Kommissionens forordning (EF) nr. 358/2002
af 26. februar 2002
om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af visse rørfittings af jern eller stål med oprindelse i Den Tjekkiske Republik, Malaysia, Rusland, Republikken Korea og Slovakiet og om godtagelse af et tilsagn fra en eksporterende producent i Slovakiet
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2238/2000(2), særlig artikel 7,
efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
1. Procedurer vedrørende andre lande
(1) Ved forordning (EF) nr. 584/96(3), ændret ved forordning (EF) nr. 1592/2000(4), indførte Rådet en endelig antidumpingtold på importen af visse rørfittings af jern eller stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina (i det følgende benævnt "Kina"), Kroatien og Thailand. Foranstaltningerne over for denne import bestod i en specifik told, undtagen for tre thailandske eksporterende producenter, fra hvilke Kommissionen godtog tilsagn ved afgørelse 96/252/EF(5). I juli 2000 blev antidumpingforanstaltningerne mod importen fra et af disse tre selskaber ophævet efter en interimsundersøgelse, som var ønsket af dette selskab i henhold til artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 384/96 (i det følgende benævnt "grundforordningen"), og som viste, at der ikke forekom dumping(6).
(2) Efter offentliggørelsen af en meddelelse(7) om de gældende antidumpingforanstaltningers forestående udløb i september 2000 modtog Kommissionen en anmodning om en udløbsundersøgelse, der var indgivet af Defence Committee of the EU Steel Butt-welding Fittings Industry på vegne af producenter, der tegner sig for en væsentlig del af den samlede produktion i Fællesskabet af visse rørfittings af jern eller stål. En undersøgelse af disse foranstaltninger blev indledt i april 2001(8).
2. Nærværende undersøgelse
Indledning
(3) Den 17. april 2001 indgav Defence Committee of the EU Steel Butt-welding Fittings Industry (i det følgende benævnt "klageren") en klage på vegne af producenter, der tegnede sig for en væsentlig del af produktionen af visse rørfittings. Klagen indeholdt beviser for, at der fandt dumping sted i forbindelse med nævnte vare og forvoldtes væsentlig skade som følge heraf, hvilket ansås for tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af en procedure.
(4) Den 1. juni 2001 offentliggjorde Kommissionen følgelig en meddelelse(9) (i det følgende benævnt "indledningsmeddelelsen") i De Europæiske Fællesskabers Tidende om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af visse rørfittings af jern og stål med oprindelse i Den Tjekkiske Republik, Malaysia, Rusland, Republikken Korea og Slovakiet (i det følgende benævnt "de pågældende lande").
Undersøgelse
(5) Kommissionen underrettede officielt de eksporterende producenter, importører, forhandlere, brugere og brugersammenslutninger, som den vidste var berørt af sagen, samt repræsentanterne for de pågældende eksportlande og producenterne i Fællesskabet om indledningen af proceduren. Interesserede parter fik mulighed for at give deres mening til kende skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.
(6) Kommissionen sendte spørgeskemaer til EF-producenterne, til alle eksportører og producenter, til alle importører og forhandlere, til alle kendte berørte brugere samt til alle parter, der gav sig til kende inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen. Disse spørgeskemaer blev besvaret af fire producenter i Fællesskabet, seks eksporterende producenter, ni importører, to brugersammenslutninger og syv brugere.
(7) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at træffe en foreløbig afgørelse om dumping, skade, årsagssammenhæng og Fællesskabets interesser. Der blev aflagt kontrolbesøg hos følgende selskaber:
- Producenter i Fællesskabet
- Erne Fittings GmbH & Co., Schlins, Østrig
- Interfit, Maubeuge, Frankrig
- Siekmann Fittings GmbH & Co. KG, Lohne, Tyskland
- Virgilio CENA & Figli SpA., Brescia, Italien
- Eksporterende producenter
- Den Tjekkiske Republik
- Mavet a.s./Bovex s.r.o., Trebic
- Malaysia
- Anggerik Laksana SDN BHD, Kepong, Selangor Darul Ehsan
- Wing Tiek Ductile Pipe SDN BHD, Petaling Jaya
- Slovakiet
- Bohus s.r.o., Hronec
- Zeleziarne Podbrezova a.s., Podbrezova
- en med Zeleziarne Podbrezova forretningsmæssigt forbundet importør
- Pipex Italia, Milano, Italien
- Ikke-forretningsmæssigt forbundne importører i Fællesskabet:
- IN.RA.BO, Bologna, Italien
- I.R.C. SpA, Cortemaggiore, Italien
- Van Leeuwen, Vilvoorde, Belgien.
(8) Undersøgelsen af dumping og skade omfattede perioden fra 1. april 2000 til 31. marts 2001 (i det følgende benævnt "undersøgelsesperioden"). For så vidt angår de udviklingstendenser, der var relevante for undersøgelsen af skade, analyserede Kommissionen perioden fra 1996 til udgangen af undersøgelsesperioden (i det følgende benævnt "den betragtede periode").
3. Den pågældende vare og samme vare
Den pågældende vare
(9) Den af undersøgelsen omfattede vare er visse rørfittings (ikke støbte fittings, flanger og fittings med gevind) af jern eller stål (ikke rustfrit stål), med største udvendige diameter på 609,6 mm og derunder, af den art der anvendes til stuksvejsning eller andre formål, som i øjeblikket tariferes under KN-kode ex 7307 93 11 (Taric-kode 7307 93 11 91 ), ex 7307 93 19 (Taric-kode 7307 93 19 91 ), ex 7307 99 30 (Taric-kode 7307 99 30 92 ) og ex 7307 99 90 (Taric-kode 7307 99 90 92 ). Varen kaldes sædvanligvis rørfittings.
(10) Rørfittings fremstilles hovedsagelig ved at beskære og forme rør. Rørfittings benyttes til at forbinde rør og findes i forskellige former (rørknæ, overgangsstykker, T-formede fittings og hætter), størrelser og kvaliteter. De benyttes hovedsagelig i den petrokemiske industri og bygge- og anlægsbranchen, inden for energiproduktion, til skibsbygning og i industrielle installationer. Ved salg til den petrokemiske industri benyttes ANSI-standarden som global standard. Til andre anvendelsesformål er den mest almindeligt benyttede standard i Fællesskabet DIN-standarden.
(11) Alle rørfittings har samme grundlæggende fysiske og tekniske egenskaber, og varens form bestemmes først i den afsluttende fase af produktionen. Det fandtes også, at varens form ikke er bestemmende for det formål, hvortil den bliver anvendt. Rørfittings betragtes derfor som én og samme vare i forbindelse med denne undersøgelse.
Samme vare
(12) Det fremgik af undersøgelsen, at rørfittings fremstillet i de pågældende lande og solgt på hjemmemarkedet og/eller eksporteret til Fællesskabet har samme grundlæggende fysiske, tekniske og kemiske egenskaber som rørfittings solgt i Fællesskabet af de klagende EF-producenter, og de anses derfor for at være samme vare, jf. artikel 1, stk. 4, i grundforordningen.
