RAADETS DIREKTIV af 16. december 1991 om gensidig anerkendelse af personcertifikater, der giver adgang til udoevelse af funktioner i civil luftfart (91/670/EOEF)
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR - under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 84, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og ud fra foelgende betragtninger:
En velfungerende luftfart og en sikker afvikling af denne forudsaetter, at der findes cockpitbesaetninger i tilstraekkeligt antal med de noedvendige kvalifikationer og certifikater;
virkeliggoerelsen af det indre marked ved udgangen af 1992 kraever, at der findes et effektivt lufttransportsystem for at lette bevaegeligheden for personer inden for Faellesskabet;
luftfarten er en yderst dynamisk sektor i hastig udvikling af et saerdeles internationalt tilsnit; derfor kan balancen mellem udbud af og efterspoergsel efter arbejdskraft opretholdes mere effektivt paa faellesskabsplan end paa nationalt plan;
det er derfor vigtigt, at den faelles transportpolitik udbygges, saa den kommer til at lette den frie bevaegelighed for cockpitbesaetninger i Faellesskabet;
de krav, der stilles for udstedelse af certifikater til cockpitbesaetningen, er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat;
de kvalifikationer, der kraeves som forudsaetning for udstedelse af certifikater, er endnu ikke fastlagt paa faellesskabsplan; medlemsstaterne kan derfor stadig selv fastsaette niveauet for saadanne kvalifikationer for at garantere sikkerheden for de tjenesteydelser, der tilbydes af luftfartoejer, der er registeret paa deres omraade; de kan derimod ikke, uden at overtraede de forpligtelser, Traktaten paalaegger dem, kraeve, at en statsborger fra en anden medlemsstat erhverver disse kvalifikationer, som de almindeligvis kun definerer ved en henvisning til deres egne nationale uddannelsessystemer, dersom den paagaeldende allerede har erhvervet disse kvalifikationer i en anden medlemsstat;
for at forpligtelserne i medfoer af Traktaten bedre kan overholdes, og bevaegeligheden for cockpitpersonalet kan sikres, boer der indfoeres en faellesskabsprocedure til godkendelse af det paagaeldende personales certifikater og ratings;
det er allerede nu muligt at anerkende certifikater for privatpiloter i alle medlemsstater;
hvis erhvervspiloter underkastes supplerende proever for at faa adgang til at foere fly registeret i en anden medlemsstat end den, hvor de har erhvervet deres certifikat, boer muligheden for at aflaegge de paagaeldende proever tilbydes saa hurtigt som muligt;
de uddannelsesmuligheder, der tilbydes i medlemsstaterne, svarer ikke altid til efterspoergslen, og medlemsstaterne skal i overensstemmelse med Traktatens artikel 7 uden forskelsbehandling give statsborgere fra andre medlemsstater adgang til offentlige og private uddannelsesinstitutioner og faglige kvalifikationseksamener;
for at sikre en fuldstaendig gensidig anerkendelse af cerifikater vedtager Raadet under hensyn til status i droeftelserne i de internationale organisationer inden den 1. januar 1993 paa forslag af Kommissionen, der forelaegges inden den 1. juli 1992, foranstaltninger om fastsaettelse af harmoniserede krav med hensyn til certifikater og uddannelsesprogrammer; de enkelte medlemsstater anerkender alle certifikater, der opfylder disse krav - UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Dette direktiv finder anvendelse paa procedurerne for gensidig anerkendelse af certifikater, som medlemsstaterne udsteder til cockpitbesaetninger.
Artikel 2
I dette direktiv forstaas ved:
a) certifikat: et gyldigt dokument, der er udstedt af en medlemsstat, og som giver indehaveren ret til som medlem af cockpitbesaetningen at udoeve funktioner om bord paa et civilt luftfartoej, der er registeret i en medlemsstat; denne definition omfatter ogsaa ratings, der er knyttet til certifikatet b) rating: en paategnelse, der er paafoert et certifikat, eller som findes i et saerskilt dokument, og som omfatter saerlige betingelser, rettigheder eller begraensninger i forbindelse med dette certifikat c) anerkendelse af certifikater: en godkendelse eller validering fra en medlemsstats side af et certifikat, der er udstedt af en anden medlemsstat, samt hertil knyttede rettigheder og attestationer; anerkendelsen kan ske ved, at medlemsstaten udsteder et nationalt certifikat, hvis gyldighedsperiode ikke maa overstige det oprindelige certifikats gyldighedsperiode d) godkendelse: tilladelse til paa et i en medlemsstat registeret luftfartoej at anvende et certifikat, der er udstedt i en anden medlemsstat, i overensstemmelse med de rettigheder, der er knyttet dertil e) validering: en medlemsstats udtrykkelige erklaering om, at et certifikat, som er udstedt af en anden medlemsstat, kan anvendes paa lige fod med et certifikat, som den selv har udstedt f) cockpitbesaetning: enhver person, som har et certifikat, og som har til opgave at udoeve funktioner, der er vaesentlige for at foere et luftfartoej under flyvning; definitionen omfatter piloter, navigatoerer og flyvemaskinister.
