RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 625/2009
af 7. juli 2009
om den fælles ordning for indførsel fra visse tredjelande
(kodificeret udgave)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 133,
under henvisning til de fælles markedsordninger for landbrugsprodukter samt til de regler, der er fastsat i henhold til traktatens artikel 308 for varer fremstillet ved forarbejdning af landbrugsprodukter, herunder især de bestemmelser, som muliggør en afvigelse fra det generelle princip om, at kvantitative restriktioner eller foranstaltninger med tilsvarende virkning udelukkende må ændres til de i disse regler fastsatte foranstaltninger,
under henvisning til forslag fra Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets forordning (EF) nr. 519/94 af 7. marts 1994 om den fælles ordning for indførsel fra visse tredjelande (1) er blevet ændret væsentligt ved flere lejligheder (2). Forordningen bør af klarheds- og rationaliseringshensyn kodificeres.
(2)
Den fælles handelspolitik bør bygge på ensartede principper.
(3)
I henhold til traktatens artikel 14 har det indre marked siden den 1. januar 1993 bestået af et område uden indre grænser med fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital.
(4)
Gennemførelsen af den fælles handelspolitik for importordninger er den eneste foranstaltning, som kan sikre, at der i reglerne for Fællesskabets samhandel med tredjelande tages hensyn til den situation, som følger af integrationen af markederne.
(5)
Mere ensartede regler for import bør opnås ved, at der i videst muligt omfang og under hensyn til de særlige forhold i de pågældende tredjelandes økonomiske system fastsættes regler, der svarer til bestemmelserne i den fælles ordning for de øvrige tredjelande.
(6)
Den fælles ordning for indførsel finder også anvendelse på kul- og stålvarer, dog med forbehold af eventuelle foranstaltninger til gennemførelse af en aftale vedrørende specifikt disse varer.
(7)
Liberaliseringen af importen, dvs. afskaffelse af samtlige kvantitative restriktioner, bør derfor danne grundlaget for fællesskabsbestemmelserne.
(8)
For så vidt angår visse varer bør Kommissionen undersøge importvilkårene og -udviklingen, de forskellige økonomiske og handelsmæssige forhold, samt hvilke forholdsregler der eventuelt bør træffes.
(9)
Det kan for disse varer vise sig nødvendigt at indføre fællesskabstilsyn med en del af denne import.
(10)
Det påhviler Kommissionen og Rådet under hensyn til de bestående internationale forpligtelser at træffe afgørelse om de beskyttelsesforanstaltninger, der er nødvendige af hensyn til Fællesskabets interesser.
(11)
Det kan vise sig, at det er mere hensigtsmæssigt at anvende tilsyns- eller beskyttelsesforanstaltninger, der er begrænset til en eller flere af Fællesskabets regioner, end foranstaltninger, der gælder i hele Fællesskabet. Disse foranstaltninger bør dog kun tillades, hvis der ikke foreligger alternative løsninger, og skal være rent undtagelsesvise. Det skal sikres, at disse foranstaltninger bliver midlertidige og griber mindst muligt ind i det indre marked.
(12)
Ved gennemførelsen af fællesskabstilsyn bør de pågældende varer kun kunne overgå til fri omsætning mod forelæggelse af et tilsynsdokument, der opfylder ensartede kriterier. Dette dokument bør på simpel begæring fra importørens side inden for en vis frist udstedes af medlemsstaternes myndigheder, uden at dette dog giver importøren nogen ret til indførsel. Det bør således kun anvendes, indtil der foretages ændring i importordningen.
(13)
Af hensyn til god administrativ praksis og i fællesskabsvirksomhedernes interesse bør tilsynsdokumentets indhold og udformning så vidt muligt afstemmes efter de formularer til importlicenser, der er omhandlet i Kommissionens forordning (EF) nr. 738/94 af 30. marts 1994 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 520/94 om fastlæggelse af en fællesskabsprocedure for forvaltning af kvantitative kontingenter (3), Kommissionens forordning (EF) nr. 3168/94 af 21. december 1994 om fastsættelse af anvendelsesområdet for Rådets forordning (EF) nr. 517/94 om den fælles ordning for indførsel af tekstilvarer fra en række tredjelande, som ikke er omfattet af bilaterale aftaler, protokoller eller andre arrangementer eller af andre specifikke fællesskabsregler for indførsel, om en EF-importlicens og ændring af visse bestemmelser i forordningen (4) og Kommissionens forordning (EF) nr. 3169/94 af 21. december 1994 om ændring af bilag III til Rådets forordning (EØF) nr. 3030/93 om den fælles ordning for indførsel af visse tekstilvarer med oprindelse i tredjelande og om indførelse af en EF-importlicens for så vidt angår forordningens anvendelsesområde (5) og, med angivelse af tilsynsdokumentets tekniske kendetegn.
(14)
Det er i Fællesskabets interesse, at medlemsstaterne og Kommissionen i videst muligt omfang udveksler resultaterne af fællesskabstilsynet.
(15)
Det er nødvendigt at fastsætte præcise kriterier for vurderingen af eventuel skade og at indføre en undersøgelsesprocedure, uden at dette dog udelukker, at Kommissionen i hastende tilfælde selv kan træffe de fornødne foranstaltninger.
(16)
Der bør med henblik herpå fastsættes detaljerede bestemmelser om iværksættelse af undersøgelser, om den nødvendige kontrol og efterprøvning, om høring af de berørte parter, om behandling af de modtagne oplysninger og om kriterierne for vurdering af skaden.
(17)
Denne forordnings bestemmelser vedrørende undersøgelser berører hverken fællesskabsreglerne eller de nationale regler om tavshedspligt.
(18)
Det er ligeledes nødvendigt at fastsætte tidsfrister for, hvornår der kan iværksættes undersøgelser, og hvornår der eventuelt kan træffes foranstaltninger, så det sikres, at afgørelser herom træffes hurtigt med henblik på at øge retssikkerheden for de berørte økonomiske beslutningstagere.
(19)
Af hensyn til ensartede regler for import bør de formaliteter, som importørerne skal opfylde, forenkles og gøres identiske, uanset hvor varerne fortoldes. Det er derfor hensigtsmæssigt, at eventuelle formaliteter opfyldes ved hjælp af formularer, som er i overensstemmelse med den model, der findes i bilaget til denne forordning.
(20)
De tilsynsdokumenter, der udstedes inden for rammerne af Fællesskabets tilsynsordninger, bør have gyldighed i hele Fællesskabet, uanset i hvilken medlemsstat de udstedes.
(21)
De tekstilvarer, der henhører under Rådets forordning (EØF) nr. 517/94 af 7. marts 1994 om den fælles ordning for import af tekstilvarer fra en række tredjelande, som ikke er omfattet af bilaterale aftaler, protokoller eller andre arrangementer eller af andre specifikke fællesskabsregler for import (6), er både på fællesskabsplan og på internationalt plan underlagt en særskilt behandling. De bør derfor udelukkes fuldstændigt fra denne forordnings anvendelsesområde -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE PRINCIPPER
Artikel 1
1. Denne forordning gælder for indførsel af varer, som har oprindelse i de i bilag I omhandlede lande, med undtagelse af tekstilvarer omfattet af forordning (EF) nr. 517/94.
2. Indførsel i Fællesskabet af de i stk. 1 omhandlede varer er fri og således ikke undergivet kvantitative restriktioner, med forbehold af de foranstaltninger, der kan træffes i henhold til kapitel V.
