RAADETS DIREKTIV 92/65/EOEF af 13. juli 1992 om dyresundhedsmaessige betingelser for samhandel med og indfoersel til Faellesskabet af dyr samt saed, aeg og embryoner, der for saa vidt angaar disse betingelser ikke er underlagt specifikke faellesskabsbetingelser som omhandlet i bilag A, del I, til direktiv 90/425/EOEF
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og
ud fra foelgende betragtninger:
Levende dyr og produkter af animalsk oprindelse er opfoert paa listen over produkter i Traktatens bilag II; afsaetningen af dyr og produkter af animalsk oprindelse er en indkomstkilde for en del af landbrugsbefolknignen;
for at sikre en rationel udvikling af denne sektor og oege produktiviteten boer der fastsaettes dyresundhedsmaessige betingelser for dyr og produkter af animalsk oprindelse gaeldende for hele Faellesskabet;
Faellesskabet boer vedtage foranstaltninger med henblik paa gradvis oprettelse af det indre marked i loebet af perioden indtil den 31. december 1992;
for at naa de ovennaevnte maal har Raadet fastsat dyresundhedsmaessige bestemmelser for kvaeg, svin, faar og geder, enhovede dyr, fjerkrae og rugeaeg, fisk og fiskerivarer, toskallede bloeddyr, tyresaed og ornesaed, kvaegembryoner, fersk koed, fjerkraekoed, koedprodukter, vildtkoed og kaninkoed;
der boer vedtages dyresundhedsmaessige bestemmelser for afsaetning af dyr og produkter af animalsk oprindelse, som endnu ikke er omfattet af ovennaevnte bestemmelser;
det boer fastsaettes, at dette direktiv finder anvendelse, uden at det begraenser anvendelsen af Raadets forordning (EOEF) nr. 3626/82 af 3. december 1982 om gennemfoerelse i Faellesskabet af konventionen om international handel med udryddelsestruede vilde dyr og planter (4);
for saa vidt angaar visse tekniske aspekter, boer der henvises til Raadets direktiv 64/432/EOEF af 26. juni 1964 om veterinaerpolitimaessige problemer ved handel inden for Faellesskabet med kvaeg og svin (5) og Raadets direktiv 85/511/EOEF af 18. november 1985 om faellesskabsforanstaltninger til bekaempelse af mund- og klovesyge (6);
med hensyn til gennemfoerelse og opfoelgning af kontrollen og de beskyttelsesforanstaltninger, der skal ivaerksaettes, boer der henvises til de almindelige bestemmelser i Raadets direktiv 90/425/EOEF af 26. juni 1990 om veterinaerkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen med visse levende dyr og produkter inden for Faellesskabet med henblik paa gennemfoerelse af det indre marked (7);
medmindre andet bestemmes, boer samhandelen med dyr og produkter af animalsk oprindelse liberaliseres, uden at dette beroerer muligheden for eventuelt at indfoere beskyttelsesforanstaltninger;
som foelge af den betydelige risiko for spredning af sygdomme, som de paagaeldende dyr udsaettes for, boer der for visse dyr og produkter af animalsk oprindelse opstilles saerlige krav i forbindelse med afsaetningen heraf, navnlig naar dyrene eller produkterne saelges til omraader, der har en hoej dyresundhedsmaessig status;
den saerlige situation, der kendetegner Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland og Irland, som, fordi de er oeer, i meget lang tid har vaeres rabiesfrie, goer det berettiget at indfoere saerlige bestemmelser, som skal sikre, at afsaetning i Det Forenede Kongerige og Irland af hunde og katte, som ikke stammer fra de paagaeldende to lande, ikke medfoerer en risiko for, at der bringes rabies ind i de to lande, uden at ophaevelsen af veterinaerkontrollen ved medlemsstaternes graenser beroeres;
et sundhedscertifikat er den mest hensigtsmaessige maade til at sikre og kontrollere, at disse krav overholdes;
for at den sundhedsmaessige situation i Faellesskabet kan opretholdes, boer de dyr og produkter af animalsk oprindelse, der er omfattet af dette direktiv, naar de afsaettes, vaere underlagt minimumskravene i forbindelse med handel, og det boer kontrolleres, at kravene overholdes i overensstemmelse med principperne og reglerne i Raadets direktiv 90/675/EOEF af 10. december 1990 om fastsaettelse af principperne for tilrettelaeggelse af veterinaerkontrollen for tredjelandsprodukter, der foeres ind i Faellesskabet (8);
der boer fastsaettes en procedure for tilrettelaeggelse af et snaevert samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen i Den Staaende Veterinaerkomité;
den frist for gennemfoerelse af direktivet, som i artikel 29 er fastsat til den 1. januar 1994, beroerer ikke afskaffelsen af veterinaerkontrollen ved graenserne pr. 1. januar 1993 -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
KAPITEL I Generelle bestemmelser
Artikel 1
I dette direktiv fastsaettes de dyresundhedsmaessige betingelser, der skal gaelde for samhandel med og indfoersel til Faellesskabet af dyr samt saed, aeg og embryoner, der med hensyn til dyresundhedsmaessige betingelser ikke er underlagt specifikke faellesskabsbestemmelser som omhandlet i bilag A, del I, til direktiv 90/425/EOEF.
Anvendelsen af dette direktiv begraenser ikke anvendelsen af de bestemmelser, der er fastsat i henhold til forordning (EOEF) nr. 3626/82.
Dette direktiv beroerer ikke de nationale bestemmelser vedroerende selskabsdyr, men opretholdelsen af disse bestemmelser beroerer paa den anden side ikke afskaffelsen af veterinaerkontrollen ved graenserne mellem medlemsstaterne.
(¹) EFT nr. L 373 af 31. 12. 1990, s. 1. Direktivet er aendret ved direktiv 91/496/EOEF (EFT nr. L 268 af 24. 9. 1991, s. 56).
Artikel 2
1. I dette direktiv forstaas ved:
a) samhandel: samhandel som defineret i artikel 2, stk. 3, i direktiv 90/425/EOEF
b) dyr: eksemplarer af andre arter end dem, der er naevnt i direktiv 64/432/EOEF, 90/426/EOEF (9), 90/539/EOEF (10), 91/67/EOEF (11), 91/68/EOEF (12), 91/492/EOEF (13) og 91/493/EOEF (14)
c) organ, institut eller center, der er officielt godkendt: et permanent, geografisk afgraenset anlaeg, som er godkendt i overensstemmelse med artikel 13, hvor en eller flere dyrearter saedvanligvis holdes eller opdraettes med kommercielt eller andet sigte og udelukkende med et eller flere af foelgende maal for oeje:
- udstilling af naevnte dyr og oplysning af offentligheden
- dyrearternes bevarelse
- videnskabelig grundforskning eller anvendt forskning eller opdraet af dyr til saadanne forskningsformaal
d) anmeldelsespligtige sygdomme: de sygdomme, der er opfoert i bilag A.
2. Desuden finder definitionerne, bortset fra definitionen paa godkendte centre og organer, i artikel 2 i direktiv 64/432/EOEF, 91/67/EOEF og 90/539/EOEF tilsvarende anvendelse.
KAPITEL II Bestemmelser om samhandel
Artikel 3
Medlemsstaterne soerger for, at samhandel med de i artikel 1, stk. 1, omhandlede dyr ikke forbydes eller begraenses af andre dyresundhedsmaessige aarsager end dem, der foelger af anvendelsen af dette direktiv eller andre faellesskabsforskrifter, saerlig eventuelle beskyttelsesforanstaltninger.
Artikel 4
Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger til, at dyr, der er omhandlet i artikel 5 til 10 i dette direktiv, i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1, litra a), i direktiv 90/425/EOEF kun kan goeres til genstand for samhandel, naar de opfylder betingelserne i artikel 5 til 10 og kommer fra bedrifter eller handlende, der er omhandlet i artikel 12, stk. 1 og 3, og som den kompetente myndighed har ladet registrere, og som med henblik herpaa forpligter sig til foelgende, jf. dog artikel 13 og de saerlige bestemmelser, der skal vedtages i medfoer af artikel 24:
- regelmaessigt at lade dyrene undersoege i overensstemmelse med artikel 3, stk. 3, i direktiv 90/425/EOEF
- over for den kompetente myndighed - ud over udbrud af anmeldelsespligitge sygdomme - at anmelde udbrud af sygdomme, der er naevnt i bilag B, for hvilke den paagaeldende medlemsstat har indfoert et sygdomsbekaempelses- eller overvaagningsprogram
- at overholde de nationale saerforanstaltninger for bekaempelse af en sygdom, som har saerlig betydning for en given medlemsstat, og for hvilken der findes et program i overensstemmelse med artikel 14 eller en afgoerelse i overensstemmelse med artikel 15, stk. 2
- kun at bringe dyr paa markedet med henblik paa samhandel, naar disse ikke frembyder noget tegn paa sygdom og kommer fra bedrifter eller distrikter, der ikke er underkastet noget forbud af dyresundhedsmaessige hensyn og for saavidt angaar dyr, som ikke ledsages af et sundhedscertifikat eller et handelsdokument som omhandlet i artikel 5 til 11, kun at bringe dyr paa markedet, som ledsages af en erklaering fra lederen af bedriften om, at de paagaeldende dyr ved afsendelsen ikke frembyder noget tegn paa sygdom, og at bedriften ikke er underkastet dyresundhedsmaessige restriktioner
- at overholde kravene til sikring af dyrenes velfaerd.
Artikel 5
1. Medlemsstaterne soerger for, at samhandel med aber (simiae og prosimiae) kun sker fra og til organer, institutter eller centre, som er officielt godkendt af medlemsstatens kompetente myndigheder i overensstemmelse med artikel 13, og at de ledsages af et sundhedscertificat i overensstemmelse med modellen i bilag E, som er udfyldt af embedsdyrlaegen ved oprindelsesorganet, -instituttet eller -centret, med henblik paa at garantere for dyrenes sundhedstilstand.
2. Den kompetente myndighed i en medlemsstat kan som undtagelse fra kravene i stk. 1 tillade salg til godkendte organer, institutter og centre for aber, der ejes af en privatperson.
Artikel 6
A. Uden at kravene i artikel 14 og 15 beroeres deraf, soerger medlemsstaterne for, at klovdyr af andre arter end dem, der er omhandlet i direktiv 64/432/EOEF, 90/426/EOEF og 91/68/EOEF, kun kan goeres til genstand for samhandel, hvis de opfylder foelgende krav:
1) Generelt:
a) de skal vaere identificeret i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, litra c), i direktiv 90/425/EOEF
b) de maa ikke skulle fjernes som led i et program for udryddelse af en smitsom sygdom
c) de maa ikke vaere vaccineret mod mund- og klovesyge, og de skal opfylde de relevante krav i direktiv 85/511/EOEF og i artikel 4a i direktiv 64/432/EOEF
d) de skal stamme fra en bedrift som omhandlet i artikel 3, stk. 2, litra b) og c), i direktiv 64/432/EOEF, der ikke har vaeret underkastet dyresundhedsmaessige foranstaltninger, navnlig foranstaltninger vedtaget i medfoer af direktiv 85/511/EOEF, 80/217/EOEF (15) og 91/68/EOEF, og paa hvilken de skal have opholdt sig til stadighed siden foedslen eller de sidste 30 dage inden afsendelsen
e) de skal, hvis de indfoeres:
- komme fra et tredjeland, der er opfoert i rubrikken »andre klovdyr«, som skal indfoejes i den liste, der er udarbejdet i overensstemmelse med artikel 3 i direktiv 72/462/EOEF (16)- opfylde saerlige dyresundhedsmaessige krav, der skal fastsaettes efter fremgangsmaaden i artikel 26, og som mindst skal svare til kravene i denne artikel
f) de skal ledsages af et certifikat svarende til modellen i bilag E, paafoert foelgende attestering:
»Attestering
Undertegende . . . (embedsdyrlaegens navn) attesterer, at denne droevtygger/dette svin (a), der ikke er omfattet af direktiv 64/432/EOEF:
a) tilhoerer arten . . . . .
b) ved undersoegelsen ikke viste kliniske tegn paa de sygdomme, som den er modtagelig for
c) kommer fra en bestand, der er officielt fri for tuberkulose/officielt fri for eller fri for brucellose/fra en bedrift, der ikke er omfattet af restriktioner paa grund af svinepest (a), eller fra en bedrift, hvor dyret med negativt resultat har vaeret underkastet de i artikel 6, stk. 2, litra a), nr. ii), i direktiv 92/65/EOEF omhandlede proever.