Artikel 3
1. En medlemsstat skal uden unoedig forsinkelse og supplerende proever anerkende ethvert certifikat, der er udstedt af en anden medlemsstat, samt alle hertil knyttede rettigheder og attestationer.
2. Enhver person, der er indehaver af et af en medlemsstat udstedt certifikat som privatpilot, har adgang til at foere luftfartoejer, der er registeret i en anden medlemsstat. Denne godkendelse gaelder kun udoevelse af rettigheder som indehaver af et certifikat som privatpilot og hermed forbundne ratings til visuelflyvning og udelukkende om dagen i et luftfartoej, der er godkendt til flyvning med kun en pilot.
Artikel 4
1. Artikel 3, stk. 1, finder anvendelse, naar et i en medlemsstat udstedt certifikat, der soeges anerkendt i en anden medlemsstat, er baseret paa krav, der er aekvivalente med kravene i vaertsmedlemsstaten. For at goere det muligt for de kompetente administrationer at vurdere aekvivalensen af de certifikater, der udstedes af de oevrige medlemsstater, skal Kommissionen inden den 1. januar 1992 udarbejde og tilsende alle medlemsstaterne en sammenlignende oversigt over de krav, der anvendes i hver medlemsstat for udstedelse af certifikater, der vedroerer de samme funktioner.
2. a) En medlemsstat kan anmode Kommissionen om en udtalelse vedroerende aekvivalensen af et certifikat, som er forelagt den til anerkendelse; anmodningen om udtalelse skal fremsaettes inden tre uger, efter at ansoegningen om anerkendelse er modtaget.
b) Kommissionen skal afgive sin udtalelse inden to maaneder. Medlemsstaten skal derefter svare ansoegeren inden en maaned.
c) Hvis medlemsstaten ikke anmoder Kommissionen om en udtalelse, skal den svare ansoegeren inden tre maaneder.
d) Fristerne i litra a), b) og c) regnes fra det tidspunkt, hvor alle de noedvendige oplysninger foreligger.
3. Hvis der efter behandlingen af et certifikat i en medlemsstat, som har faaet dette forelagt til anerkendelse, fortsat er begrundet tvivl om aekvivalensen af det paagaeldende certifikat, kan denne medlemsstat som undtagelse fra principperne i artikel 3, stk. 1, anse, at supplerende krav og/eller proever er noedvendige, for at certifikatet kan anerkendes. Indehaveren af certifikatet, den medlemsstat, der har udstedt certifikatet, og Kommissionen underrettes skriftligt herom. Vaertsmedlemsstaten, for hvilken certifikatet er forelagt til anerkendelse, skal hurtigst muligt give indehaveren af certifikatet mulighed for at indstille sig til en supplerende proeve, hvor der under ingen omstaendigheder maa finde forskelsbehandling paa grund af nationalitet sted.
4. Naar ansoegeren har opfyldt de supplerende krav og/eller har bestaaet den eller de kraevede proever, der er naevnt i stk. 3, anerkender vedkommende medlemsstat straks det paagaeldende certifikat.
5. For saa vidt angaar pilotcertifikater anerkender en medlemsstat, uanset stk. 1 til 4, alle certifikater, der er udstedt i overensstemmelse med bilag 1 til Chicago-konventionen angaaende international civil luftfart, naar indehaveren opfylder de saerlige valideringskrav i bilaget til naervaerende direktiv.
Artikel 5
Medlemsstaterne paaser, at statsborgere fra andre medlemsstater faar adgang til offentlige og private uddannelsesinstitutioner og til nationale proever og procedurer med henblik paa erhvervelse af certifikater paa samme vilkaar som deres egne statsborgere.
Artikel 6
Naar en medlemsstat udsteder et certifikat paa grundlag af et at et tredjeland udstedt certifikat eller en afgoerende del af et saadant certifikat, skal dette paafoeres certifikatet. Andre medlemsstater er ikke forpligtet til at anerkende et saadant cerifikat eller en saadan afgoerende del af et certifikat.
