RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 510/2006
af 20. marts 2006
om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og fødevarer
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 37,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Produktion, tilvirkning og distribution af landbrugsprodukter og fødevarer indtager en vigtig plads i Fællesskabets økonomi.
(2)
Der bør tilskyndes til diversificering af landbrugsproduktionen for at opnå en bedre ligevægt mellem udbud og efterspørgsel på markedet. Fremme af produkter med visse kendetegn kan være til væsentlig gavn for økonomien i landdistrikterne, især i de ugunstigt stillede eller afsides beliggende områder, idet det kan øge landbrugernes indkomst og fastholde landbefolkningen i disse områder.
(3)
Stadig flere forbrugere lægger i deres ernæring vægt på kvalitet frem for på kvantitet. Dette ønske om specifikke produkter giver sig bl.a. udslag i en efterspørgsel efter landbrugsprodukter og fødevarer af en bestemt geografisk oprindelse.
(4)
Stillet over for et stort vareudbud og en mængde oplysninger bør forbrugerne, for bedre at kunne foretage et valg, have klare og kortfattede oplysninger om et produkts oprindelse.
(5)
Mærkning af landbrugsprodukter og fødevarer er underlagt de generelle regler i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler (2). For landbrugsprodukter og fødevarer fra et afgrænset geografisk område bør der i betragtning af disses specifikke karakter fastsættes særlige supplerende bestemmelser, der pålægger producenterne at anvende de relevante EF-symboler eller -angivelser på emballagen. Det bør gøres obligatorisk at anvende sådanne symboler eller angivelser i forbindelse med EF-betegnelser dels for at gøre forbrugerne bedre bekendt med denne kategori af produkter og de dermed forbundne garantier dels for at gøre det lettere at genkende disse produkter på markedet for dermed at lette kontrollen. De erhvervsdrivende bør dog have en rimelig frist til at tilpasse sig denne forpligtelse.
(6)
Der bør fastlægges en EF-strategi for anvendelsen af oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser. Et sæt EF-regler med en beskyttelsesordning gør det muligt at udvikle geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser, eftersom sådanne regler i kraft af den ensartethed, de medfører, sikrer lige konkurrencevilkår for producenter af produkter med sådanne betegnelser og styrker produkternes værdi for forbrugerne.
(7)
De fastsatte regler bør ikke berøre eksisterende EF-forskrifter for vin og spiritus.
(8)
Anvendelsesområdet for denne forordning bør begrænses til visse landbrugsprodukter og fødevarer, for hvilke der er en sammenhæng mellem produktets eller fødevarens kendetegn og den geografiske oprindelse. Anvendelsesområdet kan om nødvendigt udvides til også at omfatte andre landbrugsprodukter eller fødevarer.
(9)
I lyset af den nuværende praksis bør der fastsættes to forskellige niveauer for geografisk reference, nemlig beskyttede geografiske betegnelser og beskyttede oprindelsesbetegnelser.
(10)
Et landbrugsprodukt eller en fødevare med en sådan reference bør opfylde en række betingelser fastsat i en varespecifikation.
(11)
For at kunne opnå beskyttelse i medlemsstaterne bør geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser være registreret på fællesskabsplan. Opførelsen i et register bør også give de handelsdrivende og forbrugerne adgang til oplysninger. For at sikre, at EF-registrerede betegnelser opfylder de betingelser, der er fastsat i denne forordning, bør ansøgningerne gennemgås af den berørte medlemsstats nationale myndigheder, som dog skal overholde nogle fælles minimumsbestemmelser, der omfatter en national indsigelsesprocedure. Derefter bør Kommissionen foretage en gennemgang for at sikre, at ansøgningerne opfylder de i denne forordning fastsatte betingelser, og at fremgangsmåden er ensartet i alle medlemsstater.
(12)
Aftalen om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder (TRIPs-aftalen fra 1994, bilag 1C til overenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen) indeholder detaljerede bestemmelser om disponibilitet, erhvervelse, dækningsområde, opretholdelse og håndhævelse for så vidt angår intellektuelle ejendomsrettigheder.
(13)
Den beskyttelse ved registrering, der er fastsat i denne forordning, bør også ydes geografiske betegnelser fra tredjelande, hvis disse er beskyttet i oprindelseslandet.
(14)
Registreringsproceduren bør gøre det muligt for enhver fysisk eller juridisk person i en medlemsstat eller et tredjeland med en legitim interesse at gøre sine rettigheder gældende ved at gøre indsigelse.
(15)
Der bør fastsættes procedurer, som gør det muligt efter registreringen at ændre en varespecifikation på baggrund af den teknologiske udvikling efter anmodning fra sammenslutninger med en legitim interesse eller at annullere den geografiske betegnelse eller oprindelsesbetegnelsen for et landbrugsprodukt eller en fødevare, især hvis produktet eller fødevaren ikke længere er i overensstemmelse med den varespecifikation, på grundlag af hvilken den geografiske betegnelse eller oprindelsesbetegnelsen blev godkendt.
(16)
Oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser, der er beskyttet i Fællesskabet, bør være underlagt en ordning med offentlig kontrol baseret på en kontrolordning, som er i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 af 29. april 2004 om offentlig kontrol med henblik på verifikation af, at foderstof- og fødevarelovgivningen samt dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne overholdes (3), herunder en ordning med verifikationer for at sikre, at landbrugsprodukterne og fødevarerne er i overensstemmelse med varespecifikationen.
(17)
Medlemsstaterne bør kunne opkræve et gebyr til dækning af pådragne udgifter.
(18)
De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (4).
(19)
De betegnelser, der allerede er registreret i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14. juli 1992 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler (5) på datoen for nærværende forordnings ikrafttræden, bør fortsat være beskyttet efter nærværende forordning og automatisk optages i registeret. Der bør også fastsættes overgangsbestemmelser for de registreringsansøgninger, som Kommissionen modtager før nærværende forordnings ikrafttræden.
(20)
For klarhedens og gennemskuelighedens skyld bør forordning (EØF) nr. 2081/92 ophæves og erstattes af nærværende forordning -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Anvendelsesområde
1. I denne forordning fastsættes reglerne for beskyttelse af oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser for de landbrugsprodukter bestemt til konsum, der er opført i bilag I til traktaten, og de fødevarer, der er opført i bilag I til denne forordning, samt de landbrugsprodukter, der er opført i bilag II til denne forordning.
Denne forordning gælder dog ikke for produkter, der henhører under vinsektoren, undtagen vineddike, eller for spiritus. Dette stykke berører ikke anvendelsen af Rådets forordning (EF) nr. 1493/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for vin (6).
Bilag I og II til denne forordning kan ændres efter proceduren i artikel 15, stk. 2.
2. Denne forordning berører ikke andre specifikke EF-bestemmelser.
3. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester (7) finder ikke anvendelse på de oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser, der er omfattet af denne forordning.
Artikel 2
Oprindelsesbetegnelse og geografisk betegnelse
1. I denne forordning forstås ved:
a)
»oprindelsesbetegnelse«: navnet på et område, et bestemt sted eller i undtagelsestilfælde et land, der betegner et landbrugsprodukt eller en fødevare,
-
som har oprindelse i dette område, dette bestemte sted eller dette land, og
-
hvis egenskaber eller andre kendetegn hovedsagelig eller fuldstændigt kan tilskrives det geografiske miljø med dets naturbetingede og menneskelige faktorer, og
-
som er fremstillet, forarbejdet og tilvirket i det afgrænsede geografiske område
b)
»geografisk betegnelse«: navnet på et område, et bestemt sted eller i undtagelsestilfælde et land, der betegner et landbrugsprodukt eller en fødevare,
-
som har oprindelse i dette område, dette bestemte sted eller dette land, og
-
hvis bestemte egenskaber, omdømme eller andre kendetegn kan tilskrives den geografiske oprindelse, og
-
som er fremstillet og/eller forarbejdet og/eller tilvirket i det afgrænsede geografiske område.
2. Som oprindelsesbetegnelser eller geografiske betegnelser anses desuden visse traditionelle, eventuelt geografiske, betegnelser for et landbrugsprodukt eller en fødevare, som opfylder de i stk. 1 fastsatte betingelser.
3. Uanset stk. 1, litra a), ligestilles visse geografiske betegnelser med oprindelsesbetegnelser, når råvarerne i de pågældende produkter hidrører fra et større eller et andet geografisk område end det område, hvori de er forarbejdet, forudsat
a)
at produktionsområdet for råvaren er afgrænset
b)
at der gælder særlige betingelser for produktionen af råvaren, og
c)
at der findes en kontrolordning, som sikrer, at de i litra b) omhandlede betingelser er overholdt.
De pågældende betegnelser skal være anerkendt som oprindelsesbetingelser i oprindelseslandet før den 1. maj 2004.
