KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 19. juli 2006
om en fusions forenelighed med fællesmarkedet og med EØS-aftalen
(Sag COMP/M.3796 - OMYA/J.M. HUBER PCC)
(meddelt under nummer K(2006) 3163)
(Kun den engelske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2007/164/EF)
Den 19. juli 2006 vedtog Kommissionen en beslutning i en fusionssag efter Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 af 20. januar 2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (1), særlig forordningens artikel 8, stk. 2. En ikke-fortrolig version af beslutningen i dens fulde ordlyd findes på det autentiske sprog på Generaldirektoratet for Konkurrences netsted: http://ec.europa.eu/comm/competiton/index_en.html
I. SAMMENDRAG
(1)
Den 4. april 2005 modtog Kommissionen efter reglerne om henvisning i artikel 22, stk. 1, i forordning (EF) nr. 139/2004 (»fusionsforordningen«) en anmodning fra den finske konkurrencemyndighed, som derefter fik tilslutning fra de svenske konkurrencemyndigheder den 22. april 2005, de østrigske den 26. april 2005 og de franske den 28. april 2005, om at behandle denne transaktion.
(2)
Kommissionen fandt, at den planlagte transaktion var en fusion som defineret i fusionsforordningens artikel 3, stk. 1, litra b), og at anmodningen opfyldte kravene i fusionsforordningens artikel 22, stk. 3. Kommissionen besluttede derfor at tage fusionen til behandling og vedtog den 18. maj 2005 efter fusionsforordningens artikel 22, stk. 3, beslutninger herom rettet til Finland, Sverige, Østrig og Frankrig. De henvisende medlemsstater fremsendte alt det materiale, de var i besiddelse af angående sagen, til Kommissionen. Disse oplysninger blev suppleret med Omyas indgivelse af en anmeldelse den 4. august 2005.
(3)
Kommissionen indledte procedure i sagen den 23. september 2005. Den fremsendte klagepunktsmeddelelse til den anmeldende part den 2. maj 2006. Omya besvarede denne klagepunktsmeddelelse den 16. maj 2006. En ikke-fortrolig version af Kommissionens klagepunktsmeddelelse blev udleveret til to berørte parter, SMI og Imerys, der fremsatte skriftlige bemærkninger.
(4)
Den 18. maj 2006 blev der afholdt mundtlig høring i sagen.
(5)
For at give Omya tid til at overveje, hvilke tilsagn virksomheden kunne tilbyde, vedtog Kommissionen den 17. maj 2006 en beslutning efter artikel 10, stk. 3, om at forlænge fristen for afgivelse af tilsagn med to arbejdsdage.
(6)
Efter en tilbundsgående undersøgelse af sagen drog Kommissionen den konklusion, at den anmeldte fusion gav anledning til betænkeligheder med hensyn til dens forenelighed med fællesmarkedet.
(7)
For at imødekomme betænkelighederne angående horisontale konkurrenceproblemer på markedet for kalciumkarbonater til coatingformål afgav Omya og J.M. Huber Corporation den 23. maj 2006 en række tilsagn (der blev udvidet den 3. juli 2006) til Kommissionen, som blev fundet tilstrækkelige til at løse de konkurrenceproblemer, som den anmeldte fusion ville give anledning til.
(8)
Det blev derfor foreslået at godkende den anmeldte fusion med betingelser og påbud efter fusionsforordningens artikel 8, stk. 2.
II. PARTERNE OG TRANSAKTIONEN
(9)
Omya AG (»Omya«) er en schweizisk familieejet virksomhed, der er aktiv inden for produktion og afsætning af industrimineraler (2), herunder kalciumkarbonater (3), der anvendes inden for en lang række forskellige industrigrene, f.eks. papir-, maling-, plast-, stål- og glasindustri samt inden for landbrug. Salg til papirindustrien tegner sig for en stor del af Omyas indtjening.
(10)
Inden for EØS er den amerikanske virksomhed J.M. Huber Corporation aktiv inden for afsætning af kaolin, PCC, udfældet siliciumdioxid og silikater (PSS). De Huber-datterselskaber, der vil blive overtaget i denne fusion, omfatter J.M. Huber Corporations (»Huber PCC«) aktiviteter inden for onsite-produktion og onsite-levering af PCC til brug som fyldstof til papirindustrien. De overtagne aktiviteter består af i alt 12 PCC-fabrikker, hvoraf de seks ligger inden for EØS. Hubers PCC-fabrikker inden for EØS ligger i Finland (3 fabrikker) samt i Sverige, Frankrig og Portugal (1 i hvert land).
III. DET RELEVANTE MARKED
A. Relevant produktmarked
(11)
Den anmeldte fusion berører:
i)
handelsleverancer af GCC til brug som fyldstof
ii)
handelsleverancer af GCC til coatingformål
iii)
handelsleverancer af PCC til brug som fyldstof
iv)
onsite-leverancer af PCC til brug som fyldstof
v)
handelsleverancer af PCC til coatingformål.
(12)
Med henblik på vurderingen af denne fusion er Kommissionen nået frem til den konklusion, at inden for produktion og salg af industrimineraler til papirindustrien tilhører kalciumkarbonater til brug som fyldstof (PCC, GCC og GCC/PCC-blandinger) og kalciumkarbonater til coatingformål (PCC, GCC og GCC/PCC-blandinger) hver sit relevante produktmarked.
