RAADETS FORORDNING (EOEF) Nr. 2407/92 af 23. juli 1992 om udstedelse af licenser til luftfartsselskaber
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 84, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1) ,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2) ,
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg(3) , og
ud fra foelgende betragtninger:
Det er vigtigt at fastlaegge en luftfartspolitik for det indre marked i loebet af perioden indtil den 31. december 1992, jf. Traktatens artikel 8 A;
det indre marked indebaerer et omraade uden indre graenser med fri bevaegelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital;
ved anvendelse inden for luftfartssektoren af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser skal der tages hensyn til denne sektors saerlige karakteristika;
ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2343/90 af 24. juli 1990 om luftfartsselskabers adgang til at deltage i ruteflyvning inden for Faellesskabet samt om deling af passagerkapaciteten mellem luftfartsselskaber ved ruteflyvning mellem medlemsstaterne(4) besluttede Raadet at indfoere faelles regler for godkendelse af luftfartsselskaber med henblik paa ivaerksaettelse senest den 1. juli 1992;
det er noedvendigt at give medlemsstaterne en rimelig frist, indtil 1. januar 1993, til gennemfoerelse af forordningen;
det er vigtigt at fastsaette ikke-diskriminerende krav til beliggenheden af og kontrollen med et foretagende, der ansoeger om licens;
for at sikre en paalidelig og tilstraekkelig service er det noedvendigt at sikre, at et luftfartsselskab til enhver tid drives efter sunde oekonomiske principper med en hoej sikkerhedmaessig standard;
til beskyttelse af brugerne og andre beroerte parter er det vigtigt at sikre, at luftfartsselskaberne er tilstraekkeligt forsikret;
i det indre marked boer luftfartsselskaber have mulighed for at anvende luftfartoejer, uanset hvor i Faelleskabet de ejes, hvilket ikke indskraenker den licensudstedende medlemsstats forpligtelser med hensyn til selskabets tekniske formaaen;
der boer vaere mulighed for at lease luftfartoejer, der er registeret uden for Faellesskabet i en kortvarig periode eller under ekstraordinaere forhold, forudsat at sikkerhedskravene svarer til dem, der gaelder inden for Faellesskabet;
procedurerne for udstedelse af licenser til luftfartsselskaber boer vaere gennemsigtige og ikke-diskriminerende -
UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Denne forordning omhandler de krav, som medlemsstaterne stiller til luftfartsselskaber, der er etableret i Faellesskabet, med henblik paa udstedelse og opretholdelse af licenser.
2. Forordningen gaelder ikke for lufttransport med passagerer, post og/eller fragt med ikke-motorfremdrevne luftfartoejer og/eller ultralette motorfremdrevne luftfartoejer samt rundflyvninger. For disse operationer gaelder den nationale ret om licens, hvis en saadan findes, og faellesskabsretten og den nationale ret om »air operator's certificate« (AOC).
Artikel 2
I denne forordning forstaas ved:
a) »foretagende«, enhver fysisk eller juridisk person, uanset om denne driver virksomhed med gevinst for oeje, eller ethvert officielt organ, uanset om det har selvstaendig status som juridisk person
b) »luftfartsselskab«, et lufttrafikforetagende med en gyldig licens
c) »licens«, en tilladelse udstedt af den ansvarlige medlemsstat til et foretagende til at udfoere lufttransport med passagerer, post og/eller fragt som angivet i licensen mod vederlag og/eller lejeafgift
d) »air operator's certificate« (AOC): et dokument udstedt af en medlemsstats kompetente myndigheder til et foretagende eller en gruppe af foretagender, hvori det attesteres, at vedkommende foretagende har den fornoedne fagkundskab og struktur til at operere luftfartoejer paa betryggende maade ved de former for luftfartsvirksomhed, der er angivet i tilladelsen
e) »forretningsplan«, en detaljeret beskrivelse af luftfartsselskabets planlagte erhvervsmaessige aktiviteter for den paagaeldende periode, isaer med hensyn til markedsudvikling og fremtidige investeringer og de finansielle og oekonomiske foelger af disse aktiviteter
f) »driftsregnskab«, en detaljeret opgoerelse over indtaegter og omkostninger for den paagaeldende periode fordelt paa luftfartsmaessig virksomhed og anden virksomhed og paa materielle og immaterielle poster
g) »effektiv kontrol«, et forhold, der bygger paa rettigheder, aftaler eller andre midler, som enkeltvis eller tilsammen, under hensyn til alle faktiske og retlige forhold, giver mulighed for, direkte eller indirekte at faa afgoerende indflydelse paa foretagendet, saerlig ved:
a) brugsret til foretagendets aktiver eller dele deraf
b) rettigheder eller aftaler, som sikrer afgoerende indflydelse paa sammensaetningen af foretagendets organer, paa deres afstemninger eller beslutninger, eller som paa anden maade sikrer afgoerende indflydelse paa foretagendets drift.
Artikel 3
1. Med forbehold af artikel 5, stk. 5, maa en medlemsstat ikke udstede licens eller opretholde gyldigheden deraf, hvis kravene i denne forordning ikke er opfyldt.
2. Et foretagende, der opfylder kravene i denne forordning, har ret til at faa udstedt en licens. En licens giver ikke i sig selv adgang til specifikke ruter eller markeder.
3. Med forbehold af artikel 1, stk. 2, maa intet foretagende, der er etableret i Faellesskabet, udoeve lufttransport med passagerer, post og/eller fragt mod vederlag og/eller lejeafgift inden for Faellesskabets omraade, medmindre det har faaet udstedt den dertil noedvendige licens.