KAPITEL II
FÆLLESSKABSPROCEDURE FOR UNDERRETNING OG KONSULTATION
Artikel 2
Såfremt udviklingen i indførslerne gør det nødvendigt at anvende tilsyns- eller beskyttelsesforanstaltninger, underretter medlemsstaterne Kommissionen herom. Denne underretning skal omfatte tilgængeligt bevismateriale, der fastlægges på grundlag af de kriterier, der er defineret i artikel 8. Kommissionen sender straks alle medlemsstaterne disse oplysninger.
Artikel 3
1. Konsultationer kan indledes på en medlemsstats anmodning eller på Kommissionens initiativ.
2. Konsultationer skal finde sted inden for otte arbejdsdage, efter at Kommissionen har modtaget den i artikel 2 nævnte underretning, og i alle tilfælde forud for indførelse af nogen form for fællesskabsforanstaltning om tilsyn eller beskyttelse.
Artikel 4
1. Konsultationer finder sted i et rådgivende udvalg, i det følgende benævnt »udvalget«, bestående af repræsentanter for hver medlemsstat og med Kommissionens repræsentant som formand.
2. Udvalget træder sammen efter indkaldelse fra formanden. Denne sender hurtigst muligt medlemsstaterne alle relevante oplysninger.
3. Konsultationerne vedrører navnlig:
a)
vilkårene for og udviklingen i indførslen samt de forskellige økonomiske og handelsmæssige forhold vedrørende den pågældende vare
b)
spørgsmål i forbindelse med forvaltningen af handelsaftalerne mellem Fællesskabet og de i bilag I nævnte tredjelande
c)
de foranstaltninger, der eventuelt bør træffes.
4. Konsultationerne kan om fornødent foretages skriftligt. I så fald underretter Kommissionen medlemsstaterne, som inden for en af Kommissionen fastsat frist på mellem fem og otte arbejdsdage, kan afgive deres udtalelse eller anmode om mundtlig konsultation.
KAPITEL III
FÆLLESSKABSPROCEDURE FOR UNDERSØGELSE
Artikel 5
1. Bliver det efter de i artikel 3 og 4 omhandlede konsultationer klart for Kommissionen, at der foreligger tilstrækkelige beviser til at iværksætte en undersøgelse, skal Kommissionen senest en måned efter at have modtaget en underretning fra en medlemsstat iværksætte en undersøgelse og offentliggøre en meddelelse herom i Den Europæiske Unions Tidende. Denne meddelelse skal indeholde:
a)
et sammendrag af de modtagne oplysninger og et krav om, at alle relevante oplysninger skal meddeles Kommissionen
b)
en frist for de berørte parter til skriftligt at give deres mening til kende og forelægge oplysninger, hvis der skal tages hensyn hertil under undersøgelsen
c)
en frist, inden for hvilken de berørte parter kan anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen i overensstemmelse med stk. 4.
Kommissionen indleder undersøgelsen i samarbejde med medlemsstaterne.
2. Kommissionen indhenter alle nødvendige oplysninger, og såfremt den efter samråd med udvalget skønner det hensigtsmæssigt, undersøger og efterprøver den disse oplysninger hos importører, handlende, repræsentanter, producenter samt erhvervssammenslutninger og -organisationer.
Kommissionen bistås i denne opgave af personale fra den medlemsstat, på hvis område undersøgelserne finder sted, såfremt den pågældende medlemsstat har fremsat ønske derom.
De berørte parter, som har rettet henvendelse i overensstemmelse med stk. 1, første afsnit, har ligesom repræsentanter for eksportlandet adgang til alle de oplysninger, der er stillet til rådighed for Kommissionen som led i undersøgelsen, bortset fra interne dokumenter, der er udarbejdet af Fællesskabets eller medlemsstaternes myndigheder, for så vidt disse oplysninger har betydning for beskyttelsen af de pågældendes interesser, de ikke er fortrolige efter betydningen i artikel 7, og Kommissionen anvender dem i undersøgelsen. Med henblik herpå indgiver parterne en skriftlig anmodning til Kommissionen med oplysning om, hvilket materiale de ønsker.
3. Medlemsstaterne giver Kommissionen, på dennes anmodning og ifølge bestemmelser, som denne fastsætter, alle de oplysninger, som de råder over, vedrørende udviklingen på markedet for den vare, der er omfattet af undersøgelsen.
4. Kommissionen kan høre de berørte parter. Disse parter skal høres, hvis de skriftligt har anmodet herom inden for den frist, der er fastsat i den meddelelse, som er offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende, og hvis de godtgør, at de faktisk vil kunne blive berørt af resultatet af undersøgelserne, samt at der er særlige årsager til at høre dem mundtligt.
5. Såfremt oplysningerne ikke gives inden for den frist, der er fastsat i denne forordning eller af Kommissionen i henhold til denne forordning, eller undersøgelsen hindres i væsentlig grad, kan der drages konklusioner på grundlag af de disponible oplysninger. Hvis Kommissionen finder, at en involveret part eller en tredjepart har indgivet falske eller vildledende oplysninger, kan den se bort fra dem og bruge de oplysninger, den råder over.
6. Såfremt Kommissionen efter de i stk. 1 omhandlede konsultationer finder, at der ikke foreligger tilstrækkelige beviser til at iværksætte en undersøgelse, underretter den medlemsstaterne om sin afgørelse inden en måned efter at have modtaget medlemsstaternes oplysninger.
Artikel 6
1. Når undersøgelsen er afsluttet, forelægger Kommissionen en rapport om resultaterne heraf for udvalget.
2. Finder Kommissionen senest ni måneder efter iværksættelsen af undersøgelsen, at fællesskabstilsyn eller -beskyttelse ikke er nødvendigt, afsluttes undersøgelsen, efter at udvalget er blevet hørt, inden for en måned. Beslutningen om at afslutte undersøgelsen offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende sammen med de væsentligste konklusioner af undersøgelsen og en kortfattet begrundelse for beslutningen.
3. Finder Kommissionen det nødvendigt at træffe foranstaltninger med henblik på fællesskabstilsyn eller -beskyttelse, træffer den de i kapitel IV og V omhandlede afgørelser senest ni måneder, efter at undersøgelsen er blevet iværksat. Denne frist kan undtagelsesvis forlænges med højst to måneder. I så fald offentliggør Kommissionen en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende om, hvor meget fristen er forlænget og en kortfattet begrundelse herfor.
4. Bestemmelserne i dette kapitel er ikke til hinder for, at der til enhver tid kan træffes tilsynsforanstaltninger i henhold til artikel 9 til 14 eller, såfremt en kritisk situation kræver øjeblikkelig indgriben, da enhver forsinkelse vil forvolde en vanskeligt genoprettelig skade, beskyttelsesforanstaltninger i henhold til artikel 15, 16 og 17.
Kommissionen træffer øjeblikkelig sådanne undersøgelsesforanstaltninger, som den fortsat finder nødvendige. Resultaterne af undersøgelsen danner grundlag for en eventuel revision af de trufne foranstaltninger.
Artikel 7
1. De oplysninger, der modtages i medfør af denne forordning, må kun anvendes til det formål, hvortil de er indhentet.
2. Rådet, Kommissionen og medlemsstaterne, herunder disses personale, må ikke videregive oplysninger, som de har modtaget i medfør af denne forordning, og som ifølge deres natur er fortrolige eller er meddelt fortroligt, medmindre den part, der har givet oplysningerne, udtrykkeligt har givet tilladelse dertil.
3. Enhver anmodning om fortrolig behandling skal angive årsagerne til, at oplysningerne bør behandles fortroligt.
Viser det sig imidlertid, at en anmodning om fortrolig behandling er ubegrundet, og vil den, der har givet oplysningerne, ikke offentliggøre dem eller give tilladelse til, at de videregives generelt eller i form af et sammendrag, kan der ses bort fra de pågældende oplysninger.