B. Relevante geografiske markeder
(13)
Kommissionen konkluderede, at de relevante geografiske markeder ved vurderingen af denne fusion måtte defineres ved at indkredse de papirfabrikker, der har nogenlunde samme realistiske forsyningsmuligheder. Hvilke mineralfabrikker der kan anses for at være realistiske forsyningsalternativer for en papirfabrik, afhænger af deres logistik og deres afstand fra papirfabrikken. Hvor langt væk en mineralfabrik kan anses for at skulle ligge fra papirfabrikken, for at den ikke kan betragtes som et realistisk forsyningsalternativ, afhænger af de hidtidige leveringserfaringer, hvilke transportformer der er til rådighed (vej, jernbane, skib eller en kombination heraf), og hvilken type kalciumkarbonat der produceres (PCC, GCC).
(14)
De relevante geografiske markeder blev afgrænset som følger:
a)
for handelsleverancer af kalciumkarbonater til brug som fyldstof afhænger det geografisk relevante marked af afstanden mellem mineralfabrikken og kunden, og der er tale om en radius på mellem 400 km og op til højst 2 000 km, alt efter fabrikken, produktet og transportmåden
b)
for handelsleverancer af kalciumkarbonater til coatingformål blev det geografiske marked afgrænset efter samme fremgangsmåde som for kalciumkarbonater til brug som fyldstof, og der er tale om en radius på mellem 400 km og op til 3 000 km
c)
for kunder, der har adgang til onsite-leverancer af kalciumkarbonater, omfatter det geografiske marked mindst hele EØS.
IV. VURDERING AF KONKURRENCEFORHOLDENE
1. Kalciumkarbonater til brug som fyldstof
(15)
Kommissionen fandt, at priskonkurrencen inden for kalciumkarbonater til brug som fyldstof afhang af beliggenheden af hver kundes næstbedste forsyningsalternativ.
(16)
Hvis fusionsparterne havde konkurrerende fabrikker med salgsområder, der overlappede hinanden, kunne fusionen resultere i højere priser. Hvis det næstbedste alternativ, en af fusionsparternes kunder havde, var en af den anden fusionsparts mineralfabrikker, ville fusionsparterne få mulighed for og incitament til at hæve priserne. Men hvis der lå en fabrik, der konkurrerede med fusionsparternes, i tilstrækkeligt kort afstand fra kunden, måtte eksistensen af dette alternativ antages at kunne udgøre en tilstrækkelig konkurrencefaktor til, at der ikke blev nogen prisforhøjelseseffekt. For nogle papirfabrikker blev denne analyse påvirket af muligheden for at have en onsite-fabrik til produktion af fyldstof-PCC. Men i denne sag havde det ikke nogen større indflydelse på virkningen for konkurrencen, om Kommissionen fandt, at en onsite-fabrik til produktion af fyldstof-PCC også var et realistisk alternativ, der kunne udgøre en modvægt mod handelsleverancer af fyldstof-PCC eller -GCC, eller ej.
(17)
Kommissionen identificerede to brede kategorier af kunder. Den første bestod af papirfabrikker, der for øjeblikket fik deres forsyninger fra et onsite-anlæg til produktion af fyldstof-PCC. Den anden kategori bestod af papirfabrikker, der fik deres forsyninger via handelen. Kommissionen baserede sin konkurrencevurdering på fusionsparternes faktiske kunder.
(18)
For hver kunde opstillede Kommissionen et sæt realistiske alternative mineralfabrikker på basis af den maksimumsafstand, hver fabrik kan levere over. Oplysninger om disse afstande blev taget fra den omfattende database, Kommissionen havde etableret. På basis af data om PCC- og GCC-leverancer for 2004 (4) foretog Kommissionen også en økonometrisk undersøgelse (discrete choice-modellen) for at kunne vurdere sandsynligheden for, at en kunde ville vælge en anden mineralfabrik, hvis dens hidtidige leverandør hævede sine priser. Resultaterne af denne undersøgelse gav Kommissionen indblik i substitutionsmønstrene mellem de forskellige producenter af kalciumkarbonater til papirindustrien.
Onsite-kunder
(19)
Med hensyn til de nuværende onsite-leverancer af PCC til brug som fyldstof fandt Kommissionen, at uanset om leverandøren var Huber eller Omya ville fusionen ikke have nogen øjeblikkelige virkninger. Onsite-leverandørerne af fyldstof-PCC har eksklusive, langfristede kontrakter med deres papirfabrikker (normalt med en varighed på fra 7 til 10 år), der sikrer PCC-fabrikken en mindsteafsætning. I disse kontrakter opereres der med en prisformel baseret på en grundpris, der fastsættes ved kontraktens begyndelse, og denne prisformel er afgørende for de årlige prisændringer over hele kontraktens løbetid. Prisformlen er normalt baseret på omkostningsfaktorer, f.eks. priserne på kalksten, elektricitet, lønninger og inflation, og de påvirkes ikke af fusionen. Spørgsmålet var, om fusionen ville skade disse kunder, når de langfristede kontrakter udløber. Undersøgelserne viste, at det var meget usandsynligt, at fusionen ville få nogen større virkning for fornyelsen af de nuværende kontrakter om onsite-leverancer af fyldstof-PCC.
(20)
For fremtidige onsite-kunder ville fusionen eliminere en udbyder, der bevisligt var i stand til at etablere onsite-levering af fyldstof-PCC inden for EØS. Undersøgelserne tydede dog på, at fusionen ikke ville føre til nogen større prisændringer for disse kunder, da antallet af troværdige udbydere af onsite-løsninger til levering af fyldstof-PCC var tilstrækkeligt stort til at udgøre et konkurrencepres. Det samme gjaldt for onsite-løsninger til levering af coating-PCC.
