DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS FORORDNING (EF) Nr. 1052/2008
af 22. oktober 2008
om ændring af forordning (EF) nr. 1745/2003 (ECB/2003/9) om anvendelse af mindstereserver
(ECB/2008/10)
STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR -
under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank (herefter »ESCB-statutten«), særlig artikel 19.1,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2531/98 af 23. november 1998 om Den Europæiske Centralbanks anvendelse af mindstereserver (1),
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2532/98 af 23. november 1998 om Den Europæiske Centralbanks beføjelser til at pålægge sanktioner (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til artikel 19.1 i ESCB statutten kan Styrelsesrådet for den Europæiske Centralbank (ECB) udfærdige regler om beregning og fastsættelse af de krævede mindstereserver.
(2)
Artikel 2 i forordning (EF) nr. 2531/98 bestemmer, at ECB på et ikke-diskriminerende grundlag kan fritage institutioner fra mindstereservekrav i overensstemmelse med kriterier fastlagt af ECB.
(3)
ECB anser det for nødvendigt at sætte strengere kriterier for at give dispensation fra reservekravene samt desuden at fastsætte et nyt kriterium vedrørende mulighed for at give fritagelse til institutter, som er underlagt foranstaltninger fra Fællesskabets eller en medlemsstats side, som indebærer en indefrysning af midler eller begrænsning i anvendelsen af instituttets midler, eller som på anden måde er omfattet af en beslutning i ECB’s Styrelsesråd, der suspenderer eller udelukker deres adgang til markedsoperationer eller til Eurosystemets stående faciliteter.
(4)
Set i lyset af hidtidige erfaringer er det også nødvendigt at ændre Den Europæiske Centralbanks forordning (EF) nr. 1745/2003 (ECB/2003/9) (3) for at gøre definitionen af elementerne i reservegrundlaget mere detaljeret, som er udgangspunktet for beregning af mindstereserver og bestemmelserne om fritagelser fra kravene om særskilt indberetning for institutioner, som holder mindstereserver gennem en formidler.
(5)
Forordning (EF) nr. 1745/2003 (ECB/2003/9) bør desuden give mulighed for fastsættelse af generelle kriterier en overgangs reservekravsperiode for så vidt angår institutter, der bliver undergivet ECB’s reservekrav som følge af indførelse af euroen i den medlemsstat, hvor de er beliggende -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Forordning (EF) nr. 1745/2003 (ECB/2003/9) ændres således:
1)
Artikel 2, stk. 2 og 3, affattes således:
»2. Uden at være forpligtet til at indgive anmodning herom er et institut fritaget for reservekrav fra begyndelsen af den reservekravsperiode, inden for hvilken dens tilladelse er inddraget eller bortfaldet, eller inden for hvilken der af en retlig myndighed eller anden kompetent myndighed i en deltagende medlemsstat træffes afgørelse om at indlede afviklingssprocedure vedrørende instituttet.
ECB kan på et ikke-diskriminerende grundlag fritage følgende institutter fra reservekravene:
a)
institutter, som er omfattet af omstruktureringsforanstaltninger
b)
institutter, som er underlagt indefrysning af midler og/eller andre foranstaltninger fra Fællesskabets eller en medlemsstats side i henhold til traktatens artikel 60, stk. 2, som indebærer begrænsning i anvendelsen deres midler, eller som er omfattet af en af ECB’s Styrelsesråd truffet beslutning, der suspenderer eller udelukker deres adgang til markedsoperationer eller til Eurosystemets stående faciliteter
c)
institutter, for hvilke det gælder, at formålet med ECB’s reservekravssystem ikke kan opfyldes ved at pålægge dem reservekrav. Når ECB træffer beslutning om en sådan fritagelse, sker det under hensyntagen til mindst et af følgende kriterier:
i)
instituttet er alene godkendt til at varetage særlige funktioner
ii)
instituttet har ikke tilladelse til at drive aktiv bankvirksomhed i konkurrence med andre kreditinstitutter
iii)
instituttet er retligt forpligtet til at have alle sine indskud øremærket udelukkende til regional og/eller international udviklingsstøtte.