B. DUMPING
(13) Fire af de lande, der er omfattet af den aktuelle procedure, er lande med markedsøkonomi, nemlig Den Tjekkiske Republik, Malaysia, Republikken Korea og Slovakiet. For så vidt angår Rusland vil den normale værdi blive fastsat på samme måde som for lande med markedsøkonomi, forudsat at betingelserne i artikel 2, stk. 7, litra b) og c), er opfyldt. Alternativt finder bestemmelserne i artikel 2, stk. 7, litra a), anvendelse.
LANDE MED MARKEDSØKONOMI
1. Generel metode
(14) Den nedenfor beskrevne generelle metode er blevet anvendt for alle de pågældende eksportlande med markedsøkonomi. Fremlæggelsen af undersøgelsesresultaterne om dumping vedrørende importen fra hvert af de pågældende lande beskriver derfor kun, hvad der er specifikt for hvert eksportland.
Normal værdi
(15) For så vidt angår fastsættelsen af den normale værdi fastslog Kommissionen først for hver enkelt eksporterende producent, om dens samlede hjemmemarkedssalg af rørfittings var repræsentativt i forhold til dens samlede eksportsalg til Fællesskabet. I overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i grundforordningen blev hjemmemarkedssalget anset for repræsentativt, hvis den mængde, som hver eksporterende producent solgte på hjemmemarkedet, udgjorde mindst 5 % af det pågældende selskabs samlede eksportsalg til Fællesskabet.
(16) Kommissionen identificerede efterfølgende de typer rørfittings, som solgtes på hjemmemarkedet af selskaber med et repræsentativt hjemmemarkedssalg, og som var identiske eller direkte sammenlignelige med de typer, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet.
(17) For hver type, der solgtes af de eksporterende producenter på hjemmemarkedet og fandtes at være direkte sammenlignelige med typer, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet, blev det fastsat, hvorvidt hjemmemarkedssalget var tilstrækkeligt repræsentativt i henhold til artikel 2, stk. 2, i grundforordningen. Hjemmemarkedssalget af en bestemt type rørfittings blev anset for tilstrækkeligt repræsentativt, hvis det samlede salg på hjemmemarkedet af den pågældende type i undersøgelsesperioden udgjorde mindst 5 % af den samlede solgte mængde af den sammenlignelige type rørfittings, der eksporteredes til Fællesskabet.
(18) Det blev også undersøgt, hvorvidt hjemmemarkedssalget for hver type kunne anses for at have fundet sted i normal handel, idet andelen af rentable salg af den pågældende type til uafhængige kunder blev fastsat. I tilfælde, hvor mængden af rørfittings solgt til en nettopris, der svarede til eller lå over de beregnede produktionsomkostninger, udgjorde mindst 80 % af den samlede salgsmængde, og hvor den vejede gennemsnitspris for den pågældende type svarede til eller lå over produktionsomkostningerne, beregnedes den normale værdi på grundlag af den faktiske hjemmemarkedspris, beregnet som et vejet gennemsnit af priserne på alle salgstransaktioner på hjemmemarkedet, der havde fundet sted i undersøgelsesperioden, uanset om disse havde været rentable eller ej. I tilfælde, hvor den vejede gennemsnitspris lå under produktionsomkostningerne, eller hvor det fortjenstgivende salg af rørfittings udgjorde mindre end 80 %, men 10 % eller derover af det samlede salg, baseredes den normale værdi på den faktiske hjemmemarkedspris, beregnet som et vejet gennemsnit af de rentable salgstransaktioner.
(19) I tilfælde, hvor det fortjenstgivende salg af en hvilken som helst type rørfittings udgjorde mindre end 10 % af det samlede salg, fandt Kommissionen, at denne bestemte type solgtes i utilstrækkelige mængder til, at hjemmemarkedsprisen kunne give et passende grundlag for fastsættelsen af den normale værdi.
(20) I tilfælde, hvor hjemmemarkedsprisen på en bestemt type solgt af en eksporterende producent ikke kunne benyttes til at fastsætte den normale værdi, måtte der anvendes en anden metode. I denne forbindelse benyttede Kommissionen de priser for den pågældende vare, der anvendtes af en anden producent på hjemmemarkedet. I alle tilfælde, hvor dette ikke var muligt, og hvor der ikke fandtes nogen anden rimelig metode, blev den beregnede normale værdi benyttet.
(21) I alle tilfælde, hvor en beregnet normal værdi blev benyttet, og i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen blev den normale værdi beregnet på grundlag af produktionsomkostningerne for de eksporterede typer (om nødvendigt justeret) plus en rimelig margen til dækning af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (SAG-omkostninger) samt fortjeneste. Med henblik herpå undersøgte Kommissionen, om de SAG-omkostninger og den fortjeneste, som hver af de pågældende producerende eksportører havde haft på hjemmemarkedet, kunne anses for at udgøre pålidelige oplysninger. Faktiske SAG-omkostninger på hjemmemarkedet blev anset for pålidelige, hvis det pågældende selskabs hjemmemarkedssalg kunne anses for repræsentativt. Den indenlandske fortjenstmargen blev fastsat på grundlag af hjemmemarkedssalget i normal handel.
Eksportpris
(22) I alle tilfælde, hvor rørfittings eksporteredes til uafhængige kunder i Fællesskabet, fastsattes eksportprisen i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen, altså på grundlag af de eksportpriser der faktisk var betalt eller skulle betales.
(23) Hvis eksportsalget havde fundet sted gennem en forretningsmæssigt forbundet importør, beregnedes eksportprisen i henhold til artikel 2, stk. 9, i grundforordningen, nemlig på grundlag af den pris hvortil de indførte varer for første gang videresolgtes til en uafhængig køber. I sådanne tilfælde blev der foretaget justeringer for alle omkostninger, der var påløbet mellem indførsel og videresalg samt for fortjeneste med henblik på at fastsætte en realistisk eksportpris. For så vidt angår fortjenstmargenen blev den foreløbigt fastsat på grundlag af oplysninger fra samarbejdsvillige ikke-forretningsmæssigt forbundne importører.
Sammenligning
(24) For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen blev der i form af justeringer taget hensyn til forskelle i faktorer, der hævdedes og påvistes at påvirke prissammenligneligheden, jf. artikel 2, stk. 10, i grundforordningen. Der blev i alle tilfælde foretaget justeringer, hvor dette var berettiget, korrekt og støttet af dokumentation.
Dumpingmargen for undersøgte selskaber
(25) I overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen blev der for hver samarbejdsvillig eksporterende producent foretaget en sammenligning af den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver type med den tilsvarende vejede gennemsnitlige eksportpris.
Restdumpingmargen
(26) For ikke-samarbejdsvillige selskaber blev der i overensstemmelse med artikel 18 i grundforordningen fastsat en restdumpingmargen på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger.
(27) For de lande, hvor der ikke var grund til at antage, at nogen eksporterende producent ikke udviste samarbejdsvilje, besluttedes det at fastsætte restdumpingmargenen på grundlag af niveauet for det samarbejdende selskab, der havde den højeste dumpingmargen, for derved at sikre eventuelle foranstaltningers effektivitet.