Licens
Artikel 4
1. En medlemsstat maa ikke udstede licens til et foretagende, medmindre:
a) dets hovedvirksomhed og eventuelle hovedkontor/hjemsted i retlig henseende er beliggende i denne medlemsstat, og
b) dets hovedbeskaeftigelse er lufttransport alene eller kombineret med anden erhvervsmaessig udnyttelse af luftfartoejer eller reparation og vedligeholdelse deraf.
2. Med forbehold af aftaler og konventioner, som Faellesskabet er kontraherende part i, skal foretagendet til enhver tid ejes af medlemsstater og/eller statsborgere i medlemsstaterne, enten direkte eller ved besidelse af majoriteten. Det skal til enhver tid vaere undergivet disse staters eller statsborgeres effektive kontrol.
3. a) Uanset stk. 2 og 4 bevarer luftfartsselskaber, der allerede er anerkendt i bilag I til Raadets forordning (EOEF) nr. 2343/90 og Raadets forordning (EOEF) nr. 294/91 af 4. februar 1991 om fragtflyvning mellem medlemsstaterne(5) , deres rettigheder i medfoer af naervaerende og hertil knyttede forordninger, saa laenge de opfylder de oevrige forpligtelser i denne forordning, og saa laenge de fortsat kontrolleres direkte eller indirekte af de samme tredjelande og/eller statsborgere fra samme tredjeland som dem, der udoevede en saadan kontrol paa tidspunktet for denne forordnings vedtagelse. En saadan kontrol kan imidlertid til enhver tid overdrages til medlemsstater og/eller statsborgere fra medlemsstater.
b) Mulighed for koeb og salg af aktier i henhold til litra a) omfatter ikke statsborgere, der har en betydelig oekonomisk interesse i et luftfartsselskab i et tredjeland.
4. Ethvert foretagende, der direkte eller indirekte har en andel i en kontrollerende aktiepost i et luftfartsselskab, skal opfylde kravene i stk. 2.
5. Et luftfartsselskab skal til enhver tid paa anmodning kunne godtgoere over for den medlemsstat, der er ansvarlig for licensen, at det opfylder kravene i denne artikel. Kommissionen undersoeger paa anmodning af en medlemsstat, om kravene i denne artikel er opfyldt, og vedtager om noedvendigt en beslutning.
Artikel 5
1. Et lufttrafikforetagende, som efter ansoegning faar udstedt en licens for foerste gang, skal vaere i stand til rimeligt fyldestgoerende over for de kompetente myndigheder i den licensudstedende medlemsstat at godtgoere:
a) at det til enhver tid kan opfylde sine faktiske og potentielle forpligtelser, der skal vaere opgjort paa et realistisk grundlag, i et tidsrum paa 24 maaneder fra driftens paabegyndelse, samt
b) at det kan daekke de faste og variable omkostninger i forbindelse med virksomhed ifoelge dets forretningsplan, opgjort paa et realistisk grundlag, i et tidsrum paa tre maaneder fra driftens paabegyndelse, uden at der tages hensyn til driftsindtaegterne.
2. Ved anvendelse af stk. 1 skal hver ansoeger forelaegge en forretningsplan for i det mindste de foerste to driftsaar. Forretningsplanen skal ligeledes indeholde en udfoerlig beskrivelse af de oekonomiske baand mellem ansoegeren og enhver anden erhvervsmaessig virksomhed, som ansoegeren deltager i enten direkte eller gennem beslaegtede foretagender. Ansoegeren skal i oevrigt meddele alle relevante oplysninger, herunder navnlig dem, der er naevnt i afsnit A i bilaget.
3. Et luftfartsselskab skal paa forhaand underrette den licensudstedende myndighed om planer vedroerende beflyvning af nye ruter eller ny chartertrafik til et kontinent eller en del af verden, som det ikke tidligere har befloejet, aendringer med hensyn til de anvendte luftfartoejers type eller antal eller betydelige aendringer i omfanget af sin virksomhed. Det skal endvidere paa forhaand underrette om paataenkte fusioner eller overtagelser og skal inden fjorten dage underrette den licensudstedende myndighed om ejerskifte, naar der er tale om en enkelt aktiepost, der udgoer 10 % eller derover af de samlede aktiebesiddelser i luftfartsselskabet eller i dets moderselskab eller endelige holdingselskab. Forelaeggelse af en tolvmaaneders forretningsplan to maaneder forud for den periode, den vedroerer, er tilstraekkelig frist i henhold til dette stykke for saa vidt angaar aendringer i nuvaerende virksomhed og/eller forhold, der indgaar i forretningsplanen.
4. Hvis de licensudstedende myndigheder anser de aendringer, som meddeles i henhold til stk. 3, for at have en betydelig indvirkning paa luftfartsselskabets finansielle situation, skal de kraeve at faa forelagt en revideret forretningsplan, hvori de paagaeldende aendringer er indarbejdet, og som mindst daekker en tolvmaaneders periode fra den dato, hvor planen ivaerksaettes, samt at faa meddelt alle oplysninger, herunder dem, der er naevnt i afsnit B i bilaget, der er relevante for at kunne vurdere, om luftfartsselskabet kan opfylde sine faktiske og potentielle forpligtelser i loebet af denne tolvmaaneders periode. De licensudstedende myndigheder traeffer afgoerelse om den reviderede forretningsplan senest tre maaneder efter, at de har faaet forelagt alle noedvendige oplysninger.