(a) Det ikke relevante overstreges.«
2) For saa vidt angaar vilde droevtyggere:
a) de skal stamme fra en bestand, der er officielt fri for tuberkulose eller officielt fri for eller fri for brucellose i overensstemmelse med direktiv 64/432/EOEF eller direktiv 91/68/EOEF, og for saa vidt angaar de dyresundhedsmaessige betingelser opfylde de relevante krav for kvaeg i artikel 3, stk. 2, litra c), d), f), g) og h), i direktiv 64/432/EOEF eller i artikel 3 i direktiv 91/68/EOEF
b) hvis de ikke kommer fra en bestand, der opfylder betingelserne i litra a), skal de komme fra en bedrift, hvor der ikke er konstateret tilfaelde af brucellose eller tuberkulose i de seneste 42 dage inden indladningen, og hvor dyrene i loebet af de 30 dage, der gaar forud for afsendelsen, med negativt resultat har vaeret underkastet:
- en proeve, der skal vise en reaktion paa tuberkulose, og
- en proeve, der skal vise, at de ikke har antistoffer mod brucellose.
Kravene vedroerende ovennaevnte proever og fastlaeggelsen af status med hensyn til tuberkulose og brucellose paa disse bedrifter fastlaegges efter fremgangsmaaden i artikel 26 i dette direktiv.
Indtil de i litra b) naevnte beslutninger er truffet, finder de nationale bestemmelser fortsat anvendelse, navnlig hvad angaar tuberkulose.
3) For saa vidt angaar dyr af svinefamilien:
a) de maa ikke komme fra et distrikt, som er underkastet forbudsforanstaltninger i forbindelse med forekomst af afrikansk svinepest i medfoer af artikel 9a i direktiv 64/432/EOEF
b) de skal komme fra en bedrift, der ikke er omfattet af restriktioner i medfoer af direktiv 80/217/EOEF paa grund af klassisk svinepest
c) de skal komme fra en bestand, der er fri for brucellose i henhold til kravene i direktiv 64/432/EOEF, og opfylde de relevante dyresundhedskrav for svin i direktiv 64/432/EOEF
d) hvis de ikke kommer fra en bestand, der opfylder betingelserne i litra c), skal de i loebet af de 30 dage, der gaar forud for afsendelsen, med negativt resultat have vaeret underkastet en proeve, der skal vise, at de ikke har antistoffer mod brucellose.
B. Direktiv 64/432/EOEF aendres saaledes:
1) I artikel 2, litra b) og c), indfoejes efter »kvaeg«: »(herunder ogsaa af arterne Bubalus bubalus)«.
2) Foelgende artikel indsaettes:
»Artikel 10a
Sundhedscertifikaterne, hvortil modellen er gengivet i bilag F, kan efter fremgangsmaaden i artikel 12 aendres eller suppleres bl.a. med henblik paa at tage hensyn til kravene i artikel 6 i direktiv 92/65/EOEF.«
Artikel 7
A. Medlemsstaterne soerger for, at andre fugle end dem, der er omhandlet i direktiv 90/539/EOEF, kun kan goeres til genstand for samhandel, hvis de opfylder foelgende krav:
1) Generelt:
a) de skal komme fra en bedrift, hvor der ikke er konstateret fjerkraeinfluenza i de 30 dage, der gaar forud for afsendelsen
b) de skal komme fra en bedrift eller et omraade, som ikke er underkastet restriktioner som led i bekaempelsen af Newcastle disease
indtil de faellesskabsforanstaltninger, der er omhandlet i artikel 19 i direktiv 90/539/EOEF, er blevet gennemfoert, finder de nationale krav med hensyn til bekaempelse af Newcastle disease anvendelse under overholdelse af Traktatens almindelige bestemmelser
c) de skal i overensstemmelse med artikel 10, stk. 1, tredje led, i direktiv 91/496/EOEF, hvis de er indfoert fra et tredjeland, have vaeret i karantaene paa den bedrift, som de er bragt til efter indfoerslen paa Faellesskabets omraade.
2) For fugle af papegoejefamilien gaelder endvidere foelgende:
a) de maa ikke komme fra en bedrift, hvor der er diagnosticeret psittacosis (Clamydia psittaci), eller have vaeret i kontakt med dyr fra en saadan bedrift.
Forbudsperioden skal vaere paa mindst to maaneder efter det senest diagnosticerede tilfaelde og behandling under en efter fremgangsmaaden i artikel 26 anerkendt dyrlaegekontrol
b) de skal vaere identificeret i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, litra c), i direktiv 90/425/EOEF.
Metoderne til identifikation af fugle af papegoejefamilien, herunder navnlig syge fugle, fastsaettes efter fremgangsmaaden i artikel 26
c) de skal ledsages af et handelsdokument, som er attesteret af en embedsdyrlaege eller den dyrlaege, der har ansvaret for den bedrift eller den handelsvirksomhed, hvorfra de kommer, og som den kompetente myndighed har givet befoejelse hertil.
B. I artikel 2, stk. 2, nr. 2, i Raadets direktiv 91/495/EOEF af 27. november 1990 om sundhedsmaessige og dyresundhedsmaessige problemer i forbindelse med produktion og afsaetning af kaninkoed og koed af opdraettet vildt (17) indfoejes »samt strudsfugle (ratitae)« i tredje linje efter »de . . . i direktiv 90/539/EOEF omhandlede arter«.
I artikel 2, stk. 2, nr. 1, i Raadets direktiv 90/539/EOEF af 15. oktober 1990 om dyresundhedsmaessige betingelser for samhandelen inden for Faellesskabet med fjerkrae og rugeaeg samt for indfoersel heraf fra tredjelande (18) indfoejes »samt strudsfugle (ratitae)« efter »og agerhoens«.
Artikel 8
Medlemsstaterne soerger for, at bier (Apis mellifica) kun kan goeres til genstand for samhandel, hvis de opfylder foelgende krav:
a) de skal komme fra et distrikt, som ikke har faaet paalagt forbud i forbindelse med udbrud af amerikansk bipest.
Forbudsperioden skal vaere paa mindst 30 dage efter det senest konstaterede tilfaelde og efter det tidspunkt, hvor alle bistader inden for en radius paa 3 km er blevet kontrolleret af den kompetente myndighed, og alle inficerede bistander er blevet enten afbraendt eller behandlet og godkendt af denne myndighed.
Efter fremgangsmaaden i artikel 26 og efter udtalelse fra Den Videnskabelige Veterinaerkomité kan de krav, som gaelder for bier (Apis melifera), eller tilsvarende krav ogsaa finde anvendelse paa humlebier
b) de skal ledsages af et sundhedscertifikat i overensstemmelse med modellen i bilag E, som er paafoert en attestering fra den kompetente myndighed af, at de i litra a) omhandlede krav er opfyldt.
Artikel 9
1. Medlemsstaterne soerger for, at hareagtige gnavere kun goeres til genstand for samhandel, hvis de opfylder foelgende krav:
a) de maa ikke komme fra en bedrift eller have vaeret i kontakt med dyr fra en bedrift, hvor der har vaeret udbrud af eller mistanke om rabies inden for den seneste maaned
b) de skal komme fra en bedrift, hvor ingen dyr viser kliniske tegn paa myxomatose.
2. De medlemsstater, der kraever et sundhedscertifikat i forbindelse med hareagtige gnaveres bevaegelser paa deres omraade, kan kraeve, at dyr, der indfoeres paa deres omraade, skal ledsages af et sundhedscertifikat i overensstemmelse med modellen i bilag E, som er paafoert foelgende attestering:
»Undertegnede . . . attesterer, at ovennaevnte dyr opfylder kravene i artikel 9 i direktiv 92/65/EOEF, og at dyrene ikke har vist kliniske tegn paa sygdom ved undersoegelsen.«
Denne attestering udstedes af embedsdyrlaegen eller den dyrlaege, der har tilsynet med oprindelsesbedriften, og til hvem den kompetente myndighed har delegeret denne kompetence, eller, naar der er tale om industrielt opdraet, af embedsdyrlaegen.
De medlemsstater, der oensker at goere brug af denne mulighed, meddeler paa forhaand dette til Kommissionen, som skal sikre sig, at det i stk. 1 naevnte krav er opfyldt.
3. Irland og Det Forenede Kongerige kan kraeve, at der forelaegges et sundhedscertifikat, hvori det attesteres, at kravet i stk. 1, litra a), er opfyldt.
Artikel 10
1. Medlemsstaterne soerger for, at samhandel forbydes med fritter, minke og raeve, som kommer fra en bedrift eller har vaeret i kontakt med dyr fra en bedrift, hvor der har vaeret udbrud af eller mistanke om rabies inden for de seneste seks maaneder, medmindre de er underkastet et systematisk vaccinationsprogram.
2. Katte og hunde skal opfylde foelgende krav for at kunne goeres til genstand for samhandel, bortset fra samhandel mellem de i stk. 3 naevnte medlemsstater:
a) dyr, der er mere end tre maaneder gamle:
- maa den dag, hvor de sendes fra bedriften, ikke frembyde noget tegn paa sygdom, navnlig smitsomme sygdomme for arten
- skal vaere tatoveret eller forsynet med et mikrochip-identifikationssystem efter bestemmelser, der skal fastsaettes naermere efter fremgangsmaaden i artikel 26
- skal vaere vaccineret mod rabies med aarlig revaccination eller med revaccination med intervaller, som afsendelsesmedlemsstaten har godkendt for denne vaccine, ved injektion af en inaktiveret vaccine med mindst én enhed internationalt antigen (WHO-standarden), der maales i overensstemmelse med virkningsproeven efter den metode, som er beskrevet i Den Europaeiske Farmakopé og anerkendt efter fremgangsmaaden i artikel 26.
Vaccinationen attesteres af en embedsdyrlaege eller den dyrlaege, der har tilsynet med oprindelsesbedriften, og til hvem den kompetente myndighed har delegeret denne kompetence. Vaccinationskortet skal paafoeres vaccinens betegnelse og nummeret paa vaccinepartiet (om muligt i form af en selvklaebende maerkat)
- skal, hvis der er tale om hunde, vaere vaccineret mod Carrés sygdom
- skal ledsages at et individuelt »pas«, der goer det muligt tydeligt at identificere dyret, og hvor vaccinationsdatoerne er paafoert, og/eller af et certifikat svarende til modellen i bilag E, paafoert foelgende attestering, der skal udfyldes af embedsdyrlaegen eller af den dyrlaege, der har tilsynet med oprindelsesbedriften, og til hvem den kompetente myndighed har delegeret denne kompetence:
»Undertegnede . . . attesterer, at de katte/hunde, for hvilke denne attest er udstedt, opfylder betingelserne i artikel 10, stk. 2, litra a) og b), og stk. 3, litra b), i direktiv 92/65/EOEF (a) og kommer fra en bedrift, hvor der i loebet af de seneste seks maaneder ikke er konstateret rabies.