Nuværende kunder til handelsleverancer
(21)
For de kunder, der får leveret disse mineraler som handelsprodukter, fandt Kommissionen, at selv om de måske havde mulighed for onsite-leverancer af fyldstof-PCC, ville en mineralfabrik beliggende inden for en bestemt afstand fra en papirfabrik udgøre en realistisk forsyningsmulighed for enten fyldstof-PCC eller fyldstof-GCC. Efter at have gennemgået situationen for Omyas nuværende kunder til handelsleverancer af fyldstof-PCC drog Kommissionen den konklusion, at der ikke var sandsynlighed for, at fusionen ville få negative virkninger for disse kunder, eftersom de alle sammen havde andre realistiske PCC-alternativer. Det var derfor usandsynligt, at elimineringen af Huber som en konkurrent ville få større konkurrenceskadelige virkninger for Omyas kunder til fyldstof-PCC.
(22)
Desuden er der for Omyas kunder til fyldstof-GCC ingen sandsynlighed for, at Huber var det næstbedste alternativ. Disse kunder havde enten en alternativ leverandør af fyldstof-GCC og/eller andre alternativer til deres forsyninger med fyldstof-PCC, der ikke så ud til at have noget konkurrencemæssigt handicap i forhold til Hubers fyldstof-PCC-fabrikker. Desuden viste den økonometriske undersøgelse, at Huber som helhed ikke var det næstbedste alternativ. Det var derfor usandsynligt, at elimineringen af Huber som konkurrent ville få større konkurrenceskadelige virkninger for Omyas kunder til fyldstof-GCC.
(23)
For Hubers kunder til handelsleverancer af PCC så flere af Omyas fabrikker til produktion af fyldstof-GCC ud til at være realistiske alternativer. I Sverige har Imerys imidlertid flere fabrikker, både i Husum, hvor der produceres fyldstof-PCC, og i Tunadal, hvor der produceres fyldstof-GCC. Desuden har SMI fabrikker til produktion af fyldstof-PCC i Finland, i Lappeenranta, Myllykoski og Äänekoski. Ingen af disse alternative forsyningsmuligheder så ud til at have noget konkurrencemæssigt handicap i forhold til Hubers onsite-produktion af fyldstof-PCC i Sverige og Finland. Desuden viste den økonometriske undersøgelse, at det konkurrencepres, der udgik fra handelsleverandører af fyldstof-GCC, nok var mindre end det, der udgik fra handelsleverandører af fyldstof-PCC. Det var derfor ikke sandsynligt, at elimineringen af Omya som konkurrent ville få større konkurrenceskadelige virkninger for Hubers kunder til fyldstof-PCC.
2. Kalciumkarbonater til coatingformål
(24)
I sin anmeldelse af denne fusion udtalte Omya, at coatingmarkedet ikke ville blive berørt af fusionen, fordi Huber ikke for øjeblikket var aktiv på dette marked. Kommissionens markedsundersøgelse viste imidlertid, at Huber havde været i gang med at udvikle et PCC-produkt, der egnede sig til brug i GCC/PCC-blandinger til coatingformål, og også havde afgivet tilbud på leverancer af PCC-produkter til coatingformål.
(25)
Kommissionen betragtede derfor Huber som en potentiel konkurrent på markedet for kalciumkarbonater til papircoating, som uden fusionen sandsynligvis ville være blevet en effektiv konkurrent på markedet for kalciumkarbonater til coatingformål.
(26)
Kommissionen konkluderede derfor, at den anmeldte fusion ville hæmme konkurrencen betydeligt, i særdeleshed ved at styrke Omyas dominerende stilling på markederne for kalciumkarbonater til coatingformål leveret til kunder i Sydfinland.
(27)
Kommissionen baserede sin konklusion på følgende argumenter.
(28)
For det første var Omya allerede den dominerende leverandør af kalciumkarbonater til coatingformål til de fleste kunder i EU og Finland. Omya tegnede sig for en meget stor del af alle leverancerne af kalciumkarbonater til coatingformål til papirindustrien i EØS i 2004. Omya ejede eller kontrollerede adgangen til en meget stor del af EØS' reserver af de råmaterialer, der er nødvendige for at kunne producere GCC til coatingformål, og kunne levere til papirfabrikker overalt i EØS. I betragtning af sin dominerende stilling og kontrol med råmaterialeforsyningerne var Omya en uomgængelig handelspartner for alle papirfabrikker, der havde brug for at købe kalciumkarbonater til coatingformål i Europa, og især i Finland.
(29)
For det andet var Huber med sin teknologi inden for PCC-additiver i stand til at gå ind på coatingmarkedet. Kommissionen så især på, om Hubers PCC-additivteknologi var nået så langt som til markedsføringsstadiet, om Huber havde tiltro til, at det var en kommercielt rentabel mulighed i større målestok, og om Huber kunne frigøre tilstrækkeligt med kapacitet i sin onsite-PCC-fabrik i Kuusankoski til at gå ind på markedet. Og endelig så Kommissionen også på, hvor store irreversible omkostninger det ville være forbundet med for Huber, hvis Huber gik ind på markedet for kalciumkarbonater til coatingformål. Kommissionen fandt, at Huber før indledningen af fusionsforhandlingerne med Omya havde planer om at gå ind på coatingmarkedet i større målestok og inden længe ville have gjort det på basis af sin PCC-additivteknologi.
