RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 479/2008
af 29. april 2008
om den fælles markedsordning for vin, om ændring af forordning (EF) nr. 1493/1999, (EF) nr. 1782/2003, (EF) nr. 1290/2005 og (EF) nr. 3/2008 og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 2392/86 og (EF) nr. 1493/1999
INDHOLDSFORTEGNELSE
AFSNIT I
INDLEDENDE BESTEMMELSER
AFSNIT II
STØTTEFORANSTALTNINGER
Kapitel I
Støtteprogrammer
Afdeling 1
Indledende bestemmelser
Afdeling 2
Forelæggelse af støtteprogrammerne og disses indhold
Afdeling 3
Specifikke støtteforanstaltninger
Afdeling 4
Almindelige bestemmelser
Kapitel II
Finansielle overførsler
AFSNIT III
REGULERINGSFORANSTALTNINGER
Kapitel I
Almindelige bestemmelser
Kapitel II
Ønologiske fremgangsmåder og restriktioner
Kapitel III
Oprindelsesbetegnelser, geografiske betegnelser og traditionelle benævnelser
Kapitel IV
Oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser
Afdeling 1
Definitioner
Afdeling 2
Ansøgning om beskyttelse
Afdeling 3
Procedure for beskyttelse
Afdeling 4
Særtilfælde
Afdeling 5
Beskyttelse og kontrol
Afdeling 6
Almindelige bestemmelser
Kapitel V
Traditionelle benævnelser
Kapitel VI
Mærkning og præsentation
Kapitel VII
Producent- og brancheorganisationer
AFSNIT IV
SAMHANDEL MED TREDJELANDE
Kapitel I
Fælles bestemmelser
Kapitel II
Import- og eksportlicenser
Kapitel III
Beskyttelse og aktiv og passiv forædling
Kapitel IV
Importregler
AFSNIT V
PRODUKTIONSKAPACITET
Kapitel I
Ulovlige beplantninger
Kapitel II
Overgangsordning for plantningsrettigheder
Kapitel III
Rydningsordning
AFSNIT VI
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
AFSNIT VII
ÆNDRINGER, OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Kapitel I
Ændringer
Kapitel II
Overgangsbestemmelser og afsluttende bestemmelser
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 36 og 37,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Fællesskabsordningen for vinsektoren er fastlagt i Rådets forordning (EF) nr. 1493/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for vin (3) samt i gennemførelsesforordningerne hertil.
(2)
Vinforbruget i Fællesskabet er jævnt faldende, og mængden af vin, der eksporteres fra Fællesskabet, er siden 1996 steget meget langsommere end importen. Dette har ført til ubalance mellem udbud og efterspørgsel, hvilket har øget presset på producenternes priser og indtægter.
(3)
Ikke alle de instrumenter, der i øjeblikket indgår i forordning (EF) nr. 1493/1999, har vist sig at være effektive til at orientere vinsektoren i retning af en konkurrencedygtig og bæredygtig udvikling. Markedsmekanismeforanstaltninger har ofte vist sig dårlige med hensyn til omkostningseffektivitet, da de har tilskyndet til strukturelle overskud uden at kræve strukturelle forbedringer. Herudover har nogle af de eksisterende reguleringsforanstaltninger begrænset konkurrencedygtige producenters virksomhed urimeligt.
(4)
Det nuværende regelsæt synes således ikke at kunne sikre, at målene i traktatens artikel 33 og navnlig en stabilisering af vinmarkedet og sikring af en rimelig levestandard for den berørte landbrugsbefolkning opfyldes på en bæredygtig måde.
(5)
På baggrund af de opnåede erfaringer bør fællesskabsordningen for vinsektoren derfor ændres gennemgribende med henblik på følgende: at forbedre Fællesskabets vinproducenters konkurrenceevne, at styrke Fællesskabets kvalitetsvines omdømme som verdens bedste, at generobre tidligere markeder og erobre nye i Fællesskabet og verden over, at etablere en vinordning med klare, enkle og effektive regler, der skaber balance mellem udbud og efterspørgsel, og at indføre en vinordning, der bevarer de bedste traditioner i Fællesskabets vinproduktion, styrker samfundsstrukturen i mange landdistrikter og sikrer, at al produktion respekterer miljøet. Forordning (EF) nr. 1493/1999 bør derfor ophæves og afløses af nærværende forordning.
(6)
Forud for forelæggelsen af denne forordning er der blevet gennemført en evaluerings- og høringsproces for bedre at afdække og imødekomme vinsektorens behov. Der blev bestilt en ekstern evalueringsrapport, som blev offentliggjort i november 2004. For at give de berørte parter lejlighed til at fremsætte deres synspunkter afholdt Kommissionen et seminar den 16. februar 2006. Den 22. juni 2006 blev Kommissionens meddelelse »Mod en bæredygtig europæisk vinsektor« offentliggjort sammen med en konsekvensanalyse, hvori var opregnet en række muligheder for reform af vinsektoren.
(7)
Fra juli til november 2006 fandt der drøftelser sted i Rådet. I december 2006 vedtog Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget rapporter om de forskellige muligheder for reform af vinsektoren, der var foreslået i Kommissionens meddelelse. Den 15. februar 2007 vedtog Europa-Parlamentet en initiativbetænkning om meddelelsen med konklusioner, som der er blevet taget hensyn til i denne forordning.
(8)
Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (4) bør i sin endelige udformning også dække vinsektoren. Fusionsmarkedsordningen indeholder horisontale bestemmelser, bl.a. vedrørende handel med tredjelande, konkurrenceregler, kontrol og sanktioner samt udveksling af oplysninger mellem Kommissionen og medlemsstaterne. De bestemmelser i nærværende forordning, der vedrører disse horisontale emner, bør så vidt muligt svare til bestemmelserne i fusionsmarkedsordningen, så de på et senere tidspunkt nemt kan indarbejdes heri.
(9)
Det er vigtigt at sørge for støtteforanstaltninger, der kan styrke konkurrencestrukturerne. Disse foranstaltninger bør finansieres og fastlægges af Fællesskabet, men det bør overlades til medlemsstaterne at vælge et passende sæt af foranstaltninger med henblik på at dække deres regionale organers behov, om nødvendigt under hensyntagen til deres særlige forhold, samt at integrere disse i de nationale støtteprogrammer. Medlemsstaterne bør have ansvaret for gennemførelsen af disse programmer.
(10)
Nøglen til fordeling af de finansielle midler på medlemsstaternes nationale støtteprogrammer bør være forbundet med deres historiske andel af vinbudgettet som hovedkriterium samt deres vindyrkningsareal og historiske produktion. Denne nøgle bør dog tilpasses hvad angår situationer, hvor brugen af den historiske andel af vinbudgettet som hovedkriterium ville føre til en urimelig fordeling af midlerne.
(11)
En vigtig foranstaltning i de nationale støtteprogrammer bør være salgsfremstød for og markedsføring af fællesskabsvine i tredjelande. Der bør fortsat være plads til omstrukturering og omstilling på grund af de positive strukturelle virkninger, disse aktiviteter har for vinsektoren. Der bør også være mulighed for støtte til investeringer i vinsektoren med henblik på at forbedre virksomhedernes egentlige økonomiske resultater. De medlemsstater, der ønsker at anvende destillation af biprodukter for at sikre vinkvaliteten og samtidig beskytte miljøet, bør have mulighed for at yde støtte hertil.
(12)
Som led i programmerne bør der desuden kunne ydes støtte til instrumenter til forebyggelse såsom høstforsikring, gensidige fonde og grøn høst for at tilskynde til en ansvarlig tilgang til krisesituationer.
(13)
Det er berettiget at bevare nogle traditionelle foranstaltninger i en overgangsperiode for at mildne den ellers bratte afslutning af de sædvanlige markedsforanstaltninger, der hidtil er blevet finansieret ved hjælp af EF-midler. De pågældende foranstaltninger er støtte til destillation af konsumalkohol, støtte til krisedestillation og støtte til brug af koncentreret druemost.
(14)
Endelig vil medlemsstaterne måske af forskellige årsager foretrække at yde afkoblet støtte til landbrugerne i henhold til enkeltbetalingsordningen. Medlemsstaterne bør derfor have denne mulighed, og på grund af enkeltbetalingsordningens særlige vilkår bør en sådan overførsel være endelig og medføre en tilsvarende reduktion af de budgetmidler, der er til rådighed for de nationale støtteprogrammer i de følgende år.
(15)
Fællesskabets finansiering af de støtteberettigede foranstaltninger bør, når det er praktisk muligt, være betinget af de berørte producenters overholdelse af visse gældende miljøbestemmelser. Hvis der påvises manglende overholdelse, bør betalingerne nedsættes tilsvarende.
(16)
Vinsektoren bør også støttes gennem de strukturforanstaltninger, der er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (5).
