*****
RAADETS DIREKTIV
af 3. oktober 1989
om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedroerende udoevelse af tv-radiospredningsvirksomhed
(89/552/EOEF)
RAADET FOR DE EUROPAEISKE
FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 57, stk. 2, og artikel 66,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
i samarbejde med Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og
ud fra foelgende betragtninger:
De maal for Faellesskabet, der er nedfaeldet i Traktaten, omfatter en stadig snaevrere sammenslutning mellem de europaeiske folk og snaevrere forbindelser mellem Faellesskabets medlemsstater, sikring af oekonomiske og sociale fremskridt for landene gennem faelles handling med sigte paa at fjerne de skranker, der deler Europa, en stadig forbedring af folkenes levevilkaar samt bevarelse og styrkelse af freden og friheden;
Traktaten indeholder bestemmelser om oprettelse af et faelles marked, herunder fjernelse af hindringerne for den frie bevaegelighed for tjenesteydelser mellem medlemsstaterne samt om gennemfoerelse af en ordning, der sikrer, at konkurrencen ikke fordrejes;
radiospredning paa tvaers af landegraenserne ved hjaelp af forskellige teknologier udgoer et middel til at fremme virkeliggoerelsen af Faellesskabets maal; der boer traeffes foranstaltninger, der muliggoer og sikrer overgangen fra de nationale markeder til et faelles marked for produktion og distribution af udsendelser, og som sikrer loyale konkurrencevilkaar uden at gribe ind i de offentlige interesser, der varetages af tv-radiospredningstjenesterne;
Europaraadet har vedtaget den europaeiske konvention om graenseoverskridende fjernsyn;
Traktaten foreskriver, at der skal udstedes direktiver om samordning af bestemmelserne om lettelse af adgangen til selvstaendig erhvervsvirksomhed;
tv-radiospredning udgoer under normale omstaendigheder en tjenesteydelse i Traktatens betydning;
Traktaten garanterer fri ret til udveksling af tjenesteydelser, der normalt udfoeres mod betaling, uden hensyn til disse ydelsers indhold i kulturel eller anden henseende, og der gaelder ingen begraensninger med hensyn til EF-statsborgere, der er etableret i en anden medlemsstat end den, hvori modtageren af tjenesteydelsen er hjemmehoerende;
denne ret anvendt paa fjernsynsspredning og -distribution er ogsaa paa det faellesskabsretlige plan udtryk for et mere generelt princip, nemlig ytringsfriheden, som er nedfaeldet i artikel 10, stk. 1, i konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlaeggende frihedsrettigheder, der er ratificeret af alle medlemsstaterne; derfor boer det ved udstedelse af direktiver om fjernsynssprednings- og fjernsynsdistributionsvirksomhed sikres, at denne virksomhed kan udoeves frit paa baggrund af naevnte artikel, dog med forbehold af de begraensninger, der er fastsat i stk. 2 i samme artikel og i Traktatens artikel 56, stk. 1;
de i medlemsstaterne gaeldende love og administrative forskrifter om tv-radiosprednings- og kabeldistributionsvirksomhed er forskellige, hvilket kan haemme den frie udveksling af udsendelser inden for Faellesskabet og fordreje konkurrencen paa det faelles marked;
alle saadanne begraensninger af friheden til at udoeve tv-radiospredningsvirksomhed inden for Faellesskabet boer fjernes i henhold til Traktaten;
samtidig med denne fjernelse af begraensningerne boer der ske en samordning af lovgivningerne paa dette omraade; en saadan samordning boer have til formaal at goere det lettere at udoeve den paagaeldende erhvervsvirksomhed og, i bredere forstand, lette den frie udveksling af meddelelser og tanker inden for Faellesskabet;
det er derfor noedvendigt, men samtidig ogsaa tilstraekkeligt, at alle udsendelser er i overensstemmelse med lovgivningen i den medlemsstat, hvorfra de bringes;
dette direktiv fastsaetter de noedvendige mindsteregler for fri udveksling af udsendelser; det beroerer derfor ikke medlemsstaternes og disses myndigheders befoejelser vedroerende organisation - herunder koncessionsordninger, administrative tilladelser, og beskatning - samt finansiering af udsendelserne og programindhold; en selvstaendig kulturel udvikling i medlemsstaterne og bevarelsen af den kulturelle mangfoldighed i Faellesskabet vil derfor blive opretholdt;
det er i Faellesskabet noedvendigt, at alle udsendelser fra Faellesskabet bestemt til modtagelse i Faellesskabet, isaer saadanne, der er bestemt til modtagelse i en anden medlemsstat, er i overensstemmelse dels med lovgivningen, der gaelder i den medlemsstat, hvorfra de bringes, og som finder anvendelse paa udsendelser, der er bestemt til modtagelse af publikum i denne medlemsstat, dels med bestemmelserne i naevaerende direktiv;
forpligtelsen til at foere kontrol med overholdelse af den ved dette direktiv samordnede nationale lovgivning i den medlemsstat, hvorfra udsendelserne bringes, er efter faellesskabsretten tilstraekkelig til at sikre fri udveksling af udsendelser uden fornyet kontrol paa det samme grundlag i de enkelte modtagermedlemsstater; en modtagermedlemsstat kan dog undtagelsesvist og paa saerlige betingelser midlertidigt indstille retransmission af fjernsynsudsendelser;
det er af afgoerende betydning for en tilfredsstillende gennemfoerelse af dette direktiv, at medlemsstaterne paaser, at der ikke finder handlinger sted, som kan skade den frie udveksling og handel med tv-udsendelser, eller som kan fremme dannelsen af dominerende stillinger, der kan medfoere begraensninger for fjernsynsinformationens pluralisme og frihed og for informationssystemet som helhed;
naervaerende direktiv, der begraenser sig til at fastsaette saerlige regler om tv-radiospredning, indskraenker ikke nugaeldende eller fremtidige faellesskabsretsakter om harmonisering, der saerlig har til formaal at sikre overholdelsen af ufravigelige bestemmelser om forbrugerbeskyttelse, loyale handelstransaktioner og konkurrence;
en saadan samordning er imidlertid noedvendig for at goere det lettere for enkeltpersoner og virksomheder, der producerer fjernsynsprogrammer med kulturelt sigte, at optage og udoeve deres virksomhed;
mindstekrav til alle offentlige op private fjernsynsselskaber i Faellesskabet om, at de skal afsaette en vis del af deres sendeflade til europaeiske udsendelser, er et effektivt middel til at fremme produktionen, den uafhaengige produktion og distribution af saadanne udsendelser, og disse krav supplerer andre tiltag, der allerede er eller vil blive foreslaaet med henblik herpaa;
det er derfor noedvendigt at skabe tilstraekkeligt store markeder til, at fjernsynsproduktioner i medlemsstaterne kan faa daekket de noedvendige investeringer, ikke blot ved at der fastlaegges faelles bestemmelser, der aabner de nationale markeder, men ogsaa ved at der, naar det er muligt, med passende midler soerges for, at stoerstedelen af fjernsynssendetiden i medlemsstaterne, forbeholdes europaeisk producerede programmer; for at goere det muligt at vurdere disse reglers og maalsaetningers gennemfoerelse, boer medlemsstaterne aflaegge rapport til Kommissionen om anvendelsen af dette direktivs bestemmelser om, hvor stor en del af sendetiden der skal forbeholdes programmer, produceret i Europa, og uafhaengige produktioner; ved beregningen af denne del maa der tages hensyn til den saerlige situation i Den Hellenske Republik og i Den Portugisiske Republik; Kommissionen boer fremsende disse rapporter til de oevrige medlemsstater, evt. ledsaget af en udtalelse, hvori der isaer tages hensyn til de fremskridt, der er gjort i forhold til tidligere aar, til foerstegangsudsendelsers andel i programtiden, til de saerlige forhold, som de nye tv-radiospredningsorganer virker under, og til den saerlige situation i lande, der har ringe produktionskapacitet, eller hvis sprog har begraenset udbredelse;