Artikel 3
Artsbetegnelser, kollision med navne på plantesorter eller dyreracer, enslydende betegnelser og varemærker
1. Betegnelser, der er blevet artsbetegnelser, kan ikke registreres.
I denne forordning forstås ved en betegnelse, der er blevet en artsbetegnelse, navnet på et landbrugsprodukt eller en fødevare, der, selv om det henviser til det sted eller det område, hvor landbrugsproduktet eller fødevaren først blev fremstillet eller markedsført, er blevet fællesbetegnelsen for et landbrugsprodukt eller en fødevare i Fællesskabet.
For at fastslå, hvorvidt en betegnelse er blevet en artsbetegnelse, tages der hensyn til alle faktorer, især
a)
de faktiske forhold i medlemsstaterne og i forbrugsområderne
b)
de relevante nationale retsforskrifter eller EF-forskrifter.
2. Et navn kan ikke registreres som oprindelsesbetegnelse eller som geografisk betegnelse, hvis det kolliderer med navnet på en planteart eller en dyrerace og derfor vil kunne vildlede forbrugerne med hensyn til produktets virkelige oprindelse.
3. En betegnelse, der er enslydende eller delvis enslydende med en betegnelse, der allerede er registreret i henhold til denne forordning, registreres under passende hensyn til lokal og traditionel skik og sædvane og den faktiske risiko for forveksling. Navnlig:
a)
registreres en enslydende betegnelse, der forleder forbrugerne til at tro, at produkterne stammer fra et andet område, ikke, selv om betegnelsen er korrekt for så vidt angår det område, den region eller den lokalitet, som de pågældende landbrugsprodukter eller fødevarer faktisk stammer fra
b)
er anvendelse af en registreret enslydende betegnelse kun tilladt, såfremt den senere registrerede enslydende betegnelse i praksis kan holdes tilstrækkeligt adskilt fra den allerede registrerede betegnelse, idet de berørte producenter skal behandles retfærdigt, og forbrugerne ikke må vildledes.
4. En oprindelsesbetegnelse eller en geografisk betegnelse registreres ikke, hvis registreringen som følge af et varemærkes anseelse og omdømme og varigheden af dets anvendelse vil kunne vildlede forbrugerne med hensyn til produktets virkelige oprindelse.
Artikel 4
Varespecifikation
1. For at en beskyttet oprindelsesbetegnelse (BOB) eller en beskyttet geografisk betegnelse (BGB) kan anvendes for et landbrugsprodukt eller en fødevare, skal produktet eller varen være i overensstemmelse med en varespecifikation.
2. Varespecifikationen skal mindst omfatte følgende:
a)
navnet på landbrugsproduktet eller fødevaren med oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse
b)
en beskrivelse af landbrugsproduktet eller fødevaren med angivelse af eventuelle råvarer og af landbrugsproduktets eller fødevarens vigtigste fysiske, kemiske, mikrobiologiske eller organoleptiske egenskaber
c)
en afgrænsning af det geografiske område, og i givet fald bevis for, at betingelserne i artikel 2, stk. 3, er overholdt
d)
bevis for, at landbrugsproduktet eller fødevaren har oprindelse i det afgrænsede geografiske område omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra a) eller b)
e)
en beskrivelse af, hvorledes landbrugsproduktet eller fødevaren fremstilles, og i givet fald de faste og vedvarende lokale metoder samt oplysninger om emballering, såfremt den ansøgende sammenslutning som omhandlet i artikel 5, stk. 1, har fastsat og begrundet, at emballering skal finde sted inden for det afgrænsede geografiske område for at bevare produktets kvalitet eller sikre dets oprindelse eller sikre kontrol
f)
de elementer, der beviser
i)
tilknytningen mellem landbrugsproduktets eller fødevarens egenskaber eller andre kendetegn og det geografiske miljø som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra a), eller i givet fald
ii)
tilknytningen mellem landbrugsproduktets eller fødevarens bestemte egenskaber, omdømme eller andre kendetegn og den geografiske oprindelse som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra b)
g)
navn og adresse på de myndigheder eller organer, der verificerer, at bestemmelserne i varespecifikationen er overholdt, med en angivelse af deres specifikke opgaver
h)
eventuelle særlige regler for mærkning af det pågældende landbrugsprodukt eller den pågældende fødevare
i)
eventuelle krav i EF-bestemmelser eller nationale bestemmelser.
Artikel 5
Registreringsansøgning
1. Kun en sammenslutning er beføjet til at indgive en registreringsansøgning.
I denne forordning forstås ved »sammenslutning« enhver organisation, uanset retlig status eller sammensætning, af producenter eller forarbejdningsvirksomheder, der arbejder med samme landbrugsprodukt eller samme fødevare. Andre interesserede parter kan deltage i sammenslutningen. En fysisk eller juridisk person kan ligestilles med en sammenslutning efter de i artikel 16, litra c), omhandlede gennemførelsesbestemmelser.
Hvis en betegnelse dækker et geografisk område på tværs af en grænse, eller en traditionel betegnelse er knyttet til et geografisk område på tværs af en grænse, kan flere sammenslutninger indgive en fælles ansøgning efter de i artikel 16, litra d), omhandlede gennemførelsesbestemmelser.
2. En sammenslutning kan kun indgive en ansøgning om registrering for de landbrugsprodukter eller fødevarer, den producerer eller tilvirker.
3. Registreringsansøgningen skal mindst indeholde følgende:
a)
navn og adresse på den ansøgende sammenslutning
b)
den i artikel 4 omhandlede varespecifikation
c)
et enhedsdokument med følgende elementer:
i)
de vigtigste elementer i varespecifikationen: betegnelse, beskrivelse af produktet, herunder, hvis det er relevant, specifikke regler for emballering og mærkning samt en præcis afgrænsning af det geografiske område
ii)
en beskrivelse af produktets tilknytning til det geografiske miljø eller den geografiske oprindelse som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra a) eller b), herunder, hvis det er relevant, de specifikke elementer af produktbeskrivelsen eller produktionsmetoden, der begrunder tilknytningen.
4. Registreringsansøgningen sendes til den medlemsstat, hvor det geografiske område er beliggende.
Medlemsstaten gennemgår på passende vis ansøgningen for at efterprøve, om den er berettiget og opfylder betingelserne i denne forordning.
5. I forbindelse med den i stk. 4, andet afsnit, omhandlede gennemgang iværksætter medlemsstaten en national indsigelsesprocedure, der omfatter en passende offentliggørelse af ansøgningen og et rimeligt tidsrum, hvori enhver fysisk eller juridisk person med en legitim interesse, som er etableret eller har bopæl på medlemsstatens område, kan gøre indsigelse mod ansøgningen.
Medlemsstaten overvejer i lyset af de i artikel 7, stk. 3, første afsnit, anførte kriterier, om de modtagne indsigelser kan antages.
Anser medlemsstaten kravene i denne forordning for opfyldt, træffer den en positiv afgørelse og sender Kommissionen de dokumenter, der er omhandlet i stk. 7, med henblik på en endelig afgørelse. I modsat fald beslutter medlemsstaten at afslå ansøgningen.
Medlemsstaten sikrer, at den positive afgørelse gøres offentligt tilgængelig, og at enhver fysisk eller juridisk person med en legitim interesse kan påklage den.
Medlemsstaten sikrer, at den udgave af varespecifikationen, der ligger til grund for dens positive afgørelse, offentliggøres, og at der bliver elektronisk adgang til den.
6. Medlemsstaten kan midlertidigt indrømme betegnelsen beskyttelse i henhold til denne forordning på nationalt plan og eventuelt fastsætte en tilpasningsperiode med virkning fra den dato, hvor ansøgningen indgives til Kommissionen.
Den i første afsnit omhandlede tilpasningsperiode kan kun indrømmes, såfremt de berørte virksomheder lovligt har markedsført de pågældende produkter, herunder vedvarende har anvendt de pågældende betegnelser, i mindst de forudgående fem år og har påpeget dette i forbindelse med den nationale indsigelsesprocedure, der er omhandlet i stk. 5, første afsnit.
En sådan midlertidig national beskyttelse ophører på den dato, hvor der træffes afgørelse om registrering i henhold til denne forordning.
Den berørte medlemsstat bærer alene ansvaret for følgevirkningerne af en sådan midlertidig national beskyttelse, hvis betegnelsen ikke registreres i henhold til denne forordning.
De foranstaltninger, en medlemsstat træffer i medfør af første afsnit, har kun retsvirkninger på nationalt plan og berører ikke handelen inden for Fællesskabet eller den internationale handel.
