RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 2679/98 af 7. december 1998 om det indre markeds funktion med hensyn til fri bevægelighed for varer mellem medlemsstaterne
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 235,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) I henhold til traktatens artikel 7 A indebærer det indre marked et område uden indre grænser, inden for hvilket den frie bevægelighed for varer skal sikres i overensstemmelse med traktatens artikel 30-36;
(2) krænkelser af dette princip, f.eks. hvis private i en given medlemsstat lægger hindringer i vejen for den frie bevægelighed for varer, kan i betydelig grad forstyrre det indre markeds virkemåde og medføre alvorlig skade for de krænkede personer;
(3) medlemsstaterne bør for at opfylde de forpligtelser, der følger af traktaten, og navnlig for at sikre, at det indre marked fungerer tilfredsstillende, dels undlade at træffe foranstaltninger eller udvise en adfærd, der kan udgøre en hindring for handelen, dels træffe alle fornødne og relevante foranstaltninger med henblik på at fremme fri varebevægelighed på deres område;
(4) sådanne foranstaltninger må ikke gribe ind i udøvelsen af de grundlæggende rettigheder, herunder retten eller friheden til at strejke;
(5) denne forordning er ikke til hinder for EF-aktioner, som måtte være nødvendige i visse tilfælde for at løse problemer i forbindelse med det indre markeds funktion, i givet fald under hensyn til forordningens gennemførelse;
(6) medlemsstaterne har enekompetence til at opretholde offentlig orden og beskytte den indre sikkerhed, og kun medlemsstaterne kan i en given situation afgøre, om foranstaltninger er fornødne og relevante for at fremme fri varebevægelighed på deres område, herunder i givet fald hvornår og hvilke foranstaltninger;
(7) udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstaterne og Kommissionen om hindringer for den frie varebevægelighed bør foregå hurtigt og på en hensigtsmæssig måde;
(8) en medlemsstat, på hvis område der forekommer hindringer for den frie varebevægelighed, bør træffe de fornødne og relevante foranstaltninger for hurtigst muligt at genetablere fri bevægelighed for varer på sit område med det formål at hindre, at forstyrrelsen eller skaden vedvarer, breder sig eller forværres med deraf følgende risiko for sammenbrud i handelen og de dermed forbundne aftalemæssige forbindelser; medlemsstaten bør underrette Kommissionen og, hvis den anmodes derom, de øvrige medlemsstater om, hvilke foranstaltninger den har truffet eller agter at træffe med henblik herpå;
(9) for at opfylde sine forpligtelser i henhold til traktaten bør Kommissionen påpege over for en medlemsstat, at en krænkelse efter dens opfattelse finder sted, og den pågældende medlemsstat bør reagere på en sådan henvendelse;
(10) traktaten indeholder ikke anden hjemmel end artikel 235 til vedtagelse af denne forordning -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
I denne forordning forstås ved:
1) »hindring«: en hindring for fri bevægelighed for varer mellem medlemsstaterne, for så vidt den skyldes en medlemsstats handling eller passivitet, som kan udgøre en krænkelse af traktatens artikel 30-36, og som:
a) medfører en alvorlig forstyrrelse af den frie varebevægelighed gennem fysisk eller anden hindring, forsinkelse eller omdirigering af import til, eksport fra eller transport gennem en medlemsstat
b) volder alvorlig skade for de krænkede personer, og
c) kræver øjeblikkelig handling for at hindre, at forstyrrelsen eller skaden vedvarer, breder sig eller forværres
2) »passivitet«: det tilfælde, hvor de kompetente myndigheder i en medlemsstat, stillet over for hindringer forårsaget af privates handlinger, undlader at træffe de fornødne og relevante foranstaltninger, som står i deres magt, for at fjerne hindringen og sikre varernes frie bevægelighed på deres område.
Artikel 2
Denne forordning må under ingen omstændigheder fortolkes, så den griber ind i udøvelsen af de grundlæggende rettigheder som anerkendt i medlemsstaterne, herunder retten eller friheden til at strejke. Disse rettigheder kan desuden omfatte retten eller friheden til at træffe andre foranstaltninger, der hører ind under særlige arbejdsmarkedsordninger i medlemsstaterne.
Artikel 3
1. Hvis en hindring forekommer eller ser ud til at ville forekomme:
a) videreformidler enhver medlemsstat, der sidder inde med relevante oplysninger (uanset om den selv er berørt), disse oplysninger til Kommissionen, og
b) videreformidler Kommissionen straks til medlemsstaterne disse og alle andre oplysninger fra en hvilken som helst anden kilde, som den anser for at være relevante.