(28) For de lande, hvor der blev udvist en lav grad af samarbejdsvilje, blev restdumpingmargenen fastsat på grundlag af det største dumpingeksportsalg til Fællesskabet af repræsentative mængder. Denne fremgangsmåde fandtes også nødvendig for at undgå at belønne manglende samarbejdsvilje og i betragtning af, at der ikke var tegn på, at en ikke-samarbejdsvillig part havde foretaget dumping på et lavere niveau.
For i dette tilfælde at træffe en afgørelse for hvert af de pågældende lande om, hvorvidt der har været tale om manglende samarbejdsvilje, blev den samlede import som oplyst af de samarbejdsvillige eksporterende producenter sammenlignet med oplysningerne fra Eurostat for det pågældende land.
2. Den Tjekkiske Republik
(29) To eksporterende producenter besvarede spørgeskemaet. Disse besvarelser indeholdt oplysninger om varer fremstillet af to selskaber i samme fabrik i forskellige dele af undersøgelsesperioden, da fabrikkens driftsledelse overgik fra Mavet til Bevox pr. 1. januar 2001. Der blev derfor foretaget to forskellige beregninger for at nå frem til individuelle dumpingmargener for begge selskaber.
Normal værdi
(30) Den normale værdi blev fastsat som beskrevet i betragtning 15 til 21, dvs. på grundlag af de priser, som uafhængige kunder skulle betale eller betalte i normal handel på hjemmemarkedet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1, i grundforordningen og beregnet i henhold til artikel 2, stk. 3, i grundforordningen for den type af den pågældende vare, der solgtes til Fællesskabet.
Eksportpris
(31) Eksportsalget fandt sted direkte til uafhængige kunder i Fællesskabet og blev derfor fastsat i henhold til artikel 2, stk. 8, i grundforordningen.
Sammenligning
(32) Der blev foretaget justeringer for rabatter samt transport- og kreditomkostninger.
Dumpingmargen
(33) Sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen viste, at der forekom dumping for så vidt angik de samarbejdende eksporterende producenter. Udtrykt i procent af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, udgør de foreløbige dumpingmargener følgende:
TABELPOSITION
(34) Der konstateredes en høj grad af samarbejdsvilje i Den Tjekkiske Republik, og den foreløbige restdumpingmargen blev fastsat til niveauet for det samarbejdsvillige selskab, der havde den højeste dumpingmargen, dvs. 22,4 %.
3. Malaysia
(35) Begge kendte eksporterende producenter besvarede spørgeskemaet. En af disse eksporterende producenter nægtede imidlertid at give de nødvendige oplysninger. Selskabet hævdede især, at det ikke kunne give transaktionsspecifikke oplysninger om dets hjemmemarkeds- og eksportsalg, og det nægtede også at forsyne Kommissionen med kopier af fakturaer. Selskabet blev advaret om konsekvenserne af dette manglende samarbejde, men ændrede ikke holdning. Det blev derfor besluttet at anvende artikel 18 i grundforordningen og basere undersøgelsesresultaterne for dette selskab på de foreliggende faktiske oplysninger. Da der ikke kunne benyttes oplysninger, som var specifikke for selskabet, blev det besluttet at anvende resttoldsatsen på dette selskab.
Normal værdi
(36) Den normale værdi blev fastsat som beskrevet i betragtning 15 til 21, dvs. på grundlag af de priser, som uafhængige kunder skulle betale eller betalte i normal handel på hjemmemarkedet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1, i grundforordningen og beregnet i henhold til artikel 2, stk. 3, i grundforordningen for den type af den pågældende vare, der solgtes til Fællesskabet.
Eksportpris
(37) Eksportsalget fandt sted direkte til uafhængige kunder i Fællesskabet og blev derfor fastsat i henhold til artikel 2, stk. 8, i grundforordningen.
Sammenligning
(38) Der blev foretaget justeringer for rabatter samt transport-, håndterings- og kreditomkostninger.
(39) Det pågældende selskab ønskede en justering for handelstrin, da salget til endelige brugere på hjemmemarkedet konsekvent fandt sted til højere priser end salget til detailhandlende, og da det konsekvent havde forskellige funktioner i forbindelse med salget til disse to forskellige salgskanaler. Da det fandtes, at dette ønske var berettiget, blev justeringen indrømmet.
Dumpingmargen
(40) Sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen viste, at der forekom dumping for så vidt angik den samarbejdende eksporterende producent. Udtrykt i procent af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, udgør den foreløbige dumpingmargen følgende:
TABELPOSITION
(41) Det konstateredes, at der blev udvist en meget begrænset samarbejdsvilje i Malaysia, og restdumpingmargenen blev derfor fastsat med niveauet for den mest dumpede varetype, som fandtes at være repræsentativ, dvs. 75 %.
4. Republikken Korea
(42) Ingen koreanske eksporterende producenter besvarede spørgeskemaet. Det var derfor nødvendigt at anvende artikel 18 i grundforordningen og basere undersøgelsesresultaterne på de foreliggende faktiske oplysninger. For så vidt angår den normale værdi forekom de mest pålidelige foreliggende oplysninger i klagen, da der her var tale om en beregnet værdi baseret på omkostningerne til rør plus et ikke urimeligt skøn over produktionsomkostningerne. For så vidt angår eksportprisen fandt Kommissionen, at klagen indeholdt de mest pålidelige foreliggende oplysninger i betragtning af, at rørfittings er registreret som en ex-kode i Eurostat, hvilket gør oplysningerne mindre nøjagtige, og af kvaliteten af oplysningerne i klagen, der var baseret på et pristilbud. Både den normale værdi og eksportprisen blev således fastsat på grundlag af klagen, da Kommissionen fandt, at den var det mest rimelige disponible grundlag.
(43) Sammenligningen af den normale værdi og eksportprisen viste, at der forekom dumping. Udtrykt i procent af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, udgør den foreløbige dumpingmargen følgende:
TABELPOSITION
5. Slovakiet
(44) Begge kendte eksporterende producenter besvarede spørgeskemaet. En importør i Fællesskabet, der er forretningsmæssigt forbundet med en af de eksporterende producenter, besvarede det bilag til spørgeskemaet, der var bestemt for forretningsmæssigt forbundne selskaber. I undersøgelsesperioden eksporterede den samme eksporterende producent også visse varer til Fællesskabet, som var fremstillet i Den Tjekkiske Republik. Disse varer indgik ikke i dumpingberegningen for Slovakiet.
Normal værdi
(45) Den normale værdi blev fastsat som beskrevet i betragtning 15 til 21, dvs. på grundlag af de priser, som uafhængige kunder skulle betale eller betalte i normal handel på hjemmemarkedet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1, i grundforordningen og beregnet i henhold til artikel 2, stk. 3, i grundforordningen for den type af den pågældende vare, der solgtes til Fællesskabet.
Eksportpris
(46) Det direkte eksportsalg til uafhængige kunder i Fællesskabet blev fastsat i henhold til artikel 2, stk. 8, i grundforordningen, mens eksportpriserne på salget gennem en af de eksporterende producenters forretningsmæssigt forbundne importør blev beregnet i overensstemmelse med artikel 2, stk. 9, i grundforordningen.