4. Under alle omstændigheder betragtes oplysninger som fortrolige, såfremt videregivelsen af dem vil kunne have betydelige negative følger for den, der har afgivet oplysningerne, eller som er ophavsmand til dem.
5. Stk. 1 til 4 er ikke til hinder for, at Fællesskabets myndigheder tager hensyn til generelle oplysninger og navnlig begrundelserne for de afgørelser, der er truffet i henhold til denne forordning. Disse myndigheder tager imidlertid hensyn til de berørte parters berettigede interesse i, at deres forretningshemmeligheder ikke røbes.
Artikel 8
1. Undersøgelsen af importvilkårene og -udviklingen samt af den deraf følgende alvorlige skade eller fare for alvorlig skade for fællesskabsproducenterne omfatter bl.a. følgende faktorer:
a)
omfanget af indførslen, navnlig hvis denne er steget betydeligt enten i absolutte tal eller i forhold til produktionen eller forbruget i Fællesskabet
b)
importpriserne, navnlig hvis der tilbydes en betydelig lavere pris i forhold til prisen for en tilsvarende vare i Fællesskabet
c)
følgevirkningerne heraf for Fællesskabets producenter af tilsvarende eller direkte konkurrerende varer vurderet på baggrund af tendenserne i visse økonomiske faktorer såsom:
-
produktion
-
kapacitetsudnyttelse
-
lagre
-
salg
-
markedsandel
-
priser (dvs. udøvelse af pristryk eller hindring af prisstigninger, som ellers ville have fundet sted)
-
fortjeneste
-
forrentning af investeret kapital
-
likviditet
-
beskæftigelse.
2. I forbindelse med undersøgelsen tager Kommissionen hensyn til det særlige økonomiske system i de lande, der er nævnt i bilag I.
3. Hvis der påberåbes fare for alvorlig skade, skal Kommissionen endvidere undersøge, om det er sandsynligt, at en bestemt situation udvikler sig til en faktisk skade. Der kan i den forbindelse tages hensyn til faktorer som:
a)
stigningstakten i udførslen til Fællesskabet
b)
oprindelses- eller eksportlandets allerede bestående eksportkapacitet eller en sådan kapacitet, der vil kunne udnyttes inden for en overskuelig fremtid, samt sandsynligheden for, at den deraf følgende udførsel vil gå til Fællesskabet.
KAPITEL IV
TILSYNSFORANSTALTNINGER
Artikel 9
1. Såfremt det af hensyn til Fællesskabets interesser er nødvendigt, kan Kommissionen på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ træffe afgørelse om:
a)
at underkaste visse indførsler et efterfølgende fællesskabstilsyn efter de regler, Kommissionen fastsætter
b)
for at kontrollere udviklingen at underkaste visse indførsler et forudgående fællesskabstilsyn efter artikel 10.
2. Tilsynsforanstaltningernes gyldighedsperiode er begrænset. Medmindre andet fastsættes, udløber den ved slutningen af andet halvår efter det halvår, i løbet af hvilket foranstaltningerne blev truffet.
Artikel 10
1. Varer, der er underlagt forudgående fællesskabstilsyn, må kun bringes i fri omsætning mod forelæggelse af et tilsynsdokument. Dette dokument udstedes omkostningsfrit af den af medlemsstaterne udpegede kompetente myndighed for alle ønskede mængder inden for en frist på højst fem arbejdsdage, efter at den kompetente nationale myndighed har modtaget en ansøgning fra en fællesskabsimportør, uanset hvor i Fællesskabet denne er etableret. Denne ansøgning anses for modtaget af den kompetente myndighed senest tre arbejdsdage efter indgivelsen, medmindre andet bevises.
2. Tilsynsdokumentet udfærdiges på en formular, der svarer til modellen i bilag II.
Medmindre andet fastsættes i afgørelsen om indførelse af tilsyn, skal importørens ansøgning om tilsynsdokument kun indeholde følgende oplysninger:
a)
ansøgerens navn og fuldstændige adresse (herunder telefon- og telefaxnummer og eventuelt identifikationsnummer hos de kompetente nationale myndigheder) og ansøgerens momsregistreringsnummer, hvis vedkommende er momspligtig
b)
i givet fald klarerens eller ansøgerens eventuelle repræsentants navn og fuldstændige adresse (herunder telefon- og telefaxnummer)
c)
varebeskrivelse med angivelse af:
-
varernes handelsbetegnelse
-
deres kode i den kombinerede nomenklatur
-
deres oprindelsesland og afsendelsesland
d)
de angivne mængder, udtrykt i kg og efter omstændighederne i enhver anden relevant supplerende enhed (par, stk. osv.)
e)
varernes cif-værdi i euro ved Fællesskabets grænse
f)
følgende erklæring, dateret og underskrevet af ansøgeren, idet ansøgerens navn også skal være anført med store bogstaver (versalskrift):
»Undertegnede bekræfter herved, at de i denne ansøgning afgivne oplysninger er rigtige og afgivet i god tro, og at jeg er etableret i Fællesskabet.«
3. Tilsynsdokumentet er gyldigt i hele Fællesskabet, uanset i hvilken medlemsstat det er udstedt.
4. Hvis enhedsprisen ved den pågældende forretning er mindre end 5 % højere end den i tilsynsdokumentet angivne pris, eller de til indførsel frembudte varers værdi eller mængde overstiger den i tilsynsdokumentet angivne værdi eller mængde med mindre end 5 % i alt, er dette dog ikke til hinder for, at en vare overgår til fri omsætning. Kommissionen kan efter at have gjort sig bekendt med de i udvalget fremkomne synspunkter og under hensyn til varernes beskaffenhed og de øvrige nærmere enkeltheder i forbindelse med de pågældende forretninger fastsætte en anden procentsats, som dog normalt ikke må overstige 10 %.
5. Tilsynsdokumenter kan kun anvendes, så længe importliberaliseringsordningen er i kraft for de pågældende forretninger. De kan under ingen omstændigheder anvendes efter udløbet af den periode, der er fastlagt samtidig med indførelsen af tilsynet, efter samme procedure og under hensyn til varernes beskaffenhed og de øvrige nærmere enkeltheder i forbindelse med disse forretninger.
6. Såfremt den i henhold til artikel 9 trufne afgørelse indeholder bestemmelse herom, skal oprindelsesstatus for varer under fællesskabstilsyn dokumenteres med et oprindelsescertifikat. Dette stykke berører ikke andre bestemmelser vedrørende forelæggelse af et sådant certifikat.
7. Såfremt en vare, der er underlagt forudgående fællesskabstilsyn, er genstand for en regional beskyttelsesforanstaltning i en medlemsstat, kan den importtilladelse, der gives af denne medlemsstat, træde i stedet for tilsynsdokumentet.
8. Både formularerne til tilsynsdokumenterne og uddrag deraf udfærdiges i to eksemplarer, hvoraf det ene, som benævnes »original til modtageren« og har nummer 1, udleveres til ansøgeren, og det andet, som benævnes »eksemplar til den kompetente myndighed« og har nummer 2, opbevares af den myndighed, som har udstedt dokumentet. Til administrativt brug kan den kompetente myndighed tilføje yderligere eksemplarer til formular nr. 2.
9. Formularerne trykkes på hvidt, træfrit og skrivefast papir, med en vægt på mellem 55 og 65 gram pr. m2. Formatet er 210 mm × 297 mm. Linjeafstanden er 4,24 mm (en sjettedel tomme). Opstillingen af formularen overholdes nøje. Eksemplar nr. 1, som er det egentlige tilsynsdokument, er desuden på begge sider forsynet med et guillochetryk i gult, som vil afsløre enhver mekanisk eller kemisk forfalskning.