2. Den berørte medlemsstat besvarer hurtigst muligt anmodninger fra Kommissionen og fra andre medlemsstater om oplysninger vedrørende en eksisterende eller eventuelt kommende hindrings art samt om, hvilke forholdsregler den har taget eller agter at tage. Oplysninger, der udveksles mellem medlemsstaterne, sendes ligeledes til Kommissionen.
Artikel 4
1. Hvis der forekommer en hindring, jf. dog artikel 2, skal den berørte medlemsstat:
a) træffe alle fornødne og relevante foranstaltninger for i overensstemmelse med traktaten at sikre varernes frie bevægelighed på dens område, og
b) informere Kommissionen om de forholdsregler, som dens myndigheder har taget eller agter at tage.
2. Kommissionen videreformidler straks de oplysninger, den har modtaget i henhold til stk. 1, litra b), til de øvrige medlemsstater.
Artikel 5
1. Hvis der efter Kommissionens opfattelse forekommer en hindring, redegør den over for den berørte medlemsstat for, hvordan den er kommet til denne konklusion, og anmoder medlemsstaten om at træffe alle fornødne og relevante foranstaltninger for at fjerne hindringen inden for en frist, som den fastsætter under hensyn til, hvor hastende sagen er.
2. Kommissionen tager hensyn til artikel 2, når den drager sin konklusion.
3. Kommissionen kan i De Europæiske Fællesskabers Tidende offentliggøre ordlyden af den henvendelse, den har sendt til den berørte medlemsstat, og meddeler omgående teksten til enhver part, der måtte anmode derom.
4. Medlemsstaten skal inden fem hverdage fra modtagelsen af henvendelsen enten:
- underrette Kommissionen om, hvilke foranstaltninger den har truffet eller agter at træffe for at gennemføre stk. 1, eller
- fremsende en begrundet redegørelse for, hvorfor der efter dens opfattelse ikke er tale om en hindring, der udgør en krænkelse af traktatens artikel 30-36.
5. Undtagelsesvis kan Kommissionen forlænge den i stk. 4 anførte frist, når medlemsstaten forelægger en behørigt begrundet anmodning herom, og begrundelsen kan accepteres.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 7. december 1998.
31998R2679
L 337/8
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 2679/98 НА СЪВЕТА
от 7 декември 1998 година
относно функционирането на вътрешния пазар по отношение на свободното движение на стоки между държавите-членки
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 235 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1).
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3).
(1)
като има предвид, че съгласно член 7а от Договора, вътрешният пазар представлява пространство без вътрешни граници, в което е осигурено, по-специално, свободното движение на стоки в съответствие с членове от 30 до 36 от Договора;
(2)
като има предвид, че всяко нарушаване на този принцип, например когато в някоя държава-членка свободното движение на стоки е възпрепятствано от действия на частни лица, може сериозно да попречи на доброто функциониране на вътрешния пазар и да причини сериозни вреди на засегнатите частни лица;
(3)
като има предвид, че за да изпълнят задълженията, които са им наложени по силата на Договора, и по-специално за да осигурят доброто функциониране на вътрешния пазар, държавите-членки следва, от една страна, да не приемат актове или поведение, които биха могли да представляват пречки за обмена и, от друга страна, да вземат всички необходими и съответстващи мерки, за да улеснят свободното движение на стоки на тяхна територия;
(4)
като има предвид, че тези мерки не трябва да пречат на упражняването на основните права, в това число правото или свободата на стачка;
(5)
като има предвид, че настоящият регламент не представлява пречка за действия, които в определени случаи биха могли да се окажат необходими на общностно равнище, за да дадат разрешение на проблемите при функционирането на вътрешния пазар, като се вземе предвид, когато е подходящо, прилагането на настоящия регламент;
(6)
като има предвид, че единствено държавите-членки са компетентни да поддържат обществения ред и да опазват вътрешната сигурност, както и да определят дали и в кой случай са необходими и съответстващи мерки за улесняване на свободното движение на стоки на тяхната територия при определени обстоятелства и да решават какви са евентуално необходимите мерки;
(7)
като има предвид, че трябва да съществува бърз и подходящ информационен обмен между държавите-членки и Комисията относно пречките за свободното движение на стоки;
(8)
като има предвид, че държавата-членка, на чиято територия са налице пречки за свободното движение на стоки, трябва да вземе всички необходими и съответстващи мерки, за да възстанови възможно най-бързо свободното движение на стоки на нейна територия, за да премахне всеки риск от продължаване, разширяване или влошаване на нарушаването или на въпросната вреда и на всякакъв риск от прекъсване на обмена и на договорните отношения, на които той се основава; като има предвид, че същата държава-членка следва да уведоми Комисията и при поискване - и останалите държави-членки, за мерките, които е взела или възнамерява да вземе по този повод;
(9)
като има предвид, че Комисията, при изпълнение на задължението, произтичащо от Договора, трябва да уведоми заинтересованата държава-членка, че тя смята, че е имало нарушение на правилата и че последната трябва да се съобрази с това уведомяване;
(10)
като има предвид, че за приемането на настоящия регламент Договорът не предвижда други правомощия за действие, освен тези, посочени в член 235 от него,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
По смисъла на настоящия регламент:
1.