Artikel 7
1. Efter samraad med Kommissionen saetter medlemsstaterne de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 1. juni 1992. De underretter straks Kommissionen herom.
2. Naar medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.
3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.
4. Medlemsstaterne yder hinanden gensidig bistand ved gennemfoerelsen af dette direktiv og udveksler om fornoedent oplysninger om de certifikater, som de har anerkendt som aekvivalente.
5. Fortrolige oplysninger, der er indhentet i medfoer af dette direktiv, omfattes af tavshedspligt.
Artikel 8
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 16. december 1991.
31991L0670
L 373/21
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 16 декември 1991 година
относно взаимното приемане на лицензите на персонала за упражняване на функции в гражданската авиация
(91/670/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 84, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид мнението на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че наличието на достатъчен брой летателен състав, притежаващ необходими квалификации и лицензи е от жизнено значение за гладкото и безопасно осъществяване на авиационните транспортни превози;
като има предвид, също така че завършването на вътрешния пазар към края на 1992 година изисква наличието на ефективна въздушна транспортна система, която да улеснява движението на хора в Общността;
като има предвид, че въздушният транспорт е силно динамичен и бързо развиващ се сектор главно от международен характер; като има предвид, че поради това е възможно равновесието между търсенето и предлагането на персонал да бъде поддържано по-ефективно по-скоро на общностно равнище, отколкото на национално ниво;
като има предвид, че следователно е от съществено значение общата транспортна политика в областта на гражданска авиация да се разшири и обхване движението на летателния персонал в Общността;
като има предвид, че изискванията за лицензиране на летателния персонал се различават в една държава-членка от друга;
като има предвид, че изискваните квалификации за получаване на лицензи понастоящем не са определени на общностно равнище и като има предвид, че държавите-членки следователно запазват възможност да определят нивото на такива квалификации с оглед безопасност на услугите, предоставяни от самолети, регистрирани на тяхна територия; като има предвид, че те не могат, без да нарушават задълженията си, определени в Договора, да изискват от гражданин на държава-членка да притежава квалификация, която по принцип те определят единствено спрямо собствената им национална система за образование и обучение, когато заинтересованото лице вече е придобило такава квалификация в друга държава-членка;
като има предвид, че с оглед улесняване спазването на задълженията, определени в Договора и гарантиране мобилността на летателния персонал, следва да се въведе процедура на Общността за приемане на лицензи и квалификации на такъв персонал;
като има предвид, че признаването на лицензи на частни пилоти може вече да се установи във всички държави-членки;
като има предвид, че с оглед да им се разреши да управляват самолет, регистриран в държава-членка, различна от тази, в която са получили лиценза, професионалните пилоти трябва да преминат допълнителни проверки, те трябва да получат възможност да преминат такива проверки във възможно най-кратък срок;
като има предвид, че съоръженията за обучение в държави-членки не винаги отговарят на търсенето, като има предвид, че съгласно член 7 от Договора, държавите-членки трябва да приемат граждани на други държави-членки в обществени и частни учреждения за обучение и да допускат до професионални изпити на недискриминационна основа;
като има предвид, че с оглед да се постигне пълно взаимно признаване на лицензите, Съветът ще приеме до 1 януари 1993 г., като отчита напредъка, постигнат в действията на международни организации, по предложение на Комисията, което следва да се внесе до 1 юли 1992 г., мерките за хармонизирани изисквания за лицензи и програмите за обучение; като има предвид, че всяка държава-членка ще признава всички лицензи, които отговарят на тези изисквания,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Настоящата директива се прилага за процедурите за взаимно приемане на лицензи, издадени от държави-членки на летателен персонал в гражданската авиация.
Член 2
По смисъла на настоящата директива:
а)
„лиценз“ означава всеки валиден документ, издаден от държава-членка, който разрешава на притежателя му да изпълнява функции като член на летателния персонал на борда на гражданско въздухоплавателно средство, регистрирано в държава-членка. Това определение също така включва квалификационните класове, които са свързани с документа;
б)
„квалификационен клас“ е право, вписано в лиценза или в отделен документ, което определя специални условия, привилегии или ограничения, отнасящи се за този лиценз;
в)
„приемане на лиценза“ означава всеки акт на държава-членка за признаване или валидиране на лиценз, издаден от друга държава-членка, заедно с привилегиите и удостоверенията, отнасящи се за този лиценз. Приемането, което може да се осъществи чрез издаване от държавата-членка на нейн собствен лиценз, не превишава срока на валидност на оригиналния лиценз;
г)
„признаване“ означава разрешение да се използва във въздухоплавателно средство, регистрирано в една държава-членка, лиценз издаден от друга държава-членка, в съответствие с привилегиите, отнасящи се до него;
д)
„валидиране“ означава изрична декларация от държава-членка, че лицензът, издаден от друга държава-членка, може да се използва като нейн собствен;
е)
„летателен състав“ означава персонал, притежаващ лиценз и натоварен със задължения, съществени за експлоатацията на въздухоплавателно средство през полетното време. Това определение се отнася до пилотите, бордни навигатори и бордни инженери.