3. ECB offentliggør en liste over institutter, som er underlagt reservekrav. ECB offentliggør ligeledes en liste over institutter, som er fritaget for reservekravene af andre årsager, end:
a)
omstruktureringsforanstaltninger
b)
indefrysning af midler og/eller andre foranstaltninger fra Fællesskabets eller en medlemsstats side i henhold til traktatens artikel 60, stk. 2, som indebærer begrænsning i anvendelsen deres midler, eller som er omfattet af en af ECB’s Styrelsesråd truffet beslutning, der suspenderer eller udelukker deres adgang til markedsoperationer eller til Eurosystemets stående faciliteter.
Institutter kan ved hjælp af disse lister fastslå, om deres gældsforpligtelser vedrører andre institutter, som selv er underlagt reservekrav. Disse lister er ikke afgørende for, hvorvidt et institut er underlagt reservekrav i henhold til artikel 2.«
2)
Artikel 3, stk. 2, affattes således:
»2. Følgende passiver er fritaget fra reservegrundlaget:
a)
passiver vedrørende et andet institut, som ikke er opført på listen som værende fritaget fra ECB’s reservekravssystem i henhold til artikel 2, stk. 3
b)
passiver i forhold til ECB eller til en NCB.
Ved anvendelsen af denne bestemmelse skal instituttet over for den pågældende deltagende NCB dokumentere den faktiske størrelse af sine passiver over for andre institutter, som ikke er opført som værende fritaget for ECB’s reservekrav, og passiver i forhold til ECB eller en deltagende NCB, som betingelse for at de kan udelades af reservekravsgrundlaget. Hvis instituttet ikke kan føre dokumentation for udstedte gældsinstrumenter med en aftalt løbetid på op til to år, kan den foretage et standardfradrag i reservekravsgrundlaget på den udestående del af dets gældsinstrumenter, som er udstedt med en aftalt løbetid på til og med to år. ECB offentliggør størrelsen af dette standardfradrag på samme måde, som den offentliggør den i artikel 2, stk. 3, omhandlede liste.«
3)
Artikel 4, stk. 1, affattes således:
»1. For følgende passivkategorier (som defineret i bestemmelserne om ECB’s rapporteringskrav for penge- og bankstatistik i forordning (EF) nr. 2423/2001 (ECB/2001/13)) gælder en reservekoefficient på 0 %:
a)
indlån med en aftalt løbetid på over to år
b)
indlån med et opsigelsesvarsel på over to år
c)
genkøbsforretninger
d)
gældsinstrumenter med en aftalt løbetid på over to år.«
4)
Artikel 11 affattes således:
»Artikel 11
Reservebeholdninger på et konsolideret grundlag
Institutter, som har tilladelse til at indberette statistiske data vedrørende deres konsoliderede reservegrundlag som en gruppe (som defineret i bestemmelserne om ECB’s rapporteringskrav for penge- og bankstatistik i forordning (EF) nr. 2423/2001 (ECB/2001/13)), skal holde mindstereserver gennem en af gruppens institutter, der fungerer som formidler udelukkende for disse institutter og i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 10. Når et institut har fået ECB’s tilladelse til at foretage statistisk indberetning vedrørende det konsoliderede reservegrundlag for institutterne i gruppen, er det institut, der optræder som formidler vedrørende reservegrundlaget, automatisk fritaget fra bestemmelserne i artikel 10, stk. 6, og det er kun gruppen som helhed, der er berettiget til det i artikel 5, stk. 2, omhandlede fradrag.«
5)
Som artikel 13a indsættes:
»Artikel 13a
Udvidelse af euroområdet
1. I de tilfælde, hvor en medlemsstat indfører euroen i overensstemmelse med traktaten, giver ECB’s Styrelsesråd ECB’s Direktion bemyndigelse til at træffe beslutning under hensyntagen til Markedsoperationskomiteens synspunkter om følgende:
a)
datoerne for overgangsperiode med hensyn til reservekrav for så vidt angår anvendelse af reservekrav på institutter, som er beliggende i den pågældende medlemsstat, idet den første dato er datoen for indførelse af euroen i nævnte medlemsstat
b)
opgørelsesmåden for reservegrundlaget til brug for fastsættelse af niveauet for mindstereserver, som de institutter, der er beliggende i den medlemsstat, der indfører euroen, skal holde i overgangsperioden i forhold til ECB’s rapporteringskrav for penge- og bankstatistik som fastlagt i forordning (EF) nr. 2423/2001 (ECB/2001/13), og
c)
fristen for opgørelse og verifikation af mindstereserver for institutter beliggende i den medlemsstat, der indfører euroen og for deres nationale centralbank med hensyn til overgangsreserveperioden.