10. Medlemsstaterne varetager trykningen af formularerne. Disse kan også trykkes af trykkerier, som er godkendt af den medlemsstat, hvori de befinder sig. I sidstnævnte tilfælde henvises der til godkendelsen på hver formular. Hver formular forsynes med trykkeriets navn og adresse eller med et symbol, der gør det muligt at identificere det.
Artikel 11
Såfremt det af hensyn til Fællesskabets interesser er nødvendigt, kan Kommissionen på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ, hvis der er risiko for, at den i artikel 15, stk. 1, omhandlede situation opstår:
-
begrænse anvendelsesperioden for det tilsynsdokument, der eventuelt kræves
-
lade udstedelsen af dette dokument være underlagt visse betingelser og undtagelsesvis kravet om indføjelse af en tilbagekaldelsesklausul eller den i artikel 3 og 4 omhandlede procedure for forudgående underretning og konsultation, der gennemføres med den hyppighed og i det tidsrum, som Kommissionen fastsætter.
Artikel 12
Er indførsel af en vare ikke underlagt forudgående fællesskabstilsyn senest otte arbejdsdage efter afslutningen af de i artikel 3 omhandlede konsultationer, kan Kommissionen efter artikel 17 indføre et tilsyn, der er begrænset til indførsel til en eller flere af Fællesskabets regioner.
Artikel 13
1. Varer, der er underlagt regionalt tilsyn, må kun bringes i fri omsætning i den pågældende region mod forelæggelse af et tilsynsdokument. Dette dokument udstedes omkostningsfrit af den kompetente myndighed, som de(n) pågældende medlemsstat(er) har udpeget, for alle ønskede mængder inden for en frist på højst fem arbejdsdage, efter at den kompetente nationale myndighed har modtaget en ansøgning fra en fællesskabsimportør, uanset hvor i Fællesskabet denne er etableret. Denne ansøgning anses for modtaget af den kompetente nationale myndighed senest tre arbejdsdage efter indgivelsen, medmindre andet bevises. Tilsynsdokumenterne kan kun anvendes, så længe importliberaliseringsordningen er i kraft for de pågældende forretninger.
2. Artikel 10, stk. 2, finder anvendelse.
Artikel 14
1. Såfremt der er indført fællesskabstilsyn eller regionalt tilsyn underretter medlemsstaterne inden for de første ti dage af hver måned Kommissionen om følgende:
a)
ved forudgående tilsyn: de mængder og de på grundlag af cif-priserne beregnede beløb, for hvilke der i den foregående periode er udstedt tilsynsdokumenter
b)
i alle tilfælde: de indførsler, som har fundet sted i perioden forud for den i litra a) nævnte periode.
Oplysningerne fra medlemsstaterne opdeles på varer og lande.
Der kan træffes andre bestemmelser samtidig med indførelsen af tilsyn og efter samme procedure.
2. Hvis varernes beskaffenhed eller særlige omstændigheder gør det nødvendigt, kan Kommissionen på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ ændre hyppigheden for afgivelse af oplysninger.
3. Kommissionen underretter medlemsstaterne herom.
KAPITEL V
BESKYTTELSESFORANSTALTNINGER
Artikel 15
1. Såfremt en vare indføres i Fællesskabet i så stærkt øgede mængder eller på sådanne vilkår, at det forvolder eller truer med at forvolde alvorlig skade for fællesskabsproducenter af tilsvarende eller direkte konkurrerende varer, kan Kommissionen, for at beskytte Fællesskabets interesser, på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ ændre importbestemmelserne for den pågældende vare således, at den kun kan overgå til fri omsætning mod forlæggelse af en importtilladelse, der udstedes efter retningslinjer og inden for rammer, som Kommissionen fastlægger.
2. Rådet og medlemsstaterne underrettes øjeblikkelig om de trufne foranstaltninger, som straks finder anvendelse.
3. De i denne artikel nævnte foranstaltninger finder anvendelse på alle varer, der overgår til fri omsætning efter foranstaltningernes ikrafttræden. De kan efter artikel 17 begrænses til en eller flere af Fællesskabets regioner.
Disse foranstaltninger er dog ikke til hinder for, at varer, der er undervejs til Fællesskabet, overgår til fri omsætning, hvis det ikke er muligt at ændre deres bestemmelsessted, og at varer, som i henhold til artikel 10 og 13 kun kan overgå til fri omsætning mod forelæggelse af et tilsynsdokument, faktisk ledsages af et sådant dokument.
4. Såfremt Kommissionens indgriben sker på anmodning af en medlemsstat, skal Kommissionen tage stilling senest fem arbejdsdage efter modtagelsen af anmodningen.
5. Enhver afgørelse, Kommissionen træffer i henhold til denne artikel, meddeles Rådet og medlemsstaterne. Enhver medlemsstat kan inden en måned efter datoen for meddelelsen indbringe afgørelsen for Rådet.
6. Indbringer en medlemsstat den af Kommissionen trufne afgørelse for Rådet, kan Rådet med kvalificeret flertal bekræfte, ændre eller ophæve Kommissionens afgørelse.
Såfremt Rådet ikke senest tre måneder, efter at sagen er blevet indbragt for det, har truffet en afgørelse, betragtes Kommissionens foranstaltning som ophævet.
Artikel 16
1. Rådet kan, især i den i artikel 15, stk. 1, omhandlede situation, træffe passende foranstaltninger. Disse vedtages med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen.
2. I så fald finder artikel 15, stk. 3, anvendelse.
Artikel 17
Hvis det især på grundlag af de i artikel 8 i denne forordning omhandlede faktorer konstateres, at betingelserne for at træffe de i kapitel IV og artikel 15 fastsatte foranstaltninger er til stede i en eller flere regioner i Fællesskabet, kan Kommissionen efter at have undersøgt alternative løsninger undtagelsesvis tillade tilsyns- eller beskyttelsesforanstaltninger, der er begrænset til denne region eller disse regioner, hvis den finder, at foranstaltninger på dette niveau er mere velegnede end foranstaltninger, der gælder i hele Fællesskabet.
Foranstaltningerne skal være midlertidige og forstyrre det indre marked mindst muligt.
De træffes efter bestemmelserne i henholdsvis artikel 9 og 15.
Artikel 18
1. I det tidsrum, i hvilket der anvendes tilsyns- eller beskyttelsesforanstaltninger i overensstemmelse med kapitel IV og V, finder der konsultationer sted i det i artikel 3 omhandlede udvalg på anmodning af en medlemsstat eller på Kommissionens initiativ for at
a)
gennemgå virkningerne af de pågældende foranstaltninger
b)
undersøge, om det fortsat er nødvendigt at opretholde foranstaltningerne.
2. Såfremt Kommissionen efter de i stk. 1 nævnte konsultationer finder, at de i kapitel IV og V omhandlede tilsyns- eller beskyttelsesforanstaltninger bør ophæves eller ændres, følger den nedenstående procedure:
a)
hvis Rådet ikke har truffet nogen afgørelse om en foranstaltning, som Kommissionen har truffet, skal denne straks ændre eller ophæve foranstaltningen og umiddelbart derefter aflægge rapport til Rådet
b)
i alle andre tilfælde skal Kommissionen foreslå Rådet, at de af Rådet foreslåede foranstaltninger ophæves eller ændres. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.
Vedrører denne afgørelse regionale tilsynsforanstaltninger, anvendes den fra den sjette dag efter datoen for dens offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende.
KAPITEL VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 19
1. Denne forordning er ikke til hinder for overholdelsen af forpligtelser, som følger af særlige regler, der er fastsat i aftaler indgået mellem Fællesskabet og tredjelande.