med henblik paa ovennaevnte maal skal » europaeiske programmer« defineres paa en saadan maade, at der ikke gribes ind i medlemsstaternes mulighed for at praecisere denne definition for saa vidt angaar de tv-radiospredningsorganer, som henhoerer under deres kompetence i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, under overholdelse af faellesskabslovgivningen og under hensyn til dette direktivs maal; det er vigtigt at soege passende midler og procedurer, som er i overensstemmelse med faellesskabsretten, til at fremme gennemfoerelsen af disse maal med henblik paa vedtagelsen af egnede foranstaltninger til fremme og udvikling af den europaeiske audiovisuelle produktion og distribution, navnlig i de medlemsstater, der har ringe produktionskapacitet, eller hvis sprog har begraenset udbredelse;
nationale stoetteforanstaltninger til udvikling af den europaeiske produktion kan anvendes, for saa vidt de er i overensstemmelse med faellesskabsretten;
en forpligtelse til, hvor det er muligt at forbeholde en vis andel af programtiden til uafhaengige produktioner, der er produceret af producenter, der er uafhaengige af tv-radiospredningsorganerne, vil stimulere til nye typer fjernsynsproduktionsvirksomheder, isaer oprettelse af smaa og mellemstore virksomheder;
herved skabes der nye muligheder for lancering af kunstnerisk talent og for beskaeftigelse af kulturarbejdere; i medlemsstaternes definition af begrebet uafhaengig producent boer der tages hensyn til dette maal, saaledes at de smaa og mellemstore producenters interesser varetages bedst muligt, og saaledes at finansiel deltagelse fra tv-radiospredningsorganernes koproducerende datterselskabers side bliver mulig;
det er noedvendigt at traeffe foranstaltninger for at medlemsstaterne kan overvaage, at spillefilm foerst udsendes i tv et vist tidsrum, efter at de foerste gang har vaeret vist i biograferne;
medlemsstaterne kan fortsat, dersom de oensker at favorisere et bestemt sprog, fastsaette strengere eller mere detaljerede regler, navnlig paa grundlag af sprogkriterier, forudsat at disse regler er i overensstemmelse med Faellesskabets retsforskrifter og navnlig ikke finder anvendelse paa retransmission af udsendelser fra andre medlemsstater;
for at sikre, at forbrugernes interesser i deres egenskab af seere beskyttes fuldt ud og behoerigt, er det vigtigt, at fjernsynsreklamer underkastes en raekke minimumsregler og -normer, og at medlemsstaterne fortsat har ret til at indfoere mere detaljerede eller strengere regler, eller i visse tilfaelde andre vilkaar, for tv-radiospredningsorganer, der henhoerer under deres myndighed;
medlemsstaterne boer under overholdelse af faellesskabsretten kunne fastsaette andre betingelser for reklameindslag og andre begraesninger af reklametiden med henblik paa at fremme udsendelser, der udelukkende er bestemt til det nationale omraade, og som hverken direkte eller indirekte kan modtages i en eller flere andre medlemsstater;
det er noedvendigt at forbyde alle fjernsynsreklamer for cigaretter og andre tobaksvarer, herunder indirekte former for reklame, hvori tobaksvarer ganske vist ikke naevnes direkte, men som soeger at omgaa reklameforbuddet ved anvendelse af varemaerker, symboler eller andre kendetegn for tobaksvarer eller firmaer, der er kendt for produktion og salg af saadanne varer, eller hvis hovedvirksomhed omfatter salg og produktion af saadanne varer;
det er ligeledes noedvendigt at forbyde alle fjernsynsreklamer for laegemidler og medicinsk behandling, der er receptpligtige i de medlemsstater, under hvis myndighed tv-radiospredningsorganet hoerer, og at indfoere strenge kriterier for fjernsynsreklamer for alkoholholdige drikkevarer;
sponsorvirksomhed spiller en stadig stoerre rolle i finansieringen af programmerne, og der boer derfor fastsaettes passende regler herom;
der boer endvidere fastsaettes regler om beskyttelse af mindreaariges fysiske, mentale og moralske udvikling i fjernsynsprogrammerne og -reklamerne;
selvom tv-radiospredningsprogrammerne normalt skal paase at udsendelserne loyalt gengiver begivenheder og haendelser, er det imidlertid vigtigt at paalaegge dem praecise forpligtelser med hensyn til retten til berigtigelse eller tilsvarende foranstaltninger, saaledes at enhver, hvis retmaessige interesser er blevet kraenket ved en paastand under en fjernsynsudsendelse, faktisk kan paaberaabe sig disse rettigheder -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
KAPITEL I
Definitioner
Artikel 1
I dette direktiv forstaas ved:
a) »tv-radiospredning«: foerstegangsudsendelse over traad eller traadloest, ogsaa via satellit i kodet eller ukodet form af fjernsynsprogrammer, der er bestemt for offentligheden. Udtrykket omfatter udveksling af programmer mellem virksomheder med henblik paa deres videreudsendelse til offentligheden. Derimod er kommunikationstjenester, der formidler informationer eller andre meddelelser paa individuel basis, saasom telefaxtjenester, elektroniske databanker og andre lignende tjenesteydelser, ikke omfattet
b) »fjernsynsreklame«: enhver meddelelse i en hvilken som helst form, udsendt over fjernsyn mod vederlag eller lignende betaling af en offentlig eller privat virksomhed i forbindelse med handel, forretning, haandvaerk, industri eller liberale erhverv for at fremme afsaetning mod betaling af varer eller tjenesteydelser, herunder fast ejendom, rettigheder og forpligtelser.
(1) EFT nr. C 179 af 17. 7. 1986, s. 4.
(2) EFT nr. C 49 af 22. 2. 1988, s. 53, og EFT nr. C 158 af 26. 6. 1989.
(3) EFT nr. C 232 af 31. 8. 1987, s. 29.
Bortset fra de i artikel 18 omhandlede tilfaelde omfatter dette ikke direkte tilbud til offentligheden med henblik paa salg, koeb eller leje af produkter eller med henblik paa praestation af tjenesteydelser mod vederlag.
c) »skjult reklame«: mundtlig eller visuel fremhaevelse af varer eller tjenesteydelser eller af en vareproducents eller en tjenesteydelsesleverandoers navn, varemaerke eller aktiviteter i programmer, naar fremhaevelsen er tilsigtet fra tv-radiospredningsorganets side i reklameoejemed og vil kunne vildlede offentligheden med hensyn til arten af denne fremhaevelse. En fremhaevelse anses navnlig for at vaere tilsigtet, naar den foretages mod vederlag eller lignende betaling
d) »sponsorering«: ethvert bidrag fra en offentlig eller privat virksomhed, der ikke har tv-radiospredning eller produktion af audiovisuelle vaerker som beskaeftigelse, til finansieringen af fjernsynsprogrammer med henblik paa at fremme dens navn, varemaerke, image, aktiviteter eller produkter.
KAPITEL II
Almindelige bestemmelser
Artikel 2
1. Medlemsstaterne skal hver isaer sikre, at alle udsendelser ved tv-radiospredning, der sendes
- af tv-radiospredningsorganer, som hoerer under deres myndighed, eller
- af tv-radiospredningsorganer, der benytter en frekvens eller satellitkapacitet, som den paagaeldende medlemsstat har givet tilladelse til at benytte, eller en forbindelse, der udgaar fra denne medlemsstat til en satellit, uden dog at hoere under nogen medlemsstats myndighed,
er i overensstemmelse med lovgivningen om udsendelser bestemt for offentligheden i den paagaeldende medlemsstat.
2. Medlemsstaterne skal sikre modtagefrihed og maa ikke hindre retransmission paa deres omraade af fjernsynsudsendelser fra andre medlemsstater af grunde, der falder inden for de ved dette direktiv samordnede omraader. De kan midlertidigt suspendere retransmission af fjernsynsudsendelser, hvis foelgende forhold foreligger:
a) en fjernsynsudsendelse fra en anden medlemsstat er en aabenlys, vaesentlig og alvorlig overtraedelse af artikel 22;
b) tv-radiospredningsorganet har i loebet af de foregaaende tolv maaneder allerede overtraadt samme bestemmelse mindst to gange;
c) den beroerte medlemsstat har skriftligt underrettet tv-radiospredningsorganet samt Kommissionen om de paastaaede overtraedelser og om, at den agter at begraense retransmissionen, hvis en saadan overtraedelse gentages;
d) konsultationer med transmissionsstaten og Kommissionen har ikke foert til en mindelig ordning inden 15 dage efter underretningen i litra c), og den paastaaede overtraedelse fortsaetter.