Sammenligning
(47) Der blev foretaget justeringer for rabatter, transport- og kreditomkostninger samt provisioner.
(48) Et selskab ønskede en justering for fysiske egenskaber, især for den yderligere blæsning og passivering, der kræves på hjemmemarkedet. Selskabet kunne imidlertid ikke fremlægge dokumentation for det beløb, der krævedes i justering, eller for forskellens markedsværdi. Kravet måtte derfor afvises.
(49) Det samme selskab anmodede også om en justering for pakning, da de paller, der benyttes på hjemmemarkedet, ofte ikke er fuldt læsset i modsætning til pallerne til eksportmarkederne. Da selskabet ikke kunne fremlægge dokumentation for størrelsen af den ønskede justering, og da der ikke blev påvist nogen virkning for prisen, måtte denne justering imidlertid også afvises.
Dumpingmargen
(50) Sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen viste, at der forekom dumping for så vidt angik de samarbejdende eksporterende producenter. Udtrykt i procent af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, udgør de foreløbige dumpingmargener følgende:
TABELPOSITION
(51) Der konstateredes en høj grad af samarbejdsvilje i Slovakiet, og den foreløbige restdumpingmargen blev fastsat til niveauet for det samarbejdsvillige selskab, der havde den højeste dumpingmargen, dvs. 15,0 %.
RUSLAND
Markedsøkonomisk status
(52) Ingen russiske eksporterende producenter anmodede om markedsøkonomisk status i henhold til artikel 2, stk. 7, litra b), i grundforordningen. Bestemmelserne i artikel 2, stk. 7, litra a), måtte derfor anvendes.
Referenceland
(53) I henhold til artikel 2, stk. 7, i grundforordningen skal den normale værdi for lande uden markedsøkonomi og for selskaber i lande, der ikke kan indrømmes markedsøkonomisk status i henhold til artikel 2, stk. 7, litra b), i grundforordningen, fastsættes på grundlag af prisen eller den beregnede værdi i et tredjeland med markedsøkonomi ("referencelandet").
(54) I indledningsmeddelelsen gav Kommissionen udtryk for, at den påtænkte at benytte Den Tjekkiske Republik eller Slovakiet som et passende referenceland med henblik på at fastsætte den normale værdi for Rusland. Ingen interesserede parter fremsatte bemærkninger til dette foreslåede valg af referenceland.
(55) Det fremgik af undersøgelsen, at priserne i Slovakiet var styret af markedskræfterne, at to producenter konkurrerede på hjemmemarkedet, og at de begge samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, at der var en betydelig import fra tredjelande, og at der var tegn på, at der i vidt omfang blev benyttet samme produktionsteknologi og -processer i Slovakiet og Rusland. Endvidere var hjemmemarkedssalget betydeligt i forhold til det russiske eksportsalg af den pågældende vare til Fællesskabet.
(56) I betragtning af ovenstående konkluderedes det, at Slovakiet var det mest hensigtsmæssige referenceland, og at valget af dette land under disse omstændigheder forekom at være passende og ikke urimeligt med henblik på at fastsætte den pågældende vares normale værdi for Rusland, jf. artikel 2, stk. 7, i grundforordningen.
Normal værdi
(57) Ingen russiske eksporterende producenter besvarede spørgeskemaet. For at beregne den foreløbige dumpingmargen måtte Kommissionen derfor gøre brug af de foreliggende faktiske oplysninger, jf. artikel 18 i grundforordningen. I dette tilfælde, hvor der ikke forelå oplysninger om sammensætningen af den russiske eksport, blev den normale værdi i henhold til artikel 2, stk. 7, litra a), i grundforordningen fastsat på grundlag af det vejede gennemsnit af de normale værdier, der var fastsat for de samarbejdsvillige slovakiske eksporterende producenter.
Eksportpris
(58) Da ingen russiske eksporterende producenter besvarede spørgeskemaet, og da der ikke findes noget andet rimeligt grundlag, blev eksportprisen for Rusland fastsat på grundlag af klagen. Oplysningerne i klagen var baseret på Eurostat.
Sammenligning
(59) For at sikre en retfærdig sammenligning blev der foretaget justeringer for forskelle i transport- og forsikringsomkostninger, der fandtes at påvirke priserne og prissammenligneligheden.
Dumpingmargen
(60) I overensstemmelse med artikel 2, stk. 11, i grundforordningen sammenlignedes den vejede gennemsnitlige normale værdi med den vejede gennemsnitlige eksportpris ab fabrik. Denne sammenligning viste, at der forekom dumping. Den vejede gennemsnitlige foreløbige dumpingmargen for landet som helhed er 43,3 % af cif-værdien.
C. SKADE
1. Definition af erhvervsgrenen i Fællesskabet
(61) De fire producenter i Fællesskabet, som besvarede spørgeskemaet, tegnede sig for omkring 60 % af produktionen i Fællesskabet. Det skal bemærkes, at tre andre producenter, der tegnede sig for ca. 10 % af produktionen i Fællesskabet, ikke i fuldt omfang besvarede spørgeskemaet inden for den fastsatte frist, selv om de støttede undersøgelsen.
(62) I undersøgelsesperioden importerede to af de ovennævnte fire klagende EF-producenter den pågældende vare, og en af disse importerede varen fra de pågældende lande. Disse to klagende parters import af den pågældende vare tegnede sig for henholdsvis 2,5 % og 10 % af disse producenters samlede salg i Fællesskabet, udtrykt i mængde. Trods dette videresalg af importerede rørfittings lå begge disse selskabers primære aktiviteter imidlertid fortsat i Fællesskabet. For begge selskaber supplerede importerne endvidere de pågældende producenters varesortiment. Disse producenters beskrevne handelsaktivitet påvirkede derfor ikke deres status som producenter i Fællesskabet. Disse fire producenter i Fællesskabet anses derfor for at udgøre erhvervsgrenen i Fællesskabet, jf. artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 4, i grundforordningen.
2. Forbruget i Fællesskabet
(63) Det skal bemærkes, at en del af EF-producenternes hjemmemarkedssalg ifølge klagen sker til lagerførende selskaber (der ikke samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen), som igen eksporterer betydelige mængder af varen til lande uden for Fællesskabet. Det åbenbare forbrug i Fællesskabet blev derfor fastsat på grundlag af EF-erhvervsgrenens og de øvrige fællesskabsproducenters produktionsmængde (baseret på oplysningerne i klagen) samt tal fra Eurostat vedrørende importens og eksportens omfang.
(64) På dette grundlag steg forbruget i Fællesskabet først fra omkring 57000 tons i 1996 til omkring 65000 tons i 1998, men faldt efterfølgende til omkring 51000 tons i undersøgelsesperioden.
3. Importen fra de pågældende lande
Kumulativ vurdering af virkningerne af den pågældende import
(65) Kommissionen overvejede, om importen fra de pågældende lande burde vurderes kumulativt, idet der blev taget hensyn til betingelserne i artikel 3, stk. 4, i grundforordningen.