(30)
Kuusankoski-fabrikkens beliggenhed ville have sat Huber i stand til også at levere til flere af Omyas kunder i Sydfinland. Disse kunder, der i øjeblikket købte deres forsyninger af kalciumkarbonater til coatingformål hos Omya, kunne overveje at hente i det mindste en del af deres forsyninger fra Hubers Kuusankoski-fabrik. Kommissionen identificerede en række kunder, for hvem afstanden til Hubers fabrik i Kuusankoski var betydeligt kortere end til den nærmeste SMI- eller Imerys-fabrik (»berørte kunder«).
(31)
For det tredje ville Huber være en effektiv konkurrencefaktor, der med stor sandsynlighed kunne lægge et betydeligt konkurrencepres på Omya på markedet for kalciumkarbonater til papircoating. I betragtning af det finske markeds struktur og den omstændighed, at den eneste anden konkurrent, SMI, fortsat kun havde en lille markedsandel og havde beliggenhedsmæssige handicap, fandt Kommissionen det meget sandsynligt, at Hubers kapacitet i Kuusankoski ville lægge et betydeligt pres på Omyas leverancer af kalciumkarbonater til coatingformål til de identificerede kunder i Finland. Kommissionen fandt desuden, at der ikke var nogen anden potentiel konkurrent, der kunne lægge et tilstrækkeligt konkurrencepres på Omya i Sydfinland.
(32)
Af de ovennævnte grunde drog Kommissionen den konklusion, at den anmeldte fusion ville hæmme konkurrencen betydeligt, især gennem en styrkelse af Omyas dominerende stilling på markederne for kalciumkarbonater til coatingformål leveret til berørte kunder i Sydfinland.
3. Ingen samordnings- eller konglomeratvirkninger
(33)
Kommissionen konkluderede endelig, at den anmeldte fusion ikke kunne antages at give anledning til konglomeratvirkninger eller at øge sandsynligheden for, at virksomhederne blev i stand til at samordne deres adfærd og derigennem hæve priserne til over det konkurrencedygtige niveau.
V. TILSAGN
(34)
Med henblik på at løse de ovennævnte horisontale konkurrenceproblemer på markedet for kalciumkarbonater til coatingformål tilbød Omya og J.M. Huber Corporation den 23. maj 2006 at afgive en række tilsagn over for Kommissionen. Der var tale om to alternative tilsagnspakker, hvoraf den første bestod af afhændelse af onsite-PPC-fabrikken i Kuusankoski og additivteknologien, mens den anden alene gik ud på afhændelse af teknologien.
(35)
Kommissionen besluttede at markedsteste den første tilsagnspakke (afhændelse af onsite-PCC-fabrikken i Kuusankoski, Finland, samt af Hubers coating- og additivteknologi). Der blev udsendt spørgeskema til i alt 11 kunder og 4 konkurrenter, der har været impliceret i undersøgelsen af denne fusion, og der indkom svar fra dem alle (5). Svarene på denne markedstest var blandede. Kunderne mente stort set, at tilsagnet kunne løse de af Kommissionen påviste konkurrenceproblemer, mens konkurrenterne gav udtryk for forbehold med hensyn til tilsagnets omfang og mente, at det burde forbedres for at kunne give en tilfredsstillende løsning på de af Kommissionen påviste konkurrenceproblemer (6).
(36)
Med hensyn til det første alternative tilsagn tog Kommissionen stilling til, om afhændelsen af onsite-fabrikken til produktion af fyldstof-PCC i Kuusankoski sammen med teknologien ville sætte en egnet køber i stand til at opnå et konkurrencepotentiale på markedet for PCC til coatingformål, der ville svare til det potentiale, Huber ville have haft, hvis fusionen ikke fandt sted.
(37)
Kommissionen drog den konklusion, at det første tilsagn (afhændelse af onsite-fabrikken i Kuusankoski samt teknologien) ville sikre den egnede køber adgang til såvel produktionskapacitet, den fornødne teknologi og nært samarbejde med papirfabrikken, således at køberen blev placeret i en position svarende til den, Huber for øjeblikket havde, og tillige ville kunne fremstå som en etableret leverandør, der ikke ville være nødt til først at opføre en ny fabrik i tilfælde af, at vedkommende bød på en kontraktfornyelse og opnåede kontrakten. Det var derfor det tilsagn, der ville give den bedste løsningog sikre udvikling af et troværdigt konkurrerende produkt på markedet for kalciumkarbonater til coatingformål.
(38)
Kommissionen fandt endvidere, at spørgsmålet om, hvorvidt onsite-PCC-fabrikken i Kuusankoski og teknologien fortsat ville kunne virke som en konkurrencefaktor og tage konkurrencen op på markedet med Omya og andre udbydere, i vid udstrækning afhang af, hvem køberen var. En egnet køber i denne sag måtte derfor være en industrivirksomhed, der i forvejen havde de fornødne finansielle midler og erfaring på området.
(39)
Kommissionens konklusion var følgelig, at det første af de tilbudte alternative tilsagn, nemlig afhændelse af onsite-PCC-fabrikken i Kuusankoski samt afhændelse af Hubers coatingteknologi (med de forbedringer, parterne tilbød den 3. juli 2006), ville kunne genoprette den effektive konkurrence på markedet for levering af kalciumkarbonater til coatingformål til de berørte kunder i Sydfinland ved at genetablere det konkurrencepres, som Hubers PCC-additivteknologi lagde på Omyas aktiviteter inden for kalciumkarbonater til coatingformål, og som ellers ville være gået tabt som følge af fusionen i den oprindeligt anmeldte version.