(17)
Følgende foranstaltninger under forordning (EF) nr. 1698/2005 kan have interesse for vinsektoren: etablering af unge landbrugere og investeringer i teknisk udstyr og bedre markedsføring, erhvervsuddannelse, informations- og markedsføringsstøtte til producentorganisationer, der deltager i kvalitetsordninger, støtte til miljøvenligt landbrug samt førtidig pensionering for landbrugere, som beslutter at ophøre med kommerciel landbrugsvirksomhed for at overdrage bedriften til andre landbrugere.
(18)
For at øge de finansielle midler under forordning (EF) nr. 1698/2005 bør der sørges for en gradvis overførsel af midler til det budget, der er afsat til denne forordning, når de relevante beløb er tilstrækkelig store.
(19)
Visse reguleringsforanstaltninger bør finde anvendelse på vinsektoren, navnlig af hensyn til sundhed, kvalitet og forbrugernes forventninger.
(20)
Medlemsstater, der producerer over 50 000 hl årligt, bør fortsat have ansvaret for at klassificere de druesorter, der kan anvendes til vinfremstilling på deres respektive områder. Visse druesorter bør være undtaget herfra.
(21)
Visse produkter, som er omfattet af denne forordning, bør markedsføres i Fællesskabet i overensstemmelse med en specifik klassificering af vinavlsprodukter og de dertil svarende specifikationer.
(22)
Produkter, der er omfattet af denne forordning, bør fremstilles efter visse ønologiske fremgangsmåder og restriktioner, som sikrer, at sundhedshensyn og forbrugernes forventninger til kvalitet og produktionsmetoder imødekommes. Af hensyn til fleksibiliteten bør ajourføringen af de pågældende fremgangsmåder og godkendelsen af nye fremgangsmåder foretages på samme niveau som gennemførelsesforanstaltninger, undtagen på de politisk følsomme områder tilsætning og syring, hvor Rådet fortsat bør være kompetent for så vidt angår ændringer.
(23)
En forøgelse af vinens alkoholindhold bør være underlagt visse begrænsninger og bør i givet fald ske ved at tilsætte vinen koncentreret druemost eller rektificeret koncentreret druemost eller saccharose, hvor der er givet tilladelse hertil. Grænserne for tilsætningsforøgelser bør strammes i forhold til, hvad der hidtil har været tilfældet.
(24)
Da vin fremstillet ved fuldstændig udpresning af druerne er af ringe kvalitet, bør denne fremgangsmåde forbydes.
(25)
For at opfylde de internationale standarder på dette område bør Kommissionen som hovedregel basere sig på de ønologiske fremgangsmåder, der er anbefalet af Den Internationale Vinorganisation (OIV).
(26)
Forskæring af vin med oprindelse i et tredjeland med en vin fra Fællesskabet og forskæring mellem vine med oprindelse i tredjelande bør fortsat være forbudt i Fællesskabet. Tilsvarende bør visse typer druemost, druesaft og friske druer med oprindelse i tredjelande ikke anvendes til fremstilling af vin eller som tilsætning til vin på Fællesskabets område.
(27)
Begrebet kvalitetsvine er i Fællesskabet baseret på bl.a. de særlige kendetegn, der kan tilskrives vinens geografiske oprindelse. Disse vine identificeres over for forbrugerne gennem beskyttede oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser, men den nuværende ordning desangående er ikke fuldt udviklet. For at de pågældende produkters kvalitet kan gøres gældende på et gennemsigtigt og mere udbygget grundlag, bør der indføres en ordning, hvor ansøgninger om oprindelsesbetegnelser eller geografiske betegnelser behandles efter den metode, der anvendes i forbindelse med Fællesskabets horisontale kvalitetspolitik for andre fødevarer end vin og brændevin, jf. Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 af 20. marts 2006 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og fødevarer (6).
(28)
For at sikre, at vine med oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse bevarer deres kvalitetskendetegn, bør medlemsstaterne kunne anvende strengere regler herfor.
(29)
For at kunne opnå beskyttelse i Fællesskabet bør geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser anerkendes og registreres på fællesskabsplan. For at sikre, at de pågældende navne opfylder betingelserne i denne forordning, bør ansøgninger behandles af den berørte medlemsstats nationale myndigheder, hvilket skal ske under overholdelse af nogle fælles minimumsbestemmelser, der bl.a. omfatter en national indsigelsesprocedure. Kommissionen bør derefter gennemgå afgørelserne for at sikre, at ansøgningerne opfylder betingelserne i denne forordning, og at tilgangen er den samme i alle medlemsstaterne.
(30)
Der bør også ydes beskyttelse til tredjelandes oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser, hvis disse er beskyttet i oprindelseslandet.
(31)
Registreringsproceduren bør gøre det muligt for enhver fysisk eller juridisk person i en medlemsstat eller et tredjeland, der har en legitim interesse, at gøre sine rettigheder gældende ved at gøre indsigelse.
(32)
Registrerede oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser bør beskyttes mod anvendelser, der giver uberettigede fordele af det omdømme, der er forbundet med produkter, som overholder kravene. For at fremme loyal konkurrence og undgå at vildlede forbrugerne bør denne beskyttelse også omfatte produkter og tjenesteydelser, som ikke er dækket af denne forordning, herunder varer uden for traktatens bilag I.
(33)
Der bør indføres procedurer for ændring af produktspecifikationer, efter at de er blevet beskyttet, og for annullering af en oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse, navnlig hvis den dertil svarende produktspecifikation ikke længere er overholdt.
(34)
Oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser, der er beskyttet i Fællesskabet, bør underkastes kontrol, om muligt i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 af 29. april 2004 om offentlig kontrol med henblik på verifikation af, at foderstof- og fødevarelovgivningen samt dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne overholdes (7), herunder en kontrolordning for at sikre, at de pågældende vine overholder produktspecifikationerne.
(35)
Medlemsstaterne bør kunne opkræve et gebyr til dækning af pådragne udgifter, herunder udgifter i forbindelse med behandling af ansøgninger om beskyttelse, indsigelser, ændringsansøgninger og annulleringsanmodninger i henhold til denne forordning.
(36)
Eksisterende oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser i Fællesskabet bør af hensyn til retssikkerheden være undtaget fra den nye behandlingsprocedure. De berørte medlemsstater bør imidlertid give Kommissionen de grundlæggende oplysninger og dokumenter, i henhold til hvilke de pågældende betegnelser er blevet anerkendt på nationalt plan; sker det ikke, bør deres beskyttelse som oprindelsesbetegnelser eller geografiske betegnelser bortfalde. Mulighederne for annullering af eksisterende oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser bør være begrænsede af hensyn til retssikkerheden.
(37)
Kvalitetspolitik reguleres nationalt i visse medlemsstater i henhold til nationale bestemmelser og sædvaner. Sådanne bestemmelser og sædvaner kan fortsat finde anvendelse.
(38)
Nogle benævnelser anvendes traditionelt i Fællesskabet og giver forbrugerne oplysninger om vinens særlige egenskaber og kvalitet, der supplerer de oplysninger, som oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser giver. For at sikre det indre markeds funktion og fair konkurrence samt for at undgå, at forbrugerne vildledes, bør disse traditionelle benævnelser kunne beskyttes i Fællesskabet.
(39)
Beskrivelsen, betegnelsen og præsentationen af produkter, der er omfattet af denne forordning, kan have stor indflydelse på deres afsætningsmuligheder. Forskelle i medlemsstaternes lovgivning vedrørende mærkning af vinavlsprodukter kan forhindre det indre marked i at fungere korrekt.
(40)
Der bør derfor fastsættes bestemmelser, der tager hensyn til forbrugernes og producenternes legitime interesser. I den forbindelse er det hensigtsmæssigt med fællesskabsregler for mærkning.
(41)
Disse regler bør bl.a. omfatte obligatorisk anvendelse af visse udtryk med henblik på at identificere produktet i forhold til salgskategorierne og give forbrugerne vigtige oplysninger. Anvendelsen af andre fakultative angivelser bør også være omfattet af bestemmelser på fællesskabsplan.
(42)
Medmindre der gælder andre bestemmelser, bør mærkningsreglerne i vinsektoren supplere de regler, der er fastlagt i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler (8), og som gælder horisontalt. Erfaringen har vist, at en differentiering af mærkningsreglerne efter kategori af vinavlsprodukter ofte er uhensigtsmæssig. Reglerne bør derfor i princippet gælde for alle vinkategorier, herunder importerede produkter. De bør bl.a. give mulighed for angivelse af druesort og årgang på vine uden oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse, dog med forbehold af visse krav og undtagelser vedrørende mærkningens pålidelighed og overvågningen heraf samt risikoen for vildledning af forbrugerne.
