RAADETS FORORDNING (EOEF, EURATOM) Nr. 1553/89 af 29. maj 1989 om den endelige ordning for ensartet opkraevning af egne indtaegter hidroerende fra mervaerdiafgiften
RAADET FOR DE EUROPAEISKE
FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 209,
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske Atomenergifaellesskab, saerlig artikel 183,
under henvisning til Raadets afgoerelse 88/376/EOEF, Euratom af 24. juni 1988 om Faellesskabets egne indtaegter (1), saerlig artikel 8, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (2),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (3),
under henvisning til udtalelse fra Revisionsretten (4), og
ud fra foelgende betragtninger:
I henhold til artikel 14 i Raadets forordning (EOEF, Euratom, EKSF) nr. 2892/77 af 19. december 1977 om anvendelse af afgoerelsen af 21. april 1970 angaaende udskiftning af medlemsstaternes finansielle bidrag med Faellesskabernes egne indtaegter paa egne indtaegter hidroerende fra mervaerdiafgiften (5), senest aendret ved forordning (EKSF, EOEF, Euratom) nr. 3735/85 (6), gaelder naevnte forordning i en overgangsperiode indtil den 31. december 1988;
bestemmelserne om en endelig ordning for ensartet opkraevning af indtaegter hidroerende fra mervaerdiafgiften, i det foelgende benaevnt »momsindtaegter«, og de naermere bestemmelser for ikrafttraedelsen af denne ordning skal anvendes fra den 1. januar 1989;
indtaegtsmetoden boer vaelges som den eneste endelige ordning for fastlaeggelse af grundlaget for momsindtaegterne, da denne metode er paalidelig og allerede anvendes af de fleste af medlemsstaterne;
bestemmelserne i forordning (EOEF, Euratom, EKSF) nr. 2892/77 kan bibeholdes med undtagelse af de bestemmelser, der ikke laengere er noedvendige, eller som ifoelge erfaringen boer aendres;
erfaringerne med anvendelsen af proceduren for kontrol af oversigterne har vist, at det er noedvendigt at tydeliggoere indholdet af denne procedure ved at praecisere, at den finder anvendelse i forbindelse med enhver form for kontrol;
medlemsstaterne skal underrette Kommissionen om de procedurer, de anvender for registrering af de afgiftspligtige og for fastlaeggelse og opkraevning af momsen, samt om reglerne for og resultaterne af deres kontrolsystemer i forbindelse med moms; Kommissionen boer i samarbejde med hver enkelt beroert medlemsstat undersoege, om der eventuelt kan foretages forbedringer i procedurerne med henblik paa at oege disses effektivitet; Kommissionen boer hvert tredje aar udarbejde en rapport om de procedurer, der anvendes i medlemsstaterne, samt om eventuelle overvejede forbedringer;
Revisionsretten har en raekke befoejelser i henhold til EOEF-Traktatens artikel 206a og Euratom-Traktatens artikel 180a -
UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:
AFSNIT I
Almindelige bestemmelser
Artikel 1
Momsindtaegterne fremkommer ved, at en ensartet sats, der fastsaettes i overensstemmelse med afgoerelse 88/376/EOEF, Euratom, anvendes paa et beregningsgrundlag, som fastlaegges i overensstemmelse med denne forordning.
AFSNIT II
Anvendelsesomraade
Artikel 2
1. Grundlaget for momsindtaegterne fastlaegges ud fra de afgiftspligtige transaktioner, der er naevnt i artikel 2 i Raadets direktiv 77/388/EOEF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter - Det faelles mervaerdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (7), senest aendret ved beslutning 84/386/EOEF (8), bortset fra transaktioner, som i henhold til artikel 13 til 16 i naevnte direktiv er fritaget for afgift.
2. Ved anvendelsen af stk. 1 skal der ved fastlaeggelsen af momsindtaegterne tages hensyn til foelgende:
- transaktioner, for hvilke der i medfoer af artikel 28, stk. 2, i direktiv 77/388/EOEF gaelder fritagelse med tilbagebetaling af de i tidligere omsaetningsled erlagte afgifter
- transaktioner, for hvilke medlemsstaterne i medfoer af artikel 28, stk. 3, litra a), i direktiv 77/388/EOEF fortsat opkraever afgift
- transaktioner, for hvilke medlemsstaterne i medfoer af artikel 28, stk. 3, litra b), i direktiv 77/388/EOEF fortsat indroemmer afgiftsfritagelse
- transaktioner, som belaegges med afgift, efter at medlemsstaterne har givet de afgiftspligtige mulighed for at vaelge i medfoer af artikel 28, stk. 3, litra c), i direktiv 77/388/EOEF.
3. Uanset stk. 1 kan medlemsstaterne ved fastlaeggelsen af momsindtaegterne undlade at tage hensyn til saadanne transaktioner, der udfoeres af afgiftspligtige, hvis aarlige omsaetning bestemt efter reglerne i artikel 24, stk. 4, i direktiv 77/388/EOEF, ikke overstiger et beloeb paa 10 000 ECU omregnet til national valuta efter gennemsnitskursen for det paagaeldende regnskabsaar, idet medlemsstaterne kan afrunde de ved denne omregning fremkomne beloeb opad eller nedad indtil 10 %.
