. В случай на съмнения относно законността на формуляра за предаване на проба националният орган за контакт на държавата-членка, която задържа транспортирането, незабавно се свързва с националните органи за контакт на държавите-членки, които отговарят за попълването на формуляра за предаване на проба, с цел изясняване на въпроса.
5. Ако избраният начин за транспортиране е чрез служител на изпращащата или на получаващата държава-членка, на този служител не се разрешава да носи униформа. Освен това той няма право да изпълнява никакви оперативни задачи във връзка с транспортирането, освен ако те са съвместими с приложимото национално законодателство и изпращащата, получаващата или държавата-членка на транзитно преминаване са дали съгласие за това. При пътуване със самолет се използват само авиокомпании, регистрирани в една от държавите-членки.
Член 6
Количество и използване на пробата
1. Пробата не надвишава количеството, прието за необходимо за правоприлагащи и съдебни цели или за анализ на проби.
2. Изпращащата и получаващата държави-членки взаимно се договарят за използването на пробата в получаващата държава-членка, като се разбира, че пробите могат да се използват за разкриване, разследване и съдебно преследване на криминални престъпления или за извършване на съдебномедицински анализ на пробите.
Член 7
Оценка
1. Настоящото решение подлежи на оценка от Съвета най-малко две години и не повече от пет години след влизането му в сила.
2. За целите на оценката националният орган за контакт на всяка изпращаща държава-членка съхранява в архивите си в продължение най-малко на пет години копие от всеки издаден формуляр за предаване на проба.
Член 8
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила от 1 юли 2001 година.
Съставено в Брюксел на 28 май 2001 година.