KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1526/98 af 16. juli 1998 om ændring af forordning (EØF) nr. 752/93 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 3911/92 om udførsel af kulturgoder
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 3911/92 af 9. december 1992 om udførsel af kulturgoder (1), ændret ved forordning (EF) nr. 2469/96 (2), særlig artikel 7,
efter at have hørt Det Rådgivende Udvalg for Kulturgoder, og
ud fra følgende betragtninger:
For at undgå unødvendigt administrativt arbejde er det tilrådeligt at indføre begrebet åbne tilladelser for ansvarlige personers eller organisationers midlertidige udførsel af kulturgoder til anvendelse og/eller udstilling i tredjelande;
de medlemsstater, der ønsker at drage fordel af disse faciliteter, bør kunne gøre dette, for så vidt angår deres egne kulturgoder, personer og organisationer; de betingelser, der skal opfyldes, er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat; medlemsstaterne bør kunne vælge at anvende åbne tilladelser eller lade være og fastlægge de betingelser, der skal opfyldes for udstedelse af dem;
det er nødvendigt at fastlægge bestemmelser for disse tilladelsers udseende, så de hurtigt kan genkendes og anvendes hvorsomhelst i EF;
bestemmelserne i artikel 10 om fælles forsendelser er ikke længere nødvendige -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Kommissionens forordning (EØF) nr. 752/93 (3) ændres således:
1) Artikel 1 affattes således:
»Artikel 1
1. Der findes tre typer tilladelser til udførsel af kulturgoder, som udstedes og anvendes i overensstemmelse med bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 3911/92, i det følgende kaldet »grundforordningen«, og denne gennemførelsesforordning:
- standardtilladelsen
- den specifikke åbne tilladelse
- den generelle åbne tilladelse.
2. Anvendelsen af udførselstilladelserne berører på ingen måde de forpligtelser, der er forbundet med udførselsformaliteterne eller de dertil knyttede dokumenter.«
2) Artikel 2 bliver til artikel 1, stk. 3.
3) Der indsættes en ny artikel 2:
»Artikel 2
1. Standardtilladelsen skal normalt anvendes for enhver udførsel, der er omfattet af grundforordningen. Imidlertid kan medlemsstaterne hver især beslutte, om de ønsker at udstede specifikke eller generelle åbne tilladelser, som kan anvendes i stedet for standardtilladelsen, hvis de særlige betingelser, der gælder for dem, er opfyldt, jf. artikel 10 og 13.
2. En specifik åben tilladelse dækker en bestemt persons eller organisations gentagne midlertidige udførsel af et bestemt kulturgode, jf. artikel 10.
3. En generel åben tilladelse dækker enhver midlertidig udførsel af et hvilket som helst af de kulturgoder, der indgår som led i et museums eller anden institutions faste udstilling, jf. artikel 13.
4. En medlemsstat kan når som helst tilbagekalde enhver specifik eller generel åben tilladelse, hvis de betingelser, hvorpå den er udstedt, ikke længere er til stede. Den underretter straks Kommissionen, hvis den udstedte tilladelse ikke leveres tilbage og vil kunne anvendes uregelmæssigt. Kommissionen underretter straks de øvrige medlemsstater herom.
5. Medlemsstaterne kan indføre enhver rimelig foranstaltning på deres nationale territorium, som de finder nødvendig for at kontrollere anvendelsen af deres egne åbne licenser.«
4) Der indsættes et nyt afsnit II, der indeholder artikel 3-9 i den eksisterende form:
»AFSNIT II
Standardtilladelsen«
5) I begyndelsen af artikel 3, stk. 1, indsættes følgende:
»Standardtilladelser udstedes på den formular, der findes som model i bilag I.«
6) Der indsættes et nyt afsnit III; artikel 10 i den eksisterende form udgår og artikel 11 i den eksisterende form bliver til artikel 17:
»AFSNIT III
Åbne licenser
KAPITEL 1
Specifikke åbne tilladelser
Artikel 10
1. Specifikke åbne tilladelser kan udstedes for et specifikt kulturgode, som eventuelt udføres midlertidigt fra EF på regelmæssigt grundlag med henblik på anvendelse og/eller udstilling i et tredjeland. Kulturgodet skal være ejet af den særlige person eller organisation, der anvender og/eller udstiller godet, eller være i vedkommendes lovlige besiddelse.