AFSNIT III
Beregningsmetode
Artikel 3
For et givet kalenderaar og medmindre andet gaelder ifoelge artikel 5 og 6, beregnes grundlaget for momsindtaegterne ved, at de i en medlemsstat indgaaede samlede nettomomsindtaegter divideres med den sats, efter hvilken der er opkraevet moms i det paagaeldende aar.
Saafremt en medlemsstat anvender flere momssatser, beregnes grundlaget for momsindtaegterne ved at dividere de samlede indgaaede nettomomsindtaegter med den vejede gennemsnitssats for momsen. I saa fald beregner medlemsstaten en vejet gennemsnitssats med fire decimaler efter den faelles beregningsmetode, der er fastsat i artikel 4. Denne vejede gennemsnitssats udtrykkes i procent.
Artikel 4
1. Ved den i artikel 3 omhandlede beregning af de forskellige satsers vaegtning fordeler medlemsstaten alle de transaktioner, som er afgiftspligtige i henhold til national lovgivning, og som under hensyn til artikel 17 i direktiv 77/388/EOEF er paalagt en moms, der ikke kan fradrages af aftageren, samt standardsatslandbrugernes egetforbrug og direkte salg til de endelige forbrugere efter de anvendte momssatser.
De momssatser, der skal tages i betragtning, er dem, der i henhold til stk. 7 har indvirkning paa de indgaaede momsindtaegter i det paagaeldende aar.
De transaktioner, der i henhold til artikel 28, stk. 2, i direktiv 77/388/EOEF er omfattet af fritagelse med tilbagebetaling af den indgaaende afgift, betragtes som transaktioner, der beskattes med en sats paa 0 %.
2. Fordelingen efter momssats foretages for nedenstaaende kategorier, for saa vidt de er paalagt ikke-fradragsberettiget moms:
- de private husholdningers endelige forbrug, herunder standardsatslandbrugernes egetforbrug og direkte salg til de endelige forbrugere
- private og offentlige administrationers mellemliggende forbrug
- andre sektorers mellemliggende forbrug
- private og offentlige administrationers bruttoinvesteringer i anlaeg
- andre sektorers bruttoinvesteringer i anlaeg
- bebyggede grunde og byggegrunde som defineret i artikel 4, stk. 3, litra b), i direktiv 77/388/EOEF
- transaktioner med guld, bortset fra guld til industrielt brug som foretages paa det i artikel 3 i direktiv 77/388/EOEF omhandlede omraade for den paagaeldende medlemsstat.
3. Med henblik paa fordelingen af det endelige forbrug fastsaettes der for standardsatslandbrugernes egetforbrug og direkte salg til de endelige forbrugere en sats svarende til procentsatsen for den indgaaende moms af disse transaktioner.
4. Fordelingen af transaktionerne efter statistisk kategori sker i henhold til oplysninger fra nationalregnskaberne, der er opstillet i overensstemmelse med Det Europaeiske Nationalregnskabssystem (ENS). Der er tale om nationalregnskaberne vedroerende det naestsidste aar forud for det budgetaar, for hvilket grundlaget for momsindtaegterne beregnes.
Medlemsstaterne kan efter den i artikel 13 fastsatte procedure bemyndiges til at anvende oplysninger vedroerende et andet aar, som hoejst maa ligge fem aar forud for det paagaeldende budgetaar.
5. Med henblik paa udvaelgelsen af visse transaktioner, der paalaegges en ikke-fradragsberettiget moms, og fordelingen efter momssats kan der anvendes oplysninger fra andre kilder end ENS, der er egnet til at blive tilpasset dette; dvs. i foerste raekke de interne nationalregnskaber, hvis der i disse er foretaget den noedvendige opsplitning, eller enhver anden egnet kilde, hvis dette ikke er tilfaeldet.
6. Med henblik paa at vaegte de enkelte satser beregner medlemsstaterne forholdet mellem vaerdien af de transaktioner, der er udfoert for hver enkelt sats paa den ene side, og paa den anden side den samlede vaerdi af transaktionerne som helhed.
7. Saafremt der foretages en aendring af momssatsen for samtlige eller visse transaktioner eller af afgiftsordningen for visse transaktioner, som har indvirkning paa momsindtaegterne, beregner medlemsstaten en ny vejet gennemsnitssats. Denne nye vejede gennemsnitssats anvendes paa de indtaegter, der hidroerer fra anvendelsen af den aendrede sats eller ordning.
Uanset foerste afsnit kan medlemsstaten beregne én enkelt vejet gennemsnitssats. Med henblik herpaa fordeles de transaktioner, for hvilke satsen eller ordningen er aendret, prorata temporis mellem den gamle og den nye sats eller den gamle og den nye ordning under hensyntagen til det gennemsnitlige tidsrum, der forloeber mellem den aendrede sats' eller ordnings ikrafttraeden og indtaegternes indgang paa grundlag af denne sats eller denne ordning beregnet for hele det paagaeldende aar. Dette gennemsnitlige tidsrum kan afrundes til hele maaneder.
Artikel 5
1. Ved anvendelsen af artikel 3 laegger medlemsstaterne i givet fald til de indgaaede indtaegter et beloeb svarende til de samlede afgifter, der ikke er opkraevet som foelge af de gradvise nedsaettelser af afgiften, der indroemmes i medfoer af artikel 24, stk. 2, i direktiv 77/388/EOEF.