(a) Det ikke relevante overstreges.«
b) dyr, der er under tre maaneder gamle:
- skal opfylde kravene i litra a), foerste og femte led
- maa ikke komme fra en bedrift, som er underkastet bevaegelsesrestriktioner paa grund af dyresundheden
- skal vaere foedt paa bedriften og have vaeret holdt i fangenskab her siden deres foedsel.
3. Markedsfoering i Det Forenede Kongerige og Irland af katte og hunde, der ikke har oprindelse i disse to lande, er fra den 1. juli 1994 som en undtagelse fra stk. 2 underlagt foelgende betingelser:
a) katte og hunde skal generelt:
i) komme fra en registreret bedrift, idet registreringen skal stilles i bero af den kompetente myndighed, naar de betingelser, der er fastsat i artikel 4, ikke laengere er opfyldt
ii) den dag, hvor de sendes fra ovennaevnte bedrift, ikke frembyde noget tegn paa smitsomme sygdomme
iii) vaere forsynet med et identifikationssystem efter bestemmelser, der skal fastsaettes naermere efter fremgangsmaaden i artikel 26
iv) vaere foedt paa bedriften og have vaeret holdt i fangenskab her siden deres foedsel uden kontakt med vilde dyr, der er modtagelige for rabies
v) hvis der er tale om hunde, vaere vaccineret mod Carrés sygdom
vi) transporteres i et transportmiddel, som er godkendt til dette formaal af den kompetente myndighed i afsendermedlemsstaten
vii) ledsages af et individuelt vaccinationskort, der goer det muligt tydeligt at identificere dyret og dets oprindelse, og hvor vaccinationsdatoerne er paafoert, og af et certifikat svarende til en model, der udarbejdes efter fremgangsmaaden i artikel 26, og som skal udfyldes af embedsdyrlaegen eller af den dyrlaege, der har tilsynet med oprindelsesbedriften, og til hvem den kompetente myndighed har delegeret denne kompetence
b) endvidere skal de:
i) enten vaere vaccineret mod rabies med en aarlig revaccination, da de var mere end tre maaneder gamle og mindst seks maaneder inden forsendelsen ved injektion af en inaktiveret vaccine med mindst én enhed internationalt antigen (WHO-standarden), der maales i overensstemmelse med virkningsproeven efter den metode som er beskrevet i Den Europaeiske Farmakopé og anerkendt efter fremgangsmaaden i artikel 26, med aarlig revaccination eller med revaccination med intrvaller, som afsendelsesmedlemsstaten har godkendt for denne vaccine
endvidere skal de efter en vaccination have vaeret underkastet en serologisk test, som paaviser tilstedevaerelsen af mindst 0,5 international enhed beskyttende antistoffer; denne serologiske test skal udfoeres i overensstemmelse med WHO's specifikationer; hvis testen udfoeres efter foerstegangsvaccinationen, skal den udfoeres mellem den foerste og den tredje maaned efter den paagaeldende vaccination
endvidere skal de efter vaccinationen have vaeret underkastet en serologisk test, som paaviser tilstedevaerelsen af mindst 0,5 international enhed beskyttende antistoffer; denne serologiske test skal udfoeres i overensstemmelse med WHO's specifikationer mellem den foerste og den tredje maaned efter vaccinationen
ii) eller i de tilfaelde, hvor betingelserne under i) ikke er opfyldt, under kontrol foeres til en af bestemmelsesstaten godkendt karantaenestation, hvor de saettes i karantaene i seks maaneder.
Indtil den 1. juli 1994 fortsaetter de gaeldende nationale rabiesregler med at vaere i kraft, uden at dette dog kan beroere fjernelsen af den veterinaere kontrol ved graenserne mellem medlemsstaterne.
4. Irland og Det Forenede Kongerige kan med forbehold af stk. 2 og 3 fastholde deres nationale karantaenebestemmelser for alle koedaedere, primater, flagermus og andre dyr, der er modtagelige for rabies, og som er omfattet af direktivet, og for hvilke det kan paavises, at de er foedt paa oprindelsesbedriften og holdt i fangenskab siden deres foedsel, idet opretholdelsen af disse bestemmelser dog ikke maa beroere ophaevelsen af veterinaerkontrollen ved graenserne mellem medlemsstaterne.
5. Beslutning 90/638/EOEF aendres saaledes:
1) Foelgende led tilfoejes i artikel 1:
»- for saa vidt angaar programmerne for rabiesbekaempelse, opfyldte kriterierne i bilag III«.
2) Foelgende bilag indsaettes:
»BILAG III
Kriterier for rabiesprogrammer
Rabiesprogrammer skal mindst omfatte foelgende:
a) Kriterierne i nr. 1 til 7, i bilag I.
b) Detaljerede oplysninger om den eller de omraader, hvor oral immunisering af raeve finder sted, og om omraadets eller omraadernes naturlige graenser. Omraadet eller omraaderne skal daekke mindst 6 000 km² eller en medlemsstats samlede omraade og kan omfatte tilgraensende omraader i tredjelande.
c) Detaljerede oplysninger om de anvendte vacciner, distributionssystemet, taetheden og hyppigheden af udlaegningen af lokkemad.
d) I givet fald alle detaljer i, omkostninger ved og maalsaetningen for de foranstaltninger til genopretning eller bevaring af flora og fauna, som gennemfoeres af frivillige organisationer paa det omraade, som disse projekter daekker.«
6. Raadet, der traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen, udpeger et bestemt institut, der skal opstille de noedvendige kriterier for standardisering af de serologiske tests, og bestemmer dets opgaver.
7. Medlemsstaterne soerger for, at udgifterne til anvendelse af serologiske tests daekkes af importoererne.
8. Denne artikel, navnlig anvendelsen af den serologiske test, der er naevnt i nr. 3, litra b), tages op til fornyet overvejelse inden den 1. januar 1997 under hensyn til udviklingen i rabiessituationen i medlemsstaterne.
Artikel 11
1. Medlemsstaterne soeger for, at der med forbehold af de afgoerelser, der skal traeffes i henhold til artikel 21 og 23, kun handles med saed, aeg og embryoner, der opfylder betingelserne i stk. 2, 3 og 4.
2. Faare-, gede- og hestesaed skal med forbehold af eventuelle kriterier, der skal overholdes ved opfoerelsen af enhovede dyr i stamboeger, for saa vidt angaar visse specifikke racer:
- vaere opsamlet og behandlet til kunstig insemination paa en station eller et center, der er sundhedsgodkendt i henhold til bilag D, kapitel I, eller - for saa vidt angaar faar og geder som en undtagelse fra ovenstaaende - paa en bedrift, der opfylder kravene i direktiv 91/68/EOEF
- vaere opsamlet fra dyr, der opfylder betingelserne i bilag D, kapitel II (dyrenes egnethed og rutinekontrol)
- vaere opsamlet, behandlet og konserveret efter bestemmelserne i bilag D, kapitel III
- vaere ledsaget under transport til en anden medlemsstat af et sundhedscertifikat i overensstemmelse med en model, der skal udarbejdes efter fremgangsmaaden i artikel 26.
3. AEg og embryoner fra faar/geder, svin og enhovede dyr skal:
- vaere opsamlet af et opsamlingshold, der er godkendt af medlemsstatens kompetente myndighed, og behandlet i et egnet laboratorium og skal stamme fra donorer, der opfylder betingelserne i bilag D, kapitel IV
- vaere behandlet og opbevaret efter bestemmelserne i bilag D, kapitel III
- vaere ledsaget ved forsendelse til en anden medlemsstat af et sundhedscertifikat i overensstemmelse med en model, der skal udarbejdes efter fremgangsmaaden i artikel 26.
Saed, der anvendes til insemination af donorer, skal vaere i overensstemmelse med stk. 2 for saa vidt angaar faar, geder og enhovede dyr og med direktiv 90/429/EOEF for saa vidt angaar svin. Der kan eventuelt fastsaettes yderligere garantier efter fremgangsmaaden i artikel 26.
4. Kommissionen aflaegger inden den 31. december 1997 rapport, eventuelt med passende forslag om denne artikels anvendelse, bl.a. under hensyn til den videnskabelige og teknologiske udvikling.
Artikel 12
1. Kontrolreglerne i direktiv 90/425/EOEF finder anvendelse, navnlig hvad angaar tilrettelaeggelse og opfoelgning af den kontrol, der skal udoeves, paa de i dette direktiv omhandlede dyr og aeg, saed og embryoner, som er ledsaget af et sundhedscertifikat. De oevrige dyr skal komme fra bedrifter, der med hensyn til kontrollen paa oprindelses- og bestemmelsesstedet er underkastet reglerne i naevnte direktiv.
2. Artikel 10 i direktiv 90/425/EOEF anvendes paa dyr, saed og embryoner, der er omhandlet i dette direktiv.
3. I forbindelse med handel gaelder bestemmelserne i artikel 12 i direktiv 90/425/EOEF ligeledes for handelsvirksomheder, der permanent eller lejlighedsvis er i besiddelse af dyr som omhandlet i artikel 7, 9 og 10.
4. De oplysninger, som skal gives til bestemmelsesstedet i henhold til artikel 4, stk. 2, i direktiv 90/425/EOEF, skal for dyr, saed, aeg eller embryoner, som i henhold til dette direktiv ledsages af et sundhedscertifikat, finde sted over ANIMO-systemet.
5. Med forbehold af de saerlige bestemmelser, der er omhandlet i dette direktiv, foretager den kompetente myndighed den kontrol, som den finder passende, hvis den har mistanke om, at dette direktiv ikke er overholdt, eller naerer tvivl om sundheden hos de dyr eller kvaliteten af saed, aeg og embryoner, som omhandles i artikel 1.
6. Medlemsstaterne traeffer passende administrative eller strafferetlige foranstaltninger med henblik paa at straffe enhver overtraedelse af bestemmelserne i dette direktiv, isaer naar det fastslaas, at de udstedte certifikater eller dokumenter ikke svarer til de i artikel 1 naevnte dyrs virkelige tilstand, at identifikationen af de paagaeldende dyr eller maerkningen af saed, aeg og embryoner ikke er i overensstemmelse med dette direktiv, eller at dyrene eller produkterne ikke har vaeret underkastet den i dette direktiv fastsatte kontrol.
Artikel 13
1. Ved samhandel med dyr af arter, som er modtagelige for de i bilag A naevnte sygdomme eller de i bilag B naevnte sygdomme, hvis modtagerlandet har faaet de garantier, der er naevnt i artikel 14 og 15, samt samhandel med saed, aeg og embryoner af saadanne dyr fra og til organer, institutter og centre, som er godkendt i henhold til bilag C, skal der forevises et transportdokument med oplysninger i den i bilag E viste model. Der skal i dokumentet, som den dyrlaege, der har tilsynet med oprindelsesorganet, -instituttet eller -centret, skal udfylde, goeres opmaerksom paa, at dyret, saeden, aeggene eller embryonerne hidroerer fra et organ, institut eller center, som et godkendt i henhold til bilag C, og dokumentet skal ledsage dem under transporten.
2. a) For at blive godkendt skal organer, institutter og centre for saa vidt angaar anmeldelsespligtige sygdomme over for vedkommende medlemsstats myndigheder fremlaegge fornoeden dokumentation for, at de opfylder kravene i bilag C.
b) Efter at have modtaget saadan fornoeden dokumentation i tilknytning til en ansoegning om godkendelse eller forlaengelse af en godkendelse undersoeger den kompetente myndighed sagen paa grundlag af de meddelte oplysninger og eventuelt tillige paa grundlag af resultatet af kontrol paa stedet.
c) Den kompetente myndighed tilbagekalder en godkendelse i overensstemmelse med bilag C, punkt 3.
d) Hver medlemsstat sender Kommissionen en liste over godkendte organer, institutter og centre og giver underretning om alle aendringer i listen. Kommissionen videresender disse oplysninger til de oevrige medlemsstater.