(66) De dumpingmargener, der blev fastsat for importen fra alle de pågældende lande, er højere end minimumsværdien, de importerede mængder er ikke ubetydelige, og det blev anset for hensigtsmæssigt at foretage en kumulativ vurdering på baggrund af konkurrencevilkårene både mellem de importerede varer indbyrdes og mellem de importerede varer og den i Fællesskabet fremstillede samme vare. Dette fremgår af, at alle importmængderne var betydelige og vandt markedsandele mellem 1996 og undersøgelsesperioden, at de solgte rørfittings var identiske og distribueredes gennem samme handelskanaler, og at deres priser alle lå under EF-erhvervsgrenens priser, hvilket førte til pristryk for EF-erhvervsgrenens rørfittings. Den gennemsnitlige prisudvikling for individuelle lande anses ikke for at være relevant i denne forbindelse, da det er sandsynligt, at den vil være påvirket af ændringer i varesortimentet.
(67) Derfor konkluderes det foreløbigt, at dumpingimporten med oprindelse i de pågældende lande bør vurderes kumulativt.
Importens omfang og markedsandel
(68) Importen til Fællesskabet af rørfittings med oprindelse i de pågældende lande steg udtrykt i mængde fra 1157 tons i 1996 til 6242 tons i undersøgelsesperioden. Den tilsvarende markedsandel steg fra 2,0 % i 1996 til 12,3 % i undersøgelsesperioden.
Dumpingimportens priser
(69) Selv om prisudviklingen for individuelle lande gennemsnitligt set var påvirket af ændringer i varesortimentet, blev der beregnet en vejet gennemsnitspris på importerede varer med oprindelse i de pågældende lande. Den steg fra 1378 EUR/ton i 1996 til 1408 EUR/ton i undersøgelsesperioden. Det skal imidlertid bemærkes, at gennemsnitsprisen i den betragtede periode først steg og nåede 1628 EUR/ton i 1997, hvilket var en stigning på 18 %. Den faldt derefter med ca. 15 % mellem 1997 og undersøgelsesperioden, hvor forbruget i Fællesskabet også var faldende.
Underbud
(70) Kommissionen har undersøgt, om de eksporterende producenter i de pågældende lande underbød EF-erhvervsgrenens priser i undersøgelsesperioden. Med henblik på denne analyse blev de eksporterende producenters cif-priser justeret til niveauet Fællesskabets grænse, fortoldet. Disse priser blev derefter sammenlignet med EF-producenternes priser ab fabrik for relevante grupper af varetyper.
(71) På grundlag af tal for samarbejdsvillige eksporterende producenter, hvor sådanne tal forelå, eller på grundlag af tal fra Eurostat blev der konstateret følgende underbudsmargener for hvert land, udtrykt i procent af EF-producenternes priser:
TABELPOSITION
Det skal også bemærkes, at der også forekom pristryk, da EF-erhvervsgrenen var tabsgivende i undersøgelsesperioden.
4. EF-erhvervsgrenens situation
Indledende bemærkning
(72) En række økonomiske indikatorer for EF-erhvervsgrenen, der er omhandlet i det følgende, viser en positiv udvikling for årene 1996 til 1998, hvorefter der indtraf en forværring. En nærmere analyse viser, at der forekom en forbedring af alle indikatorer undtagen investeringer og priser mellem 1996 og 1998, altså efter indførelsen af foranstaltninger mod Kina og Thailand i 1996. Dette ændrede sig mellem 1998 og undersøgelsesperioden, hvor centrale indikatorer blev klart forværret, selv om andre indikatorer forblev forholdsvis stabile.
Produktion
(73) EF-erhvervsgrenens produktion steg først med ca. 10 % mellem 1996 og 1998 (fra ca. 42500 tons til ca. 46500 tons) og faldt derefter tilbage til 1996-niveauet, hvorefter den i undersøgelsesperioden igen steg til niveauet fra 1998.
Kapacitet og kapacitetsudnyttelsesgrad
EF-erhvervsgrenens samlede produktionskapacitet var forholdsvis stabil i den betragtede periode, og kapacitetsudnyttelsesgraden udviklede sig derfor på samme måde som produktionen. Den var på 48 % i 1996, steg til 53 % i 1998, faldt derefter til 49 % i 1999 og steg så igen til 53 % i undersøgelsesperioden.
Salget af den pågældende vare med henblik på forbrug i Fællesskabet
(74) Kun salget med henblik på forbrug i Fællesskabet er taget i betragtning. På dette grundlag faldt EF-erhvervsgrenens salg i den betragtede periode fra ca. 30100 tons i 1996 til ca. 24300 tons i undersøgelsesperioden, dvs. med omkring 19 %. Det er imidlertid vigtigt at bemærke, at salget steg med 9 % mellem 1996 og 1998 og nåede et niveau på omkring 33000 tons i 1998, hvorefter det faldt til omkring 24300 tons i undersøgelsesperioden.
Lagre
(75) Lagerbeholdningerne faldt med ca. 4 % mellem 1996 og undersøgelsesperioden, nemlig fra ca. 5600 tons i 1996 til ca. 5400 tons i undersøgelsesperioden. De steg i de første fire år af den betragtede periode til et højdepunkt på ca. 6100 tons i 1999, men begyndte at falde betydeligt derefter.
Markedsandel
(76) EF-erhvervsgrenens markedsandel faldt med 4,9 procentpoint mellem 1996 og undersøgelsesperioden, nemlig fra 52,8 % i 1996 til 47,9 % i undersøgelsesperioden. Fra 1999 er der en klar tendens til, at EF-erhvervsgrenens stilling på markedet forværredes, idet markedsandelen faldt fra 54,7 % i 1999 til 47,9 % i undersøgelsesperioden.
EF-erhvervsgrenens salgspriser
(77) EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige nettoenhedssalgspris faldt fra 1812 EUR i 1996 til 1413 EUR i undersøgelsesperioden, et fald på 22 %. Salgspriserne faldt med ca. 5 % hvert eneste år.
Rentabilitet og afkast af investeringer
(78) Det lykkedes EF-erhvervsgrenen at øge rentabiliteten (fortjeneste/tab i procent af omsætningen) fra 3,1 % i 1996 til 5,2 % i undersøgelsesperioden. Derefter forværredes rentabiliteten imidlertid løbende og var klart negativ i undersøgelsesperioden med - 3,5 %.
(79) Afkastet af investeringer fulgte stort set rentabilitetskurven i den betragtede periode, nemlig fra 7,5 % i 1996 til - 3,7 % i undersøgelsesperioden. Det skal bemærkes, at både direkte investeringer og en andel af investeringer, der indirekte er forbundet med produktionen af den pågældende vare, er taget i betragtning.
Likviditet
(80) Likviditeten som følge af salget af den pågældende vare steg med ca. 65 % mellem 1996 og 1998, nemlig fra 3009000 EUR til 4939000 EUR, og faldt derefter meget stærkt til 821000 EUR i undersøgelsesperioden.
Evnen til at tilvejebringe kapital
(81) Ingen af selskaberne nævnte aktuelle vanskeligheder med at tilvejebringe kapital. Hvis likviditeten fortsat forværres, kan denne situation dog ændre sig.