5. De licensudstedende myndigheder kan til enhver tid, og under alle omstaendigheder hvis der er tydelige tegn paa, at et luftfartsselskab, som de har udstedt licens til, har finansielle problemer, tage luftfartsselskabets oekonomiske resultater op til vurdering og kan suspendere eller tilbagekalde licensen, hvis de ikke laengere finder det godtgjort, at luftfartsselskabet kan opfylde sine faktiske og potentielle forpligtelser i en tolvmaaneders periode. De licensudstedende myndigheder kan ogsaa udstede en midlertidig licens, indtil en finansiel rekonstruktion af luftfartsselskabet har fundet sted, forudsat at det ikke indebaerer nogen sikkerhedsrisiko.
6. Et luftfartsselskab skal hvert regnskabsaar uden unoedig forsinkelse forelaegge de licensudstedende myndigheder et revideret regnskab for det foregaaende regnskabsaar. Et luftfartsselskab skal til enhver tid paa anmodning af de licensudstedende myndigheder meddele de oplysninger, der er relevante for de i stk. 5 omhandlede formaal, herunder navnlig de oplysninger, der er naevnt i afsnit C i bilaget.
7. a) Stk. 1 til 4 og stk. 6 finder ikke anvendelse paa luftfartsselskaber, der udelukkende opererer med luftfartoejer, hvis hoejeste tilladte startvaegt er mindre end 10 tons, og/eller som har faerre end 20 saeder. Disse luftfartsselskaber skal til enhver tid kunne godtgoere, at deres nettokapital andrager mindst 80 000 ECU, eller paa anmodning kunne give de licensudstedende myndigheder de oplysninger, der er noedvendige for de i stk. 5 omhandlede formaal. En medlemsstat kan dog anvende stk. 1 til 4 og stk. 6 paa luftfartsselskaber, som den har udstedt licens til, og som driver rutefart, eller hvis aarlige omsaetning udgoer over 3 mio. ECU.
b) Kommissionen kan efter at have konsulteret medlemsstaterne foretage en passende forhoejelse af de tal, der er naevnt i litra a), hvis den oekonomiske udvikling viser, at en saadan beslutning er noedvendig. En saadan aendring skal offentliggoeres i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.
c) Enhver medlemsstat kan forelaegge Kommissionens beslutning for Raadet inden for en frist paa en maaned. Raadet, der traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal, kan, naar ekstraordinaere forhold goer sig gaeldende, traeffe anden afgoerelse inden for en frist paa en maaned.
Artikel 6
1. Den kompetente myndighed i en medlemsstat, der goer udstedelse af licens betinget af, at de personer, der fortloebende og rent faktisk staar for foretagendets drift, fremlaegger vandelsattest eller bevis paa, at de ikke er under konkurs, og som kan suspendere eller tilbagekalde licensen i tilfaelde af grov forsoemmelse eller Skoedesloeshed eller overtraedelse af straffeloven, skal for saa vidt angaar statsborgere fra andre medlemsstater som tilstraekkeligt bevis godkende dokumenter, der er udstedt af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, der er den paagaeldende persons oprindelsesland eller seneste opholdsland, og hvoraf det fremgaar, at disse krav er opfyldt.
Hvis de kompetente myndigheder i den medlemsstat, der er den paagaeldende persons oprindelsesland eller seneste opholdsland, ikke udsteder de dokumenter, der er omhandlet i foerste afsnit, erstattes de af en under ed afgivet erklaering eller - i de medlemsstater, hvor saadan edsaflaeggelse ikke anvendes - af en hoejtidelig erklaering afgivet af den paagaeldende person for en kompetent retlig eller administrativ myndighed eller i givet fald for en notar eller et statsanerkendt fagligt organ, som udsteder en attestation med bekraeftelse af denne ed eller hoejtidelige erklaering.
2. Medlemsstaternes kompetente myndigheder kan kraeve, at de dokumenter og attester, der er omhandlet i stk. 1, ved fremlaeggelsen hoejst er tre maaneder gamle.
Artikel 7
Luftfartsselskaber skal have tegnet en forsikring til daekning af erstatningsansvar i forbindelse med uheld, specielt med hensyn til passagerer, bagage, fragt, post og tredjemand.
Artikel 8
1. Det er ingen betingelse for udstedelse eller opretholdelse af en licens, at et luftfartsselskab ejer luftfartoejer, men en medlemsstat skal kraeve af de luftfartsselskaber, som den udsteder licens til, at de raader over et eller flere luftfartoejer, enten gennem ejerskab eller i form af en leasing-aftale.
2. a) Den licensudstedende medlemsstat har valget mellem at lade et luftfartsselskabs luftfartoejer registrere i sit nationale register eller inden for Faelleskabet, jf. dog stk. 3.
b) Hvis en leasingaftale for et luftfartoej, der er registreret inden for Faellesskabet, er godkendt i henhold til artikel 10, kan en medlemsstat ikke kraeve luftfartoejet registreret i sit eget register, hvis dette kraever strukturelle aendringer af luftfartoejet.
3. I tilfaelde af kortvarige leasingaftaler til opfyldelse af luftfartsselskabets midlertidige behov eller i andre tilfaelde af ekstraordinaere omstaendigheder kan en medlemsstat afstaa fra at anvende stk. 2, litra a).
4. Ved anvendelse af stk. 2, litra a), skal en medlemsstat umiddelbart og uden diskriminerende afgifter acceptere optagelse af luftfartoejer, der ejes af andre medlemsstaters statsborgere, samt overfoersler fra andre medlemsstaters luftfartoejsregistre til sit nationale register i henhold til gaeldende love og bestemmelser, herunder bestemmelser om luftdygtighedsbevis og typecertificering. Ved overfoersel af luftfartoejer kan der ikke opkraeves anden afgift end den normale registreringsafgift.