VI. KONKLUSION
(40)
Af de ovennævnte grunde, betragtet såvel hver for sig som tilsammen, drog Kommissionen den konklusion, at de af Omya og J.M. Huber afgivne tilsagn var tilstrækkelige til at løse de konkurrenceproblemer, denne fusion rejste.
(41)
I sin beslutning i sagen har Kommissionen derfor erklæret den anmeldte fusion forenelig med fællesmarkedet og med EØS-aftalen i henhold til fusionsforordningens artikel 8, stk. 2.
РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 19 юли 2006 година
за обявяване на концентрация за съвместима с общия пазар и с действието на Споразумението за ЕИП
(Дело COMP/M.3796 - OMYA/J.M. HUBER PCC)
(нотифицирано под номер C(2006) 3163)
(само версията на английски език е автентична)
(текст от значение за ЕИП)
(2007/164/ЕО)
На 19 юли 2006 г. Комисията прие решение по дело за сливане съгласно Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 г. относно контрола върху концентрациите между предприятия (1), и по-специално член 8, параграф 2 от посочения регламент. Неконфиденциалната версия на пълното решение на автентичния език може да бъде видяна на интернет страницата на Генерална дирекция „Конкуренция“ на следния адрес: http://ec.europa.eu/comm/competiton/index_en.html
I. ОБОБЩЕНИЕ
(1)
На 4 април 2005 г. в Комисията постъпи молба за произнасяне на становище съгласно член 22, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 139/2004 („Регламент за сливанията“) от Финландския орган по конкуренцията, впоследствие подкрепена от компетентните органи на Швеция на 22 април 2005 г., на Австрия на 26 април 2005 г. и на Франция на 28 април 2005 г., искащи проверка на сделката.
(2)
Комисията установи, че предложената операция представлява концентрация по смисъла на член 3, параграф 1, буква б) от Регламента за сливанията и че искането отговаря на изискванията, предвидени в член 22, параграф 3 от Регламента за сливанията. Следователно Комисията реши да извърши проверка на концентрацията и за тази цел на 18 май 2005 г. прие решения съгласно член 22, параграф 3 от Регламента за сливанията, които бяха изпратени на Финландия, Швеция, Австрия и Франция. Държавите-членки, внесли молбата, предоставиха на комисията документацията, с която разполагаха. Тази информация бе допълнена от Omya, която представи нотификация на 4 август 2005 г.
(3)
Комисията откри процедурата по делото на 23 септември 2005 г. Изложението на възраженията на Комисията бе изпратено на нотифициращата страна на 2 май 2006 г. На 16 май 2006 г. Omya представи своя отговор. Неконфиденциалната версия на изложението на възраженията на Комисията бе предоставена на две заинтересовани страни - SMI и Imerys, които представиха писмени коментари.
(4)
На 18 май 2006 г. се състоя изслушване на устните показания.
(5)
С цел на Omya да бъде предоставено достатъчно време за обмисляне на корективни действия, на 17 май 2006 г. бе взето решение по член 10, параграф 3, адресирано до нотифициращата страна, с което срокът за представяне на корективни мерки бе удължен с два работни дни.
(6)
След задълбочено проучване Комисията стигна до заключението, че нотифицираната операция поражда съмнения относно съвместимостта ѝ с общия пазар.
(7)
С цел да отстранят съмненията относно хоризонталната конкуренция на пазара на гланциращи калциеви карбонати, Omya и корпорацията J.M. Huber Corporation представиха пред Комисията на 23 май 2006 г. (редактиран на 3 юли 2006 г.) пакет от задължения, които бяха приети за достатъчни за преодоляване на загрижеността за конкуренцията, произтекла от концентрацията.
(8)
На това основание беше предложено нотифицираната сделка да бъде оправдана, при спазване на условията и задълженията съгласно член 8, параграф 2 от Регламента за сливанията.
II. СТРАНИ И ОПЕРАЦИЯ
(9)
Omya AG („Omya“) е семейна фирма от Швейцария, осъществяваща дейност в производството и продажбата на промишлени минерали (2), включително калциеви карбонати (3), използвани в различни производства, като производство на хартия, бои, пластмаси, стомана, стъкло и в селското стопанство. Продажбите за хартиената индустрия съставляват голяма част от приходите на Omya.
(10)
В ЕИП дружеството от САЩ J.M. Huber Corporation осъществява дейност при доставките на каолин, УКК, утаен силициев двуокис и силикати (УСДС). Дъщерните дружества на Huber, които са предмет на сделката, осъществяват международната дейност на J.M. Huber Corporation („Huber PCC“) в областта на производството и доставките на утежняващи УКК за производството на хартия на площадката за завода за производство на хартия. Придобитата дейност се осъществява от дванадесет завода за производство на УКК, разположени на площадките на заводите за хартия в различни държави, като шест са в ЕИП. Заводите на Huber за УКК на територията на ЕИП се намират във Финландия (три завода), както и в Швеция, Франция и Португалия (по един завод във всяка от тези държави).
III. ПАЗАР ПО ДЕЛОТО
А. Пазар за продукта по делото
(11)
Предложената сделка засяга доставките на:
i)
утежняващ СКК, доставян на търговски принцип;
ii)
гланциращ СКК, доставян на търговски принцип;
iii)
утежняващ УКК, доставян на търговски принцип;
iv)
утежняващ УКК, произвеждан и доставян на площадката на завода за производство на хартия;
v)
гланциращ УКК, доставян на търговски принцип.