(43)
Producentorganisationer - både eksisterende og nye - vil fortsat kunne bidrage til at opfylde de mål, der er fastsat på fællesskabsplan for vinsektoren. Nytteværdien af deres arbejde bør ligge i omfanget og effektiviteten af de tjenesteydelser, de tilbyder deres medlemmer. Det samme gælder for brancheorganisationerne. Medlemsstaterne bør derfor anerkende organisationer, der opfylder visse krav, som fastsættes på fællesskabsplan.
(44)
For at markedet for vine kan fungere bedre, bør medlemsstaterne kunne iværksætte beslutninger, som træffes af brancheorganisationerne. Disse beslutninger må imidlertid ikke indbefatte fremgangsmåder, der kan forvride konkurrencen.
(45)
Indførelsen af et enhedsmarked i Fællesskabet forudsætter, at der etableres en ordning for samhandelen med tredjelande. Denne ordning bør bl.a. omfatte importtold og bør i princippet stabilisere Fællesskabets marked. Handelsordningen bør baseres på Fællesskabets internationale forpligtelser, især de forpligtelser, der følger af aftaler indgået i Verdenshandelsorganisationens regi (WTO-aftalerne).
(46)
Overvågning af handelsstrømme er først og fremmest et spørgsmål om forvaltning, der bør håndteres fleksibelt. Kommissionen bør derfor træffe en afgørelse vedrørende indførelsen af licenskrav under hensyntagen til behovet for import- og eksportlicenser med henblik på forvaltning af markederne og især med henblik på overvågning af importen af de pågældende produkter. De generelle vilkår for sådanne licenser bør imidlertid fastlægges i denne forordning.
(47)
I forbindelse med indførelsen af import- og eksportlicenser bør der kræves en sikkerhedsstillelse for, at de transaktioner, som licenserne udstedes for, gennemføres.
(48)
Importtoldordningen gør det muligt at give afkald på alle andre beskyttelsesforanstaltninger ved Fællesskabets ydre grænser. I exceptionelle tilfælde kan ordningen for det indre marked og toldordningen dog vise sig at være utilstrækkelige. For at Fællesskabets marked i sådanne tilfælde ikke skal være forsvarsløst over for eventuelle forstyrrelser, bør Fællesskabet have mulighed for hurtigt at træffe alle nødvendige foranstaltninger. Disse foranstaltninger bør være i overensstemmelse med Fællesskabets internationale forpligtelser.
(49)
For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger for Fællesskabets marked af import af navnlig druesaft og druemost bør importen af disse produkter pålægges en tillægsimporttold, hvis visse betingelser er opfyldt.
(50)
For at sikre, at vinmarkedet fungerer efter hensigten, og især for at undgå markedsforstyrrelser bør det være muligt at forbyde proceduren for aktiv og passiv forædling. Hvis denne type markedsforvaltningsinstrument skal have den ønskede virkning, skal det normalt anvendes uden større forsinkelser. Kommissionen bør derfor have de relevante beføjelser.
(51)
Produkter, der importeres fra tredjelande, bør underkastes Fællesskabets regler vedrørende produktkategorier, mærkning samt oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser. De bør desuden ledsages af en analyseerklæring.
(52)
Kommissionen bør på visse betingelser have beføjelse til at åbne og forvalte toldkontingenter, der følger af internationale aftaler indgået i overensstemmelse med traktaten eller af Rådets retsakter.
(53)
Overskudsproduktionen af vin i Fællesskabet er blevet forværret på grund af overtrædelser af det midlertidige forbud mod nyplantning. Der findes således i Fællesskabet et stort antal ulovlige beplantninger, som er en kilde til illoyal konkurrence og skærper vinsektorens problemer.
(54)
Der bør skelnes mellem ulovlige arealer beplantet før og efter den 31. august 1998, når det drejer sig om producenternes forpligtelser i forbindelse med disse arealer. Ulovlige arealer fra før den 1. september 1998 bør have en sidste mulighed for at blive legaliseret i henhold til artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1493/1999. Den dertil svarende bestemmelse i nærværende forordning bør derfor have tilbagevirkende kraft.
(55)
Indtil videre er ulovlige arealer fra før den 1. september 1998 ikke omfattet af en rydningsforpligtelse. De berørte producenter bør forpligtes til at legalisere dem mod betaling af et gebyr. Hvis de pågældende arealer ikke er legaliseret senest den 31. december 2009, bør producenterne forpligtes til at rydde dem for egen regning. Manglende overholdelse af denne rydningsforpligtelse bør udløse bøder.
(56)
Arealer, der er blevet beplantet i strid med det relevante forbud efter den 31. august 1998, bør ryddes, hvilket er den i forordning (EF) nr. 1493/1999 fastsatte sanktion. Manglende overholdelse af denne rydningsforpligtelse bør udløse bøder.
(57)
Indtil legaliserings- og rydningsforanstaltningerne er gennemført, bør vin fra arealer, der er beplantet i strid med forbuddet, og som ikke er legaliseret i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1493/1999, kun bringes på markedet med henblik på destillation for den berørte producents regning. Producenterne bør fremlægge destillationskontrakter, så denne regel kan overvåges bedre, end det hidtil har været tilfældet.
(58)
Det midlertidige forbud mod nyplantning har haft en vis indflydelse på balancen mellem udbud og efterspørgsel på vinmarkedet, men har samtidig været en hindring for konkurrencedygtige producenter, der ønsker at imødekomme en øget efterspørgsel på en fleksibel måde.
(59)
Da der endnu ikke er opnået markedsligevægt, og da det tager tid for ledsageforanstaltningerne som f.eks. rydningsordningen at slå igennem, er det hensigtsmæssigt at opretholde forbuddet mod nyplantning indtil den 31. december 2015, men på denne dato bør det ophæves endeligt, så konkurrencedygtige producenter kan indrette sig frit efter markedsbetingelserne. Medlemsstaterne bør dog have mulighed for at forlænge forbuddet på deres område indtil den 31. december 2018, hvis de finder det nødvendigt.
(60)
Den bestående tilladelse til nyplantning i forbindelse med podningsgartneri, jordfordeling og ekspropriation samt vindyrkningsforsøg har vist sig ikke at forstyrre vinmarkedet urimeligt og bør derfor videreføres med den fornødne kontrol.
(61)
Der bør fortsat tildeles genplantningsrettigheder til producenter, der forpligter sig til at rydde tilsvarende arealer med vinstokke, da nettovirkningen af sådanne beplantninger for produktionen normalt er nul.
(62)
Endvidere bør medlemsstaterne under streng kontrol kunne tillade overførsel af genplantningsrettigheder til en anden bedrift, hvis overførslen sker som led i kvalitetspolitikken, i forbindelse med podningsgartneri eller i tilknytning til overdragelse af en del af bedriften. Disse overførsler bør holdes inden for samme medlemsstat.
(63)
For at forbedre forvaltningen af vinproduktionskapaciteten og fremme den effektive udnyttelse af plantningsrettigheder og dermed yderligere afbøde virkningen af de midlertidige plantningsrestriktioner bør ordningen med nationale eller regionale reserver opretholdes.
(64)
Medlemsstaterne bør med den fornødne kontrol i vidt omfang kunne disponere over reserverne, så de bedre kan afpasse udnyttelsen af plantningsrettighederne fra disse reserver efter de lokale behov. De bør i den forbindelse kunne opkøbe plantningsrettigheder for at lade dem indgå i reserven og sælge rettigheder fra reserven. I den forbindelse bør medlemsstaterne fortsat kunne undlade at anvende reserveordningen, hvis de kan bevise, at de har en anden effektiv ordning til forvaltning af plantningsrettighederne.
(65)
Hvis unge vinproducenter indrømmes særlige fordele, kan det lette ikke blot deres etablering, men også den strukturelle tilpasning af deres bedrifter efter den første etablering, og disse producenter bør derfor kunne opnå rettigheder fra reserverne uden modydelse.
(66)
For at sikre den bedst mulige udnyttelse af ressourcerne og for bedre at afpasse udbuddet efter efterspørgslen bør plantningsrettighederne anvendes af indehaverne inden for en rimelig frist. Ellers bør de tilføres eller tilbageføres til reserverne. Af samme årsager bør rettigheder i reserverne tildeles inden for en rimelig frist.
(67)
Medlemsstater, hvor ordningen med plantningsrettigheder ikke fandt anvendelse pr. 31. december 2007, bør være undtaget fra det midlertidige forbud mod nyplantning.
(68)
Som en yderligere ledsageforanstaltning med det formål at skabe en vinsektor, som er afstemt efter markedsbetingelserne, bør der indføres en rydningsordning. Når producenterne vurderer, at betingelserne for en levedygtig produktion ikke er til stede på visse arealer, bør de have mulighed for at nedbringe deres omkostninger og tage de pågældende arealer endeligt ud af vinproduktionen, ligesom de bør have mulighed for at drive anden virksomhed på det område, der er tale om, eller helt at ophøre med landbrugsproduktion.