Artikel 14
1. Saafremt en medlemsstat - enten direkte eller gennem opdraetterne - opstiller eller har opstillet et fakultativt eller obligatorisk program til bekaempelse eller overvaagning af en af de i bilag B naevnte sygdomme, kan den forelaegge Kommissionen dette program med oplysning om navnlig foelgende:
- situationen med hensyn til den paagaeldende sygdom paa dens omraade
- det forhold, at der er pligt til at give underretning om sygdommen
- programmets berettigelse under hensyn til sygdommens alvor og programmets cost/benefit-fordele
- det geografiske omraade, hvor programmet skal anvendes
- de forskellige former for status, som bedrifter og anlaeg kan have, de krav, der skal opfyldes for hver enkelt art, naar indsaettelse i bestanden sker, og fremgangsmaaderne ved foretagelse af tests
- procedurerne for kontrol med programmet, herunder oplysning om, i hvor hoej grad opdraetterne er inddraget i gennemfoerelsen af bekaempelses- eller overvaagningsprogrammet
- de konsekvenser, der maa drages, hvis en bedrift af den ene eller den anden grund mister sin status
- de foranstaltninger, der skal traeffes, saafremt der ved kontrol foretaget i henhold til programmet konstateres positive resultater
- den ikke-diskriminerende karakter af forholdet mellem samhandelen paa den paagaeldende medlemsstats omraade og samhandelen inden for Faellesskabet.
2. Kommissionen gennemgaar de programmer, medlemsstaterne forelaegger. Programmerne kan godkendes efter fremgangsmaaden i artikel 26 og under overholdelse af kriterierne i stk. 1. Efter samme fremgangsmaade skal de generelle eller begraensede yderligere garantier, der kan kraeves i samhandelen, defineres samtidig med eller senest tre maaneder efter fremlaeggelsen af programmerne. Disse garantier maa ikke vaere mere omfattende end dem, som medlemsstaten anvender paa sit eget omraade.
3. De af medlemsstaterne forelagte programmer kan aendres eller suppleres efter fremgangsmaaden i artikel 26. Efter samme fremgangsmaade kan de i stk. 2 naevnte garantier aendres.
Artikel 15
1. En medlemsstat, der mener at vaere helt eller delvis fri for en af de i bilag B naevnte sygdomme, som dyr, der er omhandlet i dette direktiv, er modtagelige for, forelaegger Kommissionen behoerigt materiale til dokumentation heraf. Den goer navnlig rede for foelgende:
- sygdommens art og udviklingen i dens forekomst paa medlemsstatens omraade
- resultaterne af overvaagningstests baseret paa en serologisk, mikrobiologisk, patologisk eller epidemiologisk undersoegelse
- hvor lang tid der har vaeret pligt til at anmelde sygdommen over for de kompetente myndigheder
- hvor lang tid der har vaeret foretaget overvaagning
- i givet fald den periode, i hvilken der har vaeret forbud mod at vaccinere mod sygdommen, og det geografiske omraade, der er omfattet af forbuddet
- reglerne for kontrol med, at sygdommen ikke forekommer.
2. Kommissionen gennemgaar det dokumentationsmateriale, der er naevnt i stk. 1, og forelaegger derefter Den Staaende Veterinaerkomité en afgoerelse om godkendelse eller afvisning af den plan, medlemsstaten har fremlagt. Hvis planen godkendes, defineres de generelle eller begraensede yderligere garantier, der kan kraeves i samhandelen, efter fremgangsmaaden i artikel 26. De maa ikke vaere mere omfattende end dem, som medlemsstaten anvender paa sit eget omraade.
Indtil afgoerelse herom er truffet, kan den beroerte medlemsstat i samhandelen opretholde de relevante krav, der er noedvendige for bevarelsen af dens status.
3. Den paagaeldende medlemsstat giver Kommissionen meddelelse om enhver aendring i det i stk. 1 naevnte godtgoerelsesmateriale. Paa baggrund af de meddelte oplysninger kan de garantier, der maatte vaere fastsat i henhold til stk. 2, aendres eller ophaeves efter fremgangsmaaden i artikel 26.
KAPITEL III Bestemmelser vedroerende indfoersel i Faellesskabet
Artikel 16
Bestemmelserne vedroerende indfoersel af dyr, saed, aeg og embryoner, der er omfattet af dette direktiv, skal mindst svare til dem, der er fastsat i kapitel II.
Artikel 17
1. For at sikre ensartet anvendelse af artikel 16 anvendes bestemmelserne i det foelgende.
2. Der kan kun foretages indfoersel i Faellesskabet af dyr og saed, aeg og embryoner, som naevnt i artikel 11, der opfylder foelgende krav:
a) stammer fra et tredjeland paa den liste, der skal opstilles i henhold til stk. 3, litra a)
b) ledsages af et sundhedscertifikat, der svarer til en model, som skal udarbejdes efter fremgangsmaaden i artikel 26, og er underskrevet af den kompetente myndighed i udfoerselslandet, hvor det attesteres, at paagaeldende dyr, saed, aeg og embryoner opfylder de eventuelle yderligere betingelser eller tilsvarende garantier, der er naevnt i stk. 4, eller kommer fra godkendte organer, institutter, centre eller opsamlingsstationer, som giver de naevnte garantier.
3. Efter fremgangsmaaden i artikel 26 fastlaegges:
a) med forbehold af den liste, der er omhandlet i artikel 6, litra A, nr. 1, litra e), en foreloebig liste over de tredjelande eller dele af tredjelande, der er i stand til inden datoen i artikel 29 at give medlemsstaterne og Kommissionen garantier svarende til dem, der er fastsat i kapitel II, samt en liste over de opsamlingsstationer, for hvilke de kan give garantier.
De kompetente myndigheder opstiller denne foreloebige liste paa grundlag af de godkendte og inspicerede centres lister, naar Kommissionen forinden har sikret sig, at centrene er i overensstemmelse med dette direktivs principper og generelle regler
b) en ajourfoering af denne liste paa baggrund af den i stk. 5 omhandlede kontrol
c) specifikke dyresundhedsmaessige betingelser isaer med det sigte at beskytte Faellesskabet mod visse eksotiske sygdomme - eller garantier, der svarer til dem, der er fastsat i dette direktiv.
De specifikke betingelser og tilsvarende garantier, der fastsaettes for tredjelande, maa ikke vaere gunstigere end de i kapitel II fastsatte.
4. Paa den i stk. 3 naevnte liste kan kun medtages tredjelande eller dele af tredjelande:
a) hvorfra indfoersel ikke er forbudt:
- fordi der er fri for sygdomme som naevnt i bilag A, eller for enhver anden sygdom, der betragtes som eksotisk i Faellesskabet
- i medfoer af artikel 6, 7 og 14 i direktiv 72/462/EOEF og artikel 17 i direktiv 91/495/EOEF og 71/118/EOEF (19) eller - for saa vidt angaar de oevrige dyr, der er omhandlet i dette direktiv - paa grundlag af en afgoerelse truffet efter fremgangsmaaden i artikel 26 og under hensyn til deres sundhedstilstand
b) som under hensyn til lovgivningen og dets veterinaer- og kontroltjenesters struktur, disses befoejelser og det tilsyn, de er undergivet, anses for egnede, jf. artikel 3, stk. 2, i direktiv 72/462/EOEF, til at garantere gennemfoerelsen af den gaeldende lovgivning
c) hvis veterinaertjeneste er i stand til at garantere overholdelsen af sundhedskrav, der mindst svarer til dem, der er fastsat i kapitel II.
5. Eksperter fra Kommissionen og fra medlemsstaterne efterproever ved kontrol paa stedet, om de garantier, som tredjelandet har givet med hensyn til produktions- og afsaetningsbetingelser, kan betragtes som svarende til dem, der gaelder iFaellesskabet.
Medlemsstaternes eksperter, der skal foretage denne kontrol, udpeges af Kommissionen paa forslag af medlemsstaterne.
Kontrollen foretages paa Faellesskabets vegne og for dettes regning.
6. Indtil den kontrol, der er omhandlet i stk. 5, er blevet ivaerksat, finder de nationale bestemmelser vedroerende inspektion i tredjelande fortsat anvendelse, idet manglende overholdelse af garantierne i henhold til stk. 3, der konstateres under en saadan inspektion, meddeles Den Staaende Veterinaerkomité.
Artikel 18
1. Medlemsstaterne soerger for, at dyr, saed, aeg og embryoner, der er omhandlet i dette direktiv, kun indfoeres i Faellesskabet, hvis:
- de er ledsaget af et certifikat, der undstedes af embedsdyrlaegen.
Modellen til certifikatet udarbejdes, alt efter hvilken art der er tale om, efter fremgangsmaaden i artikel 26
- de har gennemgaaet den kontrol, der er omhandlet i direktiv 90/675/EOEF og 91/496/EOEF (20), med tilfredsstillende resultat
- de foer indladningen til Faellesskabets omraade har gennemgaaet en kontrol foretaget af en embedsdyrlaege til sikring af, at de transportbetingelser, der er omhandlet i direktiv 91/628/EOEF (21), overholdes, navnlig for saa vidt angaar forsyning med vand og foder
- de for saa vidt angaar dyr, der er omhandlet i artikel 5 til 10, underkastes karantaene efter regler, der fastsaettes i henhold til fremgangsmaaden i artikel 26.
2. Indtil gennemfoerelsesbestemmelserne til denne artikel er fastsat, gaelder de nationale regler for indfoersel fra tredjelande, for hvilke der ikke er vedtaget faellesskabsregler, for saa vidt de ikke er gunstigere end de i kapitel II indeholdte regler.
Artikel 19
Efter fremgangsmaaden i artikel 26 fastlaegges:
a) de saerlige dyresundhedsmaessige betingelser for indfoersel i Faellesskabet, arten og indholdet af ledsagedokumenterne for dyr til zoologiske haver, cirkus, forlystelsesparker eller forsoegslaboratorier, alt efter hvilke dyrearter der er tale om
b) yderligere garantier ud over dem, der er fastsat for de forskellige dyrearter, der er omhandlet i dette direktiv, navnlig for at beskytte de beroerte faellesskabsarter.
Artikel 20
Principperne og reglerne i direktiv 90/675/EOEF finder navnlig anvendelse med hensyn til tilrettelaeggelse og opfoelgning af den kontrol, som medlemsstaterne skal foretage, og til de beskyttelsesforanstaltninger, der skal ivaerksaettes.
Indtil gennemfoerelsen af de beslutninger, der er naevnt i artikel 8, nr. 3, og i artikel 30 i direktiv 91/496/EOEF, finder de hidtil gaeldende nationale gennemfoerelsesbestemmelser til artikel 8, nr. 1 og 2, i naevnte direktiv fortsat anvendelse med forbehold af de i stk. 1 naevnte regler og principper.
KAPITEL IV Almindelige og afsluttende bestemmelser
Artikel 21
De eventuelle modeller til certifikater, som skal anvendes i samhandelen, samt de dyresundhedsmaessige betingelser, som dyr, saed, aeg og embryoner, der ikke er omhandlet i artikel 5 til 11, skal opfylde for at kunne goeres til genstand for samhandel, fastsaettes i fornoedent omfang efter fremgangsmaaden i artikel 26.
Artikel 22
Bilagene aendres efter behov efter fremgangsmaaden i artikel 26.
Artikel 23
Efter fremgangsmaaden i artikel 26 kan der eventuelt som en undtagelse fra artikel 6, litra A, nr. 1, litra e), og kapitel II fastsaettes saerlige betingelser for geografisk bevaegelse for dyr i forbindelse med cirkusser og markeder og samhandel med dyr, saed, aeg og embryoner til zoologiske haver.