Kommissionen drager omsorg for, at ophaevelsen er forenelig med faellesskabsretten. Den kan anmode den paagaeldende medlemsstat om straks at bringe en suspension, der strider imod faellesskabsretten, til ophoer. Denne bestemmelse er ikke til hinder for anvendelsen af procedurer, forholdsregler eller sanktioner over for de paagaeldende overtraedelser i den medlemsstat, under hvis myndighed det paagaeldende tv-radiospredningsorgan hoerer.
3. Dette direktiv finder ikke anvendelse paa udsendelser, der udelukkende er bestemt til modtagelse i tredjelande, og som ikke direkte eller indirekte modtages i en eller flere medlemsstater.
Artikel 3
1. Medlemsstaterne kan for saa vidt angaar de tv-radiospredningsorganer, som hoerer under deres myndighed, indfoere strengere eller mere detaljerede bestemmelser paa de omraader, der er omfattet af dette direktiv.
2. Medlemsstaterne skal paa hensigtsmaessig maade inden for rammerne af deres lovgivning soerge for, at de tv-radiospredningsorganer, der hoerer under deres myndighed, overholder bestemmelserne i dette direktiv.
KAPITEL III
Fremme af distribution og produktion af fjernsynsprogrammer
Artikel 4
1. Medlemsstaterne skal, naar det er muligt, med passende midler drage omsorg for, at tv-radiospredningsorganerne afsaetter den stoerste halvdel af den sendetid, der ikke bestaar af nyheder, sportsbegivenheder og underholdningsudsendelser med konkurrencepraeget islaet, reklame og tekst-tv, til transmission af europaeiske programmer som defineret i artikel 6. Under hensyn til tv-radiospredningsorganets ansvar over for seerne med hensyn til oplysning, uddannelse, kultur og underholdning skal denne andel opnaas trinsvis paa grundlag af passende kriterier.
2. Dersom den andel af sendetiden, der er fastsat i stk. 1, ikke kan naas, maa den dog ikke vaere mindre end den gennemsnitlige andel, der er konstateret i den paagaeldende medlemsstat i 1988.
For saa vidt angaar Den Hellenske Republik og Den Portugisiske Republik erstattes aaret 1988 dog af aaret 1990. 3. Fra den 3. oktober 1991 aflaegger medlemsstaterne hvert andet aar rapport til Kommissionen om anvendelsen af naervaerende artikel og artikel 5.
Denne rapport skal bl.a. indeholde en statistisk oversigt over den andel af sendetiden, der er omhandlet i naervaerende artikel og artikel 5, for hvert af de fjernynsprogrammer, der hoerer under den paagaeldende medlemsstats kompetence, grundene til, at det i hvert enkelt tilfaelde ikke har vaeret muligt at naa op paa denne andel af sendetiden, samt de foranstaltninger, der er truffet eller vil blive truffet for at naa op paa denne.
Kommissionen fremsender disse rapporter til de oevrige medlemsstater og til Europa-Parlamentet, evt. ledsaget af en udtalelse. Den soerger i overensstemmelse med Traktaten for, at naervaerende artikel og artikel 5 overholdes. Kommissionen vil i sin udtalelse isaer kunne tage hensyn til de fremskridt, der er gjort i forhold til tidligere aar, til foerstegangsudsendelsers andel i programtiden, til de saerlige forhold, som de nye tv-radiospredningsorganer virker under og til den saerlige situation i lande, der har ringe audiovisuel produktionskapacitet, eller hvis sprog har begraenset udbredelse.
4. Raadet nyvurderer ivaerksaettelsen af denne artikel paa grundlag af en rapport fra Kommissionen ledsaget af de revisionsforslag, som Kommissionen maatte anse for hensigtsmaessige, senest ved udgangen af det femte aar efter direktivets vedtagelse.
Med henblik herpaa skal der i Kommissionens rapport isaer, paa grundlag af de oplysninger, som medlemsstaterne har indgivet i henhold til stk. 3, tages hensyn til udviklingen paa faellesskabsmarkedet samt til den internationale sammenhaeng.
Artikel 5
Medlemsstaterne skal, naar det er muligt, med passende midler drage omsorg for, at tv-radiospredningsorganerne afsaetter mindst 10 % af den sendetid, der ikke bestaar af nyheder, sportsbegivenheder og underholdningsudsendelser med konkurrencepraeget islaet, reklame og tekst-tv - eller alternativt efter medlemsstaternes valg, mindst 10 % af deres programbudget - til europaeiske programmer, der er fremstillet af producenter, som er uafhaengige af disse organer. Under hensyn til tv-radiospredningsorganernes ansvar over for seerne med hensyn til oplysning, uddannelse, kultur og underholdning skal denne andel opnaas trinvis paa grundlag af passende kriterier; i denne forbindelse skal en passende andel forbeholdes programmer af ny dato, dvs. programmer, der udsendes senest fem aar efter deres produktion.
Artikel 6
1. I dette kapitel forstaas ved »europaeiske programmer« foelgende:
a) programmer fremstillet i faellesskabsmedlemsstater, og, for saa vidt angaar tv-radiospredningsorganer, der henhoerer under Forbundsrepublikken Tysklands kompetence, programmer, der er fremstillet i de tyske omraader, hvor Forbundsrepublikkens grundlov ikke er gaeldende, og som opfylder betingelserne i stk. 2;
b) programmer fremstillet i europaeiske tredjestater, som er parter i den af Europaraadet vedtagne europaeiske konvention om graenseoverskridende fjernsyn, og som opfylder betingelserne i stk. 2;
c) programmer fremstillet i andre europaeiske tredjestater, og som opfylder betingelserne i stk. 3.
2. De i stk. 1, litra a) og b), omhandlede programmer er saadanne, der er fremstillet hovedsagelig under medvirken af ophavsmaend og medarbejdere, der er bosiddende i en eller flere af de stater, der er omhandlet i samme stykke, litra a) og b), naar en af foelgende tre betingelser er opfyldt:
a) de er fremstillet af en eller flere producenter, der er etableret i en eller flere af disse stater;
b) produktionen af programmerne overvaages og kontrolleres effektivt af en eller flere producenter, der er etableret i en eller flere af disse stater;
c) koproducenterne i disse stater staar for stoerstedelen af de samlede omkostninger ved koproduktionen, og denne kontrolleres ikke af en eller flere producenter, der er etableret uden for disse stater.
3. De i stk. 1, litra c), omhandlede programmer er programmer, der enten udelukkende eller i koproduktion med producenter, der er bosiddende i en eller flere medlemsstater, er fremstillet af producenter, der er etableret i en eller flere europaeiske tredjestater, som indgaar aftaler med Faellesskabet i overensstemmelse med fremgangsmaaderne i Traktaten, saafremt de er fremstillet hovedsagelig under medvirken af ophavsmaend og medarbejdere, der er bosiddende i en eller flere stater i Europa.
4. Programmer, der ikke er europaeiske programmer i henhold til stk. 1, men som er fremstillet hovedsagelig under medvirken af ophavsmaend og medarbejdere, der er bosiddende i en eller flere medlemsstater, betragtes som europaeiske programmer i et omfang svarende til, hvor stor en del af de samlede produktionsomkostninger koproducenter i Faellesskabet har afholdt.
Artikel 7
Medlemsstaterne soerger for, at de tv-radiospredningsorganer, som er underlagt deres befoejelser, foerst udsender spillefilm to aar efter, at de foerste gang har vaeret vist i biograferne i en af medlemsstaterne, medmindre der er indgaaet anden aftale mellem indehaverne af rettighederne og tv-radiospredningsorganet; hvis spillefilmene er fremstillet i koproduktion med tv-radiospredningsorganet, er fristen ét aar. Artikel 8
Naar medlemsstaterne af sprogpolitiske hensyn anser det for noedvendigt, har de mulighed for, under overholdelse af faellesskabsretten, at fastsaette mere detaljerede eller strengere regler for visse eller samtlige udsendelser fra tv-radiospredningsorganer, der henhoerer under deres myndighed, navnlig paa grundlag af sprogkriterier.