(69)
Erfaringen har vist, at hvis det overlades til medlemsstaterne at give tilladelse til rydning mod betaling af en præmie, risikerer man, at foranstaltningen ikke slår igennem og ikke får de ønskede virkninger for udbuddet. I modsætning til den nuværende ordning bør producenterne derfor generelt være berettigede til at anvende rydningsordningen og selv beslutte, om de vil indgive en ansøgning. De bør til gengæld modtage en præmie for hver hektar, der ryddes for vinstokke. Medlemsstater, hvis vinproduktion er under 50 000 hl om året, bør dog ikke have adgang til rydningsordningen, da de ikke har nogen væsentlig betydning for produktionen i Fællesskabet.
(70)
Medlemsstaterne bør på grundlag af objektive kriterier og efter satser, der fastsættes af Kommissionen, kunne bestemme, hvor store specifikke beløb der skal udbetales i rydningspræmie.
(71)
For at sikre en forsvarlig behandling af de ryddede arealer bør retten til præmien være betinget af, at de pågældende producenter overholder de gældende miljøbestemmelser. Hvis der påvises manglende overholdelse, bør det føre til en tilsvarende nedsættelse af rydningspræmien.
(72)
For at undgå miljøproblemer bør medlemsstaterne kunne udelukke rydning i bjergområder, på stejle skråninger og på visse mindre øer samt af hensyn til miljøet, når bestemte betingelser er opfyldt. I overensstemmelse med politikken for Fællesskabets fjernområder finder rydningsordningen ikke anvendelse på Azorerne, Madeira og De Kanariske Øer. Medlemsstaterne bør kunne indstille rydningen, når det samlede ryddede areal når op på 8 % af deres vindyrkningsarealer (10 % på regionalt plan).
(73)
Når det ryddede areal i en medlemsstat overstiger 15 % af det samlede vindyrkningsareal, bør der gives mulighed for at lægge et loft på 15 % på rydningen i denne medlemsstat for at undgå en uforholdsmæssig stor koncentration af rydningsressourcerne på bekostning af andre medlemsstater. Der bør endvidere gives mulighed for at standse rydningen i et givet år, når det ryddede areal i det år når op på 6 % af det samlede vindyrkningsareal.
(74)
Et landbrugsareal, der har været benyttet til vinavl, bør efter rydning være berettiget til støtte under enkeltbetalingsordningen og give anledning til en afkoblet direkte betaling svarende til det regionale gennemsnit, der dog af budgetmæssige grunde ikke bør overstige et bestemt beløb.
(75)
Der er risiko for, at det indre marked ikke fungerer efter hensigten, hvis der ydes statsstøtte uden betingelser. Derfor bør traktatens bestemmelser om statsstøtte i princippet gælde for de produkter, der er omfattet af den fælles markedsordning for vin. Bestemmelserne om rydningspræmien og visse foranstaltninger under støtteprogrammerne bør imidlertid ikke i sig selv udelukke, at der ydes statsstøtte til samme formål.
(76)
Med henblik på en bedre forvaltning af vinproduktionskapaciteten bør medlemsstaterne tilsende Kommissionen en opgørelse over deres produktionskapacitet. Oplysningerne heri bør baseres på fortegnelsen over vindyrkningsarealer, der bør opretholdes og ajourføres regelmæssigt. De nærmere enkeltheder i fortegnelsen bør fastsættes i Kommissionens gennemførelsesforordning. Rådets forordning (EØF) nr. 2392/86 af 24. juli 1986 om udarbejdelse af en fællesskabsfortegnelse over vindyrkningsarealer (9) bør derfor ophæves. For at tilskynde medlemsstaterne til at fremsende opgørelsen bør støtten til omstrukturering og omstilling være forbeholdt de medlemsstater, der har fremsendt opgørelsen.
(77)
Producenter af druer til vinfremstilling, af most og af vin bør indsende høstanmeldelser, så de oplysninger, der er nødvendige for at kunne træffe de relevante politikmæssige og administrative valg, er til rådighed. Medlemsstaterne bør kunne kræve, at forhandlere af druer til fremstilling af vin hvert år anmelder, hvor store mængder af den seneste høst der er afsat. Most- og vinproducenterne samt de handlende, bortset fra detailhandlere, bør anmelde størrelsen af deres lagre af most og vin.
(78)
Med henblik på at sørge for et tilfredsstillende sporbarhedsniveau for de pågældende produkter, særlig af hensyn til forbrugerbeskyttelsen, bør der for alle de produkter, der er omfattet af denne forordning, og som omsættes inden for Fællesskabet, udstedes et ledsagedokument.
(79)
Med henblik på velbegrundede krisetilfælde bør medlemsstaterne, også efter at overgangsforanstaltningen i form af krisedestillationsstøtte i henhold til støtteprogrammerne er afsluttet i 2012, kunne yde bistand til krisedestillation inden for en samlet budgetramme på 15 % af værdierne af det relevante årsbudget for medlemsstatens nationale støtteprogram. Kommissionen bør altid underrettes om en sådan bistand, og den bør godkendes i henhold til denne forordning, inden den bevilges.
(80)
De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (10).
(81)
Medlemsstaternes udgifter i forbindelse med de forpligtelser, der følger af anvendelsen af nærværende forordning, bør finansieres af Fællesskabet i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 af 21. juni 2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (11).
(82)
Medlemsstaterne og Kommissionen bør udveksle de oplysninger, der er nødvendige for anvendelsen af nærværende forordning.
(83)
For at sikre overholdelse af de i denne forordning fastsatte forpligtelser er det nødvendigt med kontrol og - i tilfælde af manglende overholdelse af forpligtelserne - sanktioner. Der bør derfor gives Kommissionen beføjelse til at indføre regler herfor, herunder regler for inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb og for indberetningskrav til medlemsstaterne.
(84)
Medlemsstaternes myndigheder bør have ansvaret for overholdelsen af denne forordning, og der bør træffes foranstaltninger, som gør det muligt for Kommissionen at overvåge og sikre denne overholdelse.
(85)
For at vinsektoren kan komme ind under enkeltbetalingsordningen, bør alle aktivt dyrkede vinområder kunne opnå støtte under enkeltbetalingsordningen i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere (12).
(86)
Vinavlere i Bulgarien, Tjekkiet, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Malta, Polen, Rumænien, Slovenien og Slovakiet bør nyde godt af medtagelsen af vinkomponenten i enkeltbetalingsordningen på de samme betingelser som vinavlerne i Fællesskabet i dets sammensætning pr. 30. april 2004. Vinkomponenten i enkeltbetalingsordningen bør derfor ikke underlægges planen for stigninger i artikel 143a i forordning (EF) nr. 1782/2003.
(87)
Forordning (EF) nr. 1782/2003 og Rådets forordning (EF) nr. 3/2008 af 17. december 2007 om oplysningskampagner og salgsfremstød for landbrugsprodukter på det indre marked og i tredjelande (13) bør ændres i overensstemmelse hermed.
(88)
Overgangen fra ordningerne i forordning (EF) nr. 1493/1999 og de øvrige vinforordninger til ordningerne i nærværende forordning kan volde problemer, som ikke er behandlet i nærværende forordning. Hvis sådanne problemer opstår, bør Kommissionen kunne vedtage de nødvendige overgangsforanstaltninger. Kommissionen bør også bemyndiges til at løse særlige praktiske problemer -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
AFSNIT I
INDLEDENDE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. I denne forordning fastsættes der særlige regler for produktion og markedsføring af de produkter, der er omhandlet i bilag I, del XII, til forordning (EF) nr. 1234/2007.
2. For de i stk. 1 nævnte produkter fastsættes der i denne forordning:
a)
støtteforanstaltninger
b)
reguleringsforanstaltninger
c)
regler for samhandel med tredjelande
d)
regler for produktionskapacitet.
Artikel 2
Definitioner
I forbindelse med denne forordning gælder definitionerne i bilag I.
AFSNIT II
STØTTEFORANSTALTNINGER
KAPITEL I
Støtteprogrammer
Afdeling 1
Indledende bestemmelser
Artikel 3
Anvendelsesområde
I dette kapitel fastsættes der regler for tildeling af fællesskabsmidler til medlemsstaterne og for medlemsstaternes anvendelse af disse midler i forbindelse med nationale støtteprogrammer (i det følgende benævnt »støtteprogrammer«) til finansiering af specifikke foranstaltninger til støtte for vinsektoren.
Artikel 4
Forenelighed og konsistens
1. Støtteprogrammer skal være forenelige med fællesskabsretten og konsistente med Fællesskabets aktiviteter, politikker og prioriteter.
2. Medlemsstaterne er ansvarlige for støtteprogrammerne og sikrer, at de er internt konsistente og udarbejdes og gennemføres på en objektiv måde under hensyntagen til de berørte producenters økonomiske situation og nødvendigheden af undgå uberettiget forskelsbehandling af producenterne.