Direktionen offentliggør en erklæring om sin beslutning senest to måneder før datoen for indførelse af euroen i pågældende medlemsstat.
2. Styrelsesrådet bemyndiger desuden Direktionen til at tillade institutter i andre deltagende medlemsstater for de reservekravsperioder, der er sammenfaldende med og følger efter overgangsreservekravsperioden, i deres reservegrundlag at fratrække passiver vedrørende institutter i den medlemsstat, der indfører euroen, selvom disse institutter ikke er anført på listen over institutter underlagt reservekrav i artikel 2, stk. 3, I Direktionens beslutning i henhold til dette stykke kan endvidere nærmere angives, hvorledes sådanne fradrag skal foretages.
3. Såfremt Direktionen træffer beslutning i henhold til stk. 1 og 2, gives straks meddelelse herom til Styrelsesrådet, ligesom Direktionen handler i overensstemmelse med beslutninger vedtaget af Styrelsesrådet herom.«
Artikel 2
Afsluttende bestemmelse
Denne forordning træder i kraft på dagen efter dens offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende.
Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 22. oktober 2008.
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1052/2008 НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА
от 22 октомври 2008 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1745/2003 (ЕЦБ/2003/9) за прилагане на изискването за минимални резерви
(ЕЦБ/2008/10)
УПРАВИТЕЛНИЯТ СЪВЕТ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА,
като взе предвид Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка (наричан по-долу „Устава на ЕСЦБ“), и по-специално член 19.1 от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 2531/98 на Съвета от 23 ноември 1998 г. относно прилагането на минимални резерви от страна на Европейската централна банка (1),
като взе предвид Регламент (ЕО) № 2532/98 на Съвета от 23 ноември 1998 г. относно правомощията на Европейската централна банка да налага санкции (2),
като има предвид, че:
(1)
Член 19.1 от Устава на ЕСЦБ предвижда, че Управителният съвет на Европейската централна банка (ЕЦБ) може да приема регламенти, отнасящи се до изчисляването и определянето на необходимите минимални резерви.
(2)
Член 2 от Регламент (ЕО) № 2531/98 предвижда, че ЕЦБ може, на недискриминационна основа, да освободи институции от задължението да поддържат минимални резерви в съответствие с критериите, установени от ЕЦБ.
(3)
ЕЦБ счита за необходимо да завиши критериите за освобождаване от изискването за задължителни резерви и освен това да добави нов критерий относно възможността за освобождаване от изискването за задължителни резерви на институции, за които се прилагат мерки, наложени от Общността или държава-членка, които имат за резултат блокиране на средства или ограничаване на възможността за използване на средства на институцията, или за които има решение на Управителния съвет на ЕЦБ за прекратяване или изключване на достъпа им до операции на открития пазар или до ликвидните улеснения с постоянен достъп на Евросистемата.