Air operator's certificate (AOC)
Artikel 9
1. Det er til enhver tid en betingelse for udstedelse af en licens og for dennes gyldighed, at det paagaeldende foretagende er i besiddelse af en gyldig AOC, der daekker den virksomhed, som licensen omfatter, og er i overensstemmelse med de kriterier, der er fastlagt i den relevante raadsforordning.
2. Indtil ivaerksaettelsen af den i stk. 1 naevnte raadsforordning finder de nationale regler vedroerende AOC eller et tilsvarende dokument vedroerende certificering af lufttransportforetagender anvendelse.
Artikel 10
1. For at sikre overholdelsen af sikkerheds- og forsikringskrav skal et luftfartsselskab, der benytter et luftfartoej fra eller stiller et luftfartoej til raadighed for et andet foretagende, indhente forhaandsgodkendelse hertil hos den kompetente licensudstedende myndighed. De betingelser, der knyttes til godkendelsen, skal udgoere en del af leasingaftalen mellem parterne.
2. Medlemsstaterne godkender ikke leasingaftaler med besaetning for et luftfartsselskab, som det har udstedt licens til, medmindre sikkerhedskrav svarende til kravene i artikel 9 er opfyldt.
Almindelige bestemmelser
Artikel 11
1. En licens er gyldig, saa laenge luftfartsselskabet opfylder forpligtelserne i denne forordning. En medlemsstat kan dog fastsaette regler om en fornyet vurdering et aar efter, at en ny licens er udstedt, og hvert femte aar derefter.
2. Hvis et luftfartsselskab har indstillet driften i seks maaneder eller ikke har paabegyndt driften seks maaneder efter licensens udstedelse, bestemmer den ansvarlige medlemsstat, om licensen skal forelaegges til fornyet godkendelse.
3. Hvad angaar luftfartsselskaber, som medlemsstaterne har udstedt licens til, bestemmer disse, om licensen skal forelaegges til fornyet godkendelse i tilfaelde af aendringer i et eller flere forhold, der beroerer foretagendets juridiske status, navnlig i tilfaelde af fusion eller overtagelse. Det (de) paagaeldende luftfartsselskab(er) kan fortsaette driften, medmindre de licensudstedende myndigheder finder, at dette indebaerer en sikkerhedsrisiko; grundene hertil skal meddeles.
Artikel 12
En medlemsstat maa ikke give et luftfartsselskab, over for hvilket der er indledt insolvensprocedure eller lignende procedure, tilladelse til at opretholde licensen, hvis det kompetente organ i medlemsstaten er overbevist om, at der ikke er nogen realistisk mulighed for en tilfredsstillende finansiel rekonstruktion inden for et rimeligt tidsrum.
Artikel 13
1. Procedurerne for licensudstedelse offentliggoeres af den beroerte medlemsstat, og Kommissionen underrettes herom.
2. Den beroerte medlemsstat traeffer snarest muligt og senest tre maaneder efter, at de noedvendige oplysninger er indgivet, afgoerelse om, hvorvidt en ansoegning kan imoedekommes, under hensyntagen til alle foreligende forhold. Afgoerelsen meddeles det ansoegende foretagende. Afslag skal begrundes.
3. Et foretagende, hvis ansoegning om licens er blevet afslaaet, kan forelaegge spoergsmaalet for Kommissionen. Hvis Kommissionen finder, at forordningens krav ikke er opfyldt, traeffer den afgoerelse om den rette fortolkning af forordningen med forbehold af Traktatens artikel 169.
4. Medlemsstaternes afgoerelse om at udstede eller tilbagekalde en licens offentliggoeres i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.
Artikel 14
1. For at loese sine opgaver i medfoer af artikel 4 kan Kommissionen indhente alle noedvendige oplysninger fra de beroerte medlemsstater, som ogsaa skal soerge for at tilvejebringe oplysninger fra de luftfartsselskaber, de har udstedt licens til.
2. Hvis de oenskede oplysninger ikke forelaegges inden for den tidsfrist, der er fastsat af Kommissionen, eller hvis de er ufuldstaendige, fremsaetter Kommissionen ved beslutning rettet til den beroerte medlemsstat krav om, at oplysningerne skal forelaegges. I beslutningen praeciseres det, hvilke oplysninger der kraeves, og der fastsaettes en passende tidsfrist for forelaeggelse af dem.
3. Hvis de oenskede oplysninger i henhold til stk. 2 ikke forelaegges inden for den fastsatte tidsfrist, eller luftfartsselskabet ikke paa anden maade har godtgjort, at det opfylder kravene i artikel 4, underretter Kommissionen, medmindre saerlige forhold goer sig gaeldende, straks alle medlemsstater om situationen. Medlemsstaterne kan suspendere luftfartsselskabets markedsadgangsrettigheder i henhold til Raadets forordning (EOEF) nr. 2408/92 af 23. juli 1992 om EF-luftfartsselskabers adgang til luftruter inden for Faellesskabet, indtil Kommissionen har meddelt, at der foreligger bevis for, at de paagaeldende krav er opfyldt(6) .
Artikel 15
Ud over reglerne i denne forordning skal luftfartsselskabet ogsaa overholde de krav i national ret, der er forenelige med faellesskabsretten.
Artikel 16
Uanset artikel 3, stk. 1, forbliver licenser, der er gaeldende i en medlemsstat paa datoen for forordningens ikrafttraeden, i kraft i medfoer af de love, med hjemmel i hvilke de er udstedt, i hoejst et aar, dog for artikel 4, stk. 1, litra b), i hoejst tre aar, i loebet af hvilke perioder luftfartsselskaber med saadanne licenser skal traeffe de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme alle forordningens krav. I forbindelse med naervaerende artikel betragtes selskaber, som paa datoen for forordningens ikrafttraeden efter gaeldende lovgivning operede med en gyldig AOC, men ikke var i besiddelse af en licens, som licenshavende selskaber.