2. Den til en medlemsstat indgaaede indtaegt justeres i tilfaelde, hvor de standardsatser for godtgoerelse, der er omhandlet i artikel 25, stk. 3, i direktiv 77/388/EOEF, og som finder anvendelse paa transaktioner foretaget af standardsatslandbrugere, ikke svarer til stoerrelsen af den moms i tidligere omsaetningsled, der rent faktisk er blevet paalagt disse transaktioner i det paagaeldende aar; dette gaelder dog ikke i forbindelse med eget forbrug og direkte salg til de endelige forbrugere. Justeringens stoerrelse er lig med forskellen mellem de to procentsatser.
Artikel 6
1. Ved anvendelse af artikel 2, stk. 1, paa transaktioner, der udfoeres af afgiftspligtige, hvis aarlige omsaetning overstiger 10 000 ECU, men som i medfoer af artikel 24, stk. 2, i direktiv 77/388/EOEF er indroemmet en fritagelse, samt i de i stk. 2 i naervaerende artikel naevnte tilfaelde fastlaegger medlemsstaterne grundlaget for momsindtaegterne ud fra de angivelser, som de afgiftspligtige skal afgive i henhold til artikel 22 i naevnte direktiv, eller i mangel af angivelser,
eller naar disse ikke indeholder de noedvendige oplysninger,
ud fra saadanne egnede oplysninger som f.eks. andre angivelser vedroerende skatter og afgifter, virksomhedsregnskaber og komplette statistiske serier.
2. Ved anvendelsen af artikel 2, stk. 2, andet, tredje og fjerde led:
- beregner medlemsstaterne, for saa vidt angaar de i bilag E til direktiv 77/388/EOEF anfoerte transaktioner, for
hvilke medlemsstaterne i medfoer af artikel 28, stk. 3, litra a), i naevnte direktiv fortsat opkraever afgift, grundlaget for momsindtaegterne, som om disse transaktioner var fritaget
- beregner medlemsstaterne, for saa vidt angaar de i bilag F til direktiv 77/388/EOEF anfoerte transaktioner, som medlemsstaterne i medfoer af artikel 28, stk. 3, litra b), i naevnte direktiv fortsat fritager for afgift, grundlaget for momsindtaegterne, som om disse transaktioner var belagt med afgift
- beregner medlemsstaterne, for saa vidt angaar de i stk. 1, litra a), i bilag G til direktiv 77/388/EOEF omhandlede transaktioner, som belaegges med afgift, efter at medlemsstaterne i medfoer af artikel 28, stk. 3, litra c), i naevnte direktiv har givet de afgiftspligtige mulighed for at vaelge, grundlaget for momsindtaegterne, som om disse transaktioner var fritaget.
3. En medlemsstat kan efter fremgangsmaaden i artikel 13 bemyndiges til:
- enten ved beregningen af grundlaget for momsindtaegterne ikke at tage hensyn til:
a) en eller flere kategorier af de i bilag E, F og G til direktiv 77/388/EOEF opregnede transaktioner, paa hvilke stk. 2 finder anvendelse
b) afgifter, der ikke opkraeves paa grund af de gradvise nedsaettelser af afgiften i medfoer af artikel 24, stk. 2, i direktiv 77/388/EOEF, eller
- at beregne grundlaget for momsindtaegterne i de under litra a) og b) naevnte tilfaelde efter en tilnaermelsesvis vurdering,
naar den noejagtige beregning af grundlaget for momsindtaegterne i disse tilfaelde ville medfoere administrative byrder, der er urimelige i forhold til de paagaeldende transaktioners indvirkning paa det samlede grundlag for momsindtaegterne fra den paagaeldende medlemsstat.
4. Naar en medlemsstat goer brug af artikel 17, stk. 6, andet afsnit, og stk. 7 i direktiv 77/388/EOEF til at begraense udoevelsen af fradragsretten, kan grundlaget for momsindtaegterne fastlaegges, som om udoevelsen af fradragsretten ikke var begraenset.
Foerste afsnit gaelder for saa vidt angaar anvendelsen af artikel 17, stk. 6, andet afsnit, i direktiv 77/388/EOEF kun for koeb af mineralolieprodukter og personbiler samt for udgifter i forbindelse med leasing og leje samt udgifter til vedligeholdelse og reparation af saadanne biler i det omfang, de anvendes til erhvervskoersel.
5. Ved de tilbagebetalinger af afgift, der indroemmes af en medlemsstat i medfoer af artikel 6 i Raadets direktiv 69/169/EOEF af 28. maj 1969 om harmonisering af lovgivning om fritagelse for omsaetningsafgifter og punktafgifter ved indfoersel i den internationale rejsetrafik (9), senest aendret ved direktiv 89/194/EOEF (10), nedsaettes grundlaget for momsindtaegterne i givet fald med beskatningsgrundlaget for de transaktioner, der giver anledning til disse tilbagebetalinger.
AFSNIT IV
Bestemmelser vedroerende regnskabsfoering og overdragelse
Artikel 7
1. Inden den 31. juli tilsender medlemsstaterne Kommissionen en oversigt over det samlede grundlag for momsindtaegterne, beregnet i overensstemmelse med artikel 3, for det foregaaende kalenderaar, paa hvilket den i artikel 1 omhandlede sats skal anvendes.
2. Denne oversigt skal indeholde alle de noedvendige oplysninger, som er anvendt til fastlaeggelse af grundlaget, og som kan give mulighed for den i artikel 11 omhandlede kontrol. Det grundlag, der fremkommer paa basis af de i artikel 5 og artikel 6, stk. 1 til 4, omhandlede transaktioner, skal klart fremgaa af denne oversigt.