7. I forbindelse med enhver positiv afgørelse som omhandlet i stk. 5, tredje afsnit, sender medlemsstaten Kommissionen følgende:
a)
navn og adresse på den ansøgende sammenslutning
b)
det enhedsdokument, der er omhandlet i stk. 3, litra c)
c)
en erklæring fra medlemsstaten om, at sammenslutningens ansøgning omfattet af den positive afgørelse efter dens opfattelse opfylder de betingelser, der er fastsat i denne forordning, og gennemførelsesbestemmelserne hertil
d)
en henvisning til den offentliggørelse af varespecifikationen, der er omhandlet i stk. 5, femte afsnit.
8. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme stk. 4, 5, 6 og 7 senest den 31. marts 2007.
9. Hvis registreringsansøgningen vedrører et geografisk område i et tredjeland, skal den indeholde de i stk. 3 fastsatte elementer og også bevis for, at den pågældende betegnelse er beskyttet i oprindelseslandet.
Ansøgningen sendes til Kommissionen direkte eller via det pågældende tredjelands myndigheder.
10. De i denne artikel omhandlede dokumenter, der sendes til Kommissionen, affattes på et af EU-institutionernes officielle sprog eller ledsages af en bekræftet oversættelse til et af disse sprog.
Artikel 6
Kommissionens gennemgang
1. Kommissionen gennemgår på passende vis den ansøgning, den har modtaget i henhold til artikel 5, for at efterprøve, om den er berettiget og opfylder de i denne forordning fastsatte betingelser. Denne gennemgang bør ikke tage mere end 12 måneder.
Kommissionen gør hver måned en liste over de betegnelser, for hvilke der er indgivet registreringsansøgning, offentligt tilgængelig med en angivelse af datoen for indgivelsen til Kommissionen.
2. Hvis Kommissionen på grundlag af den gennemgang, den har foretaget i henhold til stk. 1, første afsnit, anser de i denne forordning fastsatte betingelser for opfyldt, offentliggør den i Den Europæiske Unions Tidende enhedsdokumentet og henvisningen til den offentliggørelse af varespecifikationen, der er omhandlet i artikel 5, stk. 5, femte afsnit.
I modsat fald beslutter Kommissionen efter proceduren i artikel 15, stk. 2, at afslå registreringsansøgningen.
Artikel 7
Indsigelse og afgørelse om registrering
1. Senest seks måneder efter datoen for den i artikel 6, stk. 2, første afsnit, omhandlede offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende kan enhver medlemsstat eller ethvert tredjeland ved at indgive en behørigt begrundet erklæring til Kommissionen gøre indsigelse mod den påtænkte registrering.
2. Enhver fysisk eller juridisk person med en legitim interesse, som er etableret eller har bopæl i en anden medlemsstat end den, der har ansøgt om registreringen, eller i et tredjeland, kan også ved at indgive en behørigt begrundet erklæring gøre indsigelse mod den påtænkte registrering.
For fysiske eller juridiske personer, som er etableret eller har bopæl i en medlemsstat, indgives en sådan erklæring til den pågældende medlemsstat inden for en frist, som muliggør indsigelse efter stk. 1.
For fysiske eller juridiske personer, som er etableret eller har bopæl i et tredjeland, indgives en sådan erklæring til Kommissionen direkte eller via det pågældende tredjelands myndigheder inden for den i stk. 1 fastsatte frist.
3. Indsigelser kan kun antages, hvis Kommissionen har modtaget dem inden for den i stk. 1 fastsatte frist, og de viser,
a)
at de betingelser, der er fastsat i artikel 2, ikke er opfyldt, eller
b)
at registrering af den foreslåede betegnelse vil være i modstrid med artikel 3, stk. 2, 3 og 4, eller
c)
at registreringen af den foreslåede betegnelse vil skade en helt eller delvis enslydende betegnelse eller et varemærke eller produkter, som lovligt har været markedsført i mindst de seneste fem år forud for datoen for den i artikel 6, stk. 2, omhandlede offentliggørelse, eller
d)
forhold, hvoraf det kan sluttes, at den betegnelse, der ønskes registreret, er en artsbetegnelse som omhandlet i artikel 3, stk. 1.
Kommissionen efterprøver, om indsigelserne kan antages.
Kriterierne i første afsnit, litra b), c) og d), skal vurderes i forhold til Fællesskabets område, som i forbindelse med intellektuelle ejendomsrettigheder kun refererer til det eller de områder, hvor de pågældende rettigheder er beskyttet.
4. Hvis Kommissionen ikke modtager nogen indsigelser, der kan antages efter stk. 3, registrerer den betegnelsen.
Registreringen offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
5. Når en indsigelse kan antages efter stk. 3, opfordrer Kommissionen de berørte parter til at indlede passende konsultationer.
Hvis de berørte parter når til enighed inden for seks måneder, meddeler de Kommissionen alle de faktorer, der muliggjorde enigheden, herunder ansøgerens og den indsigende parts synspunkter. Hvis de oplysninger, der er offentliggjort i henhold til artikel 6, stk. 2, ikke er ændret eller kun ændret i mindre omfang som defineret i overensstemmelse med artikel 16, litra h), følger Kommissionen den procedure, der er fastsat i nærværende artikels stk. 4. I modsat fald foretager Kommissionen igen den i artikel 6, stk. 1, omhandlede gennemgang.
Hvis der ikke opnås enighed, træffer Kommissionen afgørelse efter proceduren i artikel 15, stk. 2, under hensyntagen til god skik og sædvane og den faktiske risiko for forveksling.
Afgørelsen offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
6. Kommissionen fører et register over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser og holder det ajour.
7. De i denne artikel omhandlede dokumenter, der sendes til Kommissionen, affattes på et af EU-institutionernes officielle sprog eller ledsages af en bekræftet oversættelse til et af disse sprog.
Artikel 8
Betegnelser, angivelser og symboler
1. En betegnelse, der er registreret i henhold til denne forordning, kan benyttes af enhver erhvervsdrivende, der markedsfører landbrugsprodukter eller fødevarer, som er i overensstemmelse med den relevante varespecifikation.
2. For landbrugsprodukter og fødevarer med oprindelse i Fællesskabet, som markedsføres under en betegnelse, der er registreret i henhold til denne forordning, skal angivelserne »beskyttet oprindelsesbetegnelse« og »beskyttet geografisk betegnelse« eller de dertil knyttede EF-symboler anføres på mærkningen.
3. For landbrugsprodukter og fødevarer med oprindelse i tredjelande, som markedsføres under en betegnelse, der er registreret i henhold til denne forordning, kan de i stk. 2 omhandlede angivelser og de dertil knyttede EF-symboler også anføres på mærkningen.
Artikel 9
Godkendelse af ændringer i en varespecifikation
1. En sammenslutning med en legitim interesse, som opfylder betingelserne i artikel 5, stk. 1 og 2, kan ansøge om godkendelse af en ændring af en varespecifikation, navnlig for at tage hensyn til de seneste videnskabelige og tekniske resultater eller for at foretage en ny afgrænsning af det geografiske område som omhandlet i artikel 4, stk. 2, litra c).
Ansøgningen skal beskrive de ændringer, der ønskes, med en angivelse af begrundelsen.
2. Hvis ændringen medfører en eller flere ændringer af enhedsdokumentet, behandles ændringsansøgningen efter den procedure, der er fastsat i artikel 5, 6 og 7. Er de foreslåede ændringer kun af mindre omfang, afgør Kommissionen dog, om ændringen skal godkendes, uden at følge den procedure, der er fastsat i artikel 6, stk. 2, og artikel 7, og den offentliggør i tilfælde af godkendelse de i artikel 6, stk. 2, omhandlede elementer.
3. Når ændringen ikke medfører ændringer i enhedsdokumentet, gælder følgende regler:
i)
Er det geografiske område beliggende i en medlemsstat, udtaler denne sig om godkendelsen af ændringen, og i tilfælde af positiv udtalelse offentliggør medlemsstaten den ændrede varespecifikation og underretter Kommissionen om de godkendte ændringer og begrundelsen herfor.
ii)
Er det geografiske område beliggende i et tredjeland, afgør Kommissionen, om den foreslåede ændring skal godkendes.
4. Når ændringen vedrører en midlertidig ændring i varespecifikationen som følge af, at de offentlige myndigheder har indført obligatoriske sundheds- eller plantesundhedsforanstaltninger, finder de procedurer, der er fastsat i stk. 3, anvendelse.
Artikel 10
Offentlig kontrol
1. Medlemsstaterne udpeger den eller de kompetente myndigheder, som er ansvarlige for at kontrollere de forpligtelser, der er fastlagt i denne forordning, i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 882/2004.
2. Medlemsstaterne sikrer, at alle erhvervsdrivende, der overholder denne forordning, er berettigede til at være omfattet af en ordning for offentlig kontrol.
3. Kommissionen gør navne og adresser på de i stk. 1 eller i artikel 11 omhandlede myndigheder og organer offentligt tilgængelige og ajourfører disse oplysninger regelmæssigt.
