KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 30. april 2008
om afslutning af regnskaberne for visse betalingsorganer i Tyskland, Italien og Slovakiet over udgifter, der for regnskabsåret 2006 blev finansieret af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen
(meddelt under nummer K(2008) 1709)
(Kun den italienske, den slovakiske og den tyske udgave er autentiske)
(2008/394/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1258/1999 af 17. maj 1999 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (1), særlig artikel 7, stk. 3,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 af 21. juni 2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (2), særlig artikel 32,
efter høring af Fondskomitéen, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Kommissionens beslutning 2007/327/EF (3) har for regnskabsåret 2006 afsluttet regnskaberne for alle betalingsorganer, undtagen regnskaberne for de tyske betalingsorganer »Baden-Württemberg« og »Bayern-Umwelt«, de italienske betalingsorganer »AGEA« og »ARBEA«, det portugisiske betalingsorgan »IFADAP« og det slovakiske betalingsorgan »APA«.
(2)
Efter fremsendelsen af nye oplysninger og efter yderligere kontroller kan Kommissionen nu træffe afgørelse om, hvorvidt de regnskaber, som det tyske betalingsorgan »Baden Württemberg«, det italienske betalingsorgan »AGEA« og det slovakiske betalingsorgan »APA« har fremsendt, er fuldstændige, nøjagtige og pålidelige.
(3)
I artikel 7, stk. 1, andet afsnit, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1663/95 (4) er det fastsat, at de beløb, der som følge af beslutningen om regnskabsafslutning omhandlet i det første afsnit skal tilbagebetales af eller udbetales til den enkelte medlemsstat, fastsættes ved, at det forskud, der er udbetalt for det pågældende regnskabsår, dvs. 2006, trækkes fra de udgifter, der er anerkendt for samme regnskabsår i henhold til første afsnit. Disse beløb trækkes fra eller lægges til forskuddene for udgifterne i den anden måned efter den måned, hvor beslutningen om regnskabsafslutning træffes.
(4)
Efter artikel 32, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1290/2005 bæres de finansielle konsekvenser af den manglende inddrivelse som følge af uregelmæssigheder af den pågældende medlemsstat med 50 % og af fællesskabsbudgettet med 50 %, hvis inddrivelsen som følge af disse uregelmæssigheder ikke har fundet sted inden for en frist på fire år efter datoen for den første administrative eller retslige konstatering eller på otte år, hvis inddrivelsen er genstand for søgsmål ved de nationale domstole. Artikel 32, stk. 3, i nævnte forordning forpligter medlemsstaterne til sammen med årsregnskaberne at tilsende Kommissionen en sammenfattende oversigt over de inddrivelsesprocedurer, der er iværksat som følge af uregelmæssigheder. Der findes detaljerede bestemmelser om medlemsstaternes pligt til at indberette de beløb, der skal inddrives, i Kommissionens forordning (EF) nr. 885/2006 af 21. juni 2006 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 for så vidt angår godkendelse af betalingsorganer og andre organer og regnskabsafslutning for EGFL og ELFUL (5). Bilag III til nævnte forordning indeholder modeller for tabel 1 og 2, som medlemsstaterne skal fremlægge i 2007. Kommissionen bør på basis af de tabeller, som medlemsstaterne har udfyldt, træffe beslutning om de finansielle konsekvenser af den manglende inddrivelse som følge af uregelmæssigheder, der er mere end henholdsvis fire eller otte år gamle. Denne beslutning foregriber ikke fremtidige overensstemmelsesbeslutninger efter artikel 32, stk. 8, i forordning (EF) nr. 1290/2005.
(5)
Efter artikel 32, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1290/2005 kan medlemsstaterne beslutte ikke at fortsætte inddrivelsen. En sådan beslutning kan kun træffes, hvis de allerede påløbne og de yderligere forventede udgifter til inddrivelse tilsammen vil være større end det beløb, der skal inddrives, eller hvis inddrivelse ikke er mulig på grund af, at debitor eller de personer, der er juridisk ansvarlige for uregelmæssigheden, er insolvente, hvilket skal være konstateret og anerkendt i henhold til den pågældende medlemsstats lovgivning. Hvis denne beslutning er truffet inden for en frist på fire år efter datoen for den første administrative eller retslige konstatering eller på otte år, hvis inddrivelsen er genstand for søgsmål ved de nationale domstole, bør de finansielle konsekvenser af den manglende inddrivelse bæres af fællesskabsbudgettet med 100 %. I den sammenfattende oversigt, der omhandles i artikel 32, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1290/2005, angives de beløb, for hvilke medlemsstaten har besluttet ikke at fortsætte inddrivelsesprocedurerne, samt begrundelsen for beslutningen herom. Disse beløb afholdes ikke af de pågældende medlemsstater, og byrden påhviler derfor fællesskabsbudgettet. Denne beslutning foregriber ikke fremtidige overensstemmelsesbeslutninger efter artikel 32, stk. 8, i nævnte forordning.
(6)
Kommissionen skal ved afslutningen af de pågældende betalingsorganers regnskaber tage hensyn til de beløb, der allerede er tilbagebetalt af de pågældende medlemsstater i medfør af beslutning 2007/327/EF.
(7)
Efter artikel 7, stk. 3, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1258/1999 og artikel 7, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1663/95 foregriber nærværende beslutning ikke Kommissionens senere beslutninger om afvisning af fællesskabsfinansiering for udgifter, der ikke er afholdt i henhold til fællesskabsbestemmelserne -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Hermed afsluttes regnskaberne for det tyske betalingsorgan »Baden-Württemberg«, det italienske betalingsorgan »AGEA« og det slovakiske betalingsorgan »APA« vedrørende udgifter, der finansieres af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, for regnskabsåret 2006.