Artikel 24
1. Medlemsstaterne kan lade indfoersel til deres omraade af dyr (herunder volierefugle) og saed, aeg og embryoner, som er omhandlet i dette direktiv, og som er foert over et tredjelands omraade i transit, vaere betinget af, at der forevises et sundhedscertifikat, som godtgoer, at kravene i dette direktiv er overholdt.
2. De medlemsstater, der goer brug af muligheden i stk. 1, underretter Kommissionen og de oevrige medlemsstater herom gennem Den Staaende Veterinaerkomité.
Artikel 25
I bilag A til direktiv 90/425/EOEF tilfoejes:
»Raadets direktiv 92/65/EOEF af 13. juli 1992 om dyresundhedsmaessige betingelser for samhandel med og indfoersel i Faellesskabet af dyr, saed, aeg og embryoner, der for saa vidt angaar disse betingelser ikke er underlagt de specifikke faellesskabsbestemmelser, der er fastsat i bilag A, afsnit I i direktiv 90/425/EOEF (EFT nr. L 268 af 14. 9. 1992, s. 54.«
Artikel 26
Naar der henvises til fremgangsmaaden i denne artikel, traeffer Den Staaende Veterinaerkomité, der blev nedsat ved afgoerelse 68/361/EOEF (22), afgoerelse i overensstemmelse med de regler, der er fastsat i artikel 17 i direktiv 89/662/EOEF.
Artikel 27
De medlemsstater, der ivaerksaetter en alternativ kontrolordning, som giver garantier svarende til dem, der kraeves i dette direktiv for bevaegelser paa deres omraade med dyr, saed, aeg og embryoner, der er omfattet af direktivet, kan gensidigt indroemme undtagelse fra artikel 6, litra A, nr. 1, litra f), artikel 8, litra b), og artikel 11, stk. 1, litra d).
Artikel 28
Der kan efter fremgangsmaaden i artikel 26 for et tidsrum af tre aar vedtages overgangsforanstaltninger for at lette overgangen til den nye kontrolordning, der er fastsat i dette direktiv.
Artikel 29
1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv siden den 1. januar 1994. De underretter straks Kommissionen herom.
Naar medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste retsforskrifter, som de vedtager paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.
3. Den frist for gennemfoerelsen af direktivet, som er fastsat til den 1. januar 1994, beroerer ikke afskaffelsen af veterinaerkontrollen ved graenserne som fastsat i direktiv 89/662/EOEF og 90/425/EOEF.
Artikel 30
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 13. juli 1992.
31992L0065
L 268/54
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 92/65/ЕИО НА СЪВЕТА
от 13 юли 1992 година
за определяне на ветеринарно-санитарните изисквания относно търговията и вноса в Общността на животни, сперма, яйцеклетки и ембриони, които не са предмет на ветеринарно-санитарните изисквания, определени в специалните правила на Общността, посочени в приложение А, раздел I към Директива 90/425/ЕИО
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 43 от него,
като взе предвид предложенията на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че живите животни и продукти от животински произход са включени в списъка на продуктите в приложение II към Договора; като има предвид, че пускането на пазара на тези животни и продукти съставлява източник на доходи за част от населението, занимаващо се със селско стопанство;
като има предвид, че за да гарантира рационалното развитие в този сектор и да се повиши производителността, на ниво Общност трябва да се формулират ветеринарно-санитарни правила за животните и животинските продукти;
като има предвид, че Общността трябва да приеме мерки, които са предназначени да формират постепенно вътрешния пазар за периода, изтичащ на 31 декември 1992 г.;
като има предвид, че с оглед на гореспоменатите цели Съветът е определил ветеринарно-санитарни правила, приложими към говедата, свинете, овцете и козите, еднокопитните животни, към птиците и яйцата за люпене, за рибите и рибните продукти, за двучерупчестите мекотели, спермата от биволи и от нерези, ембриони от овце, прясното месо, птичето месо, месните продукти, дивечовото месо и заешкото месо;
като има предвид, че следва да бъдат приети ветеринарно-санитарни правила за пускането на пазара на животни и продукти от животински произход, които все още не са обхванати от горепосочените правила;
като има предвид, че следва да се предвиди разпоредба за прилагането на настоящата директива, без да се засяга Регламент (ЕИО) № 3626/82 на Съвета от 3 декември 1982 г. относно прилагането в Общността на Конвенцията по международната търговия със застрашени видове от дивата фауна и флора (4);
като има предвид, че по отношение на определени технически аспекти трябва да се направи позоваване на Директива 64/432/ЕИО на Съвета от 26 юни 1964 г. относно проблеми, свързани със здравето на животните, които засягат търговията в Общността с говеда и свине (5) и Директива 85/511/ЕИО от 18 ноември 1985 г. относно въвеждане на мерки на Общността за борба с болестта шап (6);
като има предвид, че с оглед на организацията на проверките и техните последици, както и на мерките за безопасност, които трябва да се въведат, трябва да се направи позоваване на общите правила, формулирани в Директива 90/425/ЕИО от 26 юни 1990 г. относно ветеринарните и зоотехническите проверки, приложими при търговията в Общността с определени видове живи животни и продукти с оглед завършване изграждането на вътрешния пазар (7);
като има предвид, че освен ако не е предвидено друго, търговията с животни и продукти от животински произход трябва да бъде либерализирана, без това да засяга прибягването към вероятни мерки за безопасност;
като има предвид, че съгласно значителния риск от разпространението на заболяванията, на които животните са изложени, за определени животни и продукти от животински произход трябва да се определят специфични изисквания, които да се наложат, когато те бъдат пускани на пазара с цел търговия, особено когато са предназначени за региони с висок здравен статус;
като има предвид, че специфичната ситуация в Обединеното кралство и Северна Ирландия, както и в Ирландия поради островното положение на тези страни, както и поради факта, че в тези страни от доста дълъг период няма бяс, оправдава специални разпоредби, които да осигурят, че пускането на пазара в Обединеното кралство и Ирландия на кучета и котки, произходът на които не е от тези страни, не включва риска от въвеждане на бяс в тези държави, без обаче това да повлияе върху премахването на ветеринарните проверки на границите между държавите-членки;
като има предвид, че здравният сертификат е най-подходящото средство, с което да се гарантира и контролира спазването на тези изисквания;
като има предвид, че за да се запази ситуацията на здравето в Общността, когато животни и продукти с животински произход, посочени в настоящата директива, бъдат пускани на пазара, те трябва да са обект на минималните изисквания, определени за търговията и спазването им, контролирано в съответствие с принципите и правилата, определени в Директива 90/675/ЕИО на Съвета от 10 декември 1990 г. за определяне на принципите относно организацията на ветеринарните проверки на продукти, въведени в Общността от трети страни (8);
като има предвид, че следва да се предвиди процедура, установяваща тясно сътрудничество между държавите-членки и Комисията в рамките на Постоянния ветеринарен комитет;
като има предвид, че крайният срок за транспониране в националното право, фиксиран на 1 януари 1994 г. в член 29, не би следвало да засегне премахването на ветеринарните проверки на границите от 1 януари 1993 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
Общи разпоредби
Член 1
Настоящата директива определя ветеринарно-санитарните изисквания относно търговията и вноса в Общността на животни, сперма, яйцеклетки и ембриони, които не са предмет на ветеринарно-санитарните изисквания, определени в специалните правила на Общността, посочени в приложение А, раздел I към Директива 90/425/ЕИО.
Настоящата директива се прилага, без да се засягат разпоредбите, приети съгласно Регламент (ЕИО) № 3626/82.
Настоящата директива не засяга националните правила, приложими за домашни любимци, въпреки че тяхното задържане не може да засегне премахването на ветеринарните проверки на границите между държавите-членки.
Член 2
1. За целите на настоящата директива:
а)
„търговия“ е търговия, така както е определена в член 2, параграф 3 от Директива 90/425/ЕИО;
б)
„животни“ са животински видове, различни от посочените в Директиви 64/432/ЕИО, 90/426/ЕИО (9), 90/539/ЕИО (10), 91/67/ЕИО (11); 91/68/EИО (12), 91/492/EИО (13) и 91/493/EИО (14);
в)
„одобрен орган, институт или център“ е всяко постоянно, географски ограничено учреждение, одобрено в съответствие с член 13, в което се отглеждат или развъждат обикновено един или няколко вида животни, независимо дали за търговски цели или не и изключително за една или няколко от следните цели:
излагане на животните и обучение на обществеността,
запазване на животинските видове,
базови или приложни научни изследвания или развъждане на животни с цел осъществяването на такива изследвания;
г)
„подлежащи на задължително обявяване болести“ са болестите, посочени в приложение А.
2. Освен това определенията, различни от тези за одобрените центрове и органи, съдържащи с в член 2 от Директиви 64/432/ЕИО, 91/67/ЕИО и 90/539/ЕИО, се прилагат mutatis mutandis.
ГЛАВА II
Разпоредби, приложими за търговията
Член 3
Държавите-членки гарантират, че търговията, посочена в член 1, параграф първи, не е забранена или ограничена поради ветеринарно-санитарни причини, различни от тези, произтичащи от прилагането на настоящата директива или от законодателството на Общността, и по-специално всякакви взети мерки за безопасност.
Член 4
Държавите-членки вземат необходимите мерки, за да гарантират, че с цел прилагането на член 4, параграф 1, буква а) от Директива 90/425/ЕИО животните, посочени в членове 5 - 10 на настоящата директива, могат, без да се засяга член 13 и особените разпоредби, които следва да бъдат приети в изпълнение на член 24, да са обект на търговия, само ако отговарят на изискванията, предвидени в членове 5 - 10, и ако идват от стопанствата или предприятията, посочени в член 12, параграфи 1 и 3 от настоящата директива, които са регистрирани от компетентните органи и които се задължават:
-
да осигуряват редовно изследването на животните в съответствие с член 3, параграф 3 от Директива 90/425/ЕИО,
-
да известят компетентните органи, освен за появата на подлежащи на задължително обявяване болести, за появата на болестите, посочени в приложение Б, за които съответната държава-членка е създала програма за борба или надзор,
-
да се съобразят със специфичните национални мерки за борба със заболяване, което е от особено значение за определена държава-членка и е предмет на програма, съставена в съответствие с член 14, или на решение съгласно член 15, параграф 2,
-
да пускат на пазара с цел търговия само животни, които не показват никакви признаци на заболяване и които идват от стопанства или райони, които не са предмет на каквато и да е забрана поради ветеринарно-санитарни основания и по отношение на животни, които не се придружават от здравен сертификат или от търговски документ, предвиден в членове от 5 до 11 - само животни, които се придружават от сертификат от оператора, който удостоверява, че въпросните животни по време на изпращането им не показват никакви явни признаци на заболяване и че неговото стопанство не е обект на каквито и да е ветеринарно-санитарни ограничения,
-
да отговарят на изискванията, гарантиращи хуманното отношение към държаните животни.
Член 5
1. Държавите-членки гарантират, че търговията с маймуни (simiae и prosimiae) се ограничава само до животни, които биват изпращани от и до орган, институт или център, одобрени от компетентните органи на държавите-членки в съответствие с член 13, и че тези животни се придружават от ветеринарен сертификат, съответстващ на образеца от приложение Д, декларацията в който трябва да е попълнена от официалния ветеринарен лекар на органа, института или центъра в страната на произхода с цел гарантиране здравето на животните.
2. Компетентният орган на държавата-членка може, чрез дерогация от параграф 1, да разреши получаването му от одобрен орган, институт или център за маймуни, принадлежащ на физическо лице.
Член 6
А.
Без да се засягат членове 14 и 15, държавите-членки гарантират, че копитните животни от видове, различни от посочените в Директиви 64/432/ЕИО, 90/426/ЕИО и 91/68/ЕИО, могат да бъдат обект на търговия само ако отговарят на следните изисквания:
1.