Artikel 9
Dette kapitel finder ikke anvendelse paa lokale fjernsynsudsendelser, der ikke indgaar i et nationalt net.
KAPITEL IV
Fjernsynsreklamer og sponsorvirksomhed
Artikel 10
1. Fjernsynsreklamer skal klart kunne identificeres som reklamer og skal holdes klart adskilt fra det oevrige program med optiske og/eller akustiske midler.
2. Isolerede reklameindslag maa kun undtagelsesvis forekomme.
3. Ved reklamer maa der ikke benyttes subliminale teknikker.
4. Skjult reklame er forbudt.
Artikel 11
1. Fjernsynsreklamer skal indsaettes mellem udsendelserne. Med forbehold af stk. 2 til 5, kan reklamer dog ligeledes indsaettes under udsendelserne, naar det sker paa en saadan maade, at udsendelsernes integritet og vaerdi ikke beroeres under hensyn til naturlige ophold i programmet og dettes laengde og art, og der ikke gribes ind i rettighedshavernes rettigheder.
2. I udsendelser, der bestaar af uafhaengige dele, eller i sportsudsendelser, udsendelser om andre begivenheder og underholdningsudsendelser med en lignende struktur med pauser maa reklamer kun indsaettes mellem de uafhaengige dele eller i pauserne.
3. Transmissioner af audiovisuelle vaerker som f.eks. spillefilm og film, der er fremstillet til fjernsynet (med undtagelse af serier, foeljetoner, underholdningsudsendelser og dokumentarfilm), kan, forudsat at deres programsatte varighed overstiger 45 minutter, afbrydes en gang for hver samlet periode paa 45 minutter. Endnu en afbrydelse er tilladt, hvis deres programsatte varighed overstiger med mindst 20 minutter to eller flere samlede perioder paa 45 minutter.
4. Naar andre udsendelser end dem, der er omfattet af stk. 2, afbrydes af reklamer, boer der gaa mindst 20 minutter mellem de enkelte afbrydelser af udsendelsen.
5. Der maa ikke indsaettes reklamer i transmissioner af gudstjenester. tv-aviser, nyhedsmagasiner, dokumentarudsendelser, religioese udsendelser og boerneudsendelser, hvis programsatte varighed er mindre end 30 minutter, maa ikke afbrydes af reklamer. Naar deres programsatte varighed er paa mindst 30 minutter gaelder bestemmelserne i stk. 1 til 4.
Artikel 12
Fjernsynsreklamer maa ikke
a) kraenke den menneskelige vaerdighed;
b) vaere diskriminerende med hensyn til race, koen, religion eller nationalitet;
c) kraenke personers religioese eller politiske overbevisning;
d) tilskynde til adfaerd, der kan vaere til skade for sundheden eller for sikkerheden;
e) tilskynde til adfaerd, der kan vaere til skade for miljoebeskyttelsen.
Artikel 13
Alle former for fjernsynsreklamer for cigaretter og andre tobaksvarer forbydes.
Artikel 14
Fjernsynsreklamer for laegemidler og medicinsk behandling, der er receptpligtige i den medlemsstat, under hvis myndighed tv-radiospredningsorganet hoerer, forbydes.
Artikel 15
Fjernsynsreklamer for alkoholholdige drikkevarer skal opfylde foelgende kriterier:
a) de maa ikke specielt henvende sig til mindreaarige og maa isaer ikke vise mindreaarige, der indtager disse drikkevarer;
b) de maa ikke forbinde indtagelse af alkohol med oegede fysiske praestationer eller bilkoersel;
c) de maa ikke skabe det indtryk, at indtagelsen af alkohol bidrager til succes paa det sociale eller seksuelle omraade;
d) de maa ikke antyde, at alkohol har terapeutiske egenskaber, at den virker stimulerende eller beroligende eller, at den kan bruges til at loese personlige konflikter med;
e) de maa ikke tilskynde til umaadeholden indtagelse af alkohol eller fremstille afholdenhed eller maadehold i et negativt lys;
f) de maa ikke fremhaeve drikkevarernes hoeje alkoholprocent som en positiv egenskab.
Artikel 16
Fjernsynsreklamer maa ikke skade mindreaarige moralsk eller fysisk og skal derfor vaere i overensstemmelse med foelgende kriterier til beskyttelse af disse: a) de maa ikke direkte tilskynde mindreaarige til at koebe et produkt eller en tjenesteydelse ved at udnytte deres manglende erfaring eller deres godtroenhed;
b) de maa ikke direkte opfordre mindreaarige til at overtale deres foraeldre eller andre til at koebe de varer eller tjenesteydelser, der reklameres for;
c) de maa ikke udnytte mindreaariges saerlige tillid til foraeldre, laerere eller andre;
d) de maa ikke uden grund vise mindreaarige i farlige situationer.
Artikel 17
1. Sponsorerede fjernsynsprogrammer skal opfylde foelgende betingelser:
a) indholdet og programlaegningen af en sponsoreret udsendelse maa under ingen omstaendigheder paavirkes af sponsoren paa en saadan maade, at det beroerer tv-radiospredningsorganets ansvar og redaktionelle uafhaengighed med hensyn til udsendelserne;
b) de skal klart kunne identificeres som sponsorerede ved angivelse af sponsorens navn og/eller logo ved programmets begyndelse og/eller slutning;
c) de maa ikke tilskynde til koeb eller leje af sponsorens eller tredjemands produkter eller tjenesteydelser og maa isaer ikke indeholde saerlige reklamehenvisninger til disse produkter eller tjenesteydelser.
2. Fjernsynsprogrammerne maa ikke sponsoreres af fysiske eller juridiske personer, hvis hovedvirksomhed er fremstilling eller salg af produkter eller praestation af tjenesteydelser, for hvilke reklame er forbudt i henhold til artikel 13 eller 14.
3. Tv-aviser og politisk orienterende udsendelser maa ikke sponsoreres.
Artikel 18
1. Reklameudsendelser maa ikke udgoere mere end 15 % af den daglige sendetid. Denne procentsats kan dog saettes op til 20, hvis den omfatter saadanne reklameformer som direkte tilbud til seerne med henblik paa salg, koeb eller leje af produkter eller vedroerende tjenesteydelser, hvis de samlede reklameindslag ikke overstiger 15 %.
2. Sendetiden for reklameindslag inden for en given periode paa en time maa ikke overstige 20 %.
3. Med forbehold af stk. 1 maa reklameformer saasom direkte tilbud til seerne med henblik paa salg, koeb eller leje af produkter eller vedroerende tjenesteydelser ikke overstige en time om dagen.
Artikel 19
Medlemsstaterne kan fastsaette strengere regler, end hvad der er fastsat i artikel 18, med hensyn til sendetid og de naermere bestemmelser for fjernsynstransmission for saa vidt angaar de tv-radiospredningsorganer, der hoerer under deres myndighed, saaledes at det omfang, hvori der sendes fjernsynsreklamer, kan forenes med seernes interesser, idet der navnlig tages hensyn til:
a) fjernsynets funktion som medium for nyheder, uddannelse, kultur og underholdning;
b) bevarelse af pluralismen i forbindelse med nyhedsformidling og medier.
Artikel 20
Medlemsstaterne kan under overholdelse af faellesskabsretten fastsaette andre betingelser end de i artikel 11, stk. 2 til 5, og artikel 18 fastsatte for saa vidt angaar udsendelser, der udelukkende er bestemt til det nationale omraade, og som hverken direkte eller indirekte kan modtages i en eller flere andre medlemsstater, jf. dog artikel 3.
Artikel 21
Forekommer der fjernsynsudsendelser, hvor bestemmelserne i dette kapitel ikke overholdes, skal medlemsstaterne inden for rammerne af deres lovgivning soerge for, at der ivaerksaettes passende foranstaltninger for at sikre, at disse bestemmelser overholdes.