3. De oplysninger, der skal anvendes ved udarbejdelsen af grundlaget, er de senest foreliggende oplysninger paa tidspunktet for udarbejdelsen af oversigten.
Artikel 8
Medlemsstaterne tilsender hvert aar senest den 15. april Kommissionen et skoen over grundlaget for momsindtaegterne for det foelgende regnskabsaar.
Artikel 9
1. Berigtigelser til de i artikel 7, stk. 1, omhandlede oversigter vedroerende de foregaaende regnskabsaar kan, uanset aarsagen til en berigtigelse, kun foretages efter aftale mellem Kommissionen og medlemsstaten.
Er der ikke opnaaet enighed med medlemsstaten, traeffer Kommissionen efter fornyet undersoegelse de foranstaltninger, den skoenner noedvendige for en korrekt anvendelse af denne forordning.
Berigtigelserne samles i en sammenhaengende opgoerelse, der afsluttes pr. 31. juli, og som aendrer de forudgaaende oversigter vedroerende de paagaeldende regnskabsaar.
2. Efter 31. juli i det fjerde aar efter et givet regnskabsaar berigtiges den i artikel 7, stk. 1, naevnte aarsoversigt ikke laengere, undtagen paa punkter, som enten Kommissionen eller den paagaeldende medlemsstat har givet meddelelse om inden udloebet af denne frist.
AFSNIT V
Kontrolbestemmelser
Artikel 10
1. For hvert enkelt regnskabsaar giver medlemsstaterne senest den 30. april Kommissionen meddelelse om, hvilke loesninger og aendringer deraf de paataenker at anvende ved fastlaeggelsen af grundlaget for momsindtaegterne for hver af de i artikel 5 og 6, stk. 1 til 4, omhandlede kategorier af transaktioner, og anfoerer i givet fald arten af de oplysninger, de finder hensigtsmaessige, samt en vurdering af vaerdien af de beregningsgrundlag, der svarer til hver enkelt kategori transaktioner.
Kommissionen tilsender inden 30 dage derefter de oevrige medlemsstater ovennaevnte meddelelser, som den modtager fra hver medlemsstat.
2. Kommissionen undersoeger efter fremgangsmaaden i artikel 13 de paataenkte loesninger og aendringer.
Artikel 11
1. For saa vidt angaar momsindtaegterne foretages Kommissionens kontrol hos de kompetente myndigheder i medlemsstaterne. I forbindelse med denne kontrol drager Kommissionen saerlig omsorg for, at centraliseringen af beregningsgrundlaget og fastsaettelsen af den i artikel 3 og 4 omhandlede vejede gennemsnitssats samt af det samlede beloeb for de opkraevede nettoindtaegter fra momsen sker i overensstemmelse med forskrifterne; den sikrer sig ligeledes, at de anvendte oplysninger er fyldestgoerende, og at de beregninger, der foretages med henblik paa at fastlaegge stoerrelsen af de momsindtaegter, der hidroerer fra de i artikel 5 og artikel 6, stk. 1 til 4, omhandlede transaktioner, er i overensstemmelse med denne forordning.
2. Raadets forordning (EOEF, Euratom, EKSF) nr. 165/74 af 21. januar 1974 om fastsaettelse af de af Kommissionen bemyndigede funktionaerers befoejelser og forpligtelser i henhold til artikel 14, stk. 5, i forordning (EOEF, Euratom, EKSF) nr. 2/71 (11) finder anvendelse ved kontrollen med momsindtaegterne. Ved anvendelse af artikel 5 i naevnte forordning maa de deri omhandlede oplysninger kun meddeles til personer, som i kraft af deres arbejde vedroerende overdragelse af og kontrol med momsindtaegter skal have kendskab hertil.
3. Efter den i stk. 1 omhandlede kontrol berigtiges aarsoversigten for et givet regnskabsaar de i artikel 9 fastsatte betingelser.
Artikel 12
1. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de procedurer, de anvender ved registrering af afgiftspligtige, samt ved fastlaeggelse og opkraevning af moms, og om det naermere indhold og virkningen af deres kontrolordninger paa momsomraadet.
2. Kommissionen undersoeger i samarbejde med hver enkelt medlemsstat, om der kan foreslaas forbedringer i procedurerne med henblik paa at goere dem mere effektive.
3. Kommissionen udarbejder hvert tredje aar en rapport over de procedurer, der anvendes i de forskellige medlemsstater, samt om de forbedringer, der maatte vaere planlagt.
Kommissionen forelaegger Europa-Parlamentet og Raadet den foerste af disse rapporter senest den 31. december i det paagaeldende regnskabsaar.
Artikel 13
1. Det udvalg, der er omhandlet i artikel 20 i forordning (EOEF, Euratom) nr. 1552/89 (12), i det foelgende benaevnt »udvalget«, undersoeger regelmaessigt paa Kommissionens initiativ eller efter anmodning fra en medlemsstat de problemer, som opstaar ved anvendelsen af naervaerende forordning.
2. En medlemsstat, som oensker at faa den i artikel 4, stk. 4, eller artikel 6, stk. 3, omhandlede bemyndigelse, sender sin anmodning til Kommissionen hurtigst muligt og senest den 30. april i det regnskabsaar, fra hvilket bemyndigelsen skal vaere gaeldende.