Artikel 11
Verifikation af overholdelsen af varespecifikationerne
1. For geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser, der vedrører et geografisk område i Fællesskabet, sikres verifikationen af overholdelsen af varespecifikationerne, inden produktet markedsføres, af:
-
en eller flere kompetente myndigheder omhandlet i artikel 10 og/eller
-
et eller flere kontrolorganer som omhandlet i artikel 2 i forordning (EF) nr. 882/2004, der virker som produktcertificeringsorgan.
Udgifterne til en sådan verifikation af overholdelsen af varespecifikationerne afholdes af de erhvervsdrivende, der kontrolleres.
2. For geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser, der vedrører et geografisk område i et tredjeland, sikres verifikationen af overholdelsen af varespecifikationerne, inden produktet markedsføres, af:
-
en eller flere offentlige myndigheder udpeget af det berørte tredjeland og/eller
-
et eller flere produktcertificeringsorganer.
3. De i stk. 1 og 2 omhandlede produktcertificeringsorganer skal overholde europæisk standard EN 45011 eller ISO/IEC-vejledning 65 (Generelle kriterier for organer, der udfører produktcertificering) og fra 1. maj 2010 være akkrediteret i overensstemmelse hermed.
4. Hvis de i stk. 1 og 2 omhandlede myndigheder har valgt at verificere overholdelsen af varespecifikationerne, skal de give tilstrækkelige garantier for objektivitet og uvildighed og råde over et kvalificeret personale og de nødvendige ressourcer til at udføre deres opgaver.
Artikel 12
Annullering
1. Hvis Kommissionen efter de i artikel 16, litra k), omhandlede gennemførelsesbestemmelser finder, at betingelserne i varespecifikationen for et landbrugsprodukt eller en fødevare, der er omfattet af en beskyttet betegnelse, ikke længere er overholdt, indleder den proceduren i artikel 15, stk. 2, med henblik på annullering af registreringen og offentliggør annulleringen i Den Europæiske Unions Tidende.
2. Enhver fysisk eller juridisk person med en legitim interesse kan anmode om annullering af registreringen, idet en sådan anmodning begrundes.
Den procedure, der er fastsat i artikel 5, 6 og 7, finder tilsvarende anvendelse.
Artikel 13
Beskyttelse
1. Registrerede betegnelser er beskyttet mod:
a)
enhver direkte eller indirekte kommerciel anvendelse af en registreret betegnelse for produkter, der ikke er omfattet af registreringen, for så vidt sådanne produkter kan sammenlignes med de produkter, der er registreret under den pågældende betegnelse, eller for så vidt anvendelsen af betegnelsen udnytter den beskyttede betegnelses omdømme
b)
enhver uretmæssig anvendelse, efterligning eller antydning, uanset om produktets virkelige oprindelse er angivet, eller den beskyttede betegnelse er oversat eller er ledsaget af udtryk såsom »art«, »type«, »måde«, »som fremstillet i«, »efterligning« eller tilsvarende
c)
enhver anden form for falsk eller vildledende angivelse af produktets herkomst, oprindelse, art og vigtigste egenskaber på den indre eller ydre emballage, i reklamerne eller i dokumenterne for det pågældende produkt samt anvendelse af emballager, der kan give et fejlagtigt indtryk af produktets oprindelse
d)
enhver anden form for praksis, der vil kunne vildlede forbrugerne med hensyn til produktets virkelige oprindelse.
Hvis navnet på et landbrugsprodukt eller en fødevare, der betragtes som en artsbetegnelse, indgår i en registreret betegnelse, anses anvendelse af den pågældende artsbetegnelse på de relevante landbrugsprodukter eller fødevarer ikke for at være i strid med første afsnit, litra a) eller b).
2. Beskyttede betegnelser må ikke blive til artsbetegnelser.
3. For de betegnelser, der søges registreret i henhold til artikel 5, kan der fastsættes en overgangsperiode på op til fem år i henhold til artikel 7, stk. 5, alene i det tilfælde, hvor en indsigelse er blevet antaget med den begrundelse, at registreringen af den foreslåede betegnelse vil skade en helt eller delvis enslydende betegnelse eller produkter, som lovligt har været markedsført i mindst de seneste fem år forud for datoen for den i artikel 6, stk. 2, omhandlede offentliggørelse.
Der kan også fastsættes en overgangsperiode for virksomheder, der er etableret i den medlemsstat eller det tredjeland, hvor det geografiske område er beliggende, såfremt de pågældende virksomheder lovligt har markedsført sådanne produkter med vedvarende anvendelse af de pågældende betegnelser i mindst de seneste fem år forud for datoen for den i artikel 6, stk. 2, omhandlede offentliggørelse og har påpeget dette i forbindelse med den nationale indsigelsesprocedure, der er omhandlet i artikel 5, stk. 5, første og andet afsnit, eller i forbindelse med Fællesskabets indsigelsesprocedure omhandlet i artikel 7, stk. 2. Tilsammen må den i dette afsnit omhandlede overgangsperiode og den i artikel 5, stk. 6, omhandlede tilpasningsperiode dog ikke overstige fem år. Overstiger den i artikel 5, stk. 6, omhandlede tilpasningsperiode fem år, indrømmes der ikke nogen overgangsperiode.
4. Efter proceduren i artikel 15, stk. 2, kan Kommissionen, uden at dette berører artikel 14, beslutte, at en registreret betegnelse og en ikke-registreret betegnelse, der betegner et sted i en medlemsstat eller et tredjeland, kan anvendes sideløbende i tilfælde, hvor den ikke-registrerede betegnelse er identisk med den registrerede betegnelse, forudsat at alle følgende betingelser er opfyldt:
a)
Den identiske ikke-registrerede betegnelse har været lovligt anvendt i mindst 25 år før den 24. juli 1993 og i overensstemmelse med god skik og sædvane.
b)
Det er godtgjort, at anvendelsen på intet tidspunkt har haft til formål at udnytte den registrerede betegnelses omdømme, og at forbrugerne ikke er blevet og ikke vil kunne blive vildledt med hensyn til produktets virkelige oprindelse.
c)
Problemet med de identiske betegnelser blev påpeget, før den registrerede betegnelse blev registreret.
Den registrerede betegnelse og den identiske ikke-registrerede betegnelse kan højst anvendes sideløbende i 15 år, hvorefter anvendelsen af den ikke-registrerede betegnelse skal ophøre.
Den ikke-registrerede geografiske betegnelse må kun anvendes, hvis oprindelseslandet er klart og synligt anført på mærkningen.
Artikel 14
Forholdet mellem varemærker, oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser
1. Hvis en oprindelsesbetegnelse eller en geografisk betegnelse er registreret i henhold til denne forordning, gives der afslag på ansøgningen om registrering af et varemærke, der svarer til en af situationerne beskrevet i artikel 13, og som vedrører samme produktklasse, såfremt ansøgningen om registrering af varemærket indgives efter datoen for indgivelse af registreringsansøgningen til Kommissionen.
Varemærker, der er registreret i strid med første afsnit, erklæres ugyldige.
2. Under behørig hensyntagen til fællesskabsretten kan et varemærke, der svarer til en af situationerne beskrevet i artikel 13, og som der er indgivet ansøgning for, som er registreret, eller som har vundet hævd, for så vidt denne mulighed er hjemlet i den pågældende lovgivning, og anvendt i god tro på Fællesskabets område enten før datoen for beskyttelse af oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse i oprindelseslandet eller før den 1. januar 1996, fortsat anvendes uanset registreringen af oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse, såfremt varemærket ikke er erklæret ugyldigt, eller rettighederne dertil ikke er fortabt af de grunde, der er anført i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (8) eller Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker (9).
Artikel 15
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af Den Stående Komité for Beskyttede Geografiske Betegnelser og Beskyttede Oprindelsesbetegnelser.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF.
Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.
3. Komitéen vedtager selv sin forretningsorden.
Artikel 16
Gennemførelsesbestemmelser
Efter proceduren i artikel 15, stk. 2, vedtages der bestemmelser for gennemførelsen af denne forordning. Sådanne bestemmelser skal navnlig regulere følgende aspekter:
a)
en liste over de råvarer, der er omhandlet i artikel 2, stk. 3
b)
de i artikel 4, stk. 2, omhandlede oplysninger, som varespecifikationen skal indeholde
c)
betingelserne for, at en fysisk eller juridisk person kan ligestilles med en sammenslutning
d)
indgivelsen af en ansøgning om registrering af en betegnelse, der angiver et geografisk område på tværs af en grænse som omhandlet i artikel 5, stk. 1, tredje afsnit
e)
indholdet af de dokumenter, der er omhandlet i artikel 5, stk. 7 og 9, og måden, hvorpå de skal fremsendes til Kommissionen
f)
de i artikel 7 omhandlede indsigelser, herunder bestemmelser vedrørende passende konsultationer mellem de berørte parter
g)
angivelserne og symbolerne omhandlet i artikel 8
h)
definitionen af ændringer af mindre omfang som omhandlet i artikel 7, stk. 5, andet afsnit, og artikel 9, stk. 2, idet der tages hensyn til, at en ændring af mindre omfang ikke må vedrøre produktets vigtigste kendetegn eller ændre tilknytningen
i)
det i artikel 7, stk. 6, omhandlede register over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser
j)
betingelserne for verifikationen af overholdelsen af varespecifikationerne
k)
betingelserne for annullering af registreringen.