По принцип те:
а)
трябва да са идентифицирани в съответствие с член 3, параграф 1, буква в) от Директива 90/425/ЕИО;
б)
не трябва да са предназначени за клане по програма за унищожаване на инфекциозно заболяване;
в)
не трябва да са били ваксинирани срещу шап и трябва да отговарят на съответните изисквания на Директива 85/511/ЕИО и член 4а от Директива 64/432/ЕИО;
г)
трябва да идват от някое от стопанствата, посочени в член 3, параграф 2, букви б) и в) от Директива 64/432/ЕИО, които не са предмет на ветеринарно-санитарни мерки, по-специално тези, взети в съответствие с Директиви 85/511/ЕИО, 80/217/ЕИО (15) и 91/68/ЕИО, и които са били отглеждани там постоянно от тяхното раждане или през последните тридесет дни преди тяхното изпращане;
д)
ако са внесени:
-
трябва да идват от трета страна, включена в колона със заглавие „други копитни животни“, която да се добави в списъка, съставен в съответствие с член 3 от Директива 72/462/ЕИО (16),
-
трябва да отговарят на специфични ветеринарно-санитарни условия, които следва да бъдат определени по процедурата, предвидена в член 26, и да са поне еквивалентни на изискванията на настоящия член;
е)
трябва да се придружават от сертификат, отговарящ на образеца съгласно приложение Д, който да съдържа следната декларация:
„Декларация
Аз, долуподписаният (официален ветеринарен лекар), удостоверявам, че преживното животно/прасето (17), което е различно от включените в Директива 64/432/ЕИО:
а)
спада към… вид;
б)
по времето на изследване не показва никакви клинични признаци на заболяване, на което е податливо;
в)
идва от стадо, официално признато за свободно от туберкулоза или бруцелоза/от стопанство, което не е предмет на ограничения във връзка с чума по свинете (17) или от стопанство, в което животното е било подложено на тестовете с отрицателен резултат, предвидени в член 6, параграф 2, буква а), ii) от Директива 92/65/ЕИО.
2.
Когато се касае за преживни животни:
а)
те трябва да идват от стадо, официално признато за свободно от туберкулоза или бруцелоза/от стопанство в съответствие с Директива 64/432/ЕИО или Директива 91/68/ЕИО и да отговарят по отношение на ветеринарно-санитарните правила на съответните изисквания, определени за животните от рода на едрия рогат добитък в член 3, параграф 2, букви в), г), е), ж) и з) от Директива 64/432/ЕИО или в член 3 от Директива 91/68/ЕИО;
б)
когато животните не идват от стадо, което отговаря на условията, определени в буква а), те трябва да идват от стопанство, в което няма регистриран случай на бруцелоза или туберкулоза през време на 42-та дни, предшестващи товаренето на животните, и в което преживните животни през 30-те дни преди тяхното изпращане са били подложени на следните тестове с отрицателни резултати:
-
тест за туберкулозна реакция, и
-
тест, предназначен да покаже отсъствието на антитела за бруцелоза.
Изискванията по отношение на тези тестове и определянето на статуса на туберкулоза и бруцелоза на тези стопанства се установяват в съответствие с процедурата, определена в член 26 от настоящата директива.
В очакване на решенията, предвидени в предходната алинея, националните правила продължават да се прилагат, по-специално по отношение на туберкулозата.
3.
Когато се касае за свине:
а)
те не трябва да идват от район, който е предмет на мерки за забрана, свързани с наличието на африканската чума по свинете, в съответствие с член 9а от Директива 64/432/ЕИО;
б)
те трябва да идват от стопанство, което не е обект на което и да е от ограниченията, определени в Директива 80/217/ЕИО, в резултат на класическата чума по свинете;
в)
те трябва да идват от стопанство, свободно от бруцелоза в съответствие с Директива 64/432/ЕИО, и да отговарят на съответните ветеринарно-санитарни изисквания, определени за свинете в Директива 64/432/ЕИО;
г)
когато животните не идват от стадо, което отговаря на условията, определени в буква в), те трябва в рамките на 30-те дни, предшестващи товаренето на животните, да са били подложени на тест, предназначен да докаже отсъствието на антитела за бруцелоза, който да е дал отрицателни резултати.
Б.
Директива 64/432/ЕИО се изменя, както следва:
1.
в член 2, букви б) и в), вместо „говеда“ да се чете „видове говеда (включително Bubalus bubalus)“;
2.
добавя се следният член:
„Член 10а
Съгласно процедурата, определена в член 12, здравните сертификати, образец на които се съдържа в приложение Е, могат да бъдат изменяни или допълвани по-специално с оглед да се отчетат изискванията на член 6 от Директива 92/65/ЕИО.“
Член 7
А.
Всяка държава-членка гарантира, че птиците, които са различни от посочените в Директива 90/539/ЕИО, могат да бъдат обект на търговия, само ако отговарят на следните изисквания:
1.
по принцип те трябва:
а)
да идват от стопанство, в който няма диагностицирана инфлуенца по птиците по време на 30-те дни, предшестващи тяхното изпращане;
б)
да идват от стопанство или район, които не са обект на ограничения в изпълнение на мерките, които трябва да бъдат приложени за борба с нюкасълската болест.
До въвеждане на мерките на Общността, посочени в член 19 от Директива 90/539/ЕИО, националните изисквания за борба с нюкасълската болест продължават да се прилагат в съответствие с общите разпоредби на Договора;
в)
в съответствие с член 10, параграф 1, трето тире от Директива 91/496/ЕИО да са били поставени под карантина, ако са били внесени от трета страна в стопанството, в което са били въведени, след влизането им на територията на Общността;
2.
в допълнение към горното папагалите трябва:
а)
да не идват от стопанство, нито да са били в контакт с животни от стопанство, по отношение на което е диагностицирана болестта пситакоза (Chlamydia psittaci).
Периодът на забрана от последно регистрирания случай и периодът на лечение под ветеринарен надзор по процедурата, предвидена в член 26, трябва да са минимум два месеца;
б)
да бъдат идентифицирани в съответствие с член 3, параграф 1, буква в) от Директива 90/425/ЕИО.
Методите за идентифициране на папагалите, и по-специално на болните папагали, се установяват по процедурата, предвидена в член 26;
в)
да са придружени от търговски документ, подписан от официалния ветеринарен лекар или от ветеринарния лекар, отговарящ за стопанството или предприятието на произход и оправомощен за тази цел от компетентните органи.
Б.
В член 2, параграф 2, втора алинея от Директива 91/495/ЕИО на Съвета от 27 ноември 1990 г. относно здравните и ветеринарно-санитарните проблеми относно производството и пускането на пазара на месо от зайци и на месо от дивеч, отглеждан във ферми (18) думите „и щраусови птици (Ratitae)“ се добавят в ред трети след думите „Директива 90/539/ЕИО“.
В точка 1 от член 2, параграф 2 от Директива 90/539/ЕИО на Съвета от 15 октомври 1990 г. относно ветеринарно-санитарните изисквания за търговията в Общността и вноса от трети страни на домашни птици и яйца за люпене (19) думите „и щраусови птици (Ratitae)“ се добавят след думите „и яребици“.
Член 8
Държавите-членки гарантират, че пчелите (Apis melifera) могат да бъдат обект на търговия, само ако отговарят на следните изисквания:
а)
да идват от област, която не е обект на заповед за забрана, свързана с появата на американски гнилец.
Периодът на забрана трябва да продължи в течение на най-малко 30 дни след последно регистрирания случай и датата, на която всички кошери в радиус от три километра са били проверени от компетентния орган и след като инфектираните кошери са били изгорени или третирани и инспектирани, така че да отговарят на изискванията на този компетентен орган.
В съответствие с процедурата, определена в член 26 и след консултация с Научния ветеринарен комитет изискванията, прилагани за пчели (Apis melifera) или еквивалентни изисквания могат да бъдат прилагани и за земните пчели;
б)
да са придружени от здравен сертификат, съответстващ на образеца в приложение Д, декларацията в която е попълнена от компетентния орган, за да удостовери това, че изискванията, определени в буква а), са спазени.
Член 9
1. Държавите-членки гарантират, че лагоморфите могат да бъдат обект на търговия, само ако отговарят на следните изисквания:
а)
не идват от страни или не са били в контакт с животни от стопанство, в което има бяс или за което съществува подозрение, че е имало бяс през последния месец;
б)
идват от стопанство, в което нито едно животно не е показало клинични признаци на миксоматоза.
2. Държавите-членки, които изискват здравен сертификат за движението на лагоморфите на тяхна територия, могат да поискат лагоморфите, които им се изпращат, да бъдат придружени от здравен сертификат, съответстващ на образеца в приложение Д, допълнен от следната декларация:
„Аз, долуподписаният …, удостоверявам , че горепосочената пратка отговаря на изискванията на член 9 от Директива 92/65/ЕИО и че при изследването им животните не са показали никакви клинични признаци на заболяване.“
Този сертификат трябва да бъде издаден от официалния ветеринарен лекар или от ветеринарния лекар, отговарящ за стопанството на произход и упълномощен за целта от компетентния орган и за промишлено отглеждане, от официалния ветеринарен лекар. Държавите-членки, които искат да използват тази възможност, информират Комисията, която трябва да гарантира, че е удовлетворено изискването, определено в параграф първи.
3. Ирландия и Обединеното кралство могат да поискат представянето на здравен сертификат, който да гарантира, че е удовлетворено изискването, определено в параграф 1, буква а).
Член 10
1. Държавите-членки гарантират, че съществува забрана за търговия с порове, норки и лисици, които идват от или са били в контакт с животни от стопанство, в което има бяс или за което съществува съмнение, че е имало бяс в рамките на предишните шест месеца, тъй като не е била прилагана програма за системно ваксиниране.
2. За да бъдат обект на търговия, с изключение на търговията между държавите-членки, посочени в параграф 3, кучетата и котките трябва да отговарят на следните изисквания:
а)
животните на възраст, по-голяма от три месеца, трябва:
-
да не показват никакви признаци на заболяване и по-специално на инфекциозни заболявания за този животински вид в деня, в който бъдат изпратени от стопанството,
-
да имат татуировка или да имат идентификация на базата на система от имплантирани микрочипове, в съответствие с подробните правила, които следва да бъдат формулирани по процедурата, предвидена в член 26,
-
да са били, след навършване на тримесечна възраст, ваксинирани срещу бяс с годишна поддържаща инжекция или на интервали, разрешени от държавата-членка на изпращане за тази ваксина, с неактивирана ваксина на база минимум една международна антигенна единица (по стандарт на СЗО), измерена в съответствие с теста за активност с използване на метода, описан в Европейската фармакопея и признат съгласно процедурата, предвидена в член 26.
Ваксинацията трябва да бъде удостоверена от официален ветеринарен лекар или от ветеринарния лекар, отговарящ за стопанството или предприятието на произход и упълномощен за тази цел от компетентните органи. Сертификатът за ваксинацията трябва да съдържа името на ваксината и нейния сериен номер (възможно е да се използва самозалепващ се етикет):
-
кучетата трябва да бъдат ваксинирани срещу гана,
-
да са придружени от индивидуален паспорт, който да позволява недвусмисленото идентифициране на животното и да показва датите на ваксинацията и/или сертификата, отговарящ на образеца, указан в приложение Д, допълнен от следната декларация, попълнена от официалния ветеринарен лекар или от ветеринарния лекар, отговарящ за стопанството на произход и оправомощен за тази цел от компетентния орган:
„Аз, долуподписаният.… удостоверявам, че котките/кучетата, предмет на настоящия сертификат, отговарят на изискванията на член 10, параграф 2, букви а) и б) и параграф 3, буква б) от Директива 92/65/ЕИО (20), както и че идват от стопанство, в което няма регистриран случай на бяс през последните шест месеца.