Denne artikel beroerer ikke artikel 4, stk. 2 til 5, og artikel 9; dog kan luftfartsselskaber, der opererede paa grundlag af en undtagelse forud for forordningens ikrafttraeden, fortsaette hermed, indtil medlemsstaterne har undersoegt, om de opfylder artikel 4, dog ikke laengere end ovennaevnte maksimumsperioder.
Artikel 17
Inden medlemsstaterne vedtger love og administrative bestemmelser til gennemfoerelse af denne forordning, konsulterer de Kommissionen og meddeler derefter denne de foranstaltninger, de har vedtaget.
Artikel 18
1. Medlemsstaterne og Kommissionen samarbejder om gennemfoerelsen af denne forordning.
2. Fortrolige oplysninger, der modtages i medfoer af denne forordning, er undergivet tavshedspligt.
Artikel 19
Denne forordning traeder i kraft den 1. januar 1993.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 23. juli 1992.
31992R2407
L 240/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕИО) № 2407/92 НА СЪВЕТА
от 23 юли 1992 година
относно лицензирането на въздушни превозвачи
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 84, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че е от съществено значение да се изгради въздушнотранспортна политика за вътрешния пазар след периода, който изтича на 31 декември 1992 година, както се предвижда в член 8а от Договора;
като има предвид, че вътрешният пазар ще представлява зона без вътрешни граници, в която ще се осигурява свободното движение на стоки, хора, услуги и капитал;
като има предвид, че прилагането на принципа за свободното извършване на услуги във въздушнотранспортния сектор трябва да бъде съобразено със специфичните особености на този сектор;
като има предвид, че в Регламент (ЕИО) № 2343/90 на Съвета от 24 юли 1990 година за достъпа на превозвачи до маршрути по редовни въздушни линии, изпълнявани в рамките на Общността, и за разпределението на пътническия капацитет между въздушните превозвачи, по редовни въздушни линии между държавите-членки (4), Съветът реши да приеме за изпълнение не по-късно от 1 юли 1992 г. общи правила, определящи лицензирането на въздушни превозвачи;
като има предвид, че е необходимо да се даде разумен срок на държавите-членки до 1 януари 1993 г. за прилагането на настоящия регламент;
като има предвид, че е целесъобразно да се определят изисквания на основата на равнопоставеност по отношение на мястото на установяване и контрола на дадено предприятие, кандидатстващо за лиценз;
като има предвид, че за да се осигурят надеждни и адекватни услуги, е необходимо да се гарантира, че въздушният превозвач по всяко време оперира при спазване на солидно икономическо и високо равнище на безопасност;
като има предвид, че с оглед защитата на потребителите и другите заинтересовани страни, е важно да се гарантира, че въздушните превозвачи са застраховани в достатъчна степен срещу рисковете при отговорност;
като има предвид, че в рамките на вътрешния пазар въздушните превозвачи трябва да могат да използват въздухоплавателни средства, притежавани където и да е в Общността, без да се предрешават отговорностите на лицензиращата държава-членка по отношение на техническата годност на превозвача;
като има предвид, че също така трябва да могат да се вземат на лизинг въздухоплавателни средства, регистрирани извън Общността, за кратък период от време или при изключителни обстоятелства, при условие че стандартите за безопасност са еквивалентни на тези, които се прилагат в Общността;
като има предвид, че процедурите по издаване на лицензи на въздушни превозвачи трябва да бъдат прозрачни и прилагани на основата на равнопоставеност,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. Настоящият регламент определя изискванията за издаване и поддържане на валидни лицензи от държавите-членки по отношение на въздушни превозвачи, установени в Общността.
2. Настоящият регламент не се отнася за превоза по въздуха на пътници, пощенски пратки и/или товари, извършван чрез безмоторни въздухоплавателни средства и/или свръхлеки въздухоплавателни средства с моторна тяга, а също и за местни полети, които не включват превоз между различни летища. По отношение на тези дейности се прилага националното законодателство за оперативните лицензи, ако има такова, както и правото на Общността и националното законодателство относно свидетелствата за авиационни оператори (АОС).
Член 2
За целите на настоящия регламент:
а)
„предприятие“ е физическо лице или юридическо лице, независимо дали е със стопанска или с нестопанска цел, както и официален орган, със или без юридическа правосубектност;
б)
„въздушен превозвач“ е предприятие за въздушен транспорт с валиден оперативен лиценз;
в)
„оперативен лиценз“ е разрешително, издадено от държавата-членка, отговорна за дадено предприятие, позволяващо му да извършва превоз по въздуха на пътници, пощенски пратки и/или товари, както е посочено в оперативния лиценз, срещу възнаграждение и/или наем;
г)
„свидетелство за авиационен оператор“ (АОС) е документ, издаден на едно предприятие или на група предприятия от компетентните органи на държавите-членки, който потвърждава, че съответният оператор притежава професионалните способности и организация за осигуряване на безопасна експлоатация на въздухоплавателните средства за посочените в него авиационни дейности;
д)
„бизнес план“ е подробно описание на планираните от въздушния превозвач търговски дейности за въпросния период от време, особено по отношение на развитието на пазара и инвестициите, които ще се правят, включително и финансовите и икономическите последици от тези дейности;
е)
„управленски отчет“ е подробен разчет за приходите и разходите за въпросния период от време, включително и разбивка по свързани с въздушния транспорт дейности и други дейности, а също така и по парични и непарични елементи;
ж)
„ефективен контрол“ е придобиване на права, сключване на договори или други начини, които поотделно или заедно и с оглед на съществуващите фактически обстоятелства и приложимия закон дават възможност за пряко или непряко упражняване на решаващо влияние върху определено предприятие, чрез:
а)
придобиване правото на ползване върху цялото или върху част от имуществото на предприятието;
б)
придобиване на права, включително и въз основа на договори, които осигуряват възможността за решаващо влияние върху състава, гласуването или решенията на органите на предприятието или по друг начин осигурят възможността за решаващо влияние върху управлението на дейността на предприятието.