Artikel 17
Overgangsbestemmelser
1. De betegnelser, der på datoen for denne forordnings ikrafttræden er opført i bilaget til Kommissionens forordning (EF) nr. 1107/96 (10), og dem, der er opført i bilaget til Kommissionens forordning (EF) nr. 2400/96 (11), optages automatisk i det register, der er omhandlet i artikel 7, stk. 6, i nærværende forordning. De relevante varespecifikationer ligestilles med de varespecifikationer, der er omhandlet i artikel 4, stk. 1. Eventuelle specifikke overgangsbestemmelser i forbindelse med sådanne registreringer finder fortsat anvendelse.
2. Med hensyn til ikke-færdigbehandlede ansøgninger, indsigelser og anmodninger, som Kommissionen har modtaget inden datoen for denne forordnings ikrafttræden
a)
finder de procedurer, der er fastsat i artikel 5, ikke anvendelse, uden at dette dog berører artikel 13, stk. 3, og
b)
erstatter det resumé af varespecifikationen, som er udarbejdet i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EF) nr. 383/2004 (12), det enhedsdokument, der er omhandlet i artikel 5, stk. 3, litra c).
3. Kommissionen kan om nødvendigt vedtage andre overgangsbestemmelser efter proceduren i artikel 15, stk. 2.
Artikel 18
Gebyrer
Medlemsstaterne kan opkræve et gebyr til dækning af deres udgifter, herunder udgifter i forbindelse med gennemgangen af registreringsansøgninger, indsigelser, ændringsansøgninger og annulleringsanmodninger i henhold til denne forordning.
Artikel 19
Ophævelse
Forordning (EØF) nr. 2081/92 ophæves.
Henvisninger til den ophævede forordning betragtes som henvisninger til denne forordning og læses i overensstemmelse med sammenligningstabellen i bilag III.
Artikel 20
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 8, stk. 2, anvendes dog fra den 1. maj 2009, uden at dette berører produkter, der allerede er markedsført inden denne dato.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 20. marts 2006.
32006R0510
L 093/12
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 510/2006 НА СЪВЕТА
от 20 март 2006 година
относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 37 от него;
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като има предвид, че:
(1)
Производството, преработката и пласментът на земеделски продукти и храни играят важна роля в икономиката на Общността.
(2)
Следва да се насърчава разнообразяването на земеделската продукция за постигане на по-добър баланс между предлагането и търсенето на пазарите. Подпомагането на продукти с определени характеристики може да бъде от значителна полза за икономиката на селските райони, особено за необлагодетелствани или отдалечени райони, чрез подобряване на приходите на земеделските производители и чрез задържане на селското население в тези области.
(3)
Постоянно увеличаващ се брой потребители обръщат по-голямо внимание на качеството на храните, а не на тяхното количество. Това търсене на специфични продукти създава търсене на земеделски продукти или храни с географски произход, който може да бъде идентифициран.
(4)
Поради широкото разнообразие на продукти на пазара и изобилната информация за тях потребителят, за да може да направи най-добър избор, следва да получи ясна и точна информация относно произхода на продуктите.
(5)
Етикетирането на земеделските продукти и храни е предмет на общи правила, посочени в Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 г. за сближаване на законодателството на държавите-членки относно етикетирането, представянето и рекламата на храните (2). Предвид специфичното им естество би следвало да се приемат допълнителни специални разпоредби за земеделски продукти и храни с произход от определен географски район, които да изискват производителите да използват подходящи символи на Общността или означения върху опаковките. Използването на такива символи или означения следва да се направи задължително в случай на означения на Общността, от една страна, за да направи тази категория продукти и гаранциите, свързани с тях, по-добре известни на потребителите и, от друга страна, да позволи по-лесното идентифициране на тези продукти на пазара, така че да улесни проверките. Разумен период от време следва да позволи на операторите да се приспособят към това задължение.
(6)
Следва да бъде изработена разпоредба за подхода на Общността към наименования за произход и географски указания. Рамката на правилата на Общността относно системата за закрила позволява развитието на географски указания и наименования за произход чрез осигуряване на еднакъв подход като рамка, която обезпечава честната конкуренция между производители на продукти, които имат такива означения, и повишава доверието към продуктите в очите на потребителите.
(7)
Предвидените правила се прилагат, без да се намират в противоречие със съществуващото законодателство на Общността относно вина и спиртни напитки.
(8)
Обхватът на настоящия регламент е ограничен до определени земеделски продукти и храни, за които съществува връзка между характеристиките на продукта или храната и географския произход. Все пак този обхват може да бъде разширяван, за да обхване други земеделски или хранителни продукти.
(9)
В духа на съществуващите практики следва да бъдат определени два различни вида географски означения, а именно - защитени географски указания и защитени наименования за произход.
(10)
Земеделският или хранителен продукт, носещ такова означение, следва да отговаря на определени изисквания, посочени в спецификацията.
(11)
За да получат закрила във всяка държава-членка, географските указания и наименования за произход следва да бъдат регистрирани на общностно равнище. Вписването в регистъра също следва да дава информация на участниците в търговията и на потребителите. За да се обезпечи, че наименованията, регистрирани на общностно равнище, отговарят на изискванията, посочени в настоящия регламент, заявките следва да бъдат проверявани от националните органи на заинтересованите държави-членки във връзка с предмета на съответствие с минималните общи положения, включително национална процедура по възражения. Комисията следва впоследствие да вземе участие в проучвателна процедура, която да обезпечи, че заявките отговарят на изискванията, посочени в настоящия регламент, и че подходът е еднакъв спрямо държавите-членки.
(12)
Споразумението за свързаните с търговията аспекти на правата върху интелектуална собственост (Споразумението ТРИПС от 1994 г. съдържа в приложение 1В към него създаването на Световна търговска организация) съдържа подробни разпоредби относно наличието, придобиването, обхвата, поддръжката и приложението на права на интелектуална собственост.
(13)
Закрилата, предоставена от настоящия регламент, предмет на регистрация, следва да бъде открита за географските означения на трети страни, когато те са получили закрила в тяхната страна на произход.
(14)
Процедурата по регистрация следва да даде възможност на всяко физическо или юридическо лице, което има правен интерес в държава-членка или трета страна, да упражнява правата си чрез уведомяване за неговото възражение.
(15)
Следва да има процедури за разрешаване на изменения в спецификациите по искане на групи, които имат правен интерес, след регистрация, в духа на технологичния напредък, и анулиране на географските указания или наименования за произход на земеделски или хранителни продукти, по-специално в случай че продуктът или храната престане да отговаря на спецификацията, на основата на която е предоставено географското указание или наименованието за произход.
(16)
Наименованията за произход и географските указания на територията на Общността следва да са предмет на система за мониторинг от официални проверки на основата на системи за проверка в съответствие с Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и Съвета от 29 април 2004 г. относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните (3), включително система за проверки, която да обезпечи съответствието със спецификацията на посочените земеделски продукти и храни.
(17)
Държавите-членки са овластени да начислят такса за покриване на направените разходи.
(18)
Мерките, необходими за прилагато на настоящия регламент, следва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (4).
(19)
Наименованията, вече регистрирани съгласно Регламент (ЕИО) № 2081/92 на Съвета от 14 юли 1992 г. относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни (5) на датата на влизане в сила на настоящия регламент, следва да продължат да бъдат закриляни съгласно настоящия регламент и автоматично да бъдат включени в регистъра. Следва също така да бъде създадена разпоредба за преходните мерки, приложими при регистрацията на заявките, получени от Комисията преди влизане в сила на настоящия регламент.
(20)
В интерес на яснота и прозрачност Регламент (ЕИО) № 2081/92 следва да бъде отменен и заменен с настоящия регламент,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Обхват
1. Настоящият регламент въвежда правилата за закрила на наименования за произход и географски указания на земеделски продукти, предназначени за консумация от човека, посочени в приложение I към Договора, и хранителни продукти, изброени в приложение I към настоящия регламент, и на земеделски продукти, посочени в приложение II към настоящия регламент.
Все пак настоящият регламент не се прилага за продукти от сектора на виното, с изключение на винен оцет, или за спиртни напитки. Настоящият параграф не накърнява прилагането на Регламент (ЕО) № 1493/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно общата организация на пазара на вино (6).
Приложения I и II към настоящия регламент могат да бъдат променяни в съответствие с процедурата, посочена в член 15, параграф 2.