Kommissionens repraesentant forelaegger snarest og senest den 31. december i det paagaeldende regnskabsaar udvalget et udkast til beslutning.
3. Paa Kommissionens initiativ eller efter anmodning fra en medlemsstat behandler udvalget de i artikel 10 omhandlede loesninger.
Saafremt der efter behandlingen i udvalget opstaar uenighed om de paataenkte loesninger, forelaegger Kommissionens repraesentant snarest og senest den 31. december i det regnskabsaar, fra hvilket loesningen skal gaelde, udvalget et udkast til beslutning.
4. Udvalget afgiver udtalelse om de i stk. 2 og 3 omhandlede udkast til beslutning inden for en frist, som formanden kan fastsaette paa grundlag af, hvor hastende det paagaeldende spoergsmaal er, og i givet fald efter afstemning.
Denne udtalelse optages i moedereferatet, og den enkelte medlemsstat kan endvidere forlange, at dens holdning optages i samme moedereferat.
Kommissionen tager i videst muligt omfang hensyn til udvalgets udtalelse. Den underretter udvalget om, hvorledes den har taget hensyn til udtalelsen.
5. Inden udloebet af en frist paa 60 dage efter udvalgets udtalelse traeffer Kommissionen en beslutning, som den meddeler medlemsstaterne.
AFSNIT VI
Afsluttende bestemmelser
Artikel 14
Denne forordning traeder i kraft dagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 1989.
Den anvendes dog ikke paa udarbejdelse eller korrektion af de oversigter, hvoraf grundlaget for momsindtaegterne i aarene forud for 1989 fremgaar, og som er udarbejdet i overensstemmelse med forordning (EOEF, Euratom, EKSF) nr. 2892/77, der fortsat anvendes paa naevnte oversigter.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 29. maj 1989.
31989R1553
L 155/9
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕИО, Евратом) № 1553/89 НА СЪВЕТА
от 29 май 1989 година
за окончателни унифицирани схеми за събирането на собствените ресурси, набирани от данък добавена стойност
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 209 от него,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия, и по-специално член 183 от него,
като взе предвид Решение (ЕИО, Евратом) 88/376 на Съвета от 24 юни 1988 г. за собствените ресурси на Общностите (1), и по-специално член 8, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (2),
като взе предвид становището на Европейския Парламент (3),
като взе предвид становището на Сметната палата (4),
като има предвид, че по силата на член 14 от него, Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 2892/77 на Съвета от 19 декември 1977 г. за прилагане по отношение на собствените средства, набирани от данък добавена стойност на Решението от 21 април 1970 г. за замяна на финансовите вноски от държавите-членки със собствени средства на общностите (5), последно изменено с Регламент (ЕОВС, ЕИО, Евратом) № 3735/85 (6) се прилага за преходен период, завършващ на 31 декември 1988 г.;
като има предвид, че разпоредбите относно окончателните унифицирани схеми за събиране на ресурсите от данък добавена стойност, наричани по-нататък „Средства от ДДС“ и подробните правила за влизането в сила на тези схеми, трябва да се прилагат от 1 януари, 1989 г.;
като има предвид, че методът на приходите следва да бъде избран като единствен окончателен метод за определяне на базата на средствата от ДДС, тъй като този метод е надежден и вече се прилага в повечето държави-членки;
като има предвид, че разпоредбите на Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 2892/77 могат да бъдат запазени, освен ако те повече не са нужни или не се налага тяхното изменение в светлината на придобития опит;
като има предвид, че опитът, придобит при изпълнението на процедурите за коригиране на декларациите, е показал потребността от изясняване на техния обхват, като се установи, че той е общо приложим към всички корекции;
като има предвид, че държавите-членки трябва да предоставят на Комисията информация за процедурите, прилагани от тях за регистриране на облагаемите лица и определянето и събирането на ДДС, и за режимите на работа и резултатите от техните системи за контрол на ДДС; като има предвид, че Комисията трябва да обмисли заедно със засегнатите държави-членки дали могат да се внесат подобрения в тези процедури с оглед подобряване на тяхната ефикасност; като има предвид, че Комисията следва на всеки три години да изготвя доклад за процедурите, прилагани в държавите-членки и за всякакви замисляни подобрения;
като отчита правомощията на Сметната палата по силата на член 206a от Договора за ЕИО и член 180a от Договора за ЕОАЕ,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
Общи разпоредби
Член 1
Средствата от ДДС се изчисляват по единна ставка, определена съгласно Решение 88/376/ЕИО, Евратом към базата, определена в съответствие с настоящия регламент.
ДЯЛ II
Обхват
Член 2
1. Базата за ДДС се определя от облагаемите транзакции, посочени в член 2 от Директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 г. за хармонизирането на законите на държаните-членки, свързани с данъците върху оборота - Обща система за данък добавена стойност: унифицирана база за оценка (7), последно изменена с Решение 84/386/ЕИО (8), с изключение на транзакциите, освободени по силата на членове 13-16 от тази директива.
2. За целите на прилагането на параграф 1, при определянето на средствата от ДДС се взема предвид следното:
-
транзакциите, които в съответствие с член 28, параграф 2 от Директива 77/388/ЕИО подлежат на освобождаване, като се възстановява данъка, платен в предшестващия етап,
-
транзакции, които държавите-членки продължават да облагат по силата на член 28, параграф 3, буква a) от Директива 77/388/ЕИО,
-
транзакции, които държавите-членки продължават да освобождават по силата на член 28, параграф 3, буква б) от Директива 77/388/ЕИО,
-
транзакции, които се облагат по силата на правото на избор, предоставено на облагаемите лица в държавите-членки по силата на член 28, параграф 3, буква в) от Директива 77/388/ЕИО.