(12)
С цел да даде оценка на въпросната сделка Комисията стигна до заключението, че в рамките на производството и снабдяването с промишлени минерали за производството на хартия калциевите карбонати за утежняване (УКК, СКК и смеси на СКК/УКК) и калциевите карбонати за гланциране (УКК, СКК и смеси на СКК/УКК) представляват два отделни пазара на продукти.
Б. Географски пазари по делото
(13)
Комисията стигна до заключението, че за да се даде оценка на сделката, засегнатите географски пазари се определят, като за заводите за производство на хартия се определят сходните реални възможности за алтернативни доставки. Производствените заводи се приемат за реален алтернативен източник на доставки за заводите за производство на хартия в зависимост от логистиката и отдалечеността им от завода за производство на хартия. Разстоянието, след което даден завод за производство на минерали не може да се счита за реален алтернативен доставчик, зависи от миналия опит с доставките на всеки такъв завод, наличните начини на транспортиране (по шосе, с влак, с кораб или комбинация между тях), както и от вида на произвеждания калциев карбонат (УКК, СКК).
(14)
Засегнатите географски пазари са:
а)
за утежняващи калциеви карбонати, доставяни на търговски принцип, съответният географски пазар се определя от разстоянието между завода за производство на минерали и местоположението на обслужвания потребител, което варира от 400 до максимум 2 000 км в зависимост от завода, продукта и начина на транспортиране;
б)
за гланциращи калциеви карбонати, доставяни на търговски принцип, съответният географски пазар се определя с помощта на същата методология както и при утежняващите калциеви карбонати, като разстоянията варират от 400 до 3 000 км;
в)
за потребители, които имат възможност за снабдяване с калциевия карбонат на собствената си площадка, географският обхват може да включва цялата територия на ЕИП.
IV. ОЦЕНКА НА СЪСТОЯНИЕТО НА КОНКУРЕНЦИЯ
1. Калциеви карбонати, използвани за утежняване
(15)
Комисията е на мнение, че образуването на конкурентни цени за карбонатите, предназначени за утежняване в хартиената индустрия, зависи от местоположението на другата най-добра алтернатива за всеки отделен потребител.
(16)
Когато страните, осъществяващи сливането, имат конкуриращи се заводи с припокриващи се територии на продажба, сливането може да доведе до повишаване на цените. Когато най-добрата алтернатива за клиентите на страните, осъществяващи сливането, е завод за производство на минерали, принадлежащ на някоя от страните, осъществяващи сливането, тогава страните по сливането ще имат възможност и стимул да увеличат цените. Но ако завод, конкурентен на страните, осъществяващи сливането, е разположен достатъчно близо до местоположението на потребителя, наличието на тази алтернатива вероятно ще осигури достатъчно конкурентни ограничения, така че да не се стигне до реализация на ценовия ефект. При някои от заводите за производство на хартия анализът на конкуренцията се влияе от възможността на площадката на тези заводи да се създаде завод за УКК. Но в разглеждания случай въздействието на конкуренцията не се влияе фактически от това, дали Комисията приема създаването на завод за УКК на площадката на завода за производство на хартия като реална алтернатива, която да ограничи търговските доставки на утежняващи УКК или СКК.
(17)
Комисията идентифицира две големи групи от потребители. Първата група включва заводите за производство на хартия, които в момента се снабдяват от заводи за утежняващи УКК, разположени на тяхната площадка. Втората група се състои от заводи за производство на хартия, които се снабдяват на търговски принцип. Комисията съсредоточи оценката си за състоянието на конкуренцията върху фактическите клиенти на страните, осъществяващи сливането.
(18)
За всеки потребител Комисията идентифицира група от реални алтернативни заводи за производство на минерали, базирани на максималните транспортни разстояния, до които всеки от производствените заводи може да експедира продуктите си. Тези разстояния бяха получени от обширната база данни, създадена от Комисията. Като използва спедиторски данни за УКК и СКК за 2004 г. (4), Комисията проведе и иконометрично проучване (модел на дискретния избор), за да прогнозира вероятността някой от потребителите да избере друг завод за минерали, ако текущият му доставчик повиши цените. Получените резултати дадоха възможност на Комисията да определи моделите на заместване между различните производители на калциеви карбонати, предназначени за хартиената индустрия.
Потребители, разположени на самата площадка
(19)
По отношение на текущите доставки на утежняващи УКК на самата площадка, независимо дали доставчикът е Huber или Omya, не се установи сделката да има незабавен ефект. Доставчиците на утежняващи УКК на самата площадка имат изключителни дългосрочни договори със заводите за производство на хартия, на чиято площадка са разположени (основно за 7 до 10 години), което гарантира минимален обем за завода за производство на УКК. Годишните промени на цената за целия срок на договора се определят по ценова формула с базисна цена, договаряна в началото на всеки договор. Формулата обикновено зависи от ценообразуващи фактори, като цените на варовика, електричеството, заплатите и инфлацията, които не се влияят от сделката. Въпросът беше дали сделката ще има неблагоприятен ефект върху тези потребители след изтичането на дългосрочния договор. Проучването показа, че е малко вероятно сделката да се отрази съществено върху подновяването на сега действащите договори за утежняващи УКК на самата площадка.
(20)
За бъдещи потребители, разположени на площадката, сделката отстранява един доставчик на територията на ЕИП с доказани способности да управлява и изпълнява проекти за доставка на утежняващи УКК на самата площадка. Въпреки това проучването показа, че сделката няма да доведе до съществени промени в цените за тези клиенти, тъй като съществуващите възможности за избор на друг надежден доставчик на утежняващи УКК на самата площадка са достатъчни, за да се упражни конкурентен натиск. Същото се отнася и за възможностите за доставка на гланциращи калциеви карбонати на самата площадка.