Beskæftigelse og lønninger
(82) Der var ingen klar tendens for beskæftigelsen i EF-erhvervsgrenen. Den steg mellem 1996 og 1998 fra 547 til 580 ansatte, hvorefter den faldt, men steg så igen til 1998-niveauet i undersøgelsesperioden. Stigningen i undersøgelsesperioden skal ses i forbindelse med en øget produktion i samme periode. Samlet set fulgte lønningerne et tilsvarende mønster som for antallet af beskæftigede.
(83) De gennemsnitlige lønninger pr. ansat var forholdsvis stabile i 1996 og 1997 og steg derefter. Mellem 1996 og undersøgelsesperioden var den samlede stigning på omkring 7 %.
Produktivitet
(84) Produktiviteten steg med 3 % mellem 1996 og 1998, nemlig fra 77,6 tons pr. ansat til 80,2 tons. Derefter faldt den, men nåede igen niveauet fra 1998 i undersøgelsesperioden.
Investeringer
(85) Der var forholdsvis stabile nye investeringer i den betragtede periode; investeringerne udgjorde omkring 2,5 mio. EUR i undersøgelsesperioden. Disse investeringer bestod hovedsagelig i udskiftning eller forbedring af eksisterende udstyr og er ikke forbundet med nogen kapacitetsforøgelse.
Vækst
(86) Som ovenfor nævnt kunne EF-erhvervsgrenen mellem 1996 og 1998 drage fordel af det voksende marked og øge sit salg og sin markedsandel. Derefter faldt imidlertid forbruget i Fællesskabet og EF-erhvervsgrenens salg. Dens markedsandel faldt også.
Dumpingmargens størrelse
(87) For så vidt angår virkningerne på EF-erhvervsgrenen af størrelsen af de faktiske dumpingmargener kan de ikke anses for ubetydelige i betragtning af mængden og priserne på importen fra de pågældende lande.
5. Konklusion på analysen af situationen på fællesskabsmarkedet
(88) Indførelsen af foranstaltninger over for Kina og Thailand havde klart en positiv virkning på EF-erhvervsgrenens økonomiske situation. De fleste skadesindikatorer udviste en positiv udvikling mellem 1996 og 1998. Produktionen, kapacitetsudnyttelsen og salget steg, hvilket førte til øget markedsandel og voksende beskæftigelse. Rentabilitetsindikatorerne, såsom fortjeneste/tab i procent af omsætningen, afkastet af investeringer og likviditeten, udviklede sig også gunstigt. Efter 1998 forværredes EF-erhvervsgrenens økonomiske situation imidlertid generelt: produktionen forblev forholdsvis stabil, og kapacitetsudnyttelsen og beskæftigelsen steg svagt, men afgørende indikatorer som salgsmængde, markedsandel, afkast af investeringer, likviditet og priser faldt. Det konkluderes derfor, at der er forvoldt erhvervsgrenen i Fællesskabet væsentlig skade.
D. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
1. Indledning
(89) I henhold til artikel 3, stk. 6 og 7, i grundforordningen undersøgte Kommissionen, om dumpingimporten af den pågældende vare med oprindelse i de pågældende lande har forvoldt EF-erhvervsgrenen skade i et omfang, der kan betegnes som væsentligt. Andre kendte faktorer end dumpingimporten, der samtidig kunne have tilføjet EF-erhvervsgrenen skade, blev også undersøgt for at sikre, at en eventuel skade forårsaget af disse andre faktorer ikke blev tilskrevet dumpingimporten.
2. Dumpingimportens følgevirkninger
(90) Mellem 1996 og 1998 var importen fra de pågældende lande forholdsvis konstant. Dette ændredes radikalt i resten af den betragtede periode. Mellem 1998 og undersøgelsesperioden steg dumpingimporten fra de pågældende lande betydeligt målt i mængde, og dens markedsandel steg fra 2,7 % til 12,3 %. For så vidt angår de tilsvarende eksportpriser steg de først mellem 1996 og 1998, men faldt så igen mellem 1998 og undersøgelsesperioden. Den stærke stigning i importen fra de pågældende lande og det betydelige fald i importpriserne fandt sted samtidig med forværringen af EF-erhvervsgrenens situation fra 1998 med hensyn til faldende salg og markedsandel samt prisfald og forværret rentabilitet. Endvidere lå størstedelen af dumpingimportens priser i undersøgelsesperioden væsentligt under EF-erhvervsgrenens priser.
3. Andre faktorers indvirkning
Import fra andre tredjelande
(91) Importen fra andre tredjelande steg i løbet af den betragtede periode fra ca. 6200 tons i 1996 til ca. 8123 tons i undersøgelsesperioden. Den tilsvarende markedsandel steg også, nemlig fra 10,9 % i 1996 til 16,0 % i undersøgelsesperioden. I betragtning af det store antal tredjelande konkluderedes det foreløbigt, at selv om importen fra disse tredjelande kan have forvoldt en vis skade, brød den ikke årsagssammenhængen mellem dumpingimporten fra de pågældende lande og den væsentlige skade, der var forvoldt EF-erhvervsgrenen.
Yderligere faktorer
(92) Kommissionen undersøgte også, om andre faktorer end de ovennævnte kan have bidraget til den skade, der er forvoldt erhvervsgrenen i Fællesskabet, navnlig en eventuel faldende efterspørgsel, den teknologiske udvikling samt EF-erhvervsgrenens produktivitet og eksportresultater.
(93) For så vidt angår udviklingen i efterspørgslen steg det åbenbare forbrug af rørfittings først mellem 1996 og 1998, men faldt derefter kraftigt. Faldet i efterspørgslen siden 1998 har sandsynligvis bidraget til en øget konkurrence og udøvet et vist tryk på priserne. Uden pristrykket fra dumpingimporten ville nedgangen i EF-erhvervsgrenens priser og rentabilitet imidlertid have været meget mindre udtalt.
(94) Hvad angår EF-erhvervsgrenens teknologiske og produktivitetsmæssige udvikling har den foretaget betydelige investeringer for at fastholde sin konkurrenceevne, og den har øget sin produktivitet.
(95) For så vidt angår EF-erhvervsgrenens eksportresultater øgede den i den betragtede periode sit direkte salg med 78 % på eksportmarkederne, hvor den også konkurrerede med de pågældende eksporterende producenter. Det direkte eksportsalg tegnede sig for ca. 25 % af EF-erhvervsgrenens samlede salgsmængde i undersøgelsesperioden. EF-erhvervsgrenen har således vist sig at være konkurrencedygtig. Dens eksportaktiviteter kan derfor ikke have bidraget til den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen.
(96) Det konkluderedes derfor foreløbigt, at disse faktorer brød ikke årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og den skade, som var forvoldt EF-erhvervsgrenen.
4. Konklusion vedrørende årsagssammenhængen
(97) Det konkluderes foreløbigt, at dumpingimporten med oprindelse i Den Tjekkiske Republik, Malaysia, Rusland, Republikken Korea og Slovakiet har forvoldt EF-erhvervsgrenen væsentlig skade i betragtning af det tidsmæssige sammenfald mellem prisfaldene, det konstaterede underbud og dumpingimportens øgede mængde og markedsandel på den ene side og faldet i EF-erhvervsgrenens salgsmængde, priser, rentabilitet og markedsandel på den anden side. Desuden fandtes der ikke andre kendte faktorer, der kan bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimporten fra de pågældende lande og denne skade.