3. Чрез дерогация от параграф 1, държавите-членки могат да оставят извън отчетите за определянето на средствата от ДДС, транзакциите на облагаеми лица, чийто годишен оборот, определен в съответствие с правилата, заложени в член 24, параграф 4 от Директива 77/388/ЕИО, не надвишават 10 000 ECU, конвертирани в националната валута по средния обменен курс за въпросната финансова година; държавите-членки могат да закръглят нагоре или надолу с до 10 %, сумите, получени след конвертирането.
ДЯЛ III
Метод за изчисляване
Член 3
За всяка дадена календарна година, без да се засягат разпоредбите на членове 5 и 6, базата за средствата от ДДС се изчислява, като общите нетни приходи от ДДС, събрани от дадената държава-членка през тази година, се разделят на ставката на ДДС за същата година.
Ако в дадена държава-членка се прилагат повече от една ставки за ДДС, базата на средствата за ДДС се изчислява чрез разделяне на общите събрани нетни приходи от ДДС, на претеглената средна ставка на ДДС. В този случай държавата-членка изчислява претеглената средна ставка до четири знака след десетичната запетая, по общия метод, определен в член 4. Претеглената средна ставка се изразява в проценти.
Член 4
1. За да изчисли теглата на различните ставки, посочени в член 3, държавата-членка трябва да направи разбивка по прилаганите ставки на ДДС, на всички транзакции, облагаеми по силата на националното ѝ законодателство, които не дават право на потребителите за приспадане на ДДС, като се отчете член 17 от Директива 77/388/ЕИО и потреблението в селски стопанства на стопани, които са на твърда ставка, както и техните преки продажби на крайни потребители.
Използваните при това изчисление ставки на ДДС следва да са онези, които в съответствие с параграф 7, се отразяват на приходите от ДДС, събрани през въпросната година.
Транзакциите, които подлежат по силата на член 28, параграф 2 от Директива 77/388/ЕИО на освобождаване с възстановяване на данъка, платен на предишни етапи, следва да се разглеждат като облагаеми транзакции с нулева ставка.
2. Разбивката по ставки на ДДС се прилага към следните категории, ако са в режим на ДДС, който не се приспада:
-
крайното потребление на частните домакинства, в това число потреблението в селски стопанства от стопаните, които са на твърда ставка и техните преки продажби за крайни потребители,
-
междинното потребление на частни нетърговски институции и общите управленски институти,
-
междинното потребление на други сектори,
-
за формиране на брутния основен капитал на частни институции с нестопанска цел и общите управленски институти,
-
за формиране на брутния основен капитал в другите сектори,
-
земи за застрояване с подобрения и без подобрения, както са дефинирани в член 4, параграф 3, буква б) от Директива 77/388/ЕИО,
-
транзакции със злато, освен злато за промишлени цели,
извършвани на територията, посочена в член 3 от Директива 77/388/ЕИО по отношение на въпросната държава-членка.
3. За целите на разбивката на крайното потребление, потреблението в селски стопанства от стопани, които са на твърда ставка и преките им продажби на крайни потребители, следва да се облагат по ставка, равна на налога върху входящите ресурси.
4. Разбивката на транзакциите по статистически категории се извършва чрез данни, взети от националните отчети, изготвени в съответствие с Европейската система за интегрирани икономически счетоводни отчети (ESA). За изчисляването на собствената ресурсна база от ДДС за всяка дадена финансова година, трябва да се прави справка с националните отчети, свързани с предпоследната година, преди въпросната финансова година.
Дадена държава-членка може да бъде упълномощена в съответствие с процедурата, предвидена в член 13, да използва данните, свързани с друга година, която обаче не може да е по-рано от пет години преди въпросната финансова година.
5. За целите на идентифициране на транзакциите, които подлежат на неприспадаем ДДС и за изпълнение на разбивката по ставки на ДДС, държавите-членки може да се позовават на данни, взети от източници, допълващи Европейската система за интегрирани икономически счетоводни отчети ESA, които могат да бъдат адаптирани за целта, например, на първо място, от вътрешните национални отчети, ако те дават нужните разбивки или, ако това не е така, от всякакви други подходящи източници.
6. За да се определи тежестта на всяка ставка, държавите-членки трябва да изчисляват отношението между стойността на транзакциите, към които се прилага въпросната ставка и съвкупната стойност на всички транзакции.
7. В случай, че дадена държава-членка измени ставката на ДДС, приложима към всички или някои транзакции по начин, при който се засягат събраните приходи от ДДС, тя трябва да изчисли нова претеглена средна ставка. Новата претеглена средна ставка се прилага към приходите, получени от прилагането на изменената ставка или данъчно облагане.
Чрез дерогация от първата алинея, държавата-членка може да изчисли една претеглена средна ставка. За тази цел, транзакциите, към които ставката или третирането са променени, се разпределят по старите и новите ставки или по старото и новото третиране pro rata temporis (по временна ставка), като се отчита средният период от време между влизането в сила на новата ставка или третирането и събирането на приходите, породени от тази нова ставка или третиране, изчислени за цялата въпросна година. Този среден период може да бъде закръглен надолу до пълен месец.