2. Med forbehold af andre fællesskabsbestemmelser er denne forordning ikke til hinder for, at medlemsstaterne vedtager eller anvender:
a)
forbud, kvantitative restriktioner eller tilsynsforanstaltninger, der er begrundet i hensynet til den offentlige sædelighed, den offentlige orden, den offentlige sikkerhed, beskyttelse af menneskers og dyrs liv og sundhed, bevarelse af planter, beskyttelse af nationale skatte af kunstnerisk, historisk eller arkæologisk værdi eller beskyttelse af industriel og kommerciel ejendomsret
b)
særlige valutabestemmelser
c)
regler indført i medfør af internationale aftaler i overensstemmelse med traktaten.
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om foranstaltninger eller formaliteter, der skal indføres eller ændres i henhold til dette stykke. I yderst hastende tilfælde underrettes Kommissionen om de pågældende nationale foranstaltninger eller formaliteter straks efter deres vedtagelse.
Artikel 20
1. Denne forordning er ikke til hinder for anvendelse af de fælles markedsordninger for landbrugsprodukter, fællesskabsbestemmelser eller deraf afledte nationale administrative bestemmelser eller de særlige ordninger, der er vedtaget i henhold til traktatens artikel 308 for varer fremstillet ved forarbejdning af landbrugsprodukter. Den finder anvendelse i tilslutning hertil.
2. Artikel 9 til 14 og artikel 18 finder ikke anvendelse på varer, som er omfattet af de i stk. 1 nævnte ordninger, og for hvilke fællesskabsordningen vedrørende samhandelen med tredjelande kræver forelæggelse af en importlicens eller et andet importdokument.
Artikel 15, 17 og 18 finder ikke anvendelse på varer, for hvilke der i fællesskabsordningen vedrørende samhandelen med tredjelande er fastsat bestemmelser om anvendelse af kvantitative importrestriktioner.
Artikel 21
Forordning (EF) nr. 519/94 ophæves.
Henvisninger til den ophævede forordning gælder som henvisninger til nærværende forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag IV.
Artikel 22
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 7. juli 2009.
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 625/2009 НА СЪВЕТА
от 7 юли 2009 година
относно общия режим за внос от някои трети страни
(кодифицирана версия)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 133 от него,
като взе предвид актовете за създаване на обща организация на селскостопанските пазари и актовете, отнасящи се до преработените селскостопански продукти, приети въз основа на член 308 от Договора, по-специално разпоредбите на тези актове, които позволяват дерогация от общия принцип, според който всяко количествено ограничение или мярка с равностоен ефект могат да бъдат заменени само с мярка, предвидена в същите актове,
като взе предвид предложението на Комисията,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 519/94 на Съвета от 7 март 1994 г. относно общия режим за внос от някои трети страни (1) е бил неколкократно съществено изменян (2). С оглед постигане на яснота и рационалност посоченият регламент следва да бъде кодифициран.
(2)
Общата търговска политика следва да се основава на единни принципи.
(3)
Съгласно член 14 от Договора от 1 януари 1993 г. вътрешният пазар обхваща пространство без вътрешни граници, в която е осигурено свободното движение на стоки, хора, услуги и капитали.
(4)
Довършването на общата търговска политика в областта на правилата за вноса е единственият начин да се гарантира, че правилата, приложими по отношение на търговията на Общността с трети страни, отразяват правилно интеграцията на пазарите.
(5)
По-голямо уеднаквяване в правилата за вноса следва да се постигне чрез приемане, в рамките на възможното предвид особеностите на икономическите режими на въпросните трети страни, на разпоредби, които са подобни на прилаганите в рамките на общия режим за другите трети страни.
(6)
Общите правила, прилагани по отношение на вноса, се прилагат също и по отношение на продуктите от въглища и стомана, без да се засягат възможните мерки за прилагане на споразумение, отнасящо се специално до такива продукти.
(7)
Либерализацията на вноса, по-конкретно отсъствието на всякакво количествено ограничение, следва следователно да служи за отправна точка на правилата на Общността.
(8)
По отношение на някои продукти Комисията следва да проучи условията и правилата за вноса и тенденциите в неговото развитие, както и различните аспекти на икономическата и търговската ситуация и евентуалните мерки, които да се предприемат.
(9)
За тези продукти може да се окаже нужно да се въведе общностно наблюдение на вноса на някои от тях.
(10)
Комисията и Съветът трябва да определят защитните мерки, необходими предвид интереса на Общността, като отдават дължимото внимание на съществуващите международни задължения.
(11)
Мерките за наблюдение или защитните мерки, ограничени до един или повече региони на Общността, могат все пак да се окажат по-подходящи от мерките, прилагани в Общността като цяло. Въпреки това подобни мерки следва да бъдат разрешавани единствено по изключение и когато не са налице други възможности. Необходимо е да се гарантира, че подобни мерки са временни и предизвикват минимални смущения във функционирането на вътрешния пазар.
(12)
В случай на общностно наблюдение, допускането за свободно обращение на съответните продукти следва да бъде обусловено от представянето на документ за наблюдение, отговарящ на еднакви критерии. Този документ следва да бъде издаден от органите на държавите-членки в определен срок при обикновено заявление от страна на вносителя, без вносителят да придобива обаче право на внос. Следователно документът за наблюдение следва да остане валиден само докато правилата относно вноса не са променени.
(13)
В интерес на доброто административно управление и за подпомагане на общностните оператори, съдържанието и формата на документа за наблюдение следва да бъдат съобразени, доколкото е възможно, с общите формуляри за лицензии за внос, предвидени в Регламент (ЕО) № 738/94 на Комисията от 30 март 1994 г. за определяне на някои правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 520/94 на Съвета, създаващ процедура на Общността за управление на количествените квоти (3), Регламент (ЕО) № 3168/94 на Комисията от 21 декември 1994 г. относно установяването на приложното поле на Регламент (ЕО) № 517/94 на Съвета относно общите правила за внос на текстилни продукти от някои трети страни, необхванати от двустранни споразумения, протоколи или други актове, както и нерегулирани от други специфични правила за внос на Общността и за изменение на някои разпоредби от същия регламент (4) и Регламент (ЕО) № 3169/94 на Комисията от 21 декември 1994 г. за изменение на приложение III към Регламент (ЕИО) № 3030/93 на Съвета относно общите правила за внос на някои текстилни продукти от трети страни и за установяване на общностна вносна лицензия в областта на прилагане на регламента (5), създаващ процедура на Общността за управление на количествените квоти, като се държи сметка за техническите характеристики на документа за наблюдение.
(14)
В интерес на Общността e държавите-членки и Комисията да осигурят колкото е възможно по-изчерпателен обмен на получената информация в рамките на общностното наблюдение.
(15)
Необходимо e да се приемат точни критерии за определянето на евентуалните вреди и да се установи процедура за разследване, като се оставя на Комисията възможността да предприема подходящи мерки в спешни случаи.
(16)
За тази цел следва да се създадат подробни разпоредби за образуването на разследвания, необходимите проверки и инспекции, изслушването на засегнатите страни, обработката на събраната информация и критериите за оценка на вредите.
(17)
Разпоредбите относно разследванията, въведени с настоящия регламент, не засягат общностните или национални разпоредби, отнасящи се до служебната тайна.
(18)
Необходимо e също да се установят срокове за образуване на разследване и за определяне дали мерките са подходящи с цел гарантиране на бързината на този процес, което ще позволи да се увеличи правната сигурност за засегнатите икономически оператори.