E. FÆLLESSKABETS INTERESSER
1. Indledende bemærkning
(98) I overensstemmelse med artikel 21 i grundforordningen blev det undersøgt, om det ville være i strid med Fællesskabets interesser som helhed at indføre antidumpingforanstaltninger. Fastlæggelsen af Fællesskabets interesser baseredes på en vurdering af alle de forskellige involverede interesser, dvs. EF-erhvervsgrenens, importørernes, forhandlernes og brugernes interesser.
(99) For at vurdere, hvilke virkninger det sandsynligvis ville få, hvis der henholdsvis indførtes og ikke indførtes foranstaltninger, anmodede Kommissionen om oplysninger fra alle interesserede parter, som den vidste var berørt af sagen, eller som gav sig til kende.
(100) På dette grundlag blev det undersøgt, om der på trods af konklusionerne om dumping, EF-erhvervsgrenens situation og årsagssammenhæng er tvingende grunde til, at det ikke vil være i Fællesskabets interesse at indføre foranstaltninger i dette særlige tilfælde.
2. EF-erhvervsgrenens interesser
(101) EF-erhvervsgrenen har vist sig at være strukturelt levedygtig. Dette bekræftedes af den positive udvikling i dens situation på et tidspunkt, hvor effektive konkurrencevilkår var blevet genskabt efter indførelsen af antidumpingforanstaltninger mod importen med oprindelse i Kina og Thailand. Det lykkedes erhvervsgrenen at øge sin likviditet betydeligt, og den forbedrede sin rentabilitet fra 3,1 % i 1996 til 5,2 % i 1997, hvor dumpingimporten fra de pågældende lande under ét stadig havde en forholdsvis begrænset markedsandel (under 3 %).
(102) Hvis der indføres foranstaltninger med en efterfølgende genskabelse af redelige markedsvilkår, konkluderes det, at EF-erhvervsgrenen vil blive i stand til at genetablere sin finansielle position og opretholde sine aktiviteter i forbindelse med den pågældende vare i Fællesskabet.
3. Ikke-forretningsmæssigt forbundne importørers og forhandleres interesser
(103) Kommissionen sendte spørgeskemaer til 65 ikke-forretningsmæssigt forbundne importører og forhandlere. Ni importører besvarede spørgeskemaet, og tre selskabers besvarelser blev verificeret ved kontrolbesøg. Af de ni importører, der besvarede spørgeskemaet, var kun tre udtrykkelig imod eventuelle foranstaltninger. En af disse begrundede sin modstand i omkostningerne ved at finde nye leverandører. To selskaber var imod foranstaltninger på grund af muligheden for tab af arbejdspladser. Disse importører køber imidlertid rørfittings fra forskellige oprindelseslande og har stadig mulighed for at købe fra eksporterende producenter, der kun er pålagt begrænsede foranstaltninger, eller fra lande, der ikke er berørt af denne procedure og ikke pålagt foranstaltninger. Sammenholdt med det samlede antal importører fandtes disse virkninger ikke at give anledning til ikke at indføre midlertidige antidumpingforanstaltninger.
(104) 16 importører svarede, at de ikke var berørt af proceduren, da de ikke havde købt fra de pågældende lande i den betragtede periode.
(105) Da en række importerende selskaber også handlede med rørfittings fremstillet i Fællesskabet, og da kun et begrænset antal selskaber, som foretog import fra de pågældende lande, udtrykkelig modsatte sig foranstaltninger, og da der endelig stadig vil være mulighed for at benytte andre leverandører uden for Fællesskabet, som ikke er pålagt told, hvis der indføres foranstaltninger, kan det konkluderes, at en indførelse af foranstaltninger samlet set ikke vil have væsentlige negative følger for importørerne eller forhandlerne.
4. Brugernes interesser
(106) Brugerne af den pågældende vare er hovedsagelig aktive inden for den petrokemiske industri og i bygge- og anlægsbranchen. Kommissionen sendte spørgeskemaer til 23 brugerselskaber og fem europæiske sammenslutninger af potentielle brugere. To sammenslutninger svarede. En svarede, at den ikke så noget behov for at gribe ind, og den anden erklærede, at dens medlemmer ikke benyttede den pågældende vare med oprindelse i de pågældende lande. Syv brugerselskaber svarede. Tre af dem oplyste, at de ikke benyttede varer med oprindelse i de pågældende lande, og fire svarede, at de købte deres materialer fra leverandører i Fællesskabet uden at kende varernes oprindelse. Ingen brugersammenslutninger eller selskaber modsatte sig proceduren.
(107) Denne manglende modstand bekræfter, at rørfittings tegner sig for en meget lille del af de samlede produktionsomkostninger for de selskaber, som benytter den pågældende vare, og at en indførelse af foranstaltninger ikke vil have væsentlige negative virkninger for brugerne.
5. Konkurrence og handelsforstyrrende virkninger
(108) De pågældende lande tegnede sig for 53 % af den samlede import af rørfittings i undersøgelsesperioden. Rørfittings med oprindelse i Kina og Thailand, der i øjeblikket er genstand for antidumpingtold, tegnede sig for yderligere 13 % af importen. Selv om nogle eksporterende producenter fra de pågældende lande skulle trække sig tilbage fra fællesskabsmarkedet, er det rimeligt at antage, at de fleste af dem vil fortsætte med at levere rørfittings til ikke-skadevoldende priser. Desuden vil fællesskabsmarkedet blive mere tiltrækkende for andre leverandører, hvis der ikke forekommer skadevoldende dumping fra de pågældende lande.
(109) Det fortsatte behov for importerede varer vil sikre, at en række af EF-erhvervsgrenens konkurrenter forbliver eller kommer ind på markedet. Sammen med producenterne i Fællesskabet vil de sikre, at brugerne fortsat kan vælge mellem forskellige og konkurrerende leverandører af den pågældende vare.
(110) Det konkluderes derfor foreløbigt, at der ikke er nogen grund til, at en indførelse af den foreslåede antidumpingtold skulle få væsentlige virkninger for konkurrencen. Tværtimod vil den fjerne de handelsforvridende virkninger af den skadevoldende dumping.
6. Konklusion vedrørende Fællesskabets interesser
(111) Af disse årsager konkluderes det foreløbigt, at det er usandsynligt, at de eventuelle virkninger på importørerne og brugerindustrierne vil udligne de positive virkninger for EF-erhvervsgrenen af foranstaltningerne mod skadevoldende dumping. Der er derfor ingen tvingende grunde til ikke at indføre antidumpingforanstaltninger mod importen med oprindelse i de lande, der har vist sig at foretage skadevoldende dumping.