понятието „пречка“ е пречка за свободното движение на стоки между държавите-членки, за която може да бъде привлечена да отговаря държава-членка поради действие или бездействие, което може да съставлява нарушение на членове от 30 до 36 от Договора, и която:
а)
предизвиква сериозно нарушаване на свободното движение на стоки като препятства, забавя или отклонява физически или по друг начин вноса или транзитното преминаване на стоки в държава-членка или износа на същите от тази държава-членка;
б)
причинява сериозни вреди на увредените частни лица; и
в)
изисква незабавно действие с оглед избягване на продължаването, разширяването или влошаването на нарушаването или на въпросните вреди;
2.
понятието „бездействие“ обхваща случаите, когато компетентните органи на една държава-членка при наличие на пречка, предизвикана от действия, предприети от частни лица, не вземат всички необходими и съответстващи мерки, които са от тяхната компетентност, с оглед премахването на пречката и осигуряването на свободното движение на стоки на територията на тази държава-членка.
Член 2
Настоящият регламент не може да бъде тълкуван като засягащ по какъвто и да е начин упражняването на основните права, както са признати в държавите-членки, включително правото или свободата на стачка. Тези права могат също да включват правото или свободата да се предприемат и други действия, произтичащи от специфичните системи на трудови отношения, присъщи на всяка държава-членка.
Член 3
1. Когато възникне пречка или има риск от поява на такава:
а)
всяка държава-членка (независимо дали става въпрос за засегнатата държава-членка, или не), която разполага със съответни сведения, незабавно ги съобщава на Комисията; и
б)
Комисията съобщава незабавно на държавите-членки тези сведения, както и всяко друго сведение, независимо от неговия произход, ако прецени, че е подходящо.
2. Съответната държава-членка отговаря в най-кратък срок на исканията за информация, отправени от Комисията и от другите държави-членки, относно характера на пречката или на риска от такава пречка и относно мерките, които тя е взела или възнамерява да вземе. Сведенията, които обменят държавите-членки, се изпращат също така и на Комисията.
Член 4
1. При наличие на пречка и при спазване на разпоредбите на член 2, засегнатата държава-членка следва да
а)
вземе всички необходими и съответстващи мерки по такъв начин, че да осигури свободното движение на стоки на своята територия съгласно Договора, и
б)
уведоми Комисията за мерките, които нейните компетентни органи са взели или възнамеряват да вземат.
2. Комисията съобщава незабавно получените сведения съгласно параграф 1, буква б) на другите държави-членки.
Член 5
1. Когато Комисията прецени, че е налице пречка в държава-членка, тя уведомява засегнатата държава-членка за причините, поради които е стигнала до това заключение и изисква от държавата-членка да вземе всички необходими и съответстващи мерки за премахване на посочената пречка в срок, който тя определя в зависимост от спешността на съответния въпрос.
2. В рамките на своите заключения, Комисията се съобразява с член 2.
3. Комисията може да публикува в Официален вестник на Европейските общности текста на нотификацията, която е изпратила на засегнатата държава-членка, и незабавно изпраща текста на страната, която поиска това.
4. В срок от пет работни дни от получаването на текста, засегнатата държава-членка или:
-
информира Комисията за инициативите, които е предприела или възнамерява да предприеме, за да приведе в действие параграф 1, или
-
изпраща мотивиран документ, в който се обяснява защо няма пречка, представляваща нарушение на членове от 30 до 36 от Договора.
5. По изключение Комисията може да разреши удължаване на срока, посочен в параграф 4, когато държавата-членка представи мотивирана молба в този смисъл и когато причините за това изглеждат основателни.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 7 декември 1998 година.