Член 3
1. Държава-членка приема без неоправдано забавяне или допълнителни проверки, всеки лиценз, издаден от друга държава-членка, заедно със свързаните с него привилегии и удостоверения.
2. Всяко лице, притежаващо лиценз за любител пилот, издаден от дадена държава-членка, има право да управлява самолет, регистриран в друга държава-членка. Това признаване се ограничава до упражняване на привилегиите на притежателя на лиценз за любител пилот и на свързаните с лиценза квалификационни класове съгласно правилата за визуални полети (VFR) през деня, само във въздухоплавателни средства, сертифицирани за експлоатация от един пилот.
Член 4
1. Член 3, параграф 1 се прилага когато лицензът, издаден от дадена държава-членка и представен за приемане в друга държава-членка, се основава на изискванията, които са еквивалентни с тези на приемащата държава-членка. За да могат компетентните органи да оценят еквивалентността на лиценза, издаден от друга държава-членка, Комисията изработва и изпраща на всички държави-членки преди 1 януари 1992 г. сравнителна таблица с изискванията, прилагани във всяка държава-членка за издаване на лицензи за еднакви функции.
2.
а)
Всяка държава-членка може да поиска от Комисията становище относно еквивалентността на лиценза, предоставен ѝ за приемане, в срок от три седмици от получаването на искането.
б)
Комисията трябва да представи становището си в срок от два месеца. Въпросната държава-членка разполага след това с един месец да отговори на кандидата.
в)
Ако държава-членка не поиска от Комисията становище, тя е длъжна да даде отговор на кандидата в рамките на три месеца.
г)
Сроковете, посочени в букви а), б) и в) започват да текат, когато цялата необходима информация е налице.
3. Ако след разглеждане на лиценза от държавата-членка, на която е представен за приемане, остават основателни съмнения за еквивалентността на съответния лиценз, тази държава-членка може независимо от принципите, установени в член 3, параграф 1, да приеме, че за приемането на лиценза са необходими допълнителни изисквания и/или изпити. Притежателят на лиценза, държавата-членка, която го е издала, и Комисията трябва се информират за това писмено. На притежателя на лиценза трябва да се даде възможност да премине допълнителни изпити от приемащата държава-членка, на която лицензът е представен за одобрение, колкото е възможно по-скоро и във всеки случай без дискриминация на основа на националност.
4. Когато кандидатът е отговорил на допълнителни изисквания и/или е преминал изискваната проверка/и съгласно параграф 3, заинтересованата държава-членка незабавно ще приеме съответния лиценз.
5. Независимо от изложеното по-горе, по отношение на лицензи на пилоти и независимо от параграфи 1 до 4, държавата-членка приема всеки лиценз, издаден съгласно изискванията на приложение 1 към Чикагската конвенцията за международно гражданско въздухоплаване, ако притежателят на лиценза отговаря на специалните условия за валидиране, установени в приложението към настоящата директива.
Член 5
Държавите-членки гарантират, че граждани на други държави-членки се приемат в обществени и частни учреждения за обучение и се допускат до изпити за лицензи и процедури на същото основание, което се прилага към техните граждани.
Член 6
Когато държава-членка издава, от съображения за еквивалентност, лиценз на основата на лиценза, издаден от трета страна, заедно с привилегиите и свързаните с него удостоверения, това трябва да бъде вписано в лиценза. Други държави-членки не са задължени да приемат такъв лиценз.
Член 7
1. След консултации с Комисията държавите-членки въвеждат в сила необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива до 1 юни 1992 г. Те незабавно информират Комисията за това.
2. Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Редът и условията на позоваване се определят от държавите-членки.
3. Държавите-членки съобщават на Комисията разпоредби от националното законодателство, които приемат в областта, регулирана от настоящата директива.
4. Държавите-членки се подпомагат една друга в прилагането на настоящата директива и, ако е необходимо, си обменят информация относно лицензите, които са приели на основание на еквивалентност.
5. Поверителната информация, получена съгласно настоящата директива, е предмет на професионална тайна.
Член 8
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 16 декември 1991 година.