Член 5
1. За целите на прилагането на член 3, държавите-членки трябва, ако е подходящо, да добавят към събраните приходи сума, съответстваща на общия ДДС, който би бил събран, ако не беше приложена схема за градирани данъчни облекчения по силата на член 24, параграф 2 от Директива 77/388/ЕИО.
2. Приходите, събрани от дадена държава-членка, се коригират, ако процентът на изплащането по твърда ставка, определен по силата на член 25, параграф 3 от Директива 77/388/ЕИО, приложим към транзакциите, извършвани от селски стопани на твърда ставка, не отговаря на процента на ДДС върху входящите ресурси, който всъщност е приложен към тези транзакции, с изключение на онези, които са свързани с потребление в конкретното селско стопанство и директни продажби на крайни потребители през въпросната година. Сумата на корекцията е равна на разликата между двата процента.
Член 6
1. За целите на прилагането на член 2, параграф 1 към транзакциите, извършвани от облагаеми лица, чиито годишен оборот надвишава 10 000 ECU, но които са освободени по силата на член 24, параграф 2 от Директива 77/388/ЕИО и към случаите, посочени в параграф 2, държавите-членки определят ресурсната база от ДДС от данъчните декларации, които трябва да се подават от облагаемите лица в съответствие с член 22 от тази директива или, там където няма такива декларации или пък данъчните декларации не съдържат нужната информация, от подходящи данни като други данъчни декларации, професионални отчети или пълни статистически серии.
2. За целите на прилагането на второ, трето и четвърто тире от член 2, параграф 2:
-
по отношение на транзакциите, изброени в приложение Д към Директива 77/388/ЕИО, които държавите-членки продължават да облагат по силата на член 28, параграф 3, буква a) от тази директива, държавите-членки следва да изчислят ресурсната база от ДДС по същия начин, както ако тези транзакции бяха освободени;
-
по отношение на транзакциите, изброени в приложение Е към Директива 77/388/ЕИО, които държавите-членки продължават да освобождават по силата на член 28, параграф 3, буква б) от тази директива, държавите-членки следва да изчислят ресурсната база на ДДС по същия начин, както ако тези транзакции бяха обложени;
-
по отношение на транзакциите, посочени в параграф 1, буква a) от приложение Ж към Директива 77/388/ЕИО, които се облагат по силата на правото на избор, дадено на облагаеми лица от държавите-членки по смисъла на член 28, параграф 3, буква в) от тази директива, държавите-членки изчисляват ресурсната база от ДДС, както ако тези транзакции бяха освободени.
3. По силата на процедурата, предвидена в член 13, дадена държава-членка може да бъде упълномощена:
-
или да не отчете при изчисляването на ресурсната база от ДДС:
a)
една или повече категории транзакции, изброени в приложения Д, Е и Ж към Директива 77/388/ЕИО, към които се прилага параграф 2 от този член;
б)
сумата, съответстваща на данъка, който би бил събран, ако не беше приложена схемата за градирани данъчни облекчения по силата на член 24, параграф 2 от Директива 77/388/ЕИО;
-
или да изчисли ресурсната база на ДДС в случаите, посочени в букви a) и б), като използва приблизителни разчети,
ако прецизното изчисляване на ресурсната база на ДДС в тези случаи може да налага административно бреме, което да е необосновано, като се има предвид ефектът от въпросните транзакции върху общата ресурсна база от ДДС в тази държава-членка.
4. Когато дадена държава-членка използва втората алинея на член 17, параграф 6 и член 17, параграф 7 от Директива 77/388/ЕИО за ограничаване на правото за приспадане, собствената ресурсна база от ДДС може да се определи по същия начин, както ако упражняването на правото за приспадане не беше ограничено.
Предходната алинея се прилага по отношение на втората алинея на член 17, параграф 6 от Директива 77/388/ЕИО, само по отношение на закупуването на петролни продукти и пътнически превозни средства за бизнесцели и на разходи, свързани с лизинг и наемане, а също и с поддръжката и ремонта на такива коли.
5. Когато дадена държава-членка връща данък по силата на член 6 от Директива 69/169/ЕИО на Съвета от 28 май 1969 г. за хармонизирането на разпоредбите, определени със закони, нормативни или административни актове, свързани с освобождаването от данък върху оборота и акциз върху вноса при международни пътувания (9), както постановява последното изменение с Директива 89/194/ЕИО (10), облагаемата сума на транзакциите, при които се прилага такова връщане на средствата, следва, ако е нужно, да бъде извадена от ресурсната база на ДДС.
ДЯЛ IV
Разпоредби, свързани с осчетоводяването и осигуряването на собствените ресурси
Член 7
1. Държавите-членки следва да изпратят в Комисията преди 31 юли декларация за общата сума на ресурсната база от ДДС за предишната календарна година, изчислена в съответствие с член 3, към която трябва да се прилага ставката, посочена в член 1.
2. Декларацията трябва да съдържа всички данни, използвани, за да се определи базата, които са нужни за контрола, посочен в член 11. Тя трябва да показва отделно базата в резултат на транзакциите, посочени в член 5 и член 6, параграфи 1-4.
3. Данните, които се използват за установяването на базата, следва да са възможно най-новите налични данни в момента на изготвяне на декларацията.
Член 8
Държавите-членки трябва да изпращат в Комисията до 15 април всяка година разчет на ресурсната база от ДДС за следващата финансова година.