KAPITEL V
Beskyttelse af mindreaarige
Artikel 22
Medlemsstaterne traeffer passende foranstaltninger med henblik paa at sikre, at de tv-radiospredningsorganer, som hoerer under deres myndighed, ikke udsender programmer, som i alvorlig grad kan skade mindreaariges fysiske, mentale eller moralske udvikling, herunder navnlig programmer, som indeholder pornografi eller umotiveret vold. Dette gaelder ogsaa programmer, som kan skade mindreaariges fysiske, mentale eller moralske udvikling, medmindre det ved valget af sendetidspunkt eller ved tekniske foranstaltninger sikres, at mindreaarige i udsendelsesomraadet normalt ikke ser eller hoerer udsendelserne.
Medlemsstaterne skal desuden soerge for, at udsendelserne ikke paa nogen maade tilskynder til had paa grund af race, koen, religion eller nationalitet.
KAPITEL VI
Ret til berigtigelse
Artikel 23
1. Med forbehold af medlemsstaternes oevrige civile, administrative og strafferetlige bestemmelser skal alle fysiske og juridiske personer uanset nationalitet, hvis retmaessige interesser, herunder navnlig aere og rygte, er blevet kraenket ved en ukorrekt paastand i et tv-program, have ret til berigtigelse eller tilsvarende foranstaltninger.
2. Retten til berigtigelse eller tilsvarende foranstaltninger gaelder over for alle tv-radiospredningsorganer under en medlemsstats myndighed.
3. Medlemsstaterne traeffer de foranstaltninger, der er noedvendige for at gennemfoere retten til berigtigelse eller tilsvarende foranstaltninger, og fastlaegger den procedure, der skal gaelde for udoevelsen heraf. De skal saerlig sikre, at fristen for udoevelse af retten til berigtigelse eller tilsvarende foranstaltninger er tilstraekkelig, og at de naermere regler er af en saadan art, at denne ret eller disse foranstaltninger paa passende maade kan udoeves af de fysiske eller juridiske personer, som er statsborgere eller bosiddende i andre medlemsstater. 4. Retten til berigtigelse eller tilsvarende foranstaltninger kan afvises, hvis den ikke er begrundet efter de i stk. 1 fastsatte betingelser, hvis den ville indebaere en strafbar handling, medfoere civilretligt ansvar for radiospredningsorganet eller stoede an mod den offentlige moral.
5. Der skal fastsaettes bestemmelser for indbringelse for domstolene af stridigheder om udoevelse af retten til berigtigelse eller andre foranstaltninger.
KAPITEL VII
Afsluttende bestemmelser
Artikel 24
For saa vidt angaar de omraader, der ikke samordnes ved dette direktiv, beroerer direktivet ikke de rettigheder og forpligtelser, som medlemsstaterne har som foelge af eksisterende aftaler om telekommunikation og radiospredning.
Artikel 25
1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 3. oktober 1991. De underretter straks Kommissionen herom.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder paa de omraader, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 26
Senest ved udloebet af det femte aar efter det i artikel 22 anfoerte tidspunkt og derefter hvert andet aar skal Kommissionen forelaegge Europa-Parlamentet, Raadet samt Det OEkonomiske og Sociale Udvalg en beretning om gennemfoerelsen af dette direktiv, og eventuelt fremsaette yderligere forslag for at tilpasse det til udviklingen paa tv-radiospredningsomraadet.
Artikel 27
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Luxembourg, den 3. oktober 1989.
31989L0552
L 298/23
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 3 октомври 1989 година
относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите-членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност
(89/552/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ.
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност и по-специално член 57, параграф 2 и член 66 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
в сътрудничество с Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че целите на Общността така, както са формулирани в Договора, включват създаването на все по-тесен съюз между народите на Европа, развитието на близки отношения между държавите, принадлежащи към Общността, осигуряването на икономически и социален прогрес на страните в Общността чрез общи действия за премахване на бариерите, които разделят Европа, насърчаване на постоянното подобряване условията на живот на народите в общността, както и гаранциите за запазване и укрепване на мира и свободата;
като има предвид, че Договорът предвижда създаването на общ пазар, който включва премахването, между държавите-членки, на пречките за свободно движение на услуги и изграждането на система, която да гарантира конкуренцията в общия пазар да не се нарушава;
като има предвид, че телевизионните програми, разпространявани през граници чрез различни технологии са един от начините за постигане целите на Общността; като има предвид, че трябва да бъдат приети мерки, така че да позволяват и да осигуряват прехода от национални пазари към общ пазар на производство и разпространение на програми, и да установяват условия за лоялна конкуренция без да накърняват ролята на обществения интерес в телевизионните програмни емисии;
като има предвид, че Съветът на Европа е приел Европейската конвенция за трангранична телевизия;
като има предвид, че Договорът предвижда издаването на директиви за координиране на разпоредби, които да улеснят започването на дейност като самонаети лица;
като има предвид, че телевизионното излъчване при нормални обстоятелства е услуга съгласно Договора;
като има предвид, че Договорът установява свободно движение на всички услуги, нормално предоставяни срещу заплащане, без изключения на основание тяхното културно или друго съдържание и без ограничения за гражданите на държавите-членки, установили се в страна от Общността освен тези, които се предвиждат за получателя на услугата;
като има предвид, че това право, приложено към телевизионното излъчване и разпространение, е също специфична проява на един по-общ принцип от правото на Общността, а именно свободата на изразяване, така, както е постановен член 10, параграф 1 на Конвенцията за защита на човешките права и основните свободи, която е ратифицирана от всички държави-членки; като има предвид, че поради това издаването на директиви относно телевизионното излъчване и разпространението на телевизионни програми трябва да осигури свободното им движение в светлината на споменатия член, като подлежат само на ограниченията в параграф 2 на същия член и в член 56, параграф 1 от Договора;
като има предвид, че законите, подзаконовите и административните мерки в държавите-членки относно дейността на телевизионните разпространители и кабелните оператори съдържат различия, някои от които могат да попречат на свободното движение на телевизионни програми в рамките на Общността и могат да накърнят конкуренцията в общия пазар;
като има предвид, че всякакви подобни ограничения на свободата да бъдат предавани телевизионни програмни емисии в рамките на Общността трябва според Договора да бъдат отменени;
като има предвид, че тази отмяна трябва да върви успоредно с координиране на приложимите закони; като има предвид, че това координиране трябва да бъде насочено към улесняване на извършването на съответната професионална дейност и по-общо - на свободното движение на информация и идеи в рамките на Общността;
като взе предвид, че, следователно, е необходимо и достатъчно всички телевизионни програми да бъдат съобразени със законите на държавата-членка, от която произлизат;
като има предвид, че настоящата директива установява минимума правила, необходими за гарантиране на правото на предаване при телевизионно излъчване; като има предвид, че, следователно, това не засяга отговорностите на държавите-членки по отношение на организацията (включително системите за лицензиране, административно оправомощаване или облагането с данъци), финансирането и съдържанието на програмите; като има предвид, че независимостта на културното развитие на държавите-членки и опазването разнообразието на културите в Общността остават незасегнати;
като има предвид, че в общия пазар е необходимо всички телевизионни програми, излъчвани от и предназначени за приемане в рамките на Общността и в частност тези, които са предназначени за друга държава-членка, да отговарят на законовите изисквания в държавата-членка, от която възникват, приложими към телевизионни програми, предназначени в същата държава-членка и на разпоредбите на настоящата директива;
като има предвид, че изискването държавата-членка, от която произлиза първоначалното излъчване, да се увери, че телевизионните програми са в съответствие с националното законодателство след координиране с настоящата директива, е достатъчно според правото на Общността, за да се осигури свободно движение на телевизионни програми без последващ контрол на същото основание в приемащата държава-членка; като има предвид, обаче, че в изключителни случаи и при особени условия приемащата държава-членка може временно да преустанови препредаването на телевизионни програми;
като има предвид, че е съществено държавите-членки да осигурят защита срещу всякакви действия, които могат да се окажат вредни за свободата на движение и търговия с телевизионни програми или които могат да спомогнат за заемането на монополно положение, което би довело до ограничаване на плурализма и свободата на телевизионна информация и на информационния сектор като цяло;
като има предвид, че настоящата директива е ограничена конкретно до правилата на телевизионното излъчване и не нарушава съществуващите или бъдещите хармонизиращи актове на Общността и в частност е насочена към удовлетворяване на задължителните изисквания, отнасящи се до защитата на потребителите и почтената търговска практика и лоялната конкуренция;