(4)
Необходимо е също така, с оглед на досегашния опит, да се измени Регламент (ЕО) № 1745/2003 на Европейската централна банка (ЕЦБ/2003/9) (3), за да се подобри определението за компонентите на резервната база, по отношение на която се изчисляват минималните резерви, и разпоредбите за освобождаване от изискванията за отделно отчитане за институции, държащи минимални резерви чрез посредник.
(5)
Регламент (ЕО) № 1745/2003 (ЕЦБ/2003/9) също така следва да предвиди общи критерии, уреждащи преходни периоди на поддържане за институции, към които ще се прилагат изискванията за задължителни резерви на ЕЦБ, поради приемането на еврото от държавата-членка, в която те са разположени,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 1745/2003 (ЕЦБ/2003/9) се изменя, както следва:
1.
Член 2, параграфи 2 и 3 се заменят със следното:
„2. Без да подава молба дадена институция се освобождава от изискването за задължителните резерви от началото на периода на поддържане, в който нейното разрешение е отнето или отменено, или в който съдебен или друг компетентен орган на някоя участваща държава-членка е взел решение за откриване на производство по ликвидация.
ЕЦБ може да освободи от изискването за задължителни резерви, на недискриминационна основа, следните институции:
а)
институции, обект на оздравителни мерки;
б)
институции, чиито средства са блокирани и/или към които се прилагат мерки, наложени от Общността или държава-членка, съгласно член 60, параграф 2 от Договора, ограничаващи използването на техните средства, или за които има решение на Управителния съвет на ЕЦБ за прекратяване или изключване на достъпа им до операции на открития пазар, или до ликвидните улеснения с постоянен достъп на Евросистемата;
в)
институции, при които целта на изискването за минимални резерви на ЕЦБ не може да бъде осъществена посредством налагане на изискване за задължителни резерви. При вземането на решение за всяко подобно освобождаване ЕЦБ отчита един или повече от следните критерии:
i)
институцията е оправомощена да изпълнява само функции със специално предназначение;
ii)
на институцията е забранено да извършва активна банкова дейност в конкуренция с други кредитни институции;
iii)
институцията е законово задължена да задели всички свои депозити за осъществяването на цели, свързани с оказване на регионална и/или международна помощ за развитие.
3. ЕЦБ публикува списък на институциите, за които се прилага изискването за задължителни резерви. ЕЦБ публикува и списък на институциите, освободени от изискването за задължителни резерви по причини, различни от:
а)
оздравителни мерки;
б)
блокиране на средства и/или други мерки, наложени от Общността или държава-членка, съгласно член 60, параграф 2 от Договора, ограничаващи използването на средства на институцията, или относно които има решение на Управителния съвет на ЕЦБ за прекратяване или изключване на достъпа на институция до операции на открития пазар, или до ликвидните улеснения с постоянен достъп на Евросистемата.
Институциите могат да се осланят на тези списъци когато решават дали пасивите им са към друга институция, към която се прилага изискването за задължителни резерви. Тези списъци не са определящи за това дали към институциите се прилагат изискванията за задължителни резерви в съответствие с член 2.“
2.
Член 3, параграф 2 се заменя със следния текст:
„2. Следните пасиви се изключват от резервната база:
а)
пасиви към институция, която не е включена в списъка на освободените от изискването за минимални резерви на ЕЦБ съгласно член 2, параграф 3;
б)
пасиви към ЕЦБ или към участваща НЦБ.
При прилагане на настоящата разпоредба институцията предоставя на съответната участваща НЦБ доказателство за действителния размер на пасивите си към друга институция, невключена в списъка на освободените от изискването за минималните резерви на ЕЦБ и за пасивите си към ЕЦБ или участваща НЦБ, за да ги изключи от резервната си база. В случай че подобно доказателство не може да бъде представено за дълговите ценни книжа, емитирани с оригинален матуритет до две години включително, институцията може да приложи стандартно приспадане от резервната база на непогасения размер на дълговите си книжа, емитирани с оригинален матуритет до две години включително. Размерът на тези стандартни приспадания се публикува от ЕЦБ по начина, по който се публикува и списъкът, посочен в член 2, параграф 3.“
3.