б)
животните на възраст под три месеца трябва:
-
да отговарят на изискванията от тире първо и пето на буква а),
-
да не идват от стопанство, което е обект на ограничения за движението на животните по ветеринарно-санитарни причини,
-
да са били родени в стопанството на произход и да са били отглеждани в затворени помещения от раждането им.
3. Считано от 1 юли 1994 г. чрез дерогация от параграф 2, пускането на пазара в Обединеното кралство и Ирландия на котки и кучета, които не произхождат от тези страни, е обект на следните условия:
а)
по принцип, котките и кучетата трябва:
i)
да идват от регистрирано стопанство, регистрацията на което трябва да е спряна от компетентния орган, в случай че вече не се спазват условията, предвидени в член 4:
ii)
в деня на тяхното изпращане от въпросното стопанство да не показват никакви признаци на инфекциозно заболяване;
iii)
да са снабдени със система за идентификация в съответствие с подробните правила, които трябва да бъдат установени в съответствие с процедурата, предвидена в член 26;
iv)
да са родени в това стопанство и да са отглеждани в затворени помещения там от самото им раждане, без контакт с диви животни, които да са податливи на бяс;
v)
ако се касае за кучета, да са били ваксинирани срещу гана;
vi)
да се пренасят в транспортни средства, които са признати за тази цел от компетентния орган на държавите-членки, откъдето се изпращат;
vii)
да са придружени от индивидуален протокол за ваксинацията, който да позволява недвусмисленото идентифициране на животното и неговия произход, и да показва датите на ваксинацията и от сертификат, съответстващ на образец, съставен по процедурата, предвидена в член 26 и попълнен от официалния ветеринарен лекар или от ветеринарния лекар, отговарящ за стопанството на произход и оправомощен за целта от компетентния орган;
б)
в допълнение към горното, те трябва:
i)
или да са ваксинирани срещу бяс след навършване на тримесечна възраст и поне шест месеца преди тяхното изпращане посредством инжекция с неактивирана ваксина на база минимум една международна антигенна единица (по стандарт на СЗО), измерена в съответствие с теста за активност с използване на метода, описан в Европейската фармакопея и признат съгласно процедурата, предвидена в член 26, с ежегодна поддържаща инжекция или на интервали, разрешени от държавата-членка на изпращане за използване на тази ваксина.
Ваксинацията трябва да бъде удостоверена от официалния ветеринарен лекар или от ветеринарния лекар, отговарящ за стопанството на произход и оправомощен за тази цел от компетентния орган. Сертификатът за ваксинация трябва да съдържа името на ваксината и нейния сериен номер (възможно е да се използва самозалепващ се етикет).
Освен това, след тази ваксинация трябва да са били подложени на серологичен тест, показващ титър (концентрация на разтвор за титруване) на защитните антитела от минимум 0,5 международни единици, който серологичен тест трябва да бъде изпълнен в съответствие със спецификациите на СЗО. Ако тестът се провежда след първата ваксинация, той трябва да бъде проведен между първия и третия месец след ваксинацията.
ii)
или, когато условията предвидени в i), не са спазени, да бъдат изпратени под наблюдение в карантинна станция, одобрена от държавата-членка, за която са предназначени и да бъдат подложени на карантинен период от шест месеца.
До 1 юли 1994 г. националното законодателство по отношение на бяс остава в сила, без обаче това да засяга отмяната на ветеринарните проверки по границите между държавите-членки.
4. Ирландия и Обединеното кралство могат, без да се засягат параграфи 2 и 3, да запазят разпоредбите си, отнасящи се за карантината на всички хищници, примати, прилепи и други животни, податливи на бяс, включени в настоящата директива, за които не може да се докаже, че са били родени в стопанството на произход и че са отглеждани в затворени помещения от раждането им, без това да засяга отмяната на ветеринарните проверки на границите между държавите-членки.
5. Решение 90/638/ЕИО се изменя, както следва:
1.
към член 1 се добавя следното тире:
-
„за програми за борба с бяса: критериите, установени в приложение III.“;
2.
добавя се следното приложение:
„ПРИЛОЖЕНИЕ III
Критерии за програмите за борба с бяса
Програмите за борба с бяса съдържат като минимум следното:
а)
критериите, посочени в точки от 1 до 7 на приложение 1;
б)
подробна информация относно региона или регионите, в които трябва да бъде извършена устна имунизация на лисиците, както и техните естествени граници. Регионът или тези региони трябва да покриват поне 6 000 км2 или цялата национална площ на държавата-членка и могат да включват съседните площи на трета страна;
в)
подробна информация относно ваксините, които да се използват, системата за разпространение, плътността и честотата на залагането на примамката;
г)
когато е целесъобразно, всички подробности и разходите и целта на схемите за консервиране или запазване на флората и фауната, предприети от доброволни организации върху територията, която обхващат тези проекти.“
6. Съветът, с квалифицирано мнозинство по предложение от Комисията, посочва определен институт, който да създаде критериите, необходими за стандартизацията на серологичните тестове и взема решение относно неговите задачи.
7. Държавите-членки гарантират, че разходите за прилагането на серологичните тестове трябва да бъдат поети от вносителите.
8. Настоящият член и по-специално прилагането на серологичните тестове, предвидени в параграф 3, буква б), ще бъде преразгледан най-късно до 1 януари 1997 г. с оглед развитието на ситуацията във връзка с бяса в държавите-членки.
Член 11
1. Държавите-членки гарантират, че без да се засягат решенията, които трябва да се вземат за изпълнението на членове 21 и 23, само сперма, яйцеклетки и ембриони, които отговарят на условията, определени в параграфи 2, 3 и 4, са предмет на търговия.
2. Спермата от овце, кози и еднокопитни трябва, без да се засяга който и да е от критериите, които трябва да бъдат спазени за регистрирането на копитните животни в родословните книги, за определени специфични породи:
-
да е събрана и преработена с оглед изкуствено осеменяване в център, одобрен от здравна гледна точка, в съответствие с приложение Г, глава I или, ако се отнася за овце и кози, чрез дерогация от горното, в стопанство, отговарящо на изискванията на Директива 91/68/ЕИО,
-
да е събрана от животни, отговарящи на условията, определени в приложение Г, глава II (допускане и рутинни проверки на животните),
-
да е събрана, преработена и съхранена в съответствие с приложение Г, глава III,
-
да е придружена по време на транспортирането ѝ до друга държава-членка от здравен сертификат, съответстващ на образец, който следва да се определи в съответствие с процедурата, предвидена в член 26.
3. Яйцеклетките и ембрионите на овцете/козите, еднокопитните и свинете трябва:
-
да са взети от екип за събиране, одобрен от компетентния орган на държавата-членка, да са обработени в подходяща лаборатория и да са от женски животни-донори, като се отговарят на условията, определени в приложение Г, глава IV.
-
да са третирани и съхранени в съответствие с приложение Г, глава III.
-
да са придружени по време на транспорта до друга държава-членка от здравен сертификат, съответстващ на образец, който следва да се определи по процедурата, предвидена в член 26.
Спермата, използвана за изкуственото осеменяване на женските животни-донори, трябва да отговаря на разпоредбите от параграф 2, ако се касае за овце, кози и копитни и на разпоредбите на Директива 90/429/ЕИО, ако се касае за свине. Всякакви допълнителни гаранции могат да се определят по процедурата, предвидена в член 26.
4. Преди 31 декември 1997 г. Комисията представя доклад заедно с всички целесъобразни предложения относно изпълнението на настоящия член в светлината по-специално на научното и технологично развитие.
Член 12
1. Правилата за проверките, установени с Директива 90/425/ЕИО, се прилагат по-специално по отношение на организацията и последиците на проверките, които трябва да бъдат извършени върху животните, спермата, яйцеклетките и ембрионите, обхванати от настоящата директива и които се придружават от здравен сертификат. Другите животни трябва да идват от стопанства, които са подчинени на принципите на тази директива по отношение на проверките за произхода и местоназначението.
2. Член 10 от Директива 90/425/ЕИО се прилага за животните, спермата, яйцеклетките и ембрионите, обхванати от настоящата директива.
3. За целите на търговията, обхватът на член 12 от Директива 90/425/ЕИО се разширява и върху търговците, които отглеждат на постоянна или случайна основа животните, посочени в членове 7, 9 и 10.
4. Съобщението за местоназначението, предвидено в член 4, параграф 2 от Директива 90/425/ЕИО относно животните, спермата, яйцеклетките и ембрионите, които се придружават от здравен сертификат в съответствие с настоящата директива се извършва посредством системата „Анимо“.
5. Без да се засягат специфичните разпоредби на настоящата директива, компетентният орган трябва, когато съществува съмнение, че настоящата директива не е била спазена или ако има съмнение относно здравето на животните или качеството на спермата, яйцеклетките и ембрионите, посочени в член 1, да осъществи всички проверки, които сметне за целесъобразни.
6. Държавите-членки предприемат подходящите административни или наказателни мерки, за да санкционират всяко нарушение на настоящата директива и по-специално когато бъде установено, че съставените сертификати или документи не отговарят на действителното състояние на животните, посочени в член 1, и че идентификацията на животните или маркировката на въпросните сперма, яйцеклетки и ембриони не съответства на настоящата директива или че въпросните животни или животински продукти не са били подложени на проверките, предвидени в настоящата директива.
Член 13
1. Търговията със животни от животинските видове, които са податливи на заболяванията, посочени в приложение А или на заболяванията, посочени в приложение Б, при които държавата-членка на местоназначение прилага гаранцията, предвидена в членове 14 и 15 и търговията със сперма, яйцеклетки и ембриони на тези животни, изпращани до и от органи, институти или центрове, одобрени в съответствие с приложение В, се подчинява на представянето на транспортен документ, който съответства на образеца от приложение Д. Този документ, който трябва да бъде попълнен от ветеринарния лекар, отговарящ за органа, института или центъра в страната на произход, трябва да посочва, че животните, спермата, яйцеклетките или ембрионите идват от органи, институти или центрове, одобрени в съответствие с приложение В и трябва да ги придружава през време на транспорта.
2.
а)
За да бъдат одобрени органите, институтите или центровете трябва, по отношение на подлежащите на задължително обявяване болести, да представят на компетентния орган на държавата-членка всички съответни придружаващи документи, свързани с изискванията, съдържащи се в приложение В.
б)
След като получи досието, отнасящо се за искането за одобрение или за подновяването на одобрение, компетентният орган го проучва с оглед на съдържащата се в него информация и, когато това е целесъобразно, на резултатите от проведените на място тестове.
в)
Компетентният орган оттегля одобрението в съответствие с точка 3 на приложение В.
г)
Всяка държава-членка изпраща на Комисията списък на одобрени органи, институти и центрове, заедно с всички промени по този списък. Комисията изпраща тази информация на другите държави-членки.
Член 14
1. Когато една държава-членка състави или е съставила, директно или посредством животновъдите, задължителна или доброволна програма за борба със или надзор на някое от заболяванията, посочени в приложение Б, тя може да представи на Комисията тази програма, като очертае по-специално:
-
разпространението на заболяването върху нейната територия,
-
дали това заболяване подлежи на задължително обявяване,
-
причините за съставянето на тази програма, като се отчете нейната ефективност и значението на заболяването,
-
географския район, в който програмата ще се изпълнява,
-
разичните статуси, приложими за предприятията, изискванията за всеки животински вид, когато той се въвежда в стопанството и процедурите за тестване, които да се използват.
-
процедурите за мониторинг на програмата, включително размерът на участието на животновъдите в изпълнението на програмата за контрол или наблюдение,
-
действията, които следва да се предприемат при положение, че поради някаква причина определено стопанство изгуби своя статус,
-
мерките, които трябва да се предприемат, ако резултатите от тестовете, проведени в изпълнение на програмата, дадат положителни резултати,
-
недискриминационния характер на търговията на територията на съответната държава-членка и търговията в рамките на Общността.