Член 3
1. Без да се засяга член 5, параграф 5, държавите-членки не издават оперативни лицензи или не поддържат тяхната валидност, ако не са спазени изискванията на този регламент.
2. Предприятие, което отговаря на условията на настоящия регламент, има право да получи оперативен лиценз. Този лиценз сам по себе си не предоставя никакви права на достъп до специфични маршрути или пазари.
3. Без да се засяга разпоредбата на член 1, параграф 2, никое предприятие, установено в Общността, няма право да извършва превоз по въздуха на пътници, пощенски пратки и/или товари на територията на Общността срещу заплащане и/или под наем, докато предприятието не получи съответния оперативен лиценз.
Оперативен лиценз
Член 4
1. Държава-членка издава оперативен лиценз на предприятие, когато:
а)
неговото основно място на дейност и седалище според устройствения му акт, ако има такова, се намират в тази държава-членка; и
б)
неговата основна дейност е въздушен транспорт, самостоятелно или съвместно с друга търговска експлоатация на въздухоплавателни средства, или ремонт и техническо обслужване на въздухоплавателни средства.
2. Без да се засягат споразумения и конвенции, страна по които е Общността, предприятието е собственост и продължава да е собственост пряко или чрез мажоритарно участие на държавите-членки или на граждани на държавите-членки. По всяко време то се контролира ефективно от такива държави или такива граждани.
3.
а)
Без да се засягат разпоредбите на параграфи 2 и 4, въздушни превозвачи, които вече са признати в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2343/90 на Съвета и Регламент (ЕИО) № 294/91 на Съвета от 4 февруари 1991 г. относно извършването на товарни въздушнотранспортни услуги между държавите-членки (5), запазват техните права по силата на тези и свързаните регламенти дотолкова, доколкото те изпълняват другите задължения в този регламент и продължават да бъдат контролирани пряко или непряко от същите трети страни и/или от граждани на същата трета страна като онези, които са упражнявали такъв контрол по време на приемането на този регламент. Този контрол може да се прехвърли на държавите-членки и/или на граждани от държавите-членки по всяко време.
б)
Възможността за купуване или продаване на акции по буква а) не се отнася за граждани, които имат значително дялово участие във въздушен превозвач на трета страна.
4. Всяко предприятие, което пряко или непряко има контролиращо дялово участие във въздушен превозвач, трябва да отговаря на изискванията, предвидени в параграф 2.
5. Въздушният превозвач трябва по всяко време, при поискване, да може да докаже на държавата-членка, отговаряща за оперативния лиценз, че спазва изискванията на този член. По молба на държавата-членка Комисията проверява изпълнението на изискванията на този член и, ако е необходимо, постановява решение.
Член 5
1. Предприятие за въздушен транспорт, което кандидатства за получаване на оперативен лиценз за първи път, трябва да може да докаже до разумно удовлетворение на компетентните органи на лицензиращата държава-членка, че:
а)
може да изпълни по всяко време своите настоящи и потенциални задължения, определени чрез реалистични предположения, за период от 24 месеца от началото на дейността; и
б)
може да посрещне своите постоянни и оперативни разходи от дейността, съгласно своя бизнес план и определени при реалистични предположения, за период от три месеца от началото на дейността, без да взема предвид каквито и да са приходи от дейността.
2. За целите на параграф 1, всеки кандидат за лиценз представя бизнес план за най-малко първите две години на дейност. Бизнес планът посочва подробно и финансовите връзки на кандидата с други търговски дейности, в които участва пряко или чрез свързани предприятия. Кандидатът за лиценз представя и цялата съществена информация, в частност данните, споменати в част А от приложението.
3. Въздушният превозвач уведомява предварително лицензиращия орган относно планове за: обслужване на нова редовна или нередовна линия до континент или район в света, които преди не са били обслужвани; промени в типа или броя на използваните въздухоплавателни средства или съществени промени в мащабите на неговата дейност. Въздушният превозвач уведомява предварително и за планирани сливания или придобивания и съобщава на лицензиращия орган в срок до четиринадесет дни за всякакви промени в собствеността върху всеки отделен акционерен дял, който представлява 10 или повече процента от общия капитал на въздушния превозвач или на неговото дружество-майка или дружеството, което има решаващ контрол. По смисъла на този параграф представянето на дванадесетмесечен бизнес план два месеца преди началото на периода, за който той се отнася, е достатъчно с оглед на промените в текущите операции и/или в обстоятелствата, които са включени в този бизнес план.
4. Ако лицензиращият орган прецени, че промените, за които е уведомен по силата на параграф 3, ще окажат значително въздействие върху финансите на въздушния превозвач, то органът изисква представяне на изменен бизнес план, включващ съответните промени и обхващащ най-малко период от 12 месеца, считано от началната дата за неговото изпълнение, а също така и цялата съществена информация, включително и данните, посочени в част Б от приложението, за да прецени дали въздушният превозвач може да изпълни своите настоящи и потенциални задължения през въпросния период от дванадесет месеца. Лицензиращият орган взима решение по изменения бизнес план не по-късно от три месеца след като цялата необходима информация му е била предоставена.