Член 9
1. Всякакви корекции, по каквато и да е причина, в декларациите по член 7, параграф 1 за предишната финансова година, следва да се правят по съгласие между Комисията и съответната държава-членка.
Ако държавата-членка не даде съгласието си, Комисията след повторно проучване на въпроса, взема мерките, които тя счита за нужни за правилното прилагане на настоящия регламент.
Всички корекции трябва да бъдат инкорпорирани в съвкупни декларации към 31 юли, които изменят предишните декларации за въпросната финансова година.
2. Никакви по-нататъшни корекции не могат да се правят в годишната декларация, посочена в член 7, параграф 1 след 31 юли от четвъртата година след въпросната финансова година, освен ако те не засягат пунктове, които са съобщени предварително от Комисията или съответната държава-членка.
ДЯЛ V
Разпоредби, свързани с контрола
Член 10
1. Държавите-членки информират Комисията до 30 април на всяка финансова година, за решенията и измененията, които те предлагат за определянето на ресурсната база от ДДС за всяка категория транзакции, посочени в член 5 и член 6, параграфи 1-4, като посочат, където е приложимо, характера на данните, които считат за уместни и разчет на стойността на базата за всяка от тези категории транзакции.
В рамките на 30 дни Комисията изпраща на другите държави-членки информацията, посочена по-горе, която е получила от всяка държава-членка.
2. Комисията проучва в съответствие с процедурата, уредена в член 13, предлаганите решения и изменения.
Член 11
1. По отношение на ресурсите от ДДС, контролните мерки на Комисията се изпълняват съвместно с компетентните органи от държавите-членки. По време на тези проверки Комисията трябва да гарантира по-конкретно, че операциите за централизиране на базата на оценката и за определяне на претеглената средна ставка, посочена в членове 3 и 4 и общият нетен събран данък върху добавената стойност са изпълнени коректно; тя трябва да се увери и че данните са използвани правилно, и че изчисленията, направени за определянето на сумата на ресурсите от ДДС в резултат от транзакциите, посочени в член 5 и член 6, параграфи 1-4 отговарят на изискванията на настоящия регламент.
2. Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 165/74 на Съвета от 21 януари 1974 г., определящ правомощията и задълженията на длъжностните лица, назначени от Комисията по силата на член 14, параграф 5 от Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 2/71 (11), се прилага при контрола на ресурсите от ДДС. За целите на прилагането на член 5 от този регламент, следва да се разбира, че информацията, посочена в него, може да се съобщава само на онези лица, които по силата на своите задължения за обезпечаване и контрол на ресурсите от ДДС, трябва да са запознати с тази информация.
3. След проверките, посочени в параграф 1, годишната декларация за дадената финансова година следва да се коригира, както това е уточнено в член 9.
Член 12
1. Държавите-членки предоставят на Комисията информация за процедурите, които те прилагат за регистрирането на облагаемите лица и за определянето и събирането на ДДС, както и за режимите и резултатите на техните контролни системи за ДДС.
2. Комисията следва да обмисли заедно със съответната държава-членка, дали могат да бъдат инициирани промени в тези процедури с оглед подобряване на тяхната ефикасност.
3. Комисията изготвя доклад на всеки три години за процедурите, прилагани в държавите-членки и за всякакви замисляни подобрения.
Комисията представя този доклад пред Парламента и Съвета за първи път до 31 декември 1991 г.
Член 13
1. Комитетът, упоменат в член 20 от Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 1552/89 (12), наричан по-надолу „Комитетът“, следва редовно да проучва по инициатива на Комисията или по искане на дадена държава-членка, проблемите, възникващи от прилагането на настоящия регламент.
2. Държавите-членки кандидатстващи за упълномощаване по силата на член 4, параграф 4 или член 6, параграф 3 следва да изпращат своите заявки в Комисията колкото се може по-бързо и не по-късно от 30 април на финансовата година, от която трябва да се прилага упълномощаването.
Представителят на Комисията следва да представи проекторешение пред Комитета колкото се може по-бързо и не по-късно от 31 декември на финансовата година.
3. По инициатива на Комисията или по искане от дадена държава-членка, Комитетът трябва да проучи решенията, посочени в член 10.
Ако проучването на Комитета разкрие разлики в мненията за предвижданите решения, представителят на Комисията трябва да внесе проекторешение пред Комитета колкото се може по-бързо, но не по-късно от 31 декември на финансовата година, от която трябва да се прилага решението.
4. Комитетът трябва да се произнесе по проекторешението, посочено в параграфи 2 и 3 в период, определен от председателя според неотложността на въпроса, ако е нужно, чрез гласуване.
Становището се вписва в протокола, освен това държавите-членки имат правото да изискат мнението им също да бъде вписано в протокола.
Комисията трябва да отчете в максимална степен становището, предадено от Комитета. Тя информира Комитета за начина, по който е отчетено неговото становище.
5. Не по-късно от 60 дни след като Комитетът е предал становището си, Комисията трябва да вземе решение, което съобщава на държавата-членка.
ГЛАВА VI
Заключителни разпоредби
Член 14
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Той се прилага от 1 януари 1989 г.
Той не се прилага, обаче, при изготвянето или коригирането на декларации за ресурсите от ДДС за годините преди 1989 г., които са изготвени в съответствие с Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 2892/77, който остава в сила по отношение на въпросните декларации.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 29 май 1989 година.