2. Комисията проучва програмите, представени от държавите-членки. Програмите могат да бъдат одобрени по процедурата, предвидена в член 26, в съответствие с критериите, определени в параграф 1. Съгласно същата процедура допълнителните гаранции, общи или ограничени, които могат да се изискват за търговията, се определят по същото време или най-късно три месеца след представянето на програмите. Тези гаранции не трябва да превишават гаранциите, които съответната държава-членка прилага в национален мащаб.
3. Представените от държавите-членки програми могат да бъдат изменяни съгласно процедурата, предвидена в член 26. Съгласно същата процедура могат да бъдат направени изменения по отношение на гаранциите, посочени в параграф 2.
Член 15
1. Когато държава-членка счита, че нейната територия или част от нейната територия е свободна от някое от заболяванията, изброени в приложение Б, на които животните, които настоящата директива обхваща са податливи, тя представя на Комисията съответна подкрепяща документация, която да установява по-специално следното:
-
характера на заболяването и историята на неговата поява върху нейната територия,
-
резултатите от контролното тестване, базиращо се на серологично, микробиологично, патологично или епидемиологично изследване,
-
периода, по време на който това заболяване е подлежало на задължително обявяване на компетентните органи,
-
периода, по време на който е било осъществявано наблюдението,
-
когато това е приложимо, периода, по време на който е било забранено ваксинирането срещу заболяването, както и географският район, засегнат от тази забрана,
-
правилата за удостоверяване отсъствието на това заболяване.
2. Комисията проучва документацията, предвидена в параграф 1 и представя на Постоянния ветеринарен комитет решение, с което одобрява или отхвърля плана, представен от държавата-членка. Ако планът бъде приет, допълнителните гаранции, общи или специфични, които могат да бъдат поискани за търговията, се определят по процедурата, предвидена в член 26. Тези гаранции не трябва да превишават гаранциите, които съответната държава-членка прилага в национален мащаб.
В очакване на решение, съответната държава-членка може да поддържа при своя търговски обмен съответните изисквания, които са необходими, за да поддържа своя статус.
3. Съответната държава-членка уведомява Комисията за всяко изменение в данните, посочени в параграф 1. Гаранциите, определени съгласно параграф 2, могат, с оглед това уведомяване, да бъдат изменени или отменени по процедурата, предвидена в член 26.
ГЛАВА III
Разпоредби, приложими за вноса в Общността
Член 16
Условията, приложими за вноса на животни, сперма, яйцеклетки и ембриони, обхванати от настоящата директива, трябва да бъдат най-малко еквивалентни на условията, определени в глава II.
Член 17
1. За целите на еднообразното прилагане на член 16 се прилагат разпоредбите на следващите параграфи.
2. Само животни, сперма, яйцеклетки и ембриони, посочени в член 1, които отговарят на следните изисквания, могат да бъдат внасяни в Общността:
а)
те трябва да идват от трета страна, включена в списъка, който трябва да се състави в съответствие с параграф 3, буква а);
б)
те трябва да бъдат придружени от здравен сертификат, съответстващ на образец, който следва да се състави по процедурата, предвидена в член 26 и да е подписан от компетентния орган на изнасящата страна, който да удостоверява че животните, спермата, яйцеклетките и ембрионите отговарят на допълнителните изисквания или предлагат еквивалентните гаранции, посочени в параграф 4 и че идват от одобрени центрове, органи, институти или центрове за събиране, предлагащи такива гаранции.
3. Съгласно процедурата, предвидена в член 26, трябва да бъде установено следното:
а)
без да се засяга списъкът, предвиден в член 6, буква А 1) д), предварителен списък на трети страни или на части от трети страни, които са в състояние да предоставят на държавите-членки и Комисията, преди датата, определена в член 29, гаранции, еквивалентни на гаранциите, предвидени в глава II, както и списък на центровете за събиране, за които те са в състояние да дадат тези гаранции.
Този предварителен списък трябва да бъде съставен от списъците на предприятията, одобрени и инспектирани от компетентните органи веднага щом Комисията провери и удостовери, че тези предприятия отговарят на принципите и общите правила, определени в настоящата директива;
б)
актуализирането на този списък с оглед на проверките, предвидени в параграф 4;
в)
специфичните ветеринарно-санитарни изисквания и по-специално за защитата на Общността от определени екзотични заболявания или гаранции, еквивалентни на гаранциите, предвидени в настоящата директива.
Специфичните изисквания и еквивалентните гаранции, установени за третите страни, не могат да бъдат по-благоприятни от тези, предвидени в глава II.
4. Предвиденият в параграф 3 списък може да включва само трети страни или части от трети страни:
а)
вносът от които не е бил забранен:
-
в резултат на съществуването на някоя от болестите, посочени в приложение А или на която да е друга екзотична болест за Общността,
-
съгласно членове 6, 7 и 14 от Директива 72/462/ЕИО и член 17 от Директива 91/495/ЕИО и от Директива 71/118/ЕИО (21) или, ако се касае за другите животни, които настоящата директива обхваща, съгласно решение, взето в съответствие с процедурата, предвидена в член 26, като се вземе предвид тяхното здравословно състояние;
б)
които, с оглед техните законодателства и организацията на техните ветеринарни служби и служби за инспекция, правомощията на тези служби и надзорът, на който те са подложени, са били признати в съответствие с член 3, параграф 2 от Директива 72/462/ЕИО като способни да гарантират изпълнението на тяхното законодателство, което е в сила;
в)
ветеринарните служби на които са в състояние да гарантират, че са спазени здравните изисквания, които са като поне еквивалентни на изискванията, определени в глава II.
5. Експерти от Комисията и държавите-членки извършват инспекции на място, които да удостоверят дали гаранциите, дадени от третата страна във връзка с условията на производство и пускането на пазара, могат да бъдат разглеждани като еквивалентни на гаранциите, прилагани в Общността.
Експертите от държавите-членки, отговарящи за тези инспекции, се назначават от Комисията, която действа по предложение на държавите-членки.
Тези инспекции се извършват за сметка на Общността, която понася всички разноски в тази връзка.
6. В очакване на организацията на инспекциите, посочени в параграф 5, трябва да продължат да се прилагат националните правила, които се прилагат за инспекциите в трети страни, при спазване на изискването за уведомяване на Постоянния ветеринарен комитет, когато по време на тези инспекции бъде установено каквото и да е неспазване на гаранциите, предложени в съответствие с параграф 3.
Член 18
1. Държавите-членки гарантират, че животните, спермата, яйцеклетките и ембрионите, обхванати от настоящата директива, са внесени в Общността, само ако те:
-
са придружени от сертификат, който е съставен от официалния ветеринарен лекар.
В зависимост от конкретния животински вид образецът на сертификата се съставя в съответствие с процедурата, определена в член 26,
-
отговарят на проверките, които се изискват с Директива 90/675/ЕИО и 91/496/ЕИО (22),
-
са били подложени, преди да бъдат експедирани за територията на Общността, на проверка от официалния ветеринарен лекар, с цел да се гарантира, че са спазени условията за транспорт, определени в Директива 91/628/ЕИО (23) и по-специално тези, които се отнасят за поенето и храненето,
-
са били поставени под карантина, когато се касае за животните, посочени в членове 5 - 10, преди да бъдат пуснати на пазара, в съответствие с процедурата, предвидена в член 26.
2. В очакване на установяването на специалните правила за прилагане на настоящия член, трябва да продължат да се прилагат националните правила за внос от трети страни, за които такива изисквания не са били приети на общностно ниво, при условие че те не са по-благоприятни от онези, които са определени в глава II.
Член 19
Съгласно процедурата, определена в член 26, се определят:
а)
специфичните ветеринарно-санитарни изисквания за вноса в Общността, както и характерът и съдържанието на придружаващите ги документи, които са предназначени за зоологически градини, циркове, развлекателни паркове или експериментални лаборатории, според животинските видове;
б)
допълнителни гаранции към тези, предвидени с оглед на различните видове животни, които се обхващат от настоящата директива, за защита на съответните животински видове на Общността.
Член 20
Принципите и правилата, предвидени в Директива 90/675/ЕИО се прилагат, особено по отношение на организацията на инспекциите, които трябва да се извършват от държавите-членки, както и мерките за безопасност, които трябва да бъдат въведени.
В очакване на изпълнението на решенията, предвидени в член 8, параграф 3 и член 30 от Директива 91/496/ЕИО, съответните национални правила за прилагане на член 8, параграфи 1 и 2 от посочената директива продължават да се прилагат, без да се засяга спазването на принципите и правилата, посочени в параграф 1 на настоящия член.
ГЛАВА IV
Общи и заключителни разпоредби
Член 21
Всички образци на сертификати за търговия и ветеринарно-санитарните условия, които трябва да бъдат спазени, за да бъде възможно да се осъществи търговията на животни, яйцеклетки и ембриони, различни от тези, които са посочени в членове 5 - 11, трябва, когато възникне такава необходимост, да бъдат определени съгласно процедурата, предвидена в член 26.
Член 22
Приложенията към настоящата директива, ако възникне необходимост, се изменят в съответствие с процедурата, предвидена в член 26.
Член 23
Съгласно процедурата, предвидена в член 26, могат да бъдат определени специални изисквания, ако това е целесъобразно, чрез дерогация от член 6, параграф А, тоика 1 буква д) и глава II, за движението на животните, които придружават цирковете и развлекателните панаири и за търговията на животни, сперма, яйцеклетки и ембриони, предназначени за зоологически градини.
Член 24
1. Държавите-членки са оправомощени да изискат при влизане в тяхната територия на животни (включително птици в клетки), сперма, яйцеклетки и ембриони, посочени в настоящата директива, които са преминали през територията на трета страна, представяне на здравен сертификат, удостоверяващ спазването на изискванията на настоящата директива.
2. Държавите-членки, които могат да се възползват от възможността, предвидена в параграф 1, информират Комисията и другите държави-членки в рамките на Постоянния ветеринарен комитет.
Член 25
Към приложение А към Директива 90/425/ЕИО се добавя следното:
„Директива 92/65/ЕИО на Съвета от 13 юли 1992 г. за определяне на ветеринарно-санитарните изисквания относно търговията и вноса в Общността на животни, сперма, яйцеклетки и ембриони, които не са предмет на ветеринарно-санитарните изисквания, определени в специалните правила на Общността, посочени в приложение А, раздел I към Директива 90/425/ЕИО (ОВ L 268, 14.9.1992 г., стр. 54).“
Член 26
При позоваване на процедурата, предвидена в настоящия член, Постоянният ветеринарен комитет, създаден с Директива 68/361/ЕИО (24) се произнася в съответствие с правилата, формулирани в член 17 от Директива 89/662/ЕИО.
Член 27
Държавите-членки, които въвеждат алтернативен режим за контрол, който осигурява гаранции, еквивалентни на гаранциите, определени в настоящата директива по отношение на движението в рамките на тяхната територия на животни, сперма, яйцеклетки и ембриони, които са предмет на същата, могат да си предоставят дерогации от член 6, параграф А, буква 1 е) и член 11, параграф 1, буква г) на взаимна основа.
Член 28
В съответствие с процедурата, определена в член 26, могат да бъдат приети преходни мерки за период от три години, за да се улесни преходът към новия режим, създаден с настоящата директива.
Член 29
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива преди 1 януари 1994 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки предоставят на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
3. Установяването на краен срок за транспониране в националното право, а именно 1 януари 1994 г., не засяга отмяната на ветеринарните проверки на границите между държавите-членки, предвидени в Директиви 89/662/ЕИО и 90/425/ЕИО.
Член 30
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 13 юли 1992 година.