5. Лицензиращите органи могат по всяко време и при всички случаи, когато са налице ясни признаци, че съществуват финансови проблеми за лицензирания от него въздушен превозвач, да оцени финансовото състояние на превозвача и може временно да преустанови или да отнеме лиценза, ако вече не е убеден, че въздушният превозвач може да изпълни своите настоящи и потенциални задължения за период от дванадесет месеца. Лицензиращите органи могат също така да издадават временни лицензи за периода на извършване на финансова реорганизация на въздушния превозвач при условие че безопасността не застрашена.
6. Въздушният превозвач предоставя на лицензиращия орган всяка финансова година, своевременно, заверените отчети, отнасящи се за предходната финансова година. По всяко време, при поискване от лицензиращия орган, въздушният превозвач предоставя информацията, подходяща за целите на параграф 5, и в частност, данните, които са посочени в част В от приложението.
7.
а)
Параграфи 1, 2, 3, 4 и 6 от този член не се прилагат за въздушни превозвачи, чиято дейност е свързана изключително с експлоатация на въздухоплавателни средства с по-малко от 10 тона максимално излетно тегло и/или по-малко от 20 места. Такива въздушни превозвачи трябва по всяко време да могат да демонстрират, че техният нетен капитал е най-малко 80 000 екю или, при поискване от страна на лицензиращия орган, да предоставят информацията, подходяща за целите на параграф 5. Независимо от това, държава-членка може да приложи изискванията на параграфи 1, 2, 3, 4 и 6 към лицензирани от нея въздушни превозвачи, които оперират по редовни линии или чийто оборот надхвърля 3 милиона екю годишно.
б)
Комисията, след консултации с държавите-членки, може, според потребностите, да увеличи стойностите, посочени в точка а), ако икономическото развитие прави подобно решение необходимо. Тази промяна се публикува в Официален вестник на Европейските общности.
в)
Всяка държава-членка може да отнесе решението на Комисията до Съвета в срок до един месец. Съветът с квалифицирано мнозинство, може, в изключителни случаи, да вземе различно решение в едномесечен срок.
Член 6
1. В случаите, когато компетентните органи на държава-членка при издаване на лиценз изискват доказателство, че лицата, които постоянно и ефективно ръководят дейността на предприятието, са с добра репутация и че не са били обявявани в несъстоятелност или не им е бил спиран или отнеман лиценза в резултат на сериозно професионално нарушение или наказателно правонарушение, то тази държава-членка приема представените документи по отношение на граждани на други държави-членки, издадени от компетентните органи в държавата-членка по произход или държавата-членка, от която идват чуждите граждани, като достатъчно доказателство, че тези изисквания са изпълнени.
В случаите, когато компетентните органи на държавата-членка по произход или на държавата-членка, от която идва чуждият гражданин, не издават посочените в първата алинея документи, тези документи се заменят с клетвена декларация, или, когато в държави-членки не се правят клетвени декларации - с тържествена декларация на заинтересованото лице пред компетентен съдебен или административен орган или, ако е уместно, пред нотариус или професионален орган със съответната квалификация на държавата-членка по произход или на държавата-членка, от която идва лицето; подобен орган или нотариус издава атестация, удостоверяваща автентичността на клетвената или официалната декларация.
2. Компетентните органи на държавите-членки могат да изискват документите или атестациите, посочени в параграф 1, да бъдат представени не по-късно от три месеца след датата на тяхното издаване.
Член 7
Въздушният превозвач застрахова отговорността си в случаи на злополуки - в частност, по отношение на пътници, багаж, товари, пощенски пратки и трети страни.
Член 8
1. Държава-членка изисква от лицензираните от нея въздушни превозвачи да имат на свое разположение едно или повече въздухоплавателни средства, собствени или на лизинг, независимо, че собствеността върху въздухоплавателно средство не е условие за издаване или поддържане валидността на оперативен лиценз.
2.
а)
Без да се засяга параграф 3, въздухоплавателните средства, използвани от въздушния превозвач, трябва да бъдат регистрирани, по преценка на държавата-членка, издаваща оперативния лиценз, в нейния национален регистър или в рамките на Общността.
б)
Ако договор за лизинг на въздухоплавателно средство, регистрирано в Общността, се счита за приемлив по смисъла на член 10, държавата-членка няма да изисква регистриране на това въздухоплавателно средство в нейния собствен регистър, ако това ще наложи структурни промени във въздухоплавателното средство.
3. В случай на краткосрочни договори за лизинг с цел посрещане на временни нужди на въздушния превозвач или в други изключителни обстоятелства, държавата-членка може да се откаже от изискването на параграф 2, буква а).
4. При прилагане на параграф 2, буква а) държавата-членка, съгласно приложимите закони и правила, включително и тези, свързани с удостоверяване на летателната годност, вписва в своя национален регистър, без дискриминиращи такси и забавяне, въздухоплавателно средство, собственост на граждани на други държави-членки, както и прехвърлени права от регистрите на въздухоплавателните средства на други държави-членки. Освен обичайната регистрационна такса не се налагат други такси за прехвърляне на въздухоплавателни средства.
Свидетелство за авиационен оператор (АОС)
Член 9
1. Издаването и валидността на оперативен лиценз по всяко време зависи от притежаването на валидно АОС, определящо дейностите по оперативния лиценз и отговарящо на критериите по съответния регламент на Съвета.
2. До приемане на посочения в параграф 1 регламент на Съвета, се прилагат националните правила, свързани със свидетелството за авиационен оператор или еквивалентен документ за сертифициране на оператори за въздушен транспорт.