(19)
За постигане на уеднаквяване на правилата относно вноса следва да се опростят и да се уеднаквят формалностите, които трябва да бъдат изпълнявани от вносителите, независимо от мястото на митническо оформяне на стоките. Следователно е желателно да се предвиди, че всички формалности следва да се изпълняват, като се използват формуляри, съответстващи на образеца, приложен към настоящия регламент.
(20)
Документите за наблюдение, издавани във връзка с мерките за общностно наблюдение, следва да бъдат валидни в цялата Общност, независимо коя държава-членка ги е издала.
(21)
Текстилните продукти, попадащи в приложното поле на Регламент (ЕО) № 517/94 на Съвета от 7 март 1994 г. относно общите правила за внос на текстилни продукти от някои трети страни, които не са обхванати от двустранни споразумения, протоколи или други договорености, или от други специфични правила на Общността за вноса (6), са предмет на специфично третиране както на общностно, така и на международно равнище. Следователно те следва да бъдат изцяло изключени от приложното поле на настоящия регламент,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ ПРИНЦИПИ
Член 1
1. Настоящият регламент се прилага към вноса на продукти с произход от третите страни, посочени в приложение I, с изключение на текстилните продукти, обхванати от Регламент (ЕО) № 517/94.
2. Вносът в Общността на посочените в параграф 1 продукти се извършва свободно и следователно не е подложен на никакви количествени ограничения, без да се засягат мерките, които може да се предприемат съгласно глава V.
ГЛАВА II
ОБЩНОСТНА ПРОЦЕДУРА ЗА ИНФОРМИРАНЕ И КОНСУЛТИРАНЕ
Член 2
Когато развитието на вноса може да наложи използването на мерки за наблюдение или защитни мерки, държавите-членки информират Комисията за това. Тази информация включва наличните доказателства, определени въз основа на критериите, определени в член 8. Комисията предава незабавно тази информация на всички държави-членки.
Член 3
1. Консултации могат да бъдат проведени по искане на държава-членка или по инициатива на Комисията.
2. Консултациите се провеждат в срок от осем работни дни след получаването от Комисията на информацията, предвидена в член 2, и, във всеки случай, преди въвеждането на каквато и да било общностна мярка за наблюдение или защитна мярка.
Член 4
1. Консултациите се провеждат в рамките на консултативен комитет, наричан по-долу „комитетът“, съставен от представители на всяка държава-членка и председателстван от представител на Комисията.
2. Комитетът заседава след свикване от неговия председател. Председателят съобщава на държавите-членки във възможно най-кратки срокове цялата относима информация.
3. Консултациите засягат по-специално:
а)
правилата и условията за вноса, тенденциите в развитието на вноса и различните аспекти на икономическата и търговска ситуация по отношение на въпросния продукт;
б)
въпросите, отнасящи се до управлението на търговските споразумения между Общността и третите страни, посочени в приложение I;
в)
евентуалните мерки, които ще се вземат.
4. В случай на нужда консултациите могат да се проведат и писмено. В този случай Комисията информира държавите-членки, които в определен от Комисията срок, който е между пет и осем работни дни, могат да изразят своето становище или да поискат устни консултации.
ГЛАВА III
ОБЩНОСТНА ПРОЦЕДУРА ЗА РАЗСЛЕДВАНЕ
Член 5
1. Когато в резултат на консултациите, предвидени в членове 3 и 4, стане ясно, че са налице достатъчно доказателства, които дават основания за провеждането на разследване, Комисията започва разследване в срок от един месец след получаването на информация от държава-членка и публикува известие в Официален вестник на Европейския съюз. Това известие:
а)
представя резюме от получената информация и посочва, че всяка относима информация трябва да бъде съобщена на Комисията;
б)
посочва срока, в който заинтересованите лица могат да представят своите становища в писмена форма и да предоставят информация, ако такива становища и информация трябва да бъдат взети предвид по време на разследването;
в)
определя срока, в който заинтересованите лица могат да поискат да бъдат изслушани устно от Комисията в съответствие с параграф 4.
Комисията предприема разследването в сътрудничество с държавите-членки.
2. Комисията търси всяка информация, която смята за необходима, и когато счете за подходящо, след консултация с комитета, тя полага усилия да провери тази информация при вносителите, търговците, представителите, производителите, търговските сдружения и организации.
Комисията се подпомага в тази дейност от служители на държавата-членка, на чиято територия се извършват проверките, ако тази държава е изразила желание за това.
Заинтересованите лица, които са се представили съгласно параграф 1, първа алинея, както и представителите на страната износител, могат да се запознаят с цялата информация, предоставена на Комисията във връзка с разследването, освен вътрешните документи, изготвени от органите на Общността или на държавите-членки, доколкото тази информация е от значение за защитата на техните интереси, не е поверителна по смисъла на член 7 и се използва от Комисията по време на разследването. За тази цел тези лица отправят писмено искане до Комисията, като посочват исканата информация.
3. Държавите-членки предоставят на Комисията, по нейно искане и съгласно определен от нея ред, информацията, с която разполагат, относно развитието на пазара на продукта, предмет на разследването.
4. Комисията може да изслуша заинтересованите лица. Те трябва да бъдат изслушани, когато са поискали това в писмена форма в срока, определен в известието, публикувано в Официален вестник на Европейския съюз, и са представили данни, че действително е възможно да бъдат засегнати от резултата на разследването и че са налице особени причини да бъдат изслушани устно.
5. Когато поисканата информация не е предоставена в определените в настоящия регламент или от Комисията срокове, или когато съществуват значителни пречки пред разследването, констатациите могат да се основават на наличните данни. Когато Комисията установи, че заинтересовано лице или трето лице ѝ е предоставило невярна или подвеждаща информация, тя не взема предвид тази информация и може да използва наличните данни.
6. В случай че в резултат на посочените в параграф 1 консултации стане ясно, че не са налице достатъчно доказателства, даващи основание за започване на разследване, Комисията информира държавите-членки за своето решение в срок от един месец след получаването на предоставената от държавите-членки информация.
Член 6
1. В края на разследването Комисията представя пред комитета доклад за резултатите.
2. Когато в срок от девет месеца след започване на разследването Комисията прецени, че не е необходима общностна мярка за наблюдение или защитна мярка, разследването се прекратява в едномесечен срок след консултация с комитета. Решението за прекратяване на разследването, което посочва основните заключения от разследването и резюме на основанията за тези заключения, се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
3. Ако прецени, че е необходима общностна мярка за наблюдение или защитна мярка, Комисията взема необходимите за целта решения в съответствие с глави IV и V, не по-късно от девет месеца от започване на разследването. При изключителни обстоятелства този срок може да бъде удължен най-много с още два месеца. Комисията публикува в Официален вестник на Европейския съюз известие, което уточнява времетраенето на допълнителния срок и съдържа резюме на основанията за него.
4. Разпоредбите на настоящата глава не са пречка за това във всеки момент да бъдат взети мерки за наблюдение съгласно членове 9-14 или когато критични обстоятелства, при които всяко отлагане би причинило трудно поправими вреди, налагат незабавно действие - защитни мерки съгласно членове 15, 16 и 17.
Комисията предприема незабавно мерки по разследване, каквито тя смята за все още необходими. Резултатите от разследването се използват за преразглеждане на взетите мерки.
Член 7
1. Получената съгласно настоящия регламент информация се използва само за целта, за която е била поискана.
2. Съветът, Комисията и държавите-членки, както и техните служители, не разкриват информация от поверителен характер, която са получили съгласно настоящия регламент или информация, която е била предоставена поверително, без специално разрешение от този, който е предоставил информацията.
3. Всяко искане за поверително третиране посочва причините, поради които информацията е поверителна.