2. Настоящият регламент се прилага, без да се накърняват други специфични разпоредби на Общността.
3. Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 г. за определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти и правила за службите на информационното общество (7) не се прилага за наименования за произход и географски указания в обхвата на настоящия регламент.
Член 2
Наименование за произход и географско указание
1. За целите на настоящия регламент:
а)
„наименование за произход“ означава наименование на район, специфично място или, по изключение, наименование на страна, използвани за означаване на земеделски или хранителен продукт:
-
с произход от този район, специфично място или страна,
-
качеството или характеристиките на който се дължат предимно на географската среда, включваща природни и човешки фактори, и
-
производството, преработката или подготовката на който се извършват в определения географски район.
б)
„географско указание“ означава наименование на район, специфично място или, по изключение, наименование на страна, използвани за означаване на земеделски или хранителен продукт:
-
с произход от този район, специфично място или страна, и
-
който притежава специфично качество, репутация или други характеристики, присъщи на географския произход, и
-
производството и/или преработката, и/или приготвянето на който се извършват в определения географски район.
2. Традиционни географски или негеографски имена, посочващи земеделски или хранителен продукт, който изпълнява условията, предвидени в параграф 1, се считат за наименования за произход или географски указания.
3. Независимо от параграф 1, буква а), определени географски означения се третират като наименования за произход, когато суровините за посочените продукти идват от географски район, по-голям или различен от района на преработката, при условие че:
а)
районът на производство на суровини е определен;
б)
съществуват специални условия за производството на суровини; и
в)
има ангажименти за контрол за обезпечаване, че условията, посочени в буква б), се спазват.
Въпросните означения трябва да бъдат признати като наименования за произход в страната на произход преди 1 май 2004 г.
Член 3
Родов характер, конфликти с имена на сортове растения, породи животни, омоними и търговски марки
1. Наименованията, които са станали родови, не могат да бъдат регистрирани.
За целите на настоящия регламент „наименование, което е станало родово“ означава наименование на земеделски или хранителен продукт, което, въпреки че има връзка с мястото или района, където този продукт или храна първоначално е бил произвеждан или предлаган на пазара, е станало обичайно наименование на земеделски или хранителен продукт в Общността.
За да се установи дали наименованието е родово, или не, се вземат предвид всички фактори,
по-специално:
а)
съществуващата ситуация в държавите-членки и в районите на потребление;
б)
съответното национално или общностно законодателство.
2. Наименование не може да се регистрира като наименование за произход или географско указание, когато то е в противоречие с име на сорт растения или порода животни и като последица има вероятност да заблуди потребителя по отношение на истинския произход на продукта.
3. Наименование, изцяло или частично омоним с това наименование, което вече е регистрирано съгласно настоящия регламент, се регистрира, като се спазва местно и традиционно използване и се отчита действителният риск от заблуждение. По-специално:
а)
омоним, който заблуждава потребителя, като го кара да вярва, че продуктите, идващи от друга територия, не се регистрират дори ако името е точно, доколкото се разглеждат действителните територия, район или място на произход на въпросните земеделски продукти и храни;
б)
използването на регистриран омоним е предмет на неговото достатъчно отличаване в практиката между регистриран омоним впоследствие и името вече в регистъра, като се взема предвид необходимостта да се третират заинтересованите производители по равностоен начин и без да се заблуждава потребителят.
4. Наименование за произход или географско указание не се регистрира, когато в духа на репутацията на търговската марка и известността ѝ и продължителността от време, през което е използвана, регистрацията може да заблуди потребителя по отношение на действителната идентичност на продукта.
Член 4
Продуктова спецификация
1. За да отговаря на изискванията за защитено наименование за произход (ЗНП) или защитено географско указание (ЗГУ), земеделският или хранителен продукт следва да съответства на определена продуктова спецификация.
2. Продуктовата спецификация включва поне:
а)
наименованието на земеделския или хранителен продукт, включително наименованието за произход или географското указание;
б)
описание на земеделския или хранителен продукт, включително на суровините, ако това е приложимо, и принципните физични, химични, микробиологични или органолептични характеристики на продукта или храната;
в)
определяне на географския район и, ако това е приложимо, подробности, посочващи съответствието с изискванията на член 2, параграф 3;
г)
доказателства, че земеделският или хранителен продукт произхожда от определения географски район, по смисъла на член 2, параграф 1, буква а) или б) в зависимост от случая;
д)
описание на метода на получаване на земеделския или хранителен продукт и, ако това е приложимо, автентичните и неизменни местни методи, както и информация относно опаковането, ако групата, която подава заявка по смисъла на член 5, параграф 1, приеме и докаже, че опаковането трябва да се извършва в определения географски район, за да се гарантира качеството или осигури произхода, или обезпечи контрол;
е)
подробности, посочващи следното:
i)
връзката между качеството или характеристиките на земеделския или хранителен продукт и географската среда по смисъла на член 2, параграф 1, буква а) или, в зависимост от случая,
ii)
връзката между специфичното качество, репутацията или друга характеристика на земеделския или хранителен продукт и географския произход по смисъла на член 2, параграф 1, буква б);
ж)
име и адрес на институцията или органа, извършващи проверка на съответствието с посоченото в спецификацията, и специфичните им задачи;
з)
специфични правила за етикетиране на въпросните земеделски или хранителни продукти;
и)
изисквания, определени от Общността или от национални разпоредби.
Член 5
Заявка за регистрация
1. Само група има право да кандидатства за регистрация.
За целите на настоящия регламент „група“ означава всяка асоциация, независимо от правната ѝ форма или състав, на производители или преработватели, които работят със същия земеделски или хранителен продукт. Други заинтересовани лица могат да членуват в групата. Физическо или юридическо лице може да се третира като група в съответствие с подробните правила по смисъла на член 16, буква в).
В случай на наименование, което посочва трансграничен географски район, или традиционно име, свързано с трансграничен район, няколко групи могат да подадат съвместна заявка в съответствие с подробните правила по смисъла на член 16, буква г).
2. Група може да подаде заявка за регистрация само за земеделски или хранителни продукти, които произвежда или получава.
3. Заявката за регистрация включва поне:
а)
наименование и адрес на групата, подала заявката;
б)
спецификацията, предвидена в член 4;
в)
единен документ, който посочва следното:
i)
основни моменти от спецификацията: наименование, описание на продукта, включително, когато е приложимо, специфични правила относно опаковането и етикетирането и кратко определение на географския район,
ii)
описание на връзката между продукта и географската среда или географския произход, по смисъла на член 2, параграф 1, буква а) или б) в зависимост от случая, включително, когато е приложимо, специфични елементи от описанието на продукта или метода на производство за обосновка на връзката.
4. Когато заявката за регистрация се отнася до географски район в определена държава-членка, заявката се адресира до тази държава-членка.
Държавата-членка извършва проучване на заявката по подходящ начин, за да провери дали е обоснована и дали отговаря на изискванията на настоящия регламент.
5. Като част от проучването, предвидено в параграф 4, втора алинея, държавата-членка инициира национална процедура по възражения, като обезпечава адекватна публикация на заявката и осигурява разумен период, в рамките на който всяко физическо или юридическо лице, което има правен интерес и местожителство или седалище на нейна територия, да може да изпрати възражение на заявката.
Държавата-членка преценява допустимостта на получените възражения в духа на критериите, предвидени в член 7, параграф 3, първа алинея.
Ако държавата-членка прецени, че заявката отговаря на изискванията, предвидени в настоящия регламент, тя взема благоприятно решение и изпраща на Комисията документите, предвидени в параграф 7, за окончателно решение. Ако не, държавата-членка решава да отхвърли заявката.
Държавата-членка обезпечава информирането на обществото за благоприятното решение и че всяко физическо или юридическо лице, което има правен интерес, има възможност да възрази.
Държавата-членка обезпечава публикуването на текста на спецификацията, на която се основава благоприятното решение, както и осигуряването на електронен достъп до спецификацията.
6. Държавата-членка може само временно да предостави закрила на наименованието на национално равнище по смисъла на настоящия регламент и, когато е приложимо, период за приспособяване, който започва да действа от датата, на която заявката се изпраща на Комисията.
Периодът за приспособяване, предвиден в първа алинея, може да се предостави, при условие че заинтересованите предприятия законно са предлагали на пазара въпросните продукти, като са използвали посочените наименования продължително за период, обхващащ поне последните пет години, и са информирали за това по време на националната процедура по възражения по смисъла на параграф 5, първа алинея.
Тази преходна национална закрила се прекратява на датата, на която се вземе решението за регистрация съгласно настоящия регламент.
Последиците от тази национална закрила, когато наименованието не се регистрира по настоящия регламент, е отговорност единствено на заинтересованата държава-членка.
Мерките, предприети от държавите-членки съгласно първа алинея, имат действие единствено на национално равнище и няма да имат въздействие върху вътрешната търговия в Общността или международната търговия.
