Kommissionens forordning (EF) nr. 472/2002
af 12. marts 2002
om ændring af forordning (EF) nr. 466/2001 om fastsættelse af grænseværdier for bestemte forurenende stoffer i levnedsmidler
(EØS-relevant tekst)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 315/93 af 8. februar 1993 om fællesskabsprocedurer for forurenende stoffer i levnedsmidler(1), særlig artikel 2, stk. 3,
efter at have hørt Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) I medfør af forordning (EØF) nr. 315/93 skal der fastsættes grænseværdier for forurenende stoffer i levnedsmidler for at beskytte folkesundheden.
(2) I Kommissionens forordning (EF) nr. 466/2001(2), senest ændret ved forordning (EF) nr. 257/2002(3), fastsættes der grænseværdier for bestemte forurenende stoffer i levnedsmidler, der skal anvendes fra den 5. april 2002.
(3) Nogle medlemsstater har vedtaget eller planlægger at vedtage grænseværdier for aflatoksiner i krydderier og grænseværdier for ochratoksin A i visse levnedsmidler. På baggrund af de eksisterende forskelle medlemsstaterne imellem og de konkurrenceforvridninger, som kan blive resultatet deraf, må der træffes EF-foranstaltninger til at sikre markedets enhed, samtidig med at proportionalitetsprincippet respekteres.
(4) Aflatoksiner, navnlig aflatoksin B1, er genotoksiske kræftfremkaldende stoffer. For stoffer af denne type er der ingen tærskel, under hvilken der ikke kan iagttages nogen skadelig virkning, og der kan derfor ikke fastsættes nogen acceptabel daglig indtagelse. Den aktuelle videnskabelige og tekniske viden samt forbedrede produktions- og opbevaringsteknikker forhindrer ikke disse skimmelsvampe i at udvikle sig, og gør det derfor ikke muligt helt at forhindre tilstedeværelse af aflatoksiner i krydderier. Der bør derfor fastsættes så lave grænseværdier, som det med rimelighed er muligt.
(5) Resultaterne af et samordnet kontrolprogram, som medlemsstaterne har gennemført i overensstemmelse med Kommissionens henstilling 97/77/EF af 8. januar 1997 om et koordineret program for offentlig kontrol med levnedsmidler for året 1997(4), forelå først efter, at grænseværdierne for aflatoksiner i andre levnedsmidler var blevet fastsat. Disse resultater viser, at adskillige krydderier har et stort indhold af aflatoksiner. Det er derfor hensigtsmæssigt at fastsætte grænseværdier for de krydderier, som anvendes i større mængder, og som har stor forureningsvirkning.
(6) Grænseværdierne bør revideres og i nødvendigt omfang nedsættes inden den 31. december 2003 under hensyntagen til mulighederne for at reducere aflatoksinforureningen af krydderier ved hjælp af forbedringer i produktions-, høst- og oplagringsmetoderne og i overensstemmelse med den aktuelle videnskabelige og tekniske viden.
(7) Ochratoksin A er et mykotoksin, der produceres af flere svampe (Penicillium- og Aspergillus-arter). Det forekommer naturligt i en række vegetabilske produkter såsom korn, kaffebønner, kakao og tørret frugt over hele verden. Det er blevet påvist i produkter såsom kornprodukter, kaffe, vin, øl og druesaft samt i animalske produkter, navnlig svinenyrer. Undersøgelser, af hvor hyppigt og i hvilke mængder ochratoksin A forekommer i fødevareprøver og blodprøver fra mennesker, viser, at levnedsmidler ofte er forurenede.
(8) Ochratoksin A er et mykotoksin, der har kræftfremkaldende, nefrotoksiske, fosterskadende, immunotoksiske og muligvis neurotoksiske egenskaber. Det er blevet kædet sammen med nefropati hos mennesker. Ochratoksin A kan have en lang halveringstid i mennesker.