2. En tilladelse kan kun udstedes, hvis myndighederne finder det godtgjort, at den pågældende person eller organisation kan stille alle de garantier, der betragtes som nødvendige for, at godet tilbagesendes til EF i god stand, og at godet kan beskrives eller mærkes på en sådan måde, at der ikke ved den midlertidige udførsel kan være nogen tvivl om, at det udførte gode er det, der er beskrevet i den specifikke åbne tilladelse.
3. En tilladelse kan ikke være gyldig i en periode på over fem år.
Artikel 11
Tilladelsen forelægges til støtte for en skriftlig udførselsangivelse eller skal i andre tilfælde efter anmodning kunne forelægges sammen med kulturgoderne med henblik på kontrol.
De kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor tilladelsen forelægges, kan anmode om at få den oversat til medlemsstatens officielle sprog. I så tilfælde afholdes udgifterne hertil af tilladelsens indehaver.
Artikel 12
1. Det toldsted, der er bemyndiget til at acceptere udførselsangivelsen, sikrer sig, at de forelagte goder er dem, der er beskrevet i udførselstilladelsen, og at der henvises til denne tilladelse i rubrik 44 i udførselsangivelsen, hvis en skriftlig angivelse er påkrævet.
2. Hvis en skriftlig angivelse er påkrævet, skal tilladelsen vedhæftes genpart 3 i det administrative enhedsdokument og ledsage goderne til udgangstoldstedet i EF's toldområde. Hvis genpart 3 i det administrative enhedsdokument stilles til eksportørens eller dennes repræsentants disposition, stilles tilladelsen også til rådighed for denne med henblik på anvendelse ved en senere lejlighed.
KAPITEL 2
Generelle åbne tilladelser
Artikel 13
1. Generelle åbne tilladelser kan udstedes til museer eller andre institutioner til at dække midlertidig udførsel af ethvert af de goder, der hører til den faste samling, som eventuelt udføres midlertidigt fra EF på regelmæssigt grundlag med henblik på udstilling i et tredjeland.
2. En tilladelse kan kun udstedes, hvis myndighederne finder det godtgjort, at institutionen kan stille alle de garantier, der betragtes som nødvendige for, at godet kan sendes tilbage til EF i god stand. Tilladelsen kan anvendes til at dække en hvilken som helst kombination af goder i den faste samling ved enhver tænkelig midlertidig udførselstransaktion. Den kan anvendes til en række forskellige kombinationer af goder enten efter hinanden eller samtidig.
3. En tilladelse kan ikke være gyldig i en periode på over fem år.
Artikel 14
Tilladelsen forelægges til støtte for udførselsangivelsen.
De kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor tilladelsen forelægges, kan anmode om at få den oversat til medlemsstatens officielle sprog. I så tilfælde afholdes udgifterne hertil af tilladelsens indehaver.
Artikel 15
1. Det toldsted, der er bemyndiget til at acceptere udførselsangivelsen, sikrer sig, at tilladelsen forelægges sammen med en fortegnelse over de goder, der udføres, og som også er beskrevet i udførselsangivelsen. Fortegnelsen forelægges på papir med institutionens brevhoved, og hver side skal underskrives af en af personerne fra institutionen og med angivelse af dennes navn i tilladelsen. Hver side stemples med institutionens stempel, som ligeledes er påført tilladelsen. Der henvises til tilladelsen i rubrik 44 i udførselsangivelsen.
2. Tilladelsen vedhæftes genpart 3 i det administrative enhedsdokument og ledsager forsendelsen til udgangstoldstedet i EF's toldområde. Hvis genpart 3 i det administrative enhedsdokument stilles til eksportørens eller dennes repræsentants disposition, stilles tilladelsen også til rådighed for denne med henblik på anvendelse ved en senere lejlighed.