като има предвид, че координирането е необходимо, за да се улесни производството на програми от страна на хора и предприятия, които са си поставили културна цел и са ѝ посветили своята дейност;
като има предвид, че минималните изисквания за европейска аудио-визуална продукция по отношение на всички публични или частни телевизионни програми в Общността са средство за подпомагане на производството, независимото производство и разпространението в горните отрасли и допълват други инструменти, които вече са или ще бъдат предложени със същата цел;
като има предвид, че, следователно, е необходимо да се развият пазари в държавите-членки с достатъчен обем на телевизионна продукция, така че необходимите инвестиции да се възвръщат не само чрез установяване на общи правила за отваряне на националните пазари, но също така, където е практически възможно и с подходящи средства, по-голямата част от телевизионните програми на всички държави-членки да се предвидят за европейски произведения; като има предвид, че за да бъде възможно наблюдение и контрол по прилагането на тези правила и реализацията на целите, държавите-членки ще представят в Комисията доклад за прилагането на съотношението, запазено в настоящата директива за европейски творби и независими произведения; като има предвид, че при изчисляването на този дял трябва да се вземе под внимание специфичното положение в Гърция и Португалия; като има предвид, че Комисията е задължена да информира другите държави-членки за тези доклади и да добави, където е необходимо, становище, което в частност да отчита напредъка спрямо предходните години, частта от първи телевизионни емисии в програмите, специфичното положение на новите излъчващи оператори и особената ситуацията в страните с нисък аудио-визуален производствен потенциал или езиковите области с ограничен брой хора;
като има предвид, че за тези цели трябва да се дефинира „Европейски произведения“ без да се засяга възможността на държавите-членки да формулират по-детайлна дефиниция за телевизионните разпространители под тяхната юрисдикция, съгласно член 3, параграф 1, в съответствие с правото на Общността и като се отчитат целите на настоящата директива;
като има предвид, че е важно да се търсят подходящи инструменти и процедури в съответствие с правото на Общността, за да се насърчи изпълнението на тези цели, с оглед приемането на подходящи мерки за окуражаване на дейността и развитието на европейска аудио-визуална продукция и разпространение, най-вече в страни с малък производствен потенциал или езиковите области с ограничен брой хора;
като има предвид, че националните схеми за развитие на европейските произведения могат да се прилагат дотолкова, доколкото отговарят на правото на Общността;
като има предвид, че предоставянето при възможност на определена част от телевизионните емисии за самостоятелни произведения, които са създадени от продуценти, които не зависят от излъчващата телевизионна организация, ще стимулира нови източници на телевизионно производство и, в частност, създаването на малки и средни предприятия; като има предвид, че това ще разкрие нови възможности и нови пазари за реализация на творчески талант за заетост за професионалисти в областта на културата; като има предвид, че дефиницията на понятието „независим продуцент“ от страна на държавите-членки трябва да вземе под внимание и тази цел като се отдели специално внимание на дребните и средните продуценти и се създадат възможности за финансово участие от страна на ко-продуцентските поделения на телевизионните организации;
като има предвид, че държавите-членки е необходимо да приемат мерки, които да гарантират определен период време между първото показване на едно произведение на екрана и първото показване по телевизията;
като има предвид, че за провеждането на активна политика в подкрепа на един специфичен език държавите-членки са свободни да създават по-подробни или по-строги правила, в частност въз основа на езикови критерии, при условие че тези правила са в съответствие с правото на Общността и, в частност, не са приложими към препредаването на телевизионни програмни емисии, излъчвани от други държави-членки;
като има предвид, че за да се гарантира пълна и подходяща защита на интересите на потребителите като телевизионни зрители е важно телевизионната реклама да подлежи на известен минимален брой правила и стандарти и държавите-членки трябва да запазят правото си да въвеждат по-подробни или по-строги правила и при известни обстоятелства да поставят различни условия спрямо излъчващите оператори под тяхна юрисдикция;
като има предвид, че държавите-членки, в съответствие с правото на Общността и по отношение на телевизионните емисии, предназначени изключително за национално излъчване, които не могат да бъдат приемани пряко или непряко в една или повече държави-членки, трябва да имат възможност да формулират различни условия за разполагането на рекламите и различни ограничения за обема на рекламите с цел развитие на дадени телевизионни програми;
като има предвид, че е необходимо да се забрани напълно рекламирането по телевизията на цигари и други тютюневи изделия, включително непреките форми на реклама, които, макар и да не споменават пряко тютюневото изделие, се стремят да заобиколят забраните относно рекламирането, като използват търговски марки, символи или други отличителни белези на тютюневи изделия или на предприятия, чиято известна или основна дейност включва производството или продажбата на такива изделия;
като има предвид, че е също необходимо да бъде забранена рекламата по телевизията на медицински продукти и лечение, които са достъпни само по предписание в държавата-членка, в чиято юрисдикция е излъчващия оператор, и да бъдат въведени строги критерии по отношение на рекламата по телевизията на алкохолни продукти;
като има предвид, че трябва да се създадат подходящите правила с оглед нарастващото значение на спонсорството при финансирането на програмите;
като има предвид още, че е необходимо да се приемат правила за защита на физическото, умственото и нравственото развитие на непълнолетните в програмите и в рекламите по телевизията;
като има предвид, че, въпреки че излъчващите оператори са нормално задължени да осигуряват вярно представяне на фактите и събитията в програмите, е важно те да поемат конкретни задължения по отношение на правото на отговор или аналогично удовлетворение така че всяко лице, чиито законни интереси са засегнати от някакво твърдение по време на излъчването на телевизионната програма, да може ефективно да упражни тези свои права,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
Определения
Член 1
По смисъла на настоящата директива:
а)
„Телевизионно предаване“ е първично излъчване по кабел или в ефир, включително и чрез спътник, в кодирана или некодирана форма на телевизионни програми, предназначени за приемане от обществеността. То включва обмена на програми между предприятия с намерение да бъдат предоставени на обществеността. То не включва съобщителните услуги, осигуряващи информация или други съобщения по индивидуална поръчка, като телефакс, електронна база данни и други подобни услуги;
б)
„Телевизионна реклама“ е всяка форма на съобщение, излъчена срещу заплащане или подобно възнаграждение от обществено или частно предприятие, във връзка с търговия, работа, занаят или професия с цел да се насърчи доставката на стоки и услуги, включително недвижима собственост, права и задължения срещу заплащане.
С изключение за целите по член 18, то не включва преките предложения към обществеността за продажба, покупка или наемане на стоки или осигуряване на услуги срещу заплащане;
в)
„Скрита реклама“ означава представянето чрез думи или картини на стоки, услуги, на името, на търговската марка или на дейността на производител на стоки или на предоставящ услуги в тези програми, когато това представяне е извършено преднамерено от телевизионния оператор с рекламна цел и с риск да се създаде погрешна представа на обществеността относно природата на едно такова представяне. Подобно представяне се смята за преднамерено, особено ако е направено срещу възнаграждение или подобно заплащане;
г)
„Спонсорство“ е всеки принос от обществено или частно предприятие, което не се занимава с телевизионно излъчване или с производство на аудио-визуални произведения към финансирането на телевизионни програми с цел разпространение на неговото име, търговска марка, репутация, дейност или продукция.
ГЛАВА II
Общи разпоредби
Член 2
1. Всяка държава-членка прави необходимото всички програмни емисии, които се предават
-
от излъчващи оператори под нейна юрисдикция или
-
от излъчващи оператори, които, без да са под юрисдикцията на някоя държава-членка, използват честота или спътникова мощност, предоставена от, или спътникова връзка разположена в тази държава-членка,
да бъдат съобразени със закона, приложим за телевизионните програмни емисии, предназначени за обществеността в тази държава-членка.
2. Държавите-членки осигуряват свободата на приемане и не ограничават препредаването на тяхна територия на телевизионни програмни емисии от други държави-членки поради причини, попадащи в областите, координирани чрез настоящата директива. Държавите-членки могат временно да спрат препредаването на телевизионни програмни емисии, ако са налице следните условия:
а)
телевизионната програмна емисия, идваща от друга държава-членка, открито, сериозно и тежко нарушава член 22;
б)
през предшестващите 12 месеца излъчващият оператор е нарушил същата разпоредба най-малко в два предишни случая;
в)
засегнатата държава-членка е уведомила писмено излъчващия оператор и Комисията за нарушенията и за намерението си да ограничи препредаването, ако подобно нарушение възникне отново;
г)
консултациите с предаващата държава и Комисията не са довели до споразумение в срок до 15 дни от уведомлението по буква в) и нарушението според твърденията продължава.