De beløb, der skal tilbagebetales af eller udbetales til den enkelte medlemsstat i henhold til nærværende beslutning, herunder dem, der er en følge af anvendelsen af artikel 32, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1290/2005, er angivet i bilaget.
Artikel 2
Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland, Den Italienske Republik og Den Slovakiske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 30. april 2008.
РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 30 април 2008 година
за уравняване на сметките на някои разплащателни агенции в Германия, Италия и Словакия по отношение на разходите, финансирани от секция „Гарантиране“ на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), за финансовата 2006 година
(нотифицирано под номер C(2008) 1709)
(само текстовете на немски, италиански и словашки език са автентични)
(2008/394/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1258/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно финансирането на Общата селскостопанска политика (1), и по-специално член 7, параграф 3 от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета от 21 юни 2005 г. относно финансирането на Общата селскостопанска политика (2), и по-специално член 32 от него,
след консултации с Комитета на фонда,
като има предвид, че:
(1)
С Решение 2007/327/ЕО на Комисията (3) бяха уравнени сметките за финансовата 2006 година на всички разплащателни агенции с изключение на немските „Baden-Württemberg“ и „Bayern-Umwelt“, италианските „AGEA“ и „ARBEA“, португалската „IFADAP“ и словашката „АРА“.
(2)
След като получи нова информация и извърши допълнителни проверки, Комисията може вече да вземе решение относно пълнотата, точността и достоверността на сметките, предадени от немската разплащателна агенция „Baden-Württemberg“, от италианската „AGEA“ и от словашката „APA“.
(3)
Член 7, параграф 1, втората алинея от Регламент (ЕО) № 1663/95 на Комисията (4) постановява, че сумите, които следва да бъдат върнати от съответните държави-членки или да им бъдат изплатени в съответствие с решението за уравняване на сметките, посочено в първата алинея, се определят чрез приспадане на авансовите плащания през съответната финансова година, т.е. 2006 година, от признатите разходи за същата година съгласно първата алинея. Тези суми се приспадат или прибавят към авансовите плащания за разходи от втория месец след месеца, през който влиза в сила решението за уравняване на сметките.
(4)
Съгласно член 32, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 50 % от финансовите последствия от невръщането на сумите, свързани със съответните нередности, се понасят от въпросната държава-членка, а останалите 50 % - от бюджета на Общността, ако сумите не са върнати в срок от четири години от произнасянето на първоначалното административно или съдебно решение или в срок от осем години в случаите, когато са предприети мерки за връщане на сумите чрез националните съдилища. Член 32, параграф 3 от същия регламент задължава държавите-членки да предоставят на Комисията заедно с годишните счетоводни отчети и обобщен доклад за процедурите по връщане на средствата, предприети в отговор на нередностите. Подробни правила за приложението на задължението за докладване на сумите за връщане са изложени в Регламент (ЕО) № 885/2006 на Комисията от 21 юни 2006 г. относно реда и начина на прилагане на Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета по отношение на акредитирането на агенциите платци и други стопански субекти, както и по отношение на клиринга на счетоводните сметки на ЕФГЗ и ЕЗФРСР (5). Приложение III към посочения регламент съдържа образците на таблици 1 и 2, които трябва да се представят от държавите-членки през 2007 година. Въз основа на таблиците, попълнени от държавите-членки, Комисията следва да вземе решение относно финансовите последствия от невръщането на сумите, свързани с нередности отпреди повече от четири или съответно повече от осем години. Това решение не засяга бъдещи решения за съответствие съгласно член 32, параграф 8 от Регламент (ЕО) № 1290/2005.
(5)
По силата на член 32, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 държавите-членки могат да решат да не изискват връщане на сумите. Такова решение може да бъде взето само в случай, че разходите, които са извършени или вероятно ще бъдат извършени, надхвърлят сумата за връщане или ако връщането се окаже невъзможно поради обявена и призната по националното законодателство неплатежоспособност на длъжника или на лицата, носещи юридическата отговорност за нередностите. Ако такова решение е взето в срок от четири години от датата на първоначалното административно или съдебно решение или в срок от осем години, ако искът за връщане е отнесен до националните съдилища, 100 % от финансовите последствия от невръщането се поемат от бюджета на Общността. В обобщения доклад, споменат в член 32, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1290/2005, се посочват сумите, чието връщане държавата-членка е решила да не изисква, както и основанията за това решение. Тези суми не се начисляват на съответните държави-членки, а се поемат от бюджета на Общността. Това решение не засяга бъдещи решения за съответствие съгласно член 32, параграф 8 от посочения регламент.
(6)
При уравняването на сметките на съответните разплащателни агенции Комисията трябва да вземе предвид вече удържаните суми от съответните държави-членки въз основа на Решение 2007/327/ЕО.
(7)
Съгласно член 7, параграф 3, втората алинея от Регламент (ЕО) № 1258/1999 и член 7, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1663/95 настоящото решение не засяга решенията, взети впоследствие от Комисията и изключващи от финансиране от Общността разходи, които не са извършени в съответствие с правилата на Общността,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
С настоящото решение се уравняват сметките на немската разплащателна агенция „Baden-Württemberg“, на италианската разплащателна агенция „AGEA“ и на словашката разплащателна агенция „АРА“ по отношение на разходите, финансирани от секция „Гарантиране“ на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), за финансовата 2006 година.
Сумите, които следва да бъдат върнати от съответните държави-членки или да им бъдат изплатени съгласно настоящото решение, включително произтичащите от прилагането на член 32, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 суми, са посочени в приложението.
Член 2
Адресати на настоящото решение са Федерална република Германия, Италианската република и Словашката република.
Съставено в Брюксел на 30 април 2008 година.