Medlemsstaterne er ansvarlige for tilvejebringelsen og gennemførelsen af de nødvendige kontrolforanstaltninger og sanktioner, hvis støtteprogrammerne ikke overholdes.
3. Der ydes ikke støtte til:
a)
forskningsprojekter og foranstaltninger til støtte for forskningsprojekter
b)
foranstaltninger, der er indeholdt i medlemsstaternes programmer for udvikling af landdistrikterne i henhold til forordning (EF) nr. 1698/2005.
Afdeling 2
Forelæggelse af støtteprogrammerne og disses indhold
Artikel 5
Forelæggelse af støtteprogrammerne
1. Alle de i bilag II opførte producentmedlemsstater forelægger, første gang senest den 30. juni 2008, Kommissionen et udkast til et femårigt støtteprogram, der indeholder foranstaltninger i overensstemmelse med dette kapitel.
Støtteforanstaltningerne i støtteprogrammerne udarbejdes på det geografiske niveau, som medlemsstaterne finder mest hensigtsmæssigt. Inden støtteprogrammet forelægges Kommissionen, gøres det til genstand for høringer med de kompetente myndigheder og organisationer på det relevante geografiske niveau.
Hver medlemsstat forelægger et enkelt udkast til støtteprogram, hvori der kan tages hensyn til særlige regionale forhold.
2. Støtteprogrammerne iværksættes tre måneder efter, at de er blevet forelagt Kommissionen.
Hvis det forelagte støtteprogram ikke opfylder betingelserne i dette kapitel, underretter Kommissionen medlemsstaten herom. I så fald forelægger medlemsstaten Kommissionen et ændret støtteprogram. Det ændrede støtteprogram iværksættes to måneder efter, at det er blevet anmeldt, medmindre det fortsat ikke opfylder betingelserne i dette kapitel, i hvilket tilfælde dette afsnit finder anvendelse.
3. Stk. 2 finder tilsvarende anvendelse på ændringer i de af medlemsstaterne forelagte støtteprogrammer.
4. Artikel 6 finder ikke anvendelse, når en medlemsstats eneste foranstaltning som led i et støtteprogram er overførslen til den i artikel 9 nævnte enkeltbetalingsordning. Artikel 21 finder i så tilfælde kun anvendelse med hensyn til stk. 1 heri og i relation til det år, hvor overførslen finder sted.
Artikel 6
Støtteprogrammernes indhold
Støtteprogrammerne skal indeholde følgende:
a)
en detaljeret beskrivelse af de foreslåede foranstaltninger og de kvantificerede mål herfor
b)
resultaterne af de afholdte høringer
c)
en vurdering af de forventede tekniske, økonomiske, miljømæssige og sociale virkninger
d)
en tidsplan for foranstaltningernes gennemførelse
e)
en generel finansieringsoversigt, der viser de ressourcer, der skal sættes ind, og den påtænkte vejledende fordeling heraf på foranstaltningerne i overensstemmelse med de i bilag II fastsatte lofter
f)
de kriterier og kvantitative indikatorer, der skal anvendes til overvågning og evaluering, samt de foranstaltninger, der er truffet for at sikre, at støtteprogrammerne gennemføres korrekt og effektivt
g)
en angivelse af de kompetente myndigheder og organer, der er ansvarlige for gennemførelsen af støtteprogrammet.
Artikel 7
Støtteberettigede foranstaltninger
1. Støtteprogrammerne skal indeholde én eller flere af følgende foranstaltninger:
a)
støtte efter enkeltbetalingsordningen i overensstemmelse med artikel 9
b)
salgsfremstød i overensstemmelse med artikel 10
c)
omstrukturering og omstilling af vindyrkningsarealer i overensstemmelse med artikel 11
d)
grøn høst i overensstemmelse med artikel 12
e)
gensidige fonde i overensstemmelse med artikel 13
f)
høstforsikring i overensstemmelse med artikel 14
g)
investeringer i overensstemmelse med artikel 15
h)
destillation af biprodukter i overensstemmelse med artikel 16
i)
destillation af konsumalkohol i overensstemmelse med artikel 17
j)
krisedestillation i overensstemmelse med artikel 18
k)
brug af koncentreret druemost i overensstemmelse med artikel 19.
2. Støtteprogrammerne må ikke indeholde andre foranstaltninger end foranstaltningerne i artikel 9-19.
Artikel 8
Generelle bestemmelser om støtteprogrammer
1. Fordelingen af de disponible fællesskabsmidler og budgetgrænserne er fastsat i bilag II.
2. Fællesskabet yder kun støtte til støtteberettigede udgifter, der afholdes efter forelæggelsen af det relevante støtteprogram, jf. artikel 5, stk. 1.
3. Medlemsstaterne bidrager ikke til omkostningerne i forbindelse med de foranstaltninger, der finansieres af Fællesskabet under støtteprogrammerne.
4. Uanset stk. 3 kan medlemsstaterne i overensstemmelse med de relevante fællesskabsregler yde statsstøtte til de i artikel 10, 14 og 15 nævnte foranstaltninger.
Den maksimale støttesats, der er fastsat i de relevante fællesskabsregler for statsstøtte, finder anvendelse på den samlede offentlige finansiering, hvori indgår både Fællesskabets og medlemsstaternes midler.
Afdeling 3
Specifikke støtteforanstaltninger
Artikel 9
Enkeltbetalingsordningen og støtte til vinavlere
1. Medlemsstaterne kan yde støtte til vinavlere ved at bevilge dem betalingsrettigheder som omhandlet i forordning (EF) nr. 1782/2003, afsnit III, kapitel 3, i overensstemmelse med bilag VII, litra O, i samme forordning.
2. Medlemsstater, der agter at gøre brug af den i stk. 1 nævnte mulighed, skal tage højde for en sådan støtte i deres støtteprogrammer, herunder for så vidt angår efterfølgende overførsler af midler til enkeltbetalingsordningen ved ændringer af disse programmer i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3.
3. Når den i stk. 1 omhandlede støtte er gennemført, skal den
a)
forblive en del af enkeltbetalingsordningen og ikke længere være til rådighed eller stilles til rådighed i henhold til artikel 5, stk. 3, for de foranstaltninger, der er anført i artikel 10-19, i årene efter støtteprogrammernes anvendelse
b)
medføre en tilsvarende reduktion af de midler, der i støtteprogrammerne er til rådighed for foranstaltningerne i artikel 10-19.
Artikel 10
Salgsfremstød på tredjelandsmarkeder
1. Der ydes støtte i henhold til denne artikel til dækning af oplysningsforanstaltninger og salgsfremmende foranstaltninger for fællesskabsvine i tredjelande med det formål at forbedre disses konkurrenceevne i de pågældende lande.
2. De i stk. 1 nævnte foranstaltninger gælder vine med beskyttet oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse eller vine med angivelse af druesort.
3. De i stk. 1 nævnte foranstaltninger kan kun være:
a)
public relations, salgsfremme eller reklame, der sætter fokus på fordelene ved Fællesskabets produkter, specielt med hensyn til kvalitet, fødevaresikkerhed eller miljøvenlighed
b)
deltagelse i arrangementer, messer eller udstillinger af international betydning
c)
oplysningskampagner, navnlig om Fællesskabets ordninger for oprindelsesbetegnelser, geografiske betegnelser og økologisk produktion
d)
undersøgelser af nye markeder, som er nødvendige for at udvide afsætningsmulighederne
e)
evalueringsundersøgelser af resultaterne af salgsfremmende foranstaltninger og oplysningsforanstaltninger.
4. Fællesskabets tilskud til salgsfremstød må højst udgøre 50 % af de støtteberettigede udgifter.
Artikel 11
Omstrukturering og omstilling af vindyrkningsarealer
1. Formålet med foranstaltningerne til omstrukturering og omstilling af vindyrkningsarealer er at øge vinproducenternes konkurrenceevne.
2. Der ydes kun støtte til omstrukturering og omstilling af vindyrkningsarealer i henhold til denne artikel, hvis medlemsstaterne forelægger opgørelsen over deres produktionskapacitet i overensstemmelse med artikel 109.
3. Støtten til omstrukturering og omstilling af vindyrkningsarealer kan kun dække en eller flere af følgende aktiviteter:
a)
sortsomstilling, også ved hjælp af dobbeltpodning
b)
flytning af vindyrkningsarealer
c)
forbedring af driftsmetoder.
Der ydes ikke støtte til den normale fornyelse af udtjente vindyrkningsarealer.
4. Støtten til omstrukturering og omstilling af vindyrkningsarealer kan kun ydes som:
a)
godtgørelse til producenterne for indkomsttab i forbindelse med gennemførelsen af foranstaltningen
b)
tilskud til omstrukturerings- og omstillingsomkostningerne.