KAPITEL 3
Formularer til tilladelserne
Artikel 16
1. Specifikke åbne tilladelser udstedes på den formular, der er vist som model i bilag II.
2. Generelle åbne tilladelser udstedes på den formular, der er vist som model i bilag III.
3. Formularen til tilladelsen trykkes på et eller flere af EF's officielle sprog.
4. Tilladelsens format er 210 × 297 mm, idet der tillades en maksimumstolerance på minus 5 mm og plus 8 mm for længden. Der anvendes hvidt, træfrit, skrivefast papir med en vægt på mindst 55 g/m2. Forsiden af originalen skal være forsynet med et lyseblåt guillocheret bundtryk, som gør enhver forfalskning med mekaniske eller kemiske midler synlig.
5. Det andet ark af licensen, som ikke skal være forsynet med guillocheret bundtryk, er udelukkende til eksportørens eget brug eller til dennes bogholderi.
Den pågældende medlemsstat foreskriver, hvilken ansøgningsformular der skal anvendes.
6. Medlemsstaterne kan forbeholde sig ret til selv at trykke formularerne til tilladelserne eller lade dem trykke af godkendte trykkerier. I sidstnævnte tilfælde skal godkendelsen fremgå af hvert enkelt formular. Hver formular skal være påtrykt trykkeriets navn og adresse eller et kendetegn, som gør det muligt at identificere dette. Det skal ydermere være påtrykt eller påstemplet et løbenummer i identifikationsøjemed.
7. Medlemsstaterne er ansvarlige for at træffe enhver foranstaltning, der er nødvendig for at undgå forfalskning af tilladelserne. De muligheder for identifikation, medlemsstaterne har valgt at benytte sig af, meddeles Kommissionens tjenestegrene, der videresender disse til de kompetente myndigheder i de andre medlemsstater.
8. Tilladelserne skal udfyldes ad mekanisk eller elektronisk vej. I særlige tilfælde kan de udfyldes med blokbogstaver skrevet med sort kuglepen. I tilladelserne må der ikke findes raderinger, overskrevne ord eller andre rettelser.«
7) Der indsættes et nyt afsnit IV, der indeholder artikel 17:
»AFSNIT IV
Almindelige bestemmelser«
8) Det eksisterende bilag bliver til bilag I.
9) Bilag I til denne forordning indsættes som bilag II.
10) Bilag II til denne forordning indsættes som bilag III.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Den anvendes fra den 1. september 1998.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. juli 1998.
31998R1526
L 201/47
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (EО) № 1526/98 НА КОМИСИЯТА
от 16 юли 1998 година
за изменение на Регламент (ЕИО) № 752/93 относно разпоредбите за прилагане на Регламент (ЕИО) № 3911/92 на Съвета относно износа на паметници на културата
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 3911/92 на Съвета от 9 декември 1992 г. относно износа на стоки с културен характер (1), изменен с Регламент (EО) № 2469/96 (2), и по-специално член 7 от него,
след проведени консултации с Консултативния комитет по стоките, свързани с култура,
като има предвид, че е препоръчително, с оглед отстраняването на ненужни административни задачи и работа, да се въведат отворени разрешителни за случаите на временен износ на стоки свързани с културата от отговорни лица или организации за използване и/или изложби в трети държави;
като има предвид, че желанието на някои от държавите-членки е да се възползват от тези облекчения за стоките, лицата и организациите свързани с културата, като условията за изпълнение при това се отличават в различните държави-членки; като има предвид, че държавите-членки следва да приемат, или отхвърлят, използването на отворени разрешителни и да определят условията по издаването им;
като има предвид, че е необходимо да се определят разпоредби по външния вид на тези разрешителни, така че да могат да се разпознават лесно и да се използват навсякъде в Общността;
като има предвид, че разпоредбите на член 10, отнасящ се до общия митнически транзит, вече не са необходими,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕИО) № 752/93 на Комисията (3) се изменя както следва:
1.