(9) Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler mente i sin udtalelse af 17. september 1998 om ochratoksin A, at det ville være klogt at reducere eksponeringen for ochratoksin A mest muligt og sikre, at eksponeringen ligger i den lavere ende af skalaen for den acceptable daglige indtagelse på 1,2-14 ng/kg lgv/dag, hvilket er blevet vurderet af andre organer, f.eks. under 5 ng/kg lgv/dag.
(10) Til trods for de forbedrede produktions- og opbevaringsteknikker er det med den aktuelle videnskabelige og tekniske viden ikke muligt helt at forhindre disse skimmelsvampe i at udvikle sig. Det er derfor ikke muligt helt at forhindre tilstedeværelsen af ochratoksin A i fødevarer. Der bør derfor fastsættes så lave grænseværdier, som det med rimelighed er muligt.
(11) Det er primært gennem korn og kornprodukter, at ochratoksin A indtages. Forebyggelse er af afgørende betydning for at minimere forurening af fødevarer og beskytte forbrugerne bedst muligt. Desuden bør der fastsættes grænseværdier for korn og kornprodukter på et rimeligt niveau på betingelse af, at der iværksættes en forebyggende indsats for at undgå forurening af fødevarer i alle led i produktions- og afsætningskæden.
(12) Det er konstateret, at tørrede druer (korender, rosiner og sultanas) er stærkt forurenede. Tørrede druer kan medføre et betydeligt indtag af ochratoksin A for personer med et stort forbrug heraf, navnlig børn. Der bør derfor fastsættes en foreløbig grænseværdi på et niveau, der er teknologisk realistisk, men det er absolut nødvendigt yderligere at forbedre metoderne til at reducere forureningen.
(13) Der er ligeledes konstateret ochratoksin A i kaffe, vin, øl, druesaft, kakao og krydderier. Medlemsstaterne og de berørte parter (såsom brancheorganisationer) bør iværksætte undersøgelser og forskning med henblik på at bestemme, hvilke forskellige faktorer der indgår i dannelsen af ochratoksin A, og fastlægge, hvilke forebyggende foranstaltninger der skal træffes for at reducere forekomsten af ochratoksin A i disse levnedsmidler. For disse produkter bør der gøres den størst mulige indsats med hensyn til forskning og forebyggende foranstaltninger, der kan reducere ochratoksin A-indholdet mest muligt, indtil der fastsættes grænseværdier på grundlag af ALARA-princippet (så lavt, som det med rimelighed er muligt). Hvis der ikke sker en indsats for at reducere indholdet af ochratoksin A i bestemte produkter, bliver det nødvendigt at fastsætte en grænseværdi for de pågældende produkter for at beskytte folkesundheden, uden at det kan vurderes, om det er teknologisk gennemførligt.
(14) Forordning (EØF) nr. 466/2001 bør derfor ændres.
(15) De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EF) nr. 466/2001 foretages følgende ændringer:
1) I artikel 4, stk. 2, foretages følgende ændringer:
a) Hovedet affattes som følger: "For så vidt angår aflatoksin og ochratoksin A i de produkter, der er nævnt i punkt 2.1 og 2.2 i bilag I, er det forbudt".
b) I litra b) ændres "og 2.1.3" til ", 2.1.3, 2.1.4, 2.2.1 og 2.2.2".
2) I artikel 5 indsættes følgende som stk. 2a: "2a. Kommissionen reviderer senest den 31. december 2003 bestemmelserne om aflatoksiner i punkt 2.1.4 i bilag I, sektion 2, og nedsætter dem i givet fald under hensyntagen til den aktuelle videnskabelige og tekniske viden.
Kommissionen reviderer senest den 31. december 2003 bestemmelserne i punkt 2.2.2 og 2.2.3 i bilag I, sektion 2, om grænseværdier for ochratoksin A i tørrede druer og indfører i givet fald en grænseværdi for ochratoksin A i rå og ristet kaffe, kaffeprodukter, vin, øl, druesaft, kakao og kakaoprodukter samt krydderier, idet der tages hensyn til de foretagne undersøgelser og de forebyggende foranstaltninger, som er vedtaget med henblik på at reducere forekomsten af ochratoksin A i disse produkter.