5. Den i stk. 4, litra a), nævnte godtgørelse til producenterne for indkomsttab kan dække indtil 100 % af det pågældende tab og ydes i form af:
a)
uanset afsnit V, kapitel II, en tilladelse til dyrkning af både gamle og nye vinstokke i en bestemt periode, som højst må være på tre år, indtil udløbet af overgangsordningen for plantningsrettigheder, eller
b)
en økonomisk godtgørelse.
6. Fællesskabets tilskud til de faktiske omkostninger i forbindelse med omstrukturering og omstilling af vindyrkningsarealer må højst udgøre 50 %. I regioner, der er klassificeret som konvergensregioner i henhold til forordning (EF) nr. 1083/2006 (14), må Fællesskabets tilskud til omstrukturerings- og omstillingsomkostninger højst udgøre 75 %.
Artikel 12
Grøn høst
1. I denne artikel forstås ved grøn høst fuldstændig destruktion eller fjernelse af endnu ikke modne drueklaser, der bringer udbyttet af det pågældende areal ned på nul.
2. Der ydes støtte til grøn høst for at bidrage til at genoprette balancen mellem udbud og efterspørgsel på Fællesskabets vinmarked og dermed forebygge markedskriser.
3. Støtten til grøn høst kan ydes som godtgørelse i form af et fast beløb pr. hektar, som skal fastsættes af den berørte medlemsstat.
Der kan dog højst udbetales 50 % af summen af de direkte omkostninger til destruktion eller fjernelse af drueklaser og indkomsttabet som følge af destruktion eller fjernelse af drueklaser.
4. De berørte medlemsstater etablerer en ordning baseret på objektive kriterier for at sikre, at grøn høst-foranstaltningen ikke medfører, at de enkelte vinproducenter modtager godtgørelse, som overstiger det i stk. 3, andet afsnit, fastsatte loft.
Artikel 13
Gensidige fonde
1. Der ydes støtte til oprettelse af gensidige fonde for at bistå producenter, der ønsker at forsikre sig mod markedssvingninger.
2. Støtten til oprettelse af gensidige fonde kan ydes i form af midlertidig og degressiv støtte til dækning af fondenes administrative omkostninger.
Artikel 14
Høstforsikring
1. Der ydes støtte til høstforsikring for at bidrage til at beskytte producenternes indtægter, når disse berøres af naturkatastrofer, ugunstige vejrforhold, sygdomme eller skadedyrsangreb.
2. Støtten til høstforsikring kan ydes i form af et finansielt tilskud fra Fællesskabet, som dog højst må svare til:
a)
80 % af producenternes udgifter til præmier for forsikring mod tab som følge af ugunstige vejrforhold, der kan henregnes under naturkatastrofer
b)
50 % af producenternes udgifter til præmier for forsikring mod:
i)
tab som omhandlet i litra a) og andre tab som følge af ugunstige vejrforhold
ii)
tab som følge af dyre- eller plantesygdomme eller skadedyrsangreb.
3. Der kan kun ydes støtte til høstforsikring, hvis forsikringserstatningerne ikke dækker mere end 100 % af producenternes indkomsttab, idet der tages hensyn til eventuelle udbetalinger fra andre støtteordninger i forbindelse med den forsikrede risiko.
4. Støtten til høstforsikring må ikke forvride konkurrencen på forsikringsmarkedet.
Artikel 15
Investeringer
1. Der kan ydes støtte til materielle og/eller immaterielle investeringer i forarbejdningsfaciliteter, vinbedriftinfrastruktur og markedsføring af vin, der generelt forbedrer virksomhedens resultater og vedrører et eller flere af følgende punkter:
a)
produktion eller markedsføring af produkter, der er omhandlet i bilag IV
b)
udvikling af nye produkter, processer og teknologier i forbindelse med de produkter, der er omhandlet i bilag IV.
2. Maksimalsatsen for støtten i henhold til stk. 1 ydes kun til mikrovirksomheder og små og mellemstore virksomheder, jf. Kommissionens henstilling 2003/361/EF af 6. maj 2003 om definitionen af mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder (15). For Azorerne, Madeira, De Kanariske Øer, de mindre øer i Det Ægæiske Hav, jf. Rådets forordning (EF) nr. 1405/2006 af 18. september 2006 om særlige foranstaltninger på landbrugsområdet til fordel for de mindre øer i Det Ægæiske Hav (16), og de franske oversøiske departementer gælder der ingen begrænsning for virksomhedens størrelse i forbindelse med maksimalsatsen. For virksomheder, der ikke er omfattet af artikel 2, stk. 1, i afsnit I i bilaget til henstilling 2003/361/EF, med under 750 medarbejdere eller med en omsætning på under 200 mio. EUR halveres den maksimale støtteintensitet.
Der ydes ikke støtte til virksomheder i vanskeligheder i den betydning, der er angivet i Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder.
3. De støtteberettigede udgifter omfatter ikke de poster, der er nævnt i artikel 71, stk. 3, litra a)-c), i forordning (EF) nr. 1698/2005.
4. Der anvendes følgende maksimalsatser for Fællesskabets bidrag i forbindelse med støtteberettigede investeringsudgifter:
a)
50 % i områder, der er klassificeret som konvergensregioner i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1083/2006
b)
40 % i områder, der ikke er konvergensregioner
c)
75 % i fjernområder i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 247/2006 af 30. januar 2006 om særlige foranstaltninger på landbrugsområdet i EU’s fjernområder (17)
d)
65 % på de mindre øer i Det Ægæiske Hav, jf. forordning (EF) nr. 1405/2006.
5. Artikel 72 i forordning (EF) nr. 1698/2005 finder tilsvarende anvendelse på den støtte, der er nævnt i stk. 1.
Artikel 16
Destillation af biprodukter
1. Der kan ydes støtte til frivillig eller obligatorisk destillation af biprodukter fra vinfremstilling, der opfylder betingelserne i bilag VI, litra D.
Støttebeløbet fastsættes pr. volumenprocent og pr. hl produceret alkohol. Der ydes ikke støtte til alkoholindholdet i biprodukter, der skal destilleres, hvis det overstiger 10 % af alkoholindholdet i den producerede vin.
2. De maksimale støtteniveauer baseres på indsamlings- og forarbejdningsomkostningerne og fastsættes efter proceduren i artikel 113, stk. 1.
3. Den alkohol, der fremkommer ved støttet destillation som nævnt i stk. 1, anvendes udelukkende til industri- eller energiformål for at undgå konkurrenceforvridning.
Artikel 17
Destillation til konsumalkohol
1. Der kan indtil den 31. juli 2012 ydes støtte til producenter for vin, der destilleres til konsumalkohol, i form af hektarstøtte.
2. De relevante kontrakter vedrørende destillation af vin samt de relevante beviser for levering til destillation skal forelægges, inden der kan ydes støtte.
Artikel 18
Krisedestillation
1. Der kan indtil den 31. juli 2012 ydes støtte til frivillig eller obligatorisk destillation af overskydende vin, som medlemsstaterne træffer afgørelse om i begrundede krisetilfælde, for at mindske eller fjerne overskuddet og samtidig sikre kontinuitet i leveringen fra den ene høst til den anden.
2. De maksimale støtteniveauer fastsættes efter proceduren i artikel 113, stk. 1.
3. Den alkohol, der fremkommer ved støttet destillation som nævnt i stk. 1, anvendes udelukkende til industri- eller energiformål for at undgå konkurrenceforvridning.
4. Den del af de disponible budgetmidler, der anvendes til krisedestillationsforanstaltningen, må ikke overskride følgende procentdel af de samlede disponible midler, der er fastsat i bilag II, pr. medlemsstat i det pågældende regnskabsår:
-
20 % i 2009
-
15 % i 2010
-
10 % i 2011
-
5 % i 2012.
5. Medlemsstaterne kan øge de disponible midler til krisedestillationsforanstaltningen ud over de årlige lofter i stk. 4 ved at bidrage med nationale midler i overensstemmelse med følgende grænser (udtrykt som procentdele af de respektive årlige lofter i stk. 4):
-
5 % i produktionsåret 2010
-
10 % i produktionsåret 2011
-
15 % i produktionsåret 2012.
Medlemsstaterne underretter i givet fald Kommissionen om de ekstra nationale midler, der er nævnt i første afsnit, og Kommissionen skal godkende transaktionen, inden midlerne stilles til rådighed.
Artikel 19
Brug af koncentreret druemost
1. Der kan indtil den 31. juli 2012 ydes støtte til vinavlere, der anvender koncentreret druemost, herunder rektificeret koncentreret druemost, til at øge produkternes naturlige alkoholindhold i overensstemmelse med betingelserne i bilag V.
2. Støttebeløbet fastsættes pr. volumenprocent potentielt alkoholindhold og pr. hl most, der anvendes som tilsætning.
3. De maksimale støtteniveauer for denne foranstaltning i de forskellige vindyrkningszoner fastsættes efter proceduren i artikel 113, stk. 1.