Член 4, параграф 1 се заменя със следния текст:
„1. Резервно съотношение от 0 % се прилага към следните категории пасиви (според определението в отчетната рамка за паричната и банкова статистика, съгласно Регламент (ЕО) № 2423/2001 (ЕЦБ/2001/13)):
а)
депозити с договорен матуритет над две години;
б)
депозити, които могат да бъдат изтеглени с предизвестие над две години;
в)
репо сделки;
г)
дългови ценни книжа, емитирани с оригинален матуритет над две години.“
4.
Член 11 се заменя със следния текст:
„Член 11
Държане на резервите на консолидирана основа
Институциите, на които е разрешено да отчитат статистическите си данни относно тяхната консолидирана резервна база като група (както е дефинирано в отчетната рамка за паричната и банкова статистика на ЕЦБ в Регламент (ЕО) № 2423/2001 (ЕЦБ/2001/13)), следва да държат минималните си резерви чрез една от институциите от групата, която действа като посредник изключително за тези институции и съгласно разпоредбите на член 10. След като получат разрешение от ЕЦБ да извършват статистическа отчетност относно консолидираната резервна база на институциите в групата, институцията, която действа като посредник за групата, автоматично се освобождава от разпоредбите на член 10, параграф 6 и само групата като цяло има правото да получи отстъпката, предвидена в член 5, параграф 2.“
5.
Добавя се следният член 13а:
„Член 13а
Разширяване на Еврозоната
1. Управителният съвет на ЕЦБ делегира на Изпълнителния съвет на ЕЦБ правомощия да решава, когато е приложимо, посочените по-долу въпроси, в случаите когато държава-членка приема еврото в съответствие с Договора и след като вземе предвид мнението на Комитета по пазарни операции:
а)
датите на преходния период на поддържане за прилагане на изискванията за минимални задължителни резерви към институции, които са разположени в тази държава-членка, с начална дата - датата на приемане на еврото в тази държава-членка;
б)
начинът на изчисляване на резервната база за целите на определяне на нивото на минимални резерви, които следва да се държат от институции, разположени в държави-членки, приемащи еврото през преходния период на поддържане, като се вземe предвид отчетната рамка за паричната и банкова статистика, предвидена в Регламент (ЕО) № 2423/2001 (ЕЦБ/2001/13); и
в)
срокът, в който изчисляването и проверката на минималните резерви за преходния период на поддържане се извършва от институциите, разположени в държави-членки, приемащи еврото, и техните национални централни банки.
Изпълнителният съвет на ЕЦБ публикува съобщение за своето решение най-малко два месеца преди датата на приемане на еврото в тази държава-членка.
2. Управителният съвет на ЕЦБ делегира на Изпълнителния съвет на ЕЦБ и правомощия да разрешава на институции, разположени в други участващи държави-членки, да приспаднат от своята резервна база за периодите на поддържане, съвпадащи със и следващи преходния период на поддържане, всички пасиви към институции, разположени в държава-членка, приемаща еврото, независимо че по време на изчисляване на минималните резерви такива институции няма да фигурират в списъка на институциите, по отношение на които се прилагат изискванията за задължителни резерви по член 2, параграф 3. В този случай решенията приети от Изпълнителния съвет на ЕЦБ по този параграф може допълнително да определят начина, по който се извършва приспадането на такива пасиви.
3. Всяко решение на Изпълнителния съвет, прието по параграфи 1 и 2, се съобщава незабавно на Управителния съвет на ЕЦБ. Изпълнителният съвет на ЕЦБ спазва приетите в тази връзка решения на Управителния съвет на ЕЦБ.“
Член 2
Заключителна разпоредба
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официалния вестник на Европейския съюз.
Съставено във Франкфурт на Майн на 22 октомври 2008 година.