I det øjemed bør medlemsstaterne og de berørte parter hvert år meddele Kommissionen resultaterne af deres undersøgelser, og hvor langt de er nået med at indføre forebyggende foranstaltninger til at undgå forurening med ochratoksin A."
3) Bilag I ændres som anført i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tiendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Den anvendes fra den 5. april 2002.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 12. marts 2002.
32002R0472
L 075/18
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 472/2002 НА КОМИСИЯТА
от 12 март 2002 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 466/2001 за определяне на максимално допустимото съдържание на определени замърсители в храните
(текст от значение за ЕИП)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 315/93 на Съвета от 8 февруари 1993 г. за определяне на процедури на Общността относно замърсителите в храните (1), и по-специално член 2, параграф 3 от него,
след консултации с Научния комитет по храните (НКХ),
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕИО) № 315/93 предвижда, че трябва да бъде фиксирано максимално допустимото съдържание на определени замърсители в храните, с цел да се защити общественото здраве.
(2)
Регламент (ЕО) № 466/2001 на Комисията (2), последно изменен с Регламент (ЕО) № 257/2002 (3), определя максимално допустимото съдържание на определени замърсители в храните, което да се прилага от 5 април 2002 г.
(3)
Някои държави-членки са приели или планират да приемат максимално допустимото съдържание на афлатоксини в подправките и максимално допустимото съдържание на охратоксин А в определени храни. С оглед на несъответствията между държавите-членки и произтичащата опасност от нарушаване на конкуренцията са необходими мерки на Общността, за да се гарантира единството на пазара, като същевременно се съблюдава принципът на пропорционалност.
(4)
Афлатоксините, по-специално афлатоксин В1, са генотоксични канцерогенни вещества. За вещества от този вид няма праг, под който да не се наблюдава вредно въздействие и следователно не може да бъде определен допустим дневен прием. Съвременното научно и техническо познание и подобренията в техниките на производство и съхранение не могат да предотвратят развитието на тези плесени и следователно няма възможност напълно да се премахне наличието на афлатоксини в подправките. Следователно трябва да бъдат фиксирани граници, които да са толкова ниски, колкото е разумно постижимо.
(5)
Резултатите от координирана програма за контрол, проведена от държавите-членки в съответствие с Препоръка 97/77/ЕО на Комисията от 8 януари 1997 г. относно координираната програма за официален контрол на храните за 1997 г. (4), станаха достъпни след като беше установено максимално допустимото съдържание на афлатоксини в други храни. Те показват, че няколко вида подправки съдържат високо ниво на афлатоксини. Следователно е уместно да се установят максимални граници за видовете подправки, които се използват в големи количества и сред които замърсяването е широко разпространено.
(6)
Максималните граници трябва да се преразгледат и, ако е необходимо, да се намалят преди 31 декември 2003 г., имайки предвид възможностите за намаляване на замърсяването с афлатоксини в подправките, чрез подобрения в методите за производство, събиране и складиране и напредъка на научното и техническо познание.
(7)
Охратоксин А е микотоксин, отделян от няколко гъбички (видовете Penicillium и Aspergillus). Той се среща обикновено в много растителни продукти като зърнени храни, зърна от кафе, какаови зърна и сушени плодове по целия свят. Той е открит в продукти като продуктите на базата на зърнени храни, кафе, вино, бира, подправки и гроздов сок, но също и в продукти от животински произход, а именно свински бъбреци. Изследванията за честотата и нивата на наличие на охратоксин А в пробите от храни и човешка кръв показват, че храните са често замърсени.
(8)
Охратоксин А е микотоксин с канцерогенни, нефротоксични, тератогенни, имунотоксични и възможни невротоксични свойства. Той е бил свързан с нефропатията при хората. Охратоксин А може да бъде с дълъг период на полуразпадане при хората.
(9)
Научният комитет по храните счете в становището си относно охратоксин А от 17 септември 1998 г., че би било благоразумно да се намали, доколкото е възможно, излагането на охратоксин А, като се следи за това излаганията да са близо до долната граница на обхвата на допустимия дневен прием от 1,2-14 ng/kg телесно тегло/ден, които са били оценени от други органи, например на под 5 ng/kg телесно тегло/ден.