Член 1 се заменя със следното:
„Член 1
1. Въвеждат се три вида разрешения за износ на стоки свързани с културата, които се издават и използват по реда на Регламент (ЕИО) № 3911/92 на Съвета, наричан по-долу „основен регламент“, както и на настоящия регламент:
-
стандартно разрешително,
-
специфично отворено разрешително,
-
общо отворено разрешително.
2. Използването на разрешителни за износ по никакъв начин не засяга задълженията свързани с формалностите по износа или свързаните с тях документи.“
2.
Член 2 се преномерира като член 1, параграф 3.
3.
Добавя се следният нов член 2:
„Член 2
1. Стандартният лиценз се използва обикновено за всеки износ подлежащ на разпоредбите на основния регламент. На всяка отделна държава-членка остава възможността да реши дали да издава или не специфични или общи отворени разрешителни, които да се използват когато са изпълнени условията поставени за тях по реда на членове 10 и 13.
2. Специфично отворено разрешително се издава за последователен износ на определена стока свързана с културата от конкретно лице или организация по реда определен в член 10.
3. Общо отворено разрешително се издава за временен износ на група стоки свързани с културата, които са част от постоянна сбирка на музей или друга институция по реда, определен в член 13.
4. Държава-членка отнема по всяко време специфично или общо отворено разрешително, когато не са спазени условията по издаването му. Незабавно след това тя известява Комисията за въпросното разрешително, за да не се използва незаконно. Комисията от своя страна известява незабавно останалите държави-членки.
5. Държавите-членки приемат необходимите разпоредби, които считат за подходящи на своя територия за контрол на издадените от тях отворени разрешителни.“
4.
Добавя се нов раздел II, който съдържа съществуващите членове от 3 до 9:
„РАЗДЕЛ II
Стандартно разрешително“
5.
В началото на член 3, параграф 1 се добавя следното:
„Стандартните лицензи се издават като формуляри, чийто образец е посочен в приложение I.“
6.
Добавя се нов раздел III, като съществуващият член 10 се заличава, а наличният член 11 остава, но като член 17:
„РАЗДЕЛ III
Отворени разрешителни
ГЛАВА 1
Специфични отворени разрешителни
Член 10
1. Специфично отворено разрешително се издава за определена стока, свързана с културата, която се изнася временно от Общността, но редовно за използване и/или изложби в трета държава. Свързаната с културата стока се притежава, или е законна собственост, на лице или организация, които я използват и/или излагат.
2. Разрешително се издава само когато компетентните органи са убедени, че въпросното лице или организация, предоставят всички гаранции, които са необходими, за да се върне въпросната стока обратно в Общността в добро състояние, както и след предоставяне на такова описание или маркировка, които да гарантират към момента на изнасяне, че няма никакво съмнение, въпросната стока да е същата, за която е издадено специфичното отворено разрешително.
3. Разрешителното е валидно в срок до пет години.
Член 11
Разрешителното се представя в подкрепа на писмената митническа декларация за износ, или се показва при поискване във всеки един случай на проверка или оглед на придружаваните от него стоки, свързани с културата.
Компетентните органи на държавата-членка, където се представя лиценза, имат право да изискат превода му на езика, или един от официалните езици, на въпросната държава-членка. В такъв случай разходите по превода се поемат от титуляря на лиценза.
Член 12
1. Митническата служба по приемане и обработка на митническата декларация за износ извършва проверка дали представените стоки са описаните в разрешителното за износ, както и за упоменаването на това разрешително в графа 44 от същата митническа декларация за износ, когато се изисква писмена такава.
2. Когато се изисква писмена декларация за износ, разрешителното се прикрепя към копие 3 от единния административен документ и придружава стоките до митническата служба на напускане на митническата територия на Общността. Когато на износителя или неговия представител се връчи копие 3 от единния административен документ, разрешителното също му се предоставя за използване при нужда впоследствие.