Комисията прави необходимото спирането да съответства на правото на Общността. Тя може в неотложни случаи да покани засегнатата страна да прекрати спирането, ако то противоречи на правото на Общността. Тази разпоредба не накърнява прилагането на всякакви процедури, обезщетения или санкции, предвидени спрямо въпросното нарушение в държавата-членка, под чиято юрисдикция се намира излъчващият оператор.
3. Настоящата директива не се прилага по отношение на телевизионните програмни емисии, които са предназначени изключително за приемане в държави, които не са членки на Общността и, които не се приемат пряко или непряко в една или повече държави-членки.
Член 3
1. Държавите-членки са свободни да изискват от излъчващите оператори, които се намират под тяхна юрисдикция, да приемат по-подробни или по-строги правила в областите, за които се отнася настоящата директива.
2. Държавите-членки осигуряват с подходящи средства, в рамките на своето законодателство, спазването на разпоредбите на настоящата директива от страна на излъчващите оператори, които се намират под тяхна юрисдикция.
ГЛАВА III
Насърчаване разпространението и производството на телевизионни програми
Член 4
1. Държавите-членки осигуряват, където това е практически възможно и посредством подходящи средства, запазването от страна на излъчващите оператори на по-голямата част от програмното време за европейски произведения съгласно член 6, с изключение на времето, предназначено за новини, спортни състезания, игри, реклама и телетекст услуги. Като има предвид отговорностите на излъчващия оператор пред обществеността в областта на информацията, образованието, културата и развлеченията, това съотношение следва да бъде постигнато постепенно, въз основа на подходящи критерии.
2. Когато съотношението, посочено в параграф 1, не може да бъде постигнато, то не може да бъде по-ниско от средното за 1988 г. в съответната държава-членка.
По отношение на Гърция и Португалия 1988 г. се заменя с 1990 г.
3. От 3 октомври 1991 г. държавите-членки представят на всеки две години доклад пред комисията относно прилагането на настоящия член и член 5.
В частност, този доклад съдържа статистическо изложение на достигнатото съотношение, споменато в този член и в член 5 за всяка телевизионна програма, която се излъчва под юрисдикцията на съответната държава-членка, причините, които във всеки отделен случай са довели до неспазване на съотношението и мерките, които са предприети и предвидени в тази насока.
Комисията осведомява другите държави-членки и Европейския парламент за докладите, които, където е необходимо, са придружени със становище. Комисията осигурява прилагането на този член и член 5 в съответствие с разпоредбите на Договора. Комисията може в своето становище да отбележи напредъка спрямо предишни години, дела на първите телевизионни емисии в програмите, особеното положение на новите излъчващи оператори и специфичното положение в страни с ниско аудиовизуално производство и с езикови области с ограничен брой хора.
4. Съветът прави преглед на прилагането на този член въз основа на доклад на Комисията, придружен от подходящи предложения за ревизия не по-късно от края на петата година след приемането на директивата.
За тази цел докладът на Комисията взема предвид развитието на общия пазар и на международната обстановка на базата на информация, предоставена от държавите-членки в параграф 3.
Член 5
Когато това е практически възможно и чрез подходящи средства държавите-членки осигуряват запазването от страна на излъчващите оператори на поне 10 % от програмното време с изключение на времето, посветено на новини, спортни състезания, игри, реклама и телетекст услуги, или алтернативно, по усмотрение на държавите-членки, на поне 10 % от техния програмен бюджет за европейски произведения, създадени от независими продуценти. Като се отчитат задълженията на излъчващите оператори към тяхната зрителска аудитория в областта на информацията, образованието, културата и развлеченията, това съотношение трябва да бъде постигнато постепенно въз основа на подходящи критерии; то трябва да бъде постигнато като се отделят средства за достатъчно количество нови произведения, т.е. произведения, които се разпространяват не по-късно от 5 години след тяхното създаване.
Член 6
1. По смисъла на настоящата глава, „европейски произведения“ са:
а)
произведения с произход от държавите-членки на Общността, а по отношение на излъчващите оператори под юрисдикцията на Федерална република Германия и произведения от германската територия, където не се прилага основния закон и са изпълнени изискванията на параграф 2;
б)
произведения с произход от европейска държава, която е трета страна по отношение на Конвенцията за трансгранична телевизия на Съвета на Европа и са изпълнени изискванията на параграф 2.
в)
произведения с произход от други европейски държави, които са трета страна и са изпълнени изискванията на параграф 3.
2. Произведенията, предвидени в параграф 1, букви а) и б) са произведения, създадени главно от автори и лица, чието местожителство е в една или повече държави, посочени в параграф 1, букви а) и б), при условие че отговарят на едно от следните три изисквания:
а)
да са създадени от един или повече продуценти, регистрирани в една или повече от тези държави или
б)
създаването на произведенията да се наблюдава и фактически контролира от един или повече продуценти, регистрирани в една или повече от посочените държави или
в)
приносът на ко-продуцентите от посочените държави към общите разходи да е преобладаващ и копродукцията да не се контролира от един или повече продуценти, регистрирани извън тези държави.
3. Произведенията, за които става дума в параграф 1, буква в), са създадени изключително или в копродукция с продуценти, регистрирани в една или повече държави-членки, от продуценти, регистрирани в една или повече европейски държави, които са трета страна и с които Общността сключва споразумения по реда на Договора, ако авторите и лицата са основно такива, които пребивават в една или повече европейски страни.
4. Произведения, които не са европейски по смисъла на параграф 1, но които са създадени основно с автори и лица, които пребивават в една или повече държави-членки, се считат за европейски до степента, до която е приносът на ко-продуцентите от Общността в общите производствени разходи.
Член 7
Държавите-членки следят излъчващите оператори, които се намират под тяхна юрисдикция, да не излъчват кинематографично произведение, освен ако не е уговорено друго между носителите на авторските права върху него и излъчващия оператор, до изтичането на две години от първото му показване по кината в една от държавите-членки на Общността; в случай на кинематографична копродукция на излъчващия оператор този период е една година.
Член 8
Когато сметнат, че това е необходимо за целите на езиковата политика, държавите-членки, като зачитат правото на Общността, могат да създадат по-подробни или по-строги правила, в частност въз основа на езикови критерии, по отношение на някоя или на всички програми, излъчвани от излъчващи оператори, намиращи се под тяхна юрисдикция.
Член 9
Тази глава не се прилага по отношение на местни телевизионни програмни емисии, които не са част от националната мрежа.
ГЛАВА IV
Телевизионна реклама и спонсорство
Член 10
1. Телевизионната реклама трябва лесно да се разпознава като такава и да бъде добре отделена от другите части на програмната емисия чрез визуални и/или акустични средства.
2. Изолирани отделни реклами са изключение.
3. Рекламата не използва средства за подсъзнателни внушения.
4. Скритата реклама е забранена.
Член 11
1. Рекламите се включват между програмите. При условие, че са изпълнени изискванията на параграфи 2-5 на настоящия член, рекламите могат да бъдат включени в програмите по такъв начин, че да не се нарушава целостта и стойността на последните, като се вземат предвид естествените паузи, продължителността и характера на програмата, както и защитата на правата на носителите на права.
2. В програми, състоящи се от самостоятелни части, или в спортни програми и в структурирани по подобен начин прояви, или в изпълнения, съдържащи интервали, рекламите се включват само между частите или в интервалите.
3. Предаването на аудиовизуални произведения като игрални и телевизионни филми (с изключение на отделни серийни филми, забавни програми и документални филми), при условие че тяхното програмно времетраене надвишава 45 мин., може да бъде прекъсвано веднъж на всеки изтекъл период от 45 мин. Друго, следващо прекъсване е разрешено, ако тяхното програмно времетраене надвишава поне с 20 мин. два или повече пълни периода от 45 мин.