Все пак, ако се окаже, че дадено искане за поверително третиране е неоснователно и ако този, който е предоставил информацията, не желае нито тя да бъде оповестена публично, нито да разреши нейното разкриване в най-общи линии или под формата на резюме, съответната информация може да не бъде взета под внимание.
4. При всички случаи дадена информация се разглежда като поверителна, ако е възможно нейното разкриване да има значителни неблагоприятни последици за този, който я е предоставял или е източник на тази информация.
5. Параграфи 1-4 не възпрепятстват органите на Общността да се позовават на информация от общ характер, и по-специално на мотивите, на които се основават взетите съгласно настоящия регламент решения. Тези органи все пак трябва да отчитат законните интереси на физическите и юридическите лица, които държат техните търговски тайни да не бъдат разгласявани.
Член 8
1. Проучването на тенденциите в развитието на вноса и на условията, в които той се осъществява, както и на сериозните вреди или заплахата от сериозни вреди за общностните производители вследствие на този внос, обхваща по-специално следните фактори:
а)
обема на вноса, по-специално когато той е отбелязал значително увеличение в абсолютна стойност или по отношение на производството или потреблението в Общността;
б)
цената на вноса, по-специално когато е било налице значително подбиване на цената по отношение на цената на сходен продукт в Общността;
в)
последвалото въздействие върху общностните производители на сходни или пряко конкурентни продукти, така както може да бъде изведено от тенденциите при някои икономически фактори, като например:
-
производство,
-
използване на капацитета,
-
запаси,
-
продажби,
-
пазарен дял,
-
цени (т.е. спад на цени или предотвратяване на нарастването на цените, което нормално би се случило),
-
печалби,
-
рентабилност на инвестирания капитал,
-
парични потоци,
-
заетост.
2. При провеждането на разследването Комисията взема предвид конкретната икономическа система на страните, посочени в приложение I.
3. Когато се твърди наличие на заплаха от сериозна вреда, Комисията проучва също така дали е ясно предвидимо, че конкретна ситуация е вероятно да доведе до реална вреда. С оглед на това тя може също да вземе предвид фактори като например:
а)
размера на увеличаване на износа към Общността;
б)
капацитета на износ на страната на произход или на страната износител, който вече съществува или ще съществува в близко бъдеще, и вероятността свързаният с този капацитет износ да бъде насочен към Общността.
ГЛАВА IV
МЕРКИ ЗА НАБЛЮДЕНИЕ
Член 9
1. Когато интересите на Общността го изискват, Комисията може, по искане на държава-членка или по своя собствена инициатива:
а)
да реши да подложи някои видове внос на последващо общностно наблюдение в съответствие с определена от Комисията процедура;
б)
да реши, за целите на мониторинга на тенденциите в развитието на този внос, да подложи някои видове внос на предварително общностно наблюдение съгласно член 10.
2. Мерките за наблюдение имат ограничена продължителност. Освен ако не е предвидено друго, тяхното прилагане се прекратява в края на второто шестмесечие след шестмесечието, по време на което те са били взети.
Член 10
1. Продуктите под предварително общностно наблюдение могат да бъдат допуснати за свободно обращение само при представянето на документ за наблюдение. Този документ се издава от компетентния орган, определен от държавите-членки, безплатно, за всякакви поискани количества и в рамките на не повече от пет работни дни след получаването от националните компетентни органи на заявление от който и да е общностен вносител, независимо от неговото място на стопанска дейност в Общността. Това заявление се счита за получено от националния компетентен орган, не по-късно от три работни дни след подаването, освен ако не се докаже противното.
2. Документът за наблюдение се изготвя върху формуляр, съответстващ на образеца в приложение II.
С изключение на случаите, когато решението за поставяне под наблюдение предвижда друго, заявлението на вносителя за документ за наблюдение съдържа само следното:
а)
пълното име и адреса на заявителя (включително телефонни и факс номера и всякакви номера, идентифициращи заявителя пред компетентните национални органи), както и регистрационния номер по ДДС на заявителя, ако той е задължен по ДДС;
б)
когато е необходимо - пълното име и адреса на декларатора или на който и да е представител, определен от заявителя (включително телефонни номера и номера на факс);
в)
описание на стоките, посочващо техните:
-
търговско наименование,
-
код по Комбинираната номенклатура,
-
място на произход и място на изпращане;
г)
декларираното количество в килограми и когато е необходимо - в други допълнителни единици (чифтове, бройки и др.);
д)
стойността на стоките, съответстваща на цена CIF на границите на Общността в евро;
е)
следната декларация, с дата и подпис на заявителя, с името на заявителя, изписано с главни букви:
„Аз, долуподписаният, удостоверявам, че предоставената от мен в настоящото заявление информация е вярна и подадена добросъвестно и че аз съм установен в рамките на Общността.“
3. Документът за наблюдение е валиден в цялата Общност, независимо коя държава-членка го е издала.
4. Констатацията, че единичната цена, по която се извършва сделката, надхвърля с по-малко от 5 % тази, която е посочена в документа за наблюдение, или че общата стойност или количеството на представените за внос продукти надхвърлят стойността или количеството, посочени в документа за наблюдение с по-малко от 5 %, не представлява пречка пред допускането за свободно обращение на съответния продукт. Комисията, след като е изслушала изразените в рамките на комитета становища и като е взела предвид естеството на продуктите и другите особености на съответните сделки, може да установи различен процент, който все пак обикновено не следва да надхвърля 10 %.
5. Документите за наблюдение могат да бъдат използвани само докато режимът за либерализиране на вноса остава в сила за съответните сделки. Те не могат в никакъв случай да бъдат използвани след изтичането на срока, който е определен по същото време и според същата процедура като поставянето под наблюдение, като се отчитат естеството на продуктите и другите особености на сделките.
6. Когато решението, взето съгласно член 9, налага това, произходът на продуктите под общностно наблюдение трябва да бъде доказан със сертификат за произход. Настоящият параграф не засяга други разпоредби, свързани с представянето на такъв сертификат.
7. Когато продуктът под предварително общностно наблюдение е предмет на регионална защитна мярка в държава-членка, разрешението за внос, предоставено от тази държава-членка, може да замести документа за наблюдение.
8. Формулярите за документите за наблюдение и извлеченията от тях се издават в два екземпляра: един екземпляр, обозначен „екземпляр на получателя “ и носещ номер 1, който се издава на заявителя, и друг екземпляр, обозначен „екземпляр на компетентния орган“ и носещ номер 2, който се съхранява от органа, издаващ документа. За административни цели компетентният орган може да добави допълнителни екземпляри към формуляр 2.
9. Формулярите се отпечатват на бяла хартия, без механична пулпа, подготвена за писане и тежаща между 55 и 65 грама на квадратен метър. Техният размер е 210 × 297 mm. Разстоянието между редовете е 4,24 mm (една шеста от инча). Подредбата на формулярите се спазва точно. Двете страни на екземпляр № 1, който представлява самият документ за наблюдение, в допълнение имат отпечатан фон от тънки линии в жълт цвят (гийош мотив), така че да бъде разкрито всякакво подправяне с механични или химически средства.
10. Държавите-членки са отговорни за отпечатването на формулярите. Формулярите могат също да бъдат отпечатвани от печатници, одобрени от държавата-членка, в която са установени. В последния случай всеки формуляр трябва да включва забележка относно това одобрение от страна на държавата-членка. Всеки формуляр съдържа името и адреса на печатницата или знак, позволяващ да бъде идентифицирана печатницата.