Artikel 20
Krydsoverensstemmelse
Har en landbruger på et hvilket som helst tidspunkt inden for tre år efter en betaling under støtteprogrammerne for omstrukturering og omstilling eller på et hvilket som helst tidspunkt inden for et år efter en betaling under støtteprogrammerne for grøn høst ikke overholdt de lovgivningsbestemte forvaltningskrav og betingelserne for god landbrugs- og miljømæssig stand, jf. artikel 3-7 i forordning (EF) nr. 1782/2003, på sin bedrift, og skyldes den manglende overholdelse en handling eller undladelse, der direkte kan tilskrives landbrugeren, nedsættes eller annulleres betalingen helt eller delvist, afhængigt af, hvor alvorlig, omfattende, varig og hyppig den konstaterede manglende overholdelse er, og landbrugeren pålægges i givet fald at betale den tilbage efter betingelserne i disse bestemmelser.
Afdeling 4
Almindelige bestemmelser
Artikel 21
Indberetning og evaluering
1. Medlemsstaterne forelægger hvert år senest den 1. marts, og første gang senest den 1. marts 2010, Kommissionen en rapport om gennemførelsen i det foregående regnskabsår af foranstaltningerne i deres støtteprogrammer.
I disse rapporter opregnes og gøres der rede for de foranstaltninger, til hvilke der er ydet fællesskabsstøtte som led i støtteprogrammerne, og der gives navnlig oplysninger om gennemførelsen af de i artikel 10 omhandlede salgsfremmende foranstaltninger.
2. Medlemsstaterne forelægger inden den 1. marts 2011 og igen senest den 1. marts 2014 Kommissionen en evaluering af omkostninger og gevinster ved støtteprogrammerne og angiver, hvordan de kan gøres mere effektive.
Kommissionen forelægger inden den 31. december 2011 Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om gennemførelsen af de i artikel 10 omhandlede salgsfremmende foranstaltninger.
Artikel 22
Gennemførelsesforanstaltninger
De foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre dette kapitel, vedtages efter proceduren i artikel 113, stk. 1.
Disse foranstaltninger kan blandt andet omfatte:
a)
den måde, hvorpå støtteprogrammerne skal præsenteres
b)
regler for ændring af støtteprogrammerne, efter at de er iværksat
c)
de nærmere regler for gennemførelsen af de i artikel 10-19 fastsatte foranstaltninger
d)
betingelser for meddelelse og offentliggørelse af støtte, der finansieres af Fællesskabet
e)
nærmere bestemmelser om indberetning.
KAPITEL II
Finansielle overførsler
Artikel 23
Finansielle overførsler til udvikling af landdistrikter
1. Fra regnskabsåret 2009 skal de i stk. 2 anførte beløb, der er baseret på de historiske udgifter under forordning (EF) nr. 1493/1999 til interventionsforanstaltninger til regulering af landbrugsmarkederne, jf. artikel 3, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 1290/2005, være til rådighed som supplerende fællesskabsmidler til foranstaltninger i vinproducerende områder som led i den programmering af udviklingen af landdistrikterne, der finansieres over forordning (EF) nr. 1698/2005.
2. Følgende beløb skal være til rådighed i de nævnte kalenderår:
-
2009: 40,5 mio. EUR
-
2010: 80,9 mio. EUR
-
fra og med 2011: 121,4 mio. EUR.
3. De i stk. 2 anførte beløb fordeles på medlemsstaterne i overensstemmelse med bilag III.
Medlemsstater, som ikke har nogen beløb opført i den nuværende tabel i bilag III på grund af den ringe størrelse af de beløb, der følger af den finansielle nøgle for fastlæggelsen af beløbene i bilag III (under 2,5 mio. EUR til overførsel i 2009), kan beslutte at overføre de beløb, der nu er opført i bilag II, helt eller delvis til bilag III til anvendelse i deres programmer for udvikling af landdistrikterne. I så tilfælde underretter de pågældende medlemsstater Kommissionen om denne overførsel inden den 30. juni 2008, og Kommissionen ændrer stk. 2 samt bilag II og III i overensstemmelse hermed.
AFSNIT III
REGULERINGSFORANSTALTNINGER
KAPITEL I
Almindelige bestemmelser
Artikel 24
Klassificering af druesorter til vinfremstilling
1. Med forbehold af stk. 2 klassificerer medlemsstaterne de druesorter til vinfremstilling, der må plantes, genplantes eller podes på deres respektive områder med henblik på produktion af vin.
Medlemsstaterne må kun klassificere druesorter, der opfylder følgende betingelser:
a)
den pågældende sort skal tilhøre arten Vitis vinifera eller være en krydsning af arten Vitis vinifera med andre arter af Vitis-slægten
b)
sorten er ikke en af følgende: Noah, Othello, Isabelle, Jacquez, Clinton og Herbemont.
Hvis en druesort til vinfremstilling udgår af klassificeringen i første afsnit, skal den ryddes senest 15 år efter, at den er udgået.
2. Medlemsstater med en vinproduktion, der ikke overtiger 50 000 hl. pr. produktionsår, beregnet på grundlag af den gennemsnitlige produktion i de sidste fem produktionsår, fritages fra klassificeringsforpligtelsen i stk. 1.
I de medlemsstater, der er nævnt i første afsnit, er det imidlertid kun druesorter som omhandlet i stk. 1, andet afsnit, litra a) og b), der må plantes, genplantes eller podes med henblik på vinproduktion.
3. Uanset stk. 1, første og andet afsnit, og stk. 2, andet afsnit, tillades plantning, genplanting eller podning af følgende druesorter med henblik på videnskabelig forskning og i forsøgsøjemed:
a)
druesorter, der ikke er klassificeret, for så vidt angår medlemsstaterne i stk. 1
b)
druesorter, der ikke er i overensstemmelse med stk. 1, andet afsnit, litra a) og b), for så vidt angår medlemsstaterne i stk. 2.
4. Arealer med druesorter til vinfremstilling, der er plantet i strid med stk. 1-3, skal ryddes.
Der er dog ingen pligt til at rydde sådanne arealer, når den pågældende produktion udelukkende er beregnet til vinproducentens privatforbrug.
5. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at kontrollere, at producenterne overholder stk. 1-4.
Artikel 25
Produktion og markedsføring
1. De i bilag IV opførte produkter skal i Fællesskabet fremstilles af de druesorter til vinfremstilling, der kan klassificeres i henhold til artikel 24, stk. 1.
2. En betegnelse for en kategori af vinavlsprodukter, jf. bilag IV, må kun anvendes i Fællesskabet til markedsføring af et produkt, der overholder de hertil svarende betingelser, som er fastsat i samme bilag.
Uanset artikel 59, stk. 1, litra a), kan medlemsstaterne dog tillade brugen af betegnelsen »vin«, hvis
a)
den er ledsaget af navnet på en frugt i form af et sammensat navn til at markedsføre produkter, der er fremstillet ved gæring af andre frugter end druer, eller
b)
den er en del af et sammensat navn.
Enhver forveksling med produkter, der svarer til vinkategorierne i bilag IV, skal undgås.
3. Vinavlsproduktkategorierne i bilag IV kan ændres i overensstemmelse med proceduren i artikel 113, stk. 2.
4. Bortset fra aftappet vin, for hvilken det kan godtgøres, at aftapningen er sket inden den 1. september 1971, må vin, der er fremstillet af druesorter til vinfremstilling opført i de i henhold til artikel 24, stk. 1, første afsnit, udarbejdede klassificeringer, men som ikke opfylder betingelserne for en af kategorierne i bilag IV, kun anvendes til vinproducentens privatforbrug, til produktion af vineddike eller til destillation.
KAPITEL II
Ønologiske fremgangsmåder og restriktioner
Artikel 26
Anvendelsesområde
Dette kapitel vedrører de tilladte ønologiske fremgangsmåder og de gældende restriktioner for produktion og afsætning af de produkter, der er omfattet af denne forordning, samt den procedure, hvorved der kan træffes afgørelse om disse fremgangsmåder og restriktioner.
Artikel 27
Ønologiske fremgangsmåder og restriktioner
1. Til produktion og konservering i Fællesskabet af de produkter, der er omfattet af denne forordning, anvendes udelukkende ønologiske fremgangsmåder, der er tilladt i henhold til fællesskabsretten som fastsat i bilag V eller i overensstemmelse med artikel 28 og 29.
Første afsnit finder ikke anvendelse på:
a)
druesaft og koncentreret druesaft
b)
druemost og koncentreret druemost til fremstilling af druesaft.
2. De tilladte ønologiske fremgangsmåder tjener udelukkende til at sikre korrekt vinfremstilling, korrekt konservering og korrekt forarbejdning af produktet.
3. Produkter, der er omfattet af denne forordning, skal være fremstillet i Fællesskabet i overensstemmelse med de i bilag VI fastsatte relevante restriktioner.