Сегашни търговски клиенти
(21)
За клиенти, които се снабдяват на търговски принцип, дори и да имат вариант за доставки на утежняващи УКК от завод на собствената си площадка, Комисията преценява, че един завод за производство на минерали, разположен на определено разстояние от завода за производство на хартия, представлява реалистичен вариант за снабдяване с утежняващи УКК или утежняващи СКК. След като разгледа възможностите за избор на сегашните клиенти на Omya за доставяне на търговски принцип на утежняващ УКК, Комисията стигна до заключението, че за тези клиенти няма вероятност да бъдат неблагоприятно засегнати от сделката, защото и в двата случая клиентите имат други реални алтернативи за снабдяване с УКК. Следователно няма вероятност отпадането на Huber като конкурент да попречи съществено на конкуренцията за клиентите за утежняващи УКК на Omya.
(22)
Освен това за клиентите на Omya за утежняващи СКК Huber не се оказва следващата най-добра алтернатива. Тези клиенти имат алтернативни възможности за доставка на утежняващи СКК и/или други утежняващи УКК, които видимо нямат конкурентни недостатъци при сравнение със заводите на Huber за утежняващи УКК. Освен това резултатите от иконометричното проучване показват, че средностатистически Huber не е най-добрата следваща алтернатива. Следователно няма вероятност отпадането на Huber като конкурент да попречи съществено на конкуренцията за клиентите на утежняващи СКК на Omya.
(23)
За клиентите на Huber, снабдявани с УКК на търговски принцип, различни заводи на Omya за утежняващи СКК се очертават като реалистични алтернативи. Imerys присъства в Швеция както с производство на утежняващи УКК в Husum, така и с производство на утежняващи СКК в Tunadal. Освен това SMI има заводи за утежняващи УКК във Финландия - в Lappeenranta, Myllykoski и Äänekoski. Всички тези алтернативни решения видимо не съдържат конкурентни недостатъци в сравнение със заводите на Huber за утежняващи УКК, разположени на производствените площадки на заводите за производство на хартия в Швеция и Финландия. Освен това иконометричното проучване показа, че ограничаването на конкуренцията, налагано от доставчиците на утежняващи СКК, осъществяващи доставки на търговски принцип, вероятно ще е по-слабо отколкото упражняваното от доставчиците на утежняващи УКК на търговски принцип върху други доставчици на продукта, работещи на търговски принцип. Поради това няма вероятност отпадането на Omya като конкурент да попречи съществено на конкуренцията за клиентите на утежняващи УКК на Huber.
2. Калциеви карбонати, използвани за гланциране
(24)
В нотификацията за предложената сделка Omya зае позиция, че пазарът на гланциращи материали за хартия няма да бъде повлиян от нея, тъй като в момента Huber не е активен на този пазар. Независимо от това проучването на пазара, проведено от Комисията, установи, че Huber е разработвал УКК, подходящ за използване във вид на гланциращи смеси СКК/УКК, и е отправял оферти за доставка на гланциращи УКК продукти.
(25)
В резултат на това Комисията приема Huber като потенциален конкурент на пазара на калциеви карбонати, използвани за гланциране на хартия, който, в отсъствието на сделката, много вероятно би станал ефективна конкурентна сила на пазара на калциеви карбонати, използвани за гланциране.
(26)
Поради това Комисията стига до заключението, че предложената сделка би попречила съществено на конкуренцията, по-конкретно чрез засилване на доминиращата позиция на Оmya на пазарите за калциеви карбонати, използвани за гланциране, за засегнатите потребители в Южна Финландия.
(27)
Заключението на Комисията се основава на аргументите, изброени по-долу.
(28)
Първо, Omya е вече доминиращ доставчик на калциеви карбонати, използвани за гланциране, за повечето потребители в Европа и Финландия. През 2004 г. Omya доставя много голяма част от всички калциеви карбонати, използвани за гланциране в хартиената индустрия на ЕИП. Фирмата притежава или контролира достъпа до много голяма част от запасите на ЕИП от суровините, необходими за производството на СКК, използвани за гланциране, и може да осъществява доставки за заводи за производство на хартия на цялата територия на ЕИП. Като се имат предвид доминантната позиция на фирмата и контролът ѝ върху доставките на суровини, Omya е неизбежен търговски партньор за заводите за производство на хартия, които трябва да закупуват калциеви карбонати за гланциране в Европа, и по-конкретно във Финландия.
(29)
Второ, Huber има възможността да влезе на пазара на гланциращи покрития за хартия с технология за гланциращи УКК добавки. Комисията разгледа по-конкретно до каква степен: 1. Технологията на Huber за УКК добавки е готова за търговско приложение; 2. Huber е убеден в търговската жизнеспособност на предложението си в голям мащаб; 3. Huber е можел да осигури достатъчен производствен капацитет в завода си за УКК в Kuusankoski, за да излезе на пазара. Анализът на Комисията взе също под внимание: 4. Невъзвръщаемите разходи на Huber, направени за стъпване на пазара на калциеви карбонати, използвани за гланциране. Комисията възприе становището, че преди да встъпи в преговори за сливане с Omya, Huber е планирал да излезе силно на пазара на гланциращи покрития за хартия, което би направил своевременно с технологията си за гланциращи УКК добавки.