Член 11
Когато интересите на Общността изискват това, Комисията може, по искане на държава-членка или по своя собствена инициатива, в случай че има вероятност да възникне посочената в член 15, параграф 1 ситуация:
-
да ограничи срока на използването на всякакви изискуеми документи за наблюдение,
-
да подчини издаването на този документ на някои условия и, като извънредна мярка - на въвеждането на клауза за оттегляне, в съответствие с периодичност и в рамките на срок, определени от Комисията, на процедурата по предварително информиране и консултации, посочена в член 3.
Член 12
Когато в рамките на срок от осем работни дни след края на посочените в член 3 консултации вносът на даден продукт не е подложен на предварително общностно наблюдение, Комисията може в съответствие с член 17 да въведе наблюдение, ограничено до вноса в един или повече региони на Общността.
Член 13
1. Продуктите под регионално наблюдение могат да бъдат допуснати за свободно обращение в съответния регион само при представяне на документ за наблюдение. Този документ се издава от компетентния орган, определен от съответната държава-членка или съответните държави-членки, безплатно, за всички поискани количества и в рамките на не повече от пет работни дни след получаването от националния компетентен орган на заявление на който и да било общностен вносител, независимо от неговото място на стопанска дейност в Общността. Това заявление се счита за получено от националния компетентен орган, не по-късно от три работни дни след подаването, освен ако не се докаже противното. Документите за наблюдение могат да бъдат използвани само за периода, през който режимът за вноса е либерализиран по отношение на съответните сделки.
2. Прилага се член 10, параграф 2.
Член 14
1. В случай на общностно или регионално наблюдение държавите-членки съобщават на Комисията в рамките на първите десет дни на всеки месец:
а)
при предварително наблюдение - подробна информация относно количеството и сумите, изчислени на базата на цени CIF, за които са били издадени документи за наблюдение през предходния период;
б)
във всички случаи - подробна информация относно вноса, осъществен по време на периода, предхождащ периода, посочен в буква а).
Предоставената от държавите-членки информация съдържа разбивка по продукти и по страни.
По същото време и съгласно същата процедура като поставянето под наблюдение могат да бъдат определяни различни разпоредби.
2. Когато естеството на продуктите или специфични обстоятелства налагат това, Комисията може, по искане на държава-членка или по своя собствена инициатива, да промени периодичността на предоставяне на информацията.
3. Комисията информира държавите-членки.
ГЛАВА V
ЗАЩИТНИ МЕРКИ
Член 15
1. Когато даден продукт се внася в Общността в толкова увеличени количества или при такива условия, че нанася сериозна вреда или заплашва да нанесе сериозна вреда на общностните производители на сходни или на пряко конкурентни продукти, Комисията, с цел да защити интересите на Общността, може по искане на държава-членка или по своя собствена инициатива да измени режима за внос на съответния продукт, като обуслови неговото допускане за свободно обращение от представянето на разрешение за внос, което се предоставя съгласно определени от Комисията правила и ограничения.
2. Взетите мерки се съобщават незабавно на Съвета и на държавите-членки; те започват да се прилагат незабавно.
3. Посочените в настоящия член мерки се прилагат за всеки продукт, допуснат за свободно обращение след началото на тяхното прилагане. Те могат да бъдат ограничавани до един или повече региони на Общността в съответствие с член 17.
Все пак тези мерки не възпрепятстват допускането за свободно обращение на продукти, които са вече на път към Общността, при условие че местоназначението на тези продукти не може да бъде променено и че продуктите, чието допускане за свободно обращение е обусловено, съгласно членове 10 и 13, от представянето на документ за наблюдение, са действително придружени от такъв документ.
4. Когато държава-членка е поискала намесата на Комисията, последната взема решение в срок от не повече от пет работни дни от получаване на искането.
5. Всяко решение, взето от Комисията съгласно настоящия член, се съобщава на Съвета и на държавите-членки. Всяка държава-членка може да сезира Съвета във връзка с това решение в срок от един месец след деня на съобщението.
6. Когато държава-членка сезира Съвета във връзка с решението, взето от Комисията, Съветът с квалифицирано мнозинство може да реши да потвърди, измени или отмени решението на Комисията.
Ако Съветът не се е произнесъл в рамките на три месеца, след като е бил сезиран, решението на Комисията се счита за отменено.
Член 16
1. Съветът може, по-специално в ситуацията, посочена в член 15, параграф 1, да приеме подходящи мерки. Той се произнася с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията.
2. Прилага се член 15, параграф 3.
Член 17
Когато с оглед по-специално на факторите, посочени в член 8, стане ясно, че в един или повече региони на Общността са изпълнени условията, предвидени за приемането на мерки съгласно глава IV и член 15, Комисията, след като е проучила алтернативните възможности, може по изключение да разреши прилагането на мерки за наблюдение или защитни мерки, ограничени до съответния регион или съответните региони, ако прецени, че такива мерки, приложени на такова равнище, са по-подходящи от мерки, приложими в рамките на цялата Общност.
Тези мерки трябва да бъдат временни и да смущават възможно най-малко функционирането на вътрешния пазар.
Тези мерки се приемат в съответствие с процедурите, предвидени съответно в членове 9 и 15.
Член 18
1. По време на прилагането на мярка за наблюдение или защитна мярка в съответствие с глави IV и V, по искане на държава-членка или по инициатива на Комисията, се провеждат консултации с комитета, създаден с член 3. Тези консултации имат за цел:
а)
да проучат ефектите от тази мярка;
б)
да проверят дали е необходимо нейното запазване.
2. Когато в резултат на консултациите, посочени в параграф 1, Комисията прецени, че се налага отмяната или изменението на някоя мярка за наблюдение или защитна мярка, посочена в глави IV и V, тя предприема следните действия:
а)
когато Съветът не е взел решение относно приета от Комисията мярка, последната я изменя или отменя незабавно и незабавно представя доклад пред Съвета;
б)
във всички останали случаи Комисията предлага на Съвета отмяната или изменението на мерките, които той е приел. Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство.
Когато това решение се отнася до регионални мерки за наблюдение, то се прилага от шестия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 19
1. Настоящият регламент не възпрепятства изпълнението на задълженията, произтичащи от специалните правила, предвидени в сключените между Общността и трети страни споразумения.
2. Без да се засягат други общностни разпоредби, настоящият регламент не възпрепятства приемането или прилагането от държавите-членки:
а)
на забрани, количествени ограничения или мерки за наблюдение, обосновани от съображения,свързани с обществения морал, обществения ред и обществената сигурност, защитата на здравето и живота на хората и животните или защитата на растенията, защитата на националните богатства с художествена, историческа или археологическа стойност или защитата на индустриалната и търговска собственост;
б)
на специални формалности, свързани с обмяната на чуждестранна валута;
в)
на формалности, въведени по силата на международни споразумения в съответствие с Договора.
Държавите-членки информират Комисията за мерките или формалностите, които са предвидили да въведат или изменят съгласно настоящия параграф. В изключително спешни случаи съответните национални мерки или формалности се съобщават на Комисията незабавно след тяхното приемане.
Член 20
1. Настоящият регламент не възпрепятства действието на актове, които установяват общата организация на селскостопанските пазари или на общностни или национални административни разпоредби, които произтичат от тях, нито на действието на специфични актове, приети съгласно член 308 от Договора, приложими за стоки, получени от преработката на селскостопански продукти. Със своето действие той допълва действието на тези актове.
2. По отношение на продуктите, обхванати от посочените в параграф 1 актове, членове 9-14 и член 18 не се прилагат за тези, във връзка с които общностните правила относно търговията с трети страни предвиждат представянето на лицензия или друг документ за внос.
Членове 15, 17 и 18 не се прилагат за продукти, за които тези правила предвиждат прилагането на количествени ограничения за внос.
Член 21
Регламент (ЕО) № 519/94 се отменя.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение IV.
Член 22
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 7 юли 2009 година.