Член 10
1. С цел спазване на стандартите за безопасност и отговорност, въздушен превозвач, който използва въздухоплавателно средство от друго предприятие или предоставя въздухоплавателно средство на друго предприятие, трябва да получи предварително разрешение за такова действие от съответния лицензиращ орган. Условията за одобрението съставляват част от договора за лизинг (lease agreement) между страните.
2. Държавите-членки не одобряват договори за отдаване на лизинг на въздухоплавателни средства с екипаж на въздушен превозвач, на когото са издали оперативен лиценз, ако стандартите за безопасност, еквивалентни на въведените по член 9, не са спазени.
Общи разпоредби
Член 11
1. Оперативният лиценз остава валиден дотогава, докато въздушният превозвач изпълнява задълженията, предвидени по настоящия регламент. Въпреки това, държава-членка може да предвиди преразглеждане една година след издаване на нов оперативен лиценз и на всеки пет години след това.
2. Когато въздушен превозвач прекрати дейността си за шест месеца или не започне дейност шест месеца след издаване на оперативен лиценз, отговорната държава-членка решава дали оперативният лиценз трябва да бъде представен отново за одобрение.
3. По отношение на лицензирани от тях въздушни превозвачи държавите-членки решават дали оперативните лицензи трябва да се представят отново за одобрение в случай на промяна в един или повече елементи, оказващи влияние върху правноорганизационната форма на предприятието и, в частност, в случай на сливане или на придобиване на контрол на предприятия. Съответните въздушни превозвачи могат да продължат своите дейности, освен ако лицензиращият орган не реши мотивирано, че безопасността е застрашена.
Член 12
Държава-членка отнема правото на въздушен превозвач да задържи оперативния си лиценз в случай, че срещу въздушния превозвач е открито производство по неплатежоспособност или друго подобно производство, ако компетентният орган в държавата-членка е убеден, че липсва реалистична перспектива за задоволително финансово оздравяване в рамките на разумен срок.
Член 13
1. Всяка заинтересована държава-членка оповестява процедурите по издаване на оперативни лицензи и информира Комисията.
2. Всяка заинтересована държава-членка взема решение по заявление за лиценз колкото е възможно по-скоро, но не по-късно от три месеца след представянето на цялата необходима информация, като отчита всички налични данни. Решението се съобщава на кандидатстващото за лиценз предприятие за въздушен транспорт. При отказ се посочват причините за това.
3. Предприятие, чието заявление за оперативен лиценз е отхвърлено, може да отнесе въпроса до Комисията. Ако Комисията сметне, че изискванията на този регламент не са изпълнени, тя излага становището си по правилното тълкуване на регламента без да накърнява член 169 от Договора.
4. Решенията на държавите-членки да издадат или да отхвърлят оперативни лицензи се публикуват в Официален вестник на Европейските общности.
Член 14
1. За да изпълни задълженията си по смисъла на член 4, Комисията може да получи цялата необходима информация от заинтересованите държави-членки, като също така осигури предоставянето на информация от страна на въздушни превозвачи, лицензирани от тези страни.
2. Когато поисканата информация не се предостави в рамките на срока, определен от Комисията, или се предостави в непълна форма, Комисията изисква предоставяне на информацията чрез решение, адресирано до заинтересованата държава-членка. Решението посочва конкретно каква информация е необходима и определя подходящ срок за нейното предоставяне.
3. Ако необходимата по смисъла на параграф 2 информация не се предостави в определения срок или ако въздушният превозвач не е доказал, че отговаря на изискванията на член 4, Комисията незабавно информира държавите-членки относно ситуацията, освен в случаи на особени обстоятелства. До получаване на известие от Комисията, че е осигурена документация, която да показва изпълнението на въпросните изисквания, държавите-членки могат да спрат всякакви права за достъп до пазара, на които въздушният превозвач има право по силата на Регламент (ЕИО) № 2408/92 на Съвета от 23 юли 1992 г. за достъпа на въздушни превозвачи на Общността до въздушни маршрути в рамките на Общността (6).
Член 15
В допълнение към правилата на настоящия регламент, въздушният превозвач е длъжен да се съобразява с изискванията на националното законодателство, съвместимо със законодателството на Общността.
Член 16
Независимо от член 3, параграф 1, оперативните лицензи, които са в сила в държава-членка към датата на влизане в сила на регламента, остават валидни при условията на законите, на чиято основа са били издадени, за максимален срок от една година, с изключение на случая по член 4, параграф 1, буква б), за който се прилага максимален срок от три години; за посочените срокове въздушните оператори, които притежават подобни лицензи, вземат необходимите мерки за спазване на всички изисквания на настоящия регламент. За целите на настоящия член се счита, че превозвачите, притежаващи оперативни лицензи, включват и превозвачи, законно опериращи с валидно АОС към датата на влизане в сила на този регламент, но непритежаващи такива лицензи.
Настоящият член не засяга член 4, параграфи 2, 3, 4 и 5 и член 9. Въпреки това, въздушните превозвачи, които са оперирали по силата на освобождавания преди влизането в сила на този регламент, могат да продължат да правят това за един период не по-дълъг от максималните периоди, определени по-горе, в очакване на запитвания от държавите-членки за съвместимостта на дейността им с член 4.
Член 17
Държавите-членки се консултират с Комисията преди приемането на законовите, подзаконови и административни разпоредби в изпълнение на този регламент. Те съобщават на Комисията всички мерки, които са били приети.
Член 18
1. Държавите-членки и Комисията си сътрудничат при изпълнението на този регламент.
2. Поверителна информация, получена при прилагането на този регламент, представлява професионалната тайна.
Член 19
Настоящият регламент влиза в сила на 1 януари 1993 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 23 юли 1992 година.