(10)
С настоящото научно и техническо познание и въпреки подобренията в техниките на производство и съхранение, не е възможно да се предотврати изцяло развитието на тези плесени. Следователно охратоксин А не може да бъде напълно отстранен от храната. Следователно трябва да бъдат зададени граници, които да са толкова ниски, колкото е разумно постижимо.
(11)
Основните хранителни източници за приемането на охратоксин А са зърнените храни и зърнените продукти. Профилактиката е от основно значение, за да се избегне замърсяването, доколкото е възможно, и да се защити потребителят. Освен това е уместно да се установят максимални граници за зърнените храни и зърнените продукти до разумно достижимо ниво при условие че се прилагат профилактични действия, за да се избегне замърсяването на всички етапи от производствената и търговска верига.
(12)
Беше установено, че стафидите (Коринтски стафиди, Султански стафиди и други стафиди) са показали висока степен на замърсяване. Стафидите са значителен хранителен източник на охратоксин А за хора, които ги консумират в големи количества, по-специално, деца. Ако следователно е необходимо за момента да се установи граница до едно ниво, което да е технологично приемливо, то е наложително да се продължи подобряването на практиките, целящи да намалят замърсяването.
(13)
Наличието на охратоксин А е било също така наблюдавано в кафето, виното, бирата, гроздовия сок, какаото и в подправките. Трябва да бъдат предприети изследвания и проучване от страна на държавите-членки и заинтересованите страни (като например професионални организации), за да се определят различните фактори, включени в образуването на охратоксин А и да се определят превантивните мерки, които трябва да бъдат предприети за намаляване наличието на охратоксин А в тези храни. За тези продукти трябва да се направи всякакво усилие с оглед на проучването и превантивните мерки за намаляване, доколкото е възможно, на съдържанието на охратоксин А, до установяването на максимални граници въз основа на принципа ALARA„толкова ниски, колкото е разумно постижимо“. Ако не се направят усилия за намаляване съдържанието на охратоксин А за определени продукти, ще се наложи да се установи максимална граница за тези продукти, с цел да се защити общественото здраве, без да може да се оцени технологичната възможност.
(14)
Регламент (ЕО) № 466/2001 трябва следователно да бъде изменен.
(15)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 466/2001 се изменя, както следва:
1.
Член 4, параграф 2 се изменя, както следва:
а)
уводното изречение се заменя със следното:
„По отношение на афлатоксини и охратоксин А в продуктите, изброени в точки 2.1 и 2.2 на приложение I, то се забранява:“;
б)
в буква б) „и 2.1.3“ се заменя с „2.1.3, 2.1.4, 2.2.1 и 2.2.2“.
2.
В член 5 се добавя следният параграф 2а:
„2а. Комисията преразглежда максимално допустимото съдържание на афлатоксини, определено в точка 2.1.4 на раздел 2 от приложение I, най-късно до 31 декември 2003 г. и, ако е подходящо, ги понижава с цел да се вземе предвид напредъкът на научните и технологически познания.
Комисията преразглежда разпоредбите на точки 2.2.2 и 2.2.3 от раздел 2 на приложение I най-късно до 31 декември 2003 г. по отношение на максимално допустимото съдържание на охратоксин А в стафидите и с цел да се включи максимална граница за наличието на охратоксин А в суровото и печено кафе и кафени продукти, вино, бира, гроздов сок, какао и какаови продукти и подправки, вземайки предвид предприетите изследвания и приложените превантивни мерки за понижаване наличието на охратоксин А в тези продукти.
За тази цел държавите-членки и заинтересованите страни съобщават всяка година на Комисията резултатите от предприетите изследвания и напредъка по прилагането на превантивните мерки, за да се избегне замърсяване с охратоксин А.“
3.
Приложение I се изменя съгласно приложението към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на десетия еден след публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Той се прилага от 5 април 2002 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 12 март 2002 година.