(30)
Местоположението на завода в Kuusankoski би позволило на Huber също така да снабдява и редица от другите клиенти на Omya, намиращи се в Южна Финландия. Тези клиенти, които понастоящем получават доставките си на калциев карбонат за гланциране от Omya, биха могли да помислят за поне частично снабдяване от завода на Huber в Kuusankoski. Комисията намери редица клиенти, за които заводът на Huber в Kuusankoski би бил значително по-близо, отколкото някой от заводите на SMI или Imerys („засегнати потребители“).
(31)
Трето, Huber би бил ефективна конкурентна сила, която много вероятно би повлияла ограничаващо върху поведението на Omya на пазара на калциеви карбонати, използвани за гланциране на хартия. Като се има предвид структурата на пазара във Финландия и фактът, че единственият друг конкурент - SMI, остава малък по отношение на пазарния дял и е в неизгодна позиция заради местоположението си, Комисията приема, че с голяма вероятност производственият капацитет на Huber в Kuusankoski би повлиял върху офертите на Omya за финландските му клиенти на калциеви карбонати, използвани за гланциране. Комисията също така констатира, че няма други потенциални конкуренти, които биха били в състояние да поддържат достатъчно конкурентен натиск в Южна Финландия.
(32)
Поради основанията, изложени по-горе, Комисията направи заключението, че предложената сделка би нарушила съществено конкуренцията, по-конкретно чрез засилване на доминиращата позиция на Omya на пазарите на калциеви карбонати, използвани за гланциране, за засегнатите клиенти в Южна Финландия.
3. Без отражение върху координацията или сдруженията
(33)
Накрая Комисията стига до заключението, че няма вероятност настоящата сделка да породи тревога по отношение на сдруженията или от увеличаване на вероятността фирмите да могат да координират поведението си с резултат повишаване на цените над конкурентните нива.
V. ЗАДЪЛЖЕНИЯ
(34)
За да премахнат тревогите относно споменатата по-горе хоризонтална конкуренция на пазара на калциеви карбонати, използвани за гланциране, Omya и J.M. Huber Corporation представиха пред Комисията на 23 май 2006 г. пакет от задължения. Пакетът съдържаше две алтернативни предложения за задължения, като първото включваше оттегляне на завода за производство на УКК в Kuusankoski и на технологията за гланциращи покрития и добавки, а второто - оттегляне само на технологията.
(35)
Комисията взе решение да подложи на пазарна проверка първото предложение за задължение (оттегляне на завода за РСС в Kuusankoski, Финландия, и на технологията за гланциращи покрития и добавки на Huber). Анкетата за пазарен тест бе изпратена на общо 11 потребители и 4 конкуренти, привлечени към проучването на разглежданата сделка, като всички те изпратиха своите отговори (5). Отговорите на пазарния тест бяха смесени. Докато потребителите в преобладаващата си част бяха на мнение, че задължението ще може да премахне тревогите относно конкуренцията, набелязани от Комисията, конкурентите изразиха резерви относно обема на предложената корективна мярка и предложиха подобрения по задължението, така че да разреши удовлетворително тревогите относно конкуренцията, посочени от Комисията (6).
(36)
Във връзка с първото алтернативно задължение Комисията направи оценка дали предложеното оттегляне на завода за УКК в Kuusankoski заедно с технологията би дало възможност на подходящ купувач на оттегления пакет да придобие потенциала на конкурентна сила на пазара на УКК, използвани за гланциране, какъвто Huber би имал в отсъствието на разглежданата сделка.
(37)
Комисията стигна до заключението, че първото алтернативно задължение (оттегляне на завода в Kuusankoski и технологията), при което подходящият купувач има достъп до резервния производствен капацитет, необходимата технология и тясното сътрудничество със завода за производство на хартия, на чиято площадка е и производството на УКК, поставя купувача в позиция, сходна с тази на Huber към момента, включително предимството на основен доставчик, който няма нужда да строи нови мощности, в случай че спечели търга за продължаване на договора. Следователно тази алтернатива ще осигури по най-добър начин жизнеспособността и пускането на надежден конкурентен продукт на пазара на калциеви карбонати, използвани за гланциране.
(38)
По-нататък Комисията стигна до заключението, че при оценката на възможностите и стимулите на завода за УКК в Kuusankoski и на оттеглената технология да продължат действието си като конкурентна сила и да възстановят конкуренцията на пазара в конкуренция с Omya и другите конкуренти голямо значение има самоличността на новия купувач. Следователно подходящият купувач в разглеждания случай ще е индустриален купувач с финансови ресурси и доказани познания.
(39)
В резултат на това Комисията стигна до заключението, че първото алтернативно задължение, т.е. оттеглянето на завода за УКК в Kuusankoski, придружено с оттегляне на технологията на Huber за гланциране (с подобренията, предложени от страните на 3 юли 2006 г.), ще възстанови ефективната конкуренция на пазара на калциеви карбонати, използвани за гланциране, за засегнатите потребители в Южна Финландия, като възстанови конкурентните ограничения върху калциеви карбонати за гланциране на Omya, получени от технологията на Huber за добавки, която в противен случай би изчезнала в резултат на концентрацията, както бе нотифицирано първоначално.
VI. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(40)
Поради споменатите по-горе причини, разгледани заедно или поотделно, Комисията стигна до заключението, че задълженията, представени от Omya и J.M. Huber, са достатъчни, за да разрешат проблема с конкуренцията, породен от концентрацията.
(41)
На това основание Комисията реши да обяви нотифицираната сделка за съвместима с общия пазар и с действието на Споразумението за ЕИП в съответствие с член 8, параграф 2 от Регламента за сливанията.