7. По отношение на всяко благоприятно решение, както е предвидено в параграф 5, трета алинея, назаинтересованата държава-членка изпраща на Комисията:
а)
наименование и адрес на групата, подала заявката;
б)
единен документ, предвиден в параграф 3, буква в);
в)
декларация от държавата-членка, че тя счита, че подадената от групата заявка, кандидатстваща за благоприятно решение, отговаря на изискванията на настоящия регламент и на приетите разпоредби за неговото прилагане;
г)
справка за публикация на спецификацията, предвидена в параграф 5, пета алинея.
8. Държавите-членки следва да въведат законовите, подзаконовите или административните разпоредби, необходими за постигане на съответствие с параграфи от 4 до 7, най-късно от 31 март 2007 г.
9. Когато заявката за регистрация се отнася до географски район, който се намира в трета страна, тя включва елементи, предвидени в параграф 3, и също доказателство, че въпросното наименование се закриля в страната на произход.
Заявката се изпраща до Комисията или директно, или чрез органите на съответната трета страна.
10. Документите, предвидени в настоящия член, се изпращат до Комисията на един от официалните езици на институциите на Европейския съюз или се придружават от легализиран превод на един от тези езици.
Член 6
Проучване от Комисията
1. Комисията извършва проучване по подходящ начин на получената заявка съгласно член 5, за да провери дали тя е обоснована и дали отговаря на изискванията, посочени в настоящия регламент. Продължителността на това проучване не следва да надвишава 12 месеца.
Всеки месец Комисията представя публично списъка на наименования, за които са изпратени заявки за регистрация, както и датата им на изпращане до Комисията.
2. Когато на основата на извършеното проучване съгласно параграф 1, първа алинея, Комисията прецени, че заявката отговаря на посочените в настоящия регламент изисквания, тя публикува в Официален вестник на Европейския съюз единния документ и справката за публикацията на спецификацията, предвидена в член 5, параграф 5, пета алинея.
Когато случаят не е такъв, Комисията решава да отхвърли заявката, като следва процедурата, предвидена в член 15, параграф 2.
Член 7
Възражение/решение за регистрация
1. В рамките на шест месеца от датата на публикацията в Официален вестник на Европейския съюз, по смисъла на член 6, параграф 2, първа алинея, всяка държава-членка или трета страна може да възрази на предложената регистрация чрез изпращане на мотивирано възражение.
2. Всяко физическо или юридическо лице, което има правен интерес, местожителство или седалище в държава-членка, различна от тази, която кандидатства за регистрация, или в трета страна, може също да възрази срещу предложената регистрация чрез изпращане на мотивирано възражение.
В случай че физическите или юридическите лица имат местожителство или седалище в държава-членка, такова възражение се изпраща до държавата-членка в рамките на срок, който позволява възражение в съответствие с параграф 1.
В случай че физическите или юридическите лица са с местожителство или седалище в трета страна, такова възражение се изпраща до Комисията или директно, или чрез органите на съответната трета страна в рамките на срока съгласно параграф 1.
3. Възраженията са допустими само ако са получени от Комисията в рамките на срока, посочен в параграф 1, и ако:
а)
показват несъответствие с изискванията, предвидени в член 2; или
б)
показват, че регистрацията на предложеното наименование ще бъде в противоречие с член 3, параграфи 2, 3 и 4; или
в)
показват, че регистрацията на предложеното наименование ще накърнява съществуването на изцяло или частично идентично наименование или търговска марка или съществуването на продукти, които са били законно на пазара за период от поне пет години, предшестващ датата на публикацията, предвидена в член 6, параграф 2; или
г)
предоставят подробности, от които може да се заключи, че наименованието, за което се търси регистрация, е родово по смисъла на член 3, параграф 1.
Комисията проверява допустимостта на възраженията.
Критериите, предвидени в букви б), в) и г) от първа алинея, се оценяват във връзка с територията на Общността, която в случай на права на интелектуална собственост се отнася само до територията или териториите, където посочените права са получили закрила.
4. Ако Комисията не получи допустимо възражение съгласно параграф 3, тя регистрира наименованието.
Регистрацията се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
5. Ако възражението е допустимо съгласно параграф 3, Комисията приканва заинтересованите страни да организират съответни консултации.
Ако заинтересованите страни постигнат споразумение в рамките на шест месеца, те уведомяват Комисията за всички фактори, които дават възможност споразумението да бъде постигнато, включително за становищата на заявителя и на възразилия. Ако подробностите, публикувани съгласно член 6, параграф 2, не са променяни или са променени в минимална степен, за да бъдат определени съгласно член 16, буква з), Комисията действа в съответствие с параграф 4 от настоящия член. В противен случай Комисията повтаря проучването, предвидено в член 6, параграф 1.
Ако не се постигне споразумение, Комисията взема решение съгласно процедурата, предвидена в член 15, параграф 2, като взема предвид честното и традиционно използване и действителната вероятност от объркване.
Решението се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
6. Комисията поддържа актуализиран регистър на защитените наименования за произход и географски указания.
7. Документите, предвидени в настоящия член, се изпращат до Комисията на един от официалните езици на институциите на Европейския съюз или се придружават от легализиран превод на един от тези езици.
Член 8
Наименования, означения и символи
1. Наименование, регистрирано съгласно настоящия регламент, може да се използва от всеки оператор, който предлага на пазара земеделски или хранителни продукти в съответствие със спецификацията.
2. В случай че земеделските или хранителни продукти са с произход от Общността, като се предлагат на пазара под наименование, регистрирано в съответствие с настоящия регламент, означенията „защитено наименование за произход“ и „защитено географско указание“ или символите на Общността, които се асоциират с тях, могат равнозначно да се появяват върху етикетите.
3. В случай че земеделските или хранителните продукти са с произход от трети страни, като се предлагат на пазара под наименование, регистрирано в съответствие с настоящия регламент, означенията, предвидени в параграф 2, и символите на Общността, които се асоциират с тях, могат равнозначно да се появят върху етикетите.
Член 9
Одобрение на промени в спецификацията
1. Група, която отговаря на изискванията, посочени в член 5, параграфи 1 и 2, и която има правен интерес, може да кандидатства за одобрение на промени в спецификацията, по-специално да отчете развитието в научните и техническите познания, или отново да бъде определен географският район по смисъла на член 4, параграф 2, буква в).
Заявките описват и излагат причините за търсените промени.
2. Когато промяната включва една или повече промени в единния документ, заявката за промени преминава процедурата, посочена в членове 5, 6 и 7. Все пак, ако предложените промени са минимални, Комисията решава дали да одобри заявката, без да следва процедурата, посочена в член 6, параграф 2 и член 7, и в случай на одобрение продължава публикацията на елементите, предвидени в член 6, параграф 2.
3. Когато промяната не включва промяна в единния документ, се прилагат следните правила:
i)
когато географският район се намира в дадена държава-членка, тази държава-членка изразява позиция на одобрение на промяната и, ако я подкрепя, тя публикува променената спецификация и информира Комисията за одобрените промени и причините за тях;
ii)
когато географският район се намира в трета страна, Комисията определя дали да одобри предложената промяна.
4. Когато промяната засяга временна промяна в спецификацията, като последица от налагането на задължителни санитарни или фитосанитарни мерки от публичните органи, се прилагат процедурите, посочени в параграф 3.
Член 10
Официални проверки
1. Държавите-членки посочват компетентен орган или органи, които да отговарят за проверките по отношение на задълженията, предвидени в настоящия регламент, в съответствие с Регламент (ЕО) № 882/2004.
2. Държавите-членки обезпечават, че всеки оператор, който спазва настоящия регламент, има право да бъде проверяван чрез система от официални проверки.
3. Комисията информира публично за наименованието и адреса на органите, предвидени в параграф 1 или в член 11, и ги актуализира периодично.
Член 11
Проверка за съответствие със спецификацията
1. По отношение на географски указания и наименования за произход, свързани с географски район в рамките на Общността, проверката за съответствие със спецификацията преди пускането на продукта на пазара, се обезпечава от:
-
един или повече компетентни органа по смисъла на член 10 и/или
-
един или повече контролни органа по смисъла на член 2 от Регламент (ЕО) № 882/2004, които извършват дейност като орган, сертифициращ продукта.
Разходите за такава проверка на съответствието със спецификацията са за сметка на операторите, които са подложени на такива проверки.
2. По отношение на географски указания и наименования за произход, които се свързват с географски район в трета страна, проверката на съответствието със спецификацията преди пускането на продукта на пазара, се обезпечава от:
-
един или повече публични органа, определени от третата страна и/или
-
един или повече органа, отговарящи за сертификацията на продукта.
3. Органите, сертифициращи продукта, предвидени в параграфи 1 и 2, следва да спазват и от 1 май 2010 г. да бъдат акредитирани в съответствие с европейския стандарт ЕN 45011 или ISO/IEC Guide 65 (Общи изисквания към органите, които оперират със системи за сертификация на продукта).