F. MIDLERTIDIGE ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
1. Skadeafhjælpningsniveau
(112) På grundlag af konklusionerne vedrørende dumping, skade, årsagssammenhæng og Fællesskabets interesser bør der træffes midlertidige antidumpingforanstaltninger for at forhindre, at dumpingimporten påfører EF-erhvervsgrenen yderligere skade. Ved fastsættelse af tolden er der taget hensyn til de dumpingmargener, der er fastlagt, og den told, der er nødvendig for at afhjælpe den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt.
(113) Med henblik på at fastsætte den told, der er nødvendig for at afhjælpe den skade, der er forvoldt af dumpingimporten, blev der beregnet skadesmargener. Den nødvendige prisforhøjelse fastsattes på grundlag af en sammenligning mellem den vejede gennemsnitlige importpris og den ikke-skadevoldende pris for den pågældende vare, som EF-erhvervsgrenen solgte på fællesskabsmarkedet.
(114) Den ikke-skadevoldende pris blev beregnet ved at tage EF-erhvervsgrenens faktiske salgspriser, justeret til omsætningsnulpunktet, samt tillægge en fortjeneste, der med rimelighed kunne være opnået, hvis der ikke var forekommet skadelig dumping. I forbindelse med denne beregning blev der benyttet en fortjenstmargen på 5 % af omsætningen, da dette niveau blev opnået i 1997, hvor der var foranstaltninger i kraft over for Folkerepublikken Kina, Kroatien og Thailand, og hvor importen fra de pågældende lande stadig havde en forholdsvis begrænset markedsandel.
(115) Den forskel, der fulgte af sammenligningen mellem den vejede gennemsnitlige importpris og EF-erhvervsgrenens ikke-skadevoldende pris, blev derefter udtrykt i procent af den samlede cif-importværdi.
2. Midlertidige foranstaltninger
(116) På baggrund af ovenstående finder Kommissionen, at der i overensstemmelse med artikel 7, stk. 2, i grundforordningen bør indføres en midlertidig antidumpingtold over for Den Tjekkiske Republik, Malaysia, Republikken Korea og Slovakiet med niveauet for de konstaterede dumpingmargener, undtagen for Republikken Korea og Zeleziarne Podbrezova a.s., hvor skadesmargenen fandtes at være lavere end dumpingmargenen.
(117) På grundlag af ovenstående fastsættes den midlertidige told til følgende:
TABELPOSITION
3. Tilsagn
(118) En eksporterende producent i Slovakiet har afgivet pristilsagn i overensstemmelse med artikel 8, stk. 1, i grundforordningen. Kommissionen finder, at tilsagnet kan godtages, da selskabet indvilgede i at sælge den pågældende vare til eller over en pris, der fjerner de skadelige virkninger af dumping. Endvidere vil de regelmæssige og detaljerede rapporter, som selskabet forpligtede sig til at aflægge til Kommissionen, muliggøre en effektiv kontrol. Desuden fremstiller og sælger selskabet udelukkende den pågældende vare, og risikoen for omgåelse af tilsagnet er derfor begrænset.
(119) For yderligere at gøre det muligt effektivt at overvåge, om tilsagnet overholdes, når der fremlægges en anmodning om overgang til fri omsætning i henhold til tilsagnet for de relevante toldmyndigheder, er fritagelsen for antidumpingtolden betinget af, at der fremlægges en handelsfaktura, som mindst indeholder de oplysninger, der er anført i bilaget til denne forordning. Dette informationsniveau er også nødvendigt for, at toldmyndighederne kan afgøre, om forsendelserne i tilstrækkelig grad svarer til handelsdokumenterne, og om de er omfattet af tilsagnet. Hvis der ikke fremlægges en sådan faktura, eller hvis den ikke svarer til den vare, der frembydes for toldmyndighederne, skal antidumpingtolden betales med den relevante sats.
(120) Hvis tilsagnet formodes brudt, brydes eller trækkes tilbage, kan der indføres antidumpingtold, jf. artikel 8, stk. 9 og 10, i grundforordningen.
G. AFSLUTTENDE BESTEMMELSE
(121) Af hensyn til en forsvarlig forvaltning bør der fastsættes en periode, inden for hvilken de interesserede parter, der gav sig til kende inden for den frist, der er fastsat i indledningsmeddelelsen, kan fremføre deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt. Desuden bør det fastsættes, at resultaterne vedrørende indførelse af told i denne forordning er midlertidige og muligvis skal revideres i forbindelse med indførelsen af en eventuel endelig told -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en midlertidig antidumpingtold på importen af rørfittings (ikke støbte fittings, flanger og fittings med gevind) af jern eller stål (ikke rustfrit stål), med største udvendige diameter på 609,6 mm og derunder, af den art der anvendes til stuksvejsning eller andre formål, henhørende under KN-kode ex 7307 93 11 (Taric-kode 7307 93 11*91 og 7307 93 11*99 ), ex 7307 93 19 (Taric-kode 7307 93 19*91 og 7307 93 19*99 ), ex 7307 99 30 (Taric-kode 7307 99 30*92 og 7307 99 30*98 ) og ex 7307 99 90 (Taric-kode 7307 99 90*92 ) og 7307 99 90*98 og med oprindelse i Den Tjekkiske Republik, Malaysia, Rusland, Republikken Korea og Slovakiet.
2. Den midlertidige antidumpingtold fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, for varer fremstillet af:
TABELPOSITION
3. Uanset bestemmelserne i stk. 1, finder den midlertidige told ikke anvendelse på import, der er overgået til fri omsætning i overensstemmelse med artikel 2.
4. Overgang til fri omsætning i Fællesskabet af den vare, der er omhandlet i stk. 1, er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.
5. Medmindre andet er fastsat, finder gældende bestemmelser for told anvendelse.
Artikel 2
1. Det tilsagn, der er afgivet af nedenstående selskab i forbindelse med denne antidumpingprocedure, godtages. Importerede varer, der er angivet til fri omsætning under følgende Taric-tillægskode, og som er fremstillet og direkte eksporteret (dvs. sendt og faktureret) af dette selskab til et selskab i Fællesskabet, der handler som importør, undtages fra den ved artikel 1 indførte antidumpingtold, forudsat at de er importeret i overensstemmelse med stk. 2.
TABELPOSITION
2. Den i stk. 1 omhandlede import er fritaget fra tolden, forudsat at
a) en handelsfaktura, som mindst indeholder de i bilaget anførte oplysninger, fremlægges for medlemsstaternes toldmyndigheder ved fremlæggelsen af anmodningen om overgang til fri omsætning, og
b) de varer, der er angivet og frembudt for toldmyndighederne, svarer nøjagtig til beskrivelsen i handelsfakturaen.
Artikel 3
1. Interesserede parter kan anmode om fremlæggelse af de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der ligger til grund for vedtagelsen af denne forordning, fremføre deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen inden for en måned fra datoen for denne forordnings ikrafttræden, jf. dog artikel 20, stk. 1, i forordning (EF) nr. 384/96.
2. I medfør af artikel 21, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96 kan de berørte parter inden for en måned fra datoen for denne forordnings ikrafttræden anmode om at blive hørt vedrørende analysen af Fællesskabets interesser og fremsætte bemærkninger til anvendelsen af forordningen.
Artikel 4
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 1 i denne forordning anvendes i en periode på seks måneder.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 26. februar 2002.