ГЛАВА 2
Общо отворено разрешително
Член 13
1. Общото отворено разрешително се издава на музеи или други институции за да обоснове временния износ на стоки и предмети включени в постоянната им колекция, като цитираните предмети се изнасят редовно от Общността за изложби в трета страна.
2. Разрешително се издава само когато компетентните органи са убедени, че въпросното лице или организация, предоставят всички гаранции, които са необходими, за да се върне въпросната стока обратно в Общността в добро състояние. Разрешителното може да се издава за всякаква комбинация от стоки и предмети представляващи предмет на временния износ. Допуска се използването му за групи от различни комбинации предмети било последователно или едновременно.
3. Разрешителното е валидно в срок до пет години.
Член 14
Разрешителното се представя в подкрепа на писмената митническа декларация.
Компетентните органи на държавата-членка където се представя лиценза имат право да изискат превода му на езика, или един от официалните езици, на въпросната държава-членка. В такъв случай разходите по превода се поемат от титуляря на лиценза.
Член 15
1. Митническата служба по приемане и обработка на митническата декларация за износ извършва проверка дали разрешителното за износ се представя заедно със списък на стоките включени в него и описани също така в митническата декларация за износ. Списъкът се представя на бланка на въпросната институция и всеки един негов лист се подписва от едно от лицата от институцията, назовани в самото разрешително. Освен това всяка една страница на разрешителното се подпечатва с официалния печат на институцията. Разрешителното се цитира в графа 44 от същата митническа декларация за износ.
2. Разрешителното се прикрепя към копие 3 от единния административен документ и придружава стоките до митническата служба на напускане на митническата територия на Общността. Когато на износителя или неговия представител се връчи копие 3 от единния административен документ, разрешителното също му се предоставя за използване при нужда впоследствие.
ГЛАВА 3
Образци за разрешителните
Член 16
1. Специфичното отворено разрешително се издава като формуляр, чийто образец е посочен в приложение II.
2. Общото отворено разрешително се издава като формуляр, чийто образец е посочен в приложение III.
3. Бланката на разрешителното се отпечатва на един или повече от официалните езици в Общността.
4. Размерът на бланката на разрешителното е 210 × 297 mm. Допустимо е отклонение между минус 5 mm и плюс 8 mm по дължината на листа. Използваната хартия да е бяла, без механични примеси, формована за писане и с тегло минимум 55 g/m2. Фонът му се състои от светлосиня плетеница, която да предпазва от фалшификации по механичен или химически път.
5. Вторият лист на разрешителното, който е без плетеницата, се използва само и единствено от износителя за неговия архив.
Заявлението използвано за издаване на разрешителното се определя от отделните държави-членки.
6. Държавите-членки имат право да отпечатват сами бланките за разрешителното или да ги отпечатат в одобрени печатници. В последния случай отпечатаните формуляри трябва да имат цитирано разрешителното на печатаря. Всяка бланка носи задължително името и адреса на печатаря или обозначение, с което печатаря може да бъде установен. Освен това има сериен номер, отпечатан или поставен с печат, чрез който да бъде идентифицирана.
7. Държавите-членки са отговорни за всички мерки предприемани за предотвратяване на фалшификациите на разрешителните. Средствата за идентифициране приети от държавите-членки за тази цел се известяват на Комисията, която от своя страна ги съобщава на компетентните органи на останалите държави-членки.
8. Разрешителните се попълват по механичен или електронен начин. При изключителни обстоятелства могат да се попълват с черен химикал с главни печатни букви. Забранява се изтриване, надписване или подмяна на написан вече текст.“
7.
Добавя се нов раздел IV, който съдържа член 17:
„РАЗДЕЛ IV
Общи разпоредби“
8.
Съществуващото приложение става приложение I.
9.
Приложение I към настоящия регламент се добавя като приложение II.
10.
Приложение II към настоящия регламент се добавя като приложение III.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Той се прилага от 1 септември 1998 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 16 юли 1998 година.