4. Когато органите, предвидени в параграфи 1 и 2, са избрани да проверяват съответствието със спецификацията, те следва да предлагат адекватни гаранции за обективност и безпристрастност и да имат на разположение квалифициран екип и ресурси, необходими за осъществяване на функциите им.
Член 12
Заличаване
1. Когато Комисията, в съответствие с подробните правила, посочени в член 16, буква к), приеме, че съответствието с изискванията, предвидени в спецификацията на земеделския или хранителен продукт със защитено наименование, повече не се спазва, инициира процедурата, посочена в член 15, параграф 2, за заличаване на регистрацията, което се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Всяко физическо или юридическо лице, което има правен интерес, може да поиска заличаване на регистрацията, като предостави аргументи за искането.
Процедурата, посочена в членове 5, 6 и 7, се прилага mutatis mutandis.
Член 13
Закрила
1. Правната закрила на регистрирани имена обхваща забрана за:
а)
всяко пряко или косвено търговско използване на регистрирано име по отношение на продукти, непокрити от регистрацията, доколкото такива продукти са сравними с регистрираните продукти под това име или доколкото използването на името се възползва от репутацията на защитеното име;
б)
всяка злоупотреба, имитация или пресъздаване дори когато е посочен истинският произход на продукта или ако защитеното име е преведено или придружено от израз като „стил“, „тип“, „метод“, „както е произведено в“, „имитация“ или подобни;
в)
всяко друго фалшиво или заблуждаващо означение по отношение на произхода, естеството или съществените качества на продукта върху вътрешната или външната опаковка, рекламен материал или документи, касаещи въпросния продукт и опаковката на продукта в контейнер, което може да създаде погрешна представа за неговия произход;
г)
всяка друга практика, която би могла да заблуди потребителя по отношение на истинския произход на продукта.
Когато едно регистрирано наименование съдържа в себе си името на един земеделски или хранителен продукт, което се счита за родово наименование, използването на това родово наименование върху съответния земеделски или хранителен продукт няма да се счита противоречащо на буква а) или б) от първа алинея.
2. Защитените имена не могат да се превърнат в родови.
3. В случай на имена, за които е поискана регистрация съгласно член 5, може да бъде предвидена разпоредба за максимален преходен период до пет години съгласно член 7, параграф 5 само когато възражението е прието за допустимо под предлог, че регистрацията на предложеното име ще застраши съществуването на имена, които са изцяло или отчасти идентични, или съществуването на продукти, които законно са били предлагани на пазара поне пет години преди датата на публикацията, предвидена в член 6, параграф 2.
Преходен период също може да бъде определен за предприятия, установени в държава-членка или трета страна, в която се намира географският район, при условие че съответните предприятия законно са предлагали въпросните продукти, като са използвали въпросните имена продължително за период от поне пет години, предшестващ датата на публикацията, предвидена в член 6, параграф 2, и са отбелязали това в националната процедура по възражения, посочена в член 5, параграф 5, първа и втора алинея, или в процедурата по възражения на Общността, посочена в член 7, параграф 2. Общата продължителност на преходния период, посочен в настоящата алинея, и периода за приспособяване, посочен в член 5, параграф 6, не може да надвишава пет години. Когато периодът за приспособяване, посочен в член 5, параграф 6, надвиши пет години, не може да се предоставя преходен период.
4. Без да се накърнява прилагането на член 14, Комисията може да реши да позволи съгласно процедурата, предвидена в член 15, параграф 2, съвместното съществуване на регистрирано наименование и на нерегистрирано наименование, което служи за означаване на място в държава-членка или в трета страна, когато това име е идентично на регистрираното наименование, при условие че се спазват следните изисквания:
а)
идентичното нерегистрирано наименование се използва законно и непрекъснато поне 25 години преди 24 юли 1993 г.;
б)
се докаже, че целта на използването му никога не е била да се получи изгода от репутацията на регистрираното наименование и че потребителят не е бил или не би могъл да бъде заблуден по отношение на действителния произход на продукта;
в)
въпросът за идентичните наименования е бил повдигнат преди регистрацията на наименованието.
Регистрираното наименование и въпросното идентично нерегистрирано наименование могат да съществуват съвместно за период, който не следва да надвишава максимум 15 години, след което се спира използването на нерегистрираното наименование.
Използването на въпросното нерегистрирано географско наименование се разрешава само когато страната на произход е ясно и видимо означена на етикета.
Член 14
Отношение между търговски марки, наименования за произход и географски указания
1. Когато едно наименование за произход или географско указание е регистрирано в съответствие с настоящия регламент, заявка за регистрация на търговска марка, съответстваща на една от ситуациите, посочени в член 13, и която се отнася за същия клас продукт, ще бъде отказана, при условие че заявката за регистрация на търговската марка е била подадена след датата на подаване на заявка за регистрация до Комисията.
Търговски марки, регистрирани в нарушение на първата алинея, се заличават.
2. Като се спазват законите на Общността, използването на една търговска марка, което съответства на една от ситуациите, посочени в член 13, която е била заявена, регистрирана или използвана, ако такава възможност е предвидена в съответното законодателство, добросъвестно на територията на Общността преди датата на защита на наименование за произход или географско указание в страната на произход или преди 1 януари 1996 г., може да продължи да бъде използвана, независимо от регистрацията на наименование за произход или географско указание, при условие че няма основания за заличаване или отмяна съгласно Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 г. за сближаване на законите на държавите-членки относно търговските марки (8) или Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. за търговската марка на Общността (9).
Член 15
Процедура за комитет
1. Комисията се подпомага от Постоянен комитет за защитени географски указания и защитени наименования за произход.
2. Когато се правят позовавания на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
Периодът, предвиден в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Член 16
Правила за прилагане
В съответствие с процедурата, посочена в член 15, параграф 2, ще бъдат приети подробни правила за прилагането на настоящия регламент. Те ще обхващат, по-специално:
а)
списъка на суровините, посочен в член 2, параграф 3;
б)
информацията, която трябва да бъде включена в спецификацията на продукта, посочена в член 4, параграф 2;
в)
условията, при които единствено физическо или юридическо лице може да бъде разглеждано като група;
г)
подаването на заявка за регистрация за наименование, което се използва за означаване на трансграничен географски район, както е посочено в член 5, параграф 1, трета алинея;
д)
съдържанието и начина за изпращане до Комисията на документите, посочени в член 5, параграфи 7 и 9;
е)
възраженията, посочени в член 7, включително правилата за необходимите консултации между заинтересованите страни;
ж)
индикациите и символите, посочени в член 8;
з)
дефиниция на минимални изменения, както е посочено в член 7, параграф 5, втора алинея и член 9, параграф 2, като се взема предвид, че едно минимално изменение не може да се отнася до съществените характеристики на продукта или да изменя връзката;
и)
регистърът на наименованията за произход и географските указания, предвиден в член 7, параграф 6;
й)
изискванията за проверка на съответствието със спецификацията на продукта;
к)
условията за заличаване на регистрация.
Член 17
Преходни разпоредби
1. Наименования, които на датата на влизане в сила на настоящия регламент са изброени в приложението към Регламент (ЕО) № 1107/96 (10), и тези, изброени в приложението към Регламент (ЕО) № 2400/96 на Комисията (11), ще бъдат автоматично включени в регистъра, посочен в член 7, параграф 6 от настоящия регламент. Съответните спецификации ще се приемат като спецификации, посочени в член 4, параграф 1. Всякакви преходни разпоредби, свързани с тези регистрации, продължават да се прилагат.
2. По отношение на висящите заявки, възраженията и исканията, получени от Комисията преди датата на влизане в сила на настоящия регламент:
а)
процедурите в член 5 не се прилагат, без да се нарушава член 13, параграф 3; и
б)
резюмето на спецификацията, изготвено в съответствие с Регламент (ЕО) № 383/2004 на Комисията (12), ще замества единния документ, посочен в член 5, параграф 3, буква в).
3. Комисията, ако е необходимо, може да приеме други преходни разпоредби в съответствие с процедурата, посочена в член 15, параграф 2.
Член 18
Такси
Държавите-членки могат да налагат такси, за да бъдат покрити техните разходи, включително тези, възникнали при проучването на заявките за регистрация, възраженията, заявките за изменения и исканията за заличаване съгласно настоящия регламент.
Член 19
Отмяна
Регламент (ЕИО) № 2081/92 се отменя.
Позоваванията към отменения регламент се приемат като позовавания към настоящия регламент и се тълкуват в съответствие с таблицата на съответствията в приложение III.
Член 20
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила от датата на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 8, параграф 2 обаче се прилага от 1 май 2009 г., без да се отнася за вече пуснатите на пазара продукти преди тази дата.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 20 март 2006 година.