4. Когато се прекъсват с реклами други програми извън тези, посочени в параграф 2, трябва да изтече период от поне 20 мин. между две последователни прекъсвания за реклама в рамките на програмата.
5. Реклами не се включват по време на излъчване на религиозни служби. Не се прекъсват с реклами новини, информационни предавания за текущи събития, документални филми, религиозни програми и предавания за деца, когато тяхното програмно времетраене е по-малко от 30 мин. Когато програмното времетраене е 30 мин. или повече, се прилагат разпоредбите на предишните точки.
Член 12
Телевизионната реклама не:
а)
накърнява уважението към човешкото достойнство;
б)
включва никакви прояви на дискриминация, основаваща се на раса, пол или националност;
в)
накърнява религиозни или политически убеждения;
г)
насърчава поведение, което накърнява здравето или безопасността;
д)
насърчава поведение, което накърнява опазването на околната среда.
Член 13
Забраняват се всички форми на телевизионна реклама на цигари и други тютюневи изделия.
Член 14
Забранява се телевизионната реклама на медицински продукти и лечение, което е достъпно само по предписание в държавата-членка, под чиято юрисдикция се намира излъчващия оператор.
Член 15
Телевизионната реклама на алкохолни напитки отговаря на следните критерии:
а)
тя не може да бъде насочена конкретно към непълнолетни лица или, в частност, да представя непълнолетни лица, употребяващи тези напитки;
б)
тя не прави връзка между употребата на алкохол и по-високи физически постижения или управлението на автомобил;
в)
тя не създава впечатлението, че употребата на алкохол допринася за социален или сексуален успех.
г)
тя не съдържа твърдения, че алкохолът има терапевтични качества или че има стимулиращ и успокояващ ефект, или, че може да решава лични конфликти;
д)
тя не насърчава прекалената употреба на алкохолни напитки или представя въздържанието или умереността в отрицателна светлина;
е)
тя не подчертава, че високото алкохолно съдържание е положително качество на напитките.
Член 16
Телевизионната реклама не причинява морални или физически вреди на непълнолетните лица и, следователно, отговаря на следните критерии с оглед на тяхната защита:
а)
тя не призовава пряко непълнолетни лица да купуват стока или услуга като се възползва от тяхната неопитност или доверчивост;
б)
тя не насърчава пряко непълнолетни лица да убеждават своите родители или други лица да купуват стоките или услугите, които се рекламират;
в)
тя не се възползва от особеното доверие, което непълнолетните лица изпитват към родители, учители и други лица;
г)
тя не показва безпричинно непълнолетни лица в рисковани ситуации.
Член 17
1. Спонсорираните телевизионни предавания отговарят на следните изисквания:
а)
съдържанието и програмирането на спонсорираните предавания не трябва в никакъв случай да бъде повлияно от спонсора по начин, който да засяга отговорността и редакторската независимост на излъчващия оператор по отношение на програмите;
б)
те трябва да бъдат ясно идентифицирани като такива чрез име и/или лого в началото и/или края на предаванията;
в)
те не трябва да насърчават купуването или наемането на стоки или услуги от спонсора или от трето лице, в частност, чрез специално рекламно споменаване на тези стоки и услуги.
2. Телевизионни предавания не могат да бъдат спонсорирани от физически или юридически лица, чиято основна дейност е производството или продажбата на стоки или услуги, чието рекламиране е забранено съгласно членове 13 и 14.
3. Не могат да бъдат спонсорирани новини и информационни предавания за текущи събития.
Член 18
1. Времето, посветено на реклами, не надвишава 15 % от телевизионното време за деня. Все пак, този процент може да бъде увеличен до 20 %, ако включва такива форми на реклама като преки предложения към обществеността за продажба, покупка или наемане на стоки или услуги при условие че обемът на отделните реклами не надхвърля 15 %.
2. Обемът на отделните реклами в даден едночасов период не надвишава 20 %.
3. Без да се засягат разпоредбите на параграф 1, такива форми на реклама като преки предложения към обществеността за продажба, покупка или наемане на стоки или услуги да не нахвърлят 1 час на ден.
Член 19
Държавите-членки могат да създават по-строги правила от тези на член 18 относно програмното време и реда на телевизионното излъчване на излъчващи оператори, които се намират под тяхна юрисдикция така че да се съгласуват търсенето на телевизионни реклами и интересите на обществото, като се вземат предвид в частност:
а)
ролята на телевизията за осигуряване на информационни, образователни, културни и забавни програми;
б)
защитата на плурализма на информацията и медиите.
Член 20
Без да се засягат разпоредбите на член 3, държавите-членки могат, в съответствие с правото на Общността, да създадат изисквания, различни от тези на член 11, параграфи от 2 до 5 и член 18, по отношение на телевизионни програмни емисии, които са предназначени за разпространение само на националната територия и, които не могат пряко или непряко да бъдат приемани в една или повече други държави-членки.
Член 21
Държавите-членки осигуряват, в рамките на своето законодателство, подходящи мерки, чието приложение да гарантира спазването на тези разпоредби, в случай на несъответствие между разпоредбите в настоящата глава и телевизионните програмни емисии.
ГЛАВА V
Защита на непълнолетни лица
Член 22
Държавите-членки вземат подходящи мерки, за да гарантират, че телевизионните емисии на излъчващи оператори, които се намират под тяхна юрисдикция, не включват програми, които биха могли сериозно да засегнат физическото, умственото или нравственото развитие на непълнолетни лица, в частност такива, съдържащи порнография или неоправдано насилие. Тази разпоредба обхваща и други програми, които биха могли да засегнат физическото, умственото или нравственото развитие на непълнолетни лица, освен, ако е гарантирано чрез съответен подбор на време за телевизионните програмни емисии, или чрез всяко друго техническо средство, че непълнолетни лица, които попадат в обсега на програмата, няма обичайно да чуят или да видят подобни предавания.
Държавите-членки гарантират и че телевизионните програми не съдържат подбуждане към ненавист, която се основава на раса, пол, религия или националност.
ГЛАВА VI
Право на отговор
Член 23
1. Без да се засягат други разпоредби, приети от държавите-членки, в областта на гражданското, административното и наказателното право, всяко физическо или юридическо лице, независимо от националността си, в случай че законните му интереси, в частност репутацията и доброто име, са били засегнати от твърдение, основаващо се на неверни факти в телевизионна програма, трябва да има право на отговор или на равностойни средства за правна защита.
2. Правото на отговор или равностойните средства за правна защита се отнасят за всички излъчващи оператори, които се намират под юрисдикцията на всяка държава-членка.
3. Държавите-членки предприемат необходимото, за да въведат правото на отговор или равностойните средства за правна защита и да определят реда за тяхното упражняване. В частност, те осигуряват достатъчен период от време и такъв ред, че правото на отговор или равностойните средства за правна защита да могат да бъдат упражнявани по подходящ начин от физически или юридически лица с местожителство в други държави-членки.
4. Молбата за упражняване правото на отговор или на равностойните средства за правна защита може да бъде отхвърлена, ако подобен отговор е неоправдан съгласно условията в параграф 1, ако би включил наказателен акт, ако би направил предаващия оператор обект на търсене на гражданска отговорност или ако би нарушил правилата на общественото приличие.
5. Предвиждат се процедури, които да уреждат реда, по който споровете относно упражняването правото на отговор или равностойните средства за правна защита могат да бъдат разглеждани пред съда.
ГЛАВА VII
Заключителни разпоредби
Член 24
В области, които настоящата директива не координира, правата и задълженията на държавите-членки, установени чрез съществуващите конвенции по въпросите на телекомуникациите или излъчването остават незасегнати.
Член 25
1. Държавите.членки приемат необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива не по-късно от 3 октомври 1991 г. Те незабавно уведомяват Комисията за това.
2. Държавите-членки уведомяват Комисията за текста на основните разпоредби от националното законодателство, които приемат в областта, регулирана от настоящата директива.
Член 26
Не по-късно от края на петата година след датата на приемането на настоящата директива и на всеки две години от този момент нататък, Комисията предоставя на Европейския парламент, Съвета и Икономическия и социалния комитет доклад относно нейното прилагане и, ако е необходимо, прави предложения за изменението ѝ съобразно с развитието на телевизионното излъчване.
Член 27
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 3 октомври 1989 година.