4. Produkter omfattet af denne forordning, der har været genstand for ønologiske fremgangsmåder, der ikke er tilladt i Fællesskabet, eller for eventuelle ikke tilladte nationale ønologiske fremgangsmåder, eller som overtræder restriktionerne i bilag VI, må ikke markedsføres i Fællesskabet.
Artikel 28
Strengere regler fastsat af medlemsstaterne
Medlemsstaterne kan indskrænke eller udelukke anvendelsen af visse ønologiske fremgangsmåder, som er tilladt i henhold til fællesskabsretten, og indføre strengere begrænsninger for vine, der fremstilles på deres område, med henblik på bedre at bevare de væsentlige kendetegn ved vine med beskyttet oprindelsesbetegnelse eller beskyttet geografisk betegnelse og ved mousserende vine og hedvine.
Medlemsstaterne meddeler disse indskrænkninger, udelukkelser og begrænsninger til Kommissionen, som underretter de øvrige medlemsstater herom.
Artikel 29
Tilladelse af ønologiske fremgangsmåder og restriktioner
1. Bortset fra de ønologiske fremgangsmåder i forbindelse med tilsætning, syring og afsyring, der er fastsat i bilag V for de specifikke produkter, der er omfattet heraf, samt restriktionerne i bilag VI, træffes der afgørelse om tilladelse af ønologiske fremgangsmåder og restriktioner for produktion og konservering af produkter, der er omfattet af denne forordning, efter proceduren i artikel 113, stk. 2.
2. Medlemsstaterne kan tillade anvendelse i forsøgsøjemed af ikke-tilladte ønologiske fremgangsmåder på betingelser, der skal fastsættes efter proceduren i artikel 113, stk. 2.
Artikel 30
Kriterier for tilladelse
Kommissionen giver tilladelse til ønologiske fremgangsmåder efter proceduren i artikel 113, stk. 2, idet den:
a)
tager udgangspunkt i de ønologiske fremgangsmåder, der er anbefalet og offentliggjort af Den Internationale Vinorganisation (OIV), og i resultaterne af anvendelse i forsøgsøjemed af endnu ikke tilladte ønologiske fremgangsmåder
b)
tager hensyn til beskyttelsen af menneskers sundhed
c)
tager hensyn til den mulige risiko for, at forbrugerne vildledes på grund af etablerede forventninger og opfattelser, og ser i den forbindelse på, hvilke oplysningstiltag der findes og kan gennemføres for at undgå denne risiko
d)
giver mulighed for bevarelse af vinens naturlige og væsentlige kendetegn og undgår at bevirke en væsentlig ændring i det pågældende produkts sammensætning
e)
sikrer et acceptabelt minimum af miljøbeskyttelse
f)
overholder de i henholdsvis bilag V og bilag VI fastlagte generelle regler vedrørende ønologiske fremgangsmåder og restriktioner.
Artikel 31
Analysemetoder
Hvad angår analyser til bestemmelse af sammensætningen af produkter omfattet af denne forordning og regler for konstatering af, om disse produkter har undergået en behandling, der er i strid med de tilladte ønologiske fremgangsmåder, anvendes de metoder og regler, der er anbefalet og offentliggjort af OIV.
I tilfælde, hvor der ikke findes metoder og regler, som er anbefalet og offentliggjort af OIV, vedtages dertil svarende metoder og regler efter proceduren i artikel 113, stk. 2.
I afventning af vedtagelsen af sådanne regler anvendes de metoder og regler, som den pågældende medlemsstat tillader.
Artikel 32
Gennemførelsesforanstaltninger
De foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre dette kapitel og bilag V og bilag VI, vedtages, medmindre andet er fastsat i disse bilag, efter proceduren i artikel 113, stk. 2.
Disse foranstaltninger kan blandt andet omfatte:
a)
bestemmelser om, at Fællesskabets ønologiske fremgangsmåder i bilag IV til forordning (EF) nr. 1493/1999 betragtes som tilladte ønologiske fremgangsmåder
b)
tilladte ønologiske fremgangsmåder og restriktioner, herunder tilsætning, syring og afsyring, for mousserende vine, mousserende kvalitetsvine og aromatisk mousserende kvalitetsvine
c)
tilladte ønologiske fremgangsmåder og restriktioner for hedvine
d)
bestemmelser om blanding og forskæring af druemost og vin, jf. dog bilag VI, litra C
e)
nærmere bestemmelser om renheden og identiteten af de stoffer, der anvendes i forbindelse med ønologiske fremgangsmåder, når der ikke findes fællesskabsregler herfor
f)
administrative bestemmelser for anvendelsen af de tilladte ønologiske fremgangsmåder
g)
betingelser for oplagring, omsætning og anvendelse af produkter, der ikke er i overensstemmelse med artikel 27, eventuelle undtagelser fra kravene i nævnte artikel samt kriterier, der i enkelttilfælde gør det muligt at undgå en urimelig hård behandling
h)
betingelser, på hvilke medlemsstaterne kan tillade oplagring, omsætning og anvendelse af produkter, som ikke opfylder bestemmelserne i dette kapitel bortset fra artikel 27 eller gennemførelsesbestemmelserne til dette kapitel.
KAPITEL III
Oprindelsesbetegnelser, geografiske betegnelser og traditionelle benævnelser
Artikel 33
Anvendelsesområde
1. De bestemmelser om oprindelsesbetegnelser, geografiske betegnelser og traditionelle benævnelser, der findes i kapitel IV og V, finder anvendelse på de produkter, der er nævnt i bilag IV, punkt 1, 3-6, 8, 9, 11, 15 og 16.
2. De i stk. 1 omhandlede bestemmelser skal bygge på
a)
beskyttelse af de legitime interesser hos
i)
forbrugerne, og
ii)
producenterne
b)
sikring af ordnede forhold på det fælles marked for de pågældende produkter
c)
fremme af produktionen af kvalitetsprodukter, idet der samtidig tillades nationale kvalitetspolitiske foranstaltninger.
KAPITEL IV
Oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser
Afdeling 1
Definitioner
Artikel 34
Definitioner
1. I denne forordning forstås ved:
a)
»oprindelsesbetegnelse«: et navn på et område, et bestemt sted eller i exceptionelle tilfælde et land, der betegner et produkt som nævnt i artikel 33, stk. 1, som opfylder følgende krav:
i)
Dets kvalitet og kendetegn kan hovedsagelig eller fuldstændigt tilskrives et geografisk miljø med dets naturbetingede og menneskelige faktorer.
ii)
De druer, det er fremstillet af, hidrører udelukkende fra dette geografiske område.
iii)
Det produceres i dette geografiske område.
iv)
Det er fremstillet af druesorter, der tilhører arten Vitis vinifera.
b)
»geografisk betegnelse«: en betegnelse for et område, et bestemt sted eller i exceptionelle tilfælde et land, der betegner et produkt som nævnt i artikel 33, stk. 1, som opfylder følgende krav:
i)
Det besidder en særlig kvalitet, et særligt omdømme eller andre kendetegn knyttet til den pågældende geografiske oprindelse.
ii)
Mindst 85 % af de druer, der anvendes til fremstillingen, hidrører udelukkende fra dette geografiske område.
iii)
Det produceres i dette geografiske område.
iv)
Det er fremstillet af druesorter, der tilhører arten Vitis vinifera eller en krydsning af Vitis vinifera-arten med andre arter af Vitis-slægten.
2. Visse traditionelt anvendte betegnelser udgør oprindelsesbetegnelser, hvis de:
a)
betegner en vin
b)
henviser til et geografisk navn
c)
opfylder kravene i stk. 1, litra a), nr. i)-iv)
d)
underkastes den procedure til beskyttelse af oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser, der er fastsat i dette kapitel.
3. Oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser, herunder sådanne som vedrører geografiske områder i tredjelande, kan beskyttes i Fællesskabet efter reglerne i dette kapitel.
Afdeling 2
Ansøgning om beskyttelse
Artikel 35
Indholdet af ansøgninger om beskyttelse
1. Ansøgninger om beskyttelse af oprindelsesbetegnelser eller geografiske betegnelser skal bl.a. indeholde et teknisk dossier med følgende:
a)
den betegnelse, der skal beskyttes
b)
ansøgerens navn og adresse
c)
den i stk. 2 omhandlede produktspecifikation
d)
et enhedsdokument, der opsummerer den i stk. 2 omhandlede produktspecifikation.
2. Produktspecifikationen skal gøre det muligt for interesserede parter at verificere de relevante produktionsvilkår for oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse.
Den skal mindst bestå af:
a)
den betegnelse, der skal beskyttes
b)
en beskrivelse af vinen/vinene:
i)
for vine med oprindelsesbetegnelse dens/deres vigtigste analytiske og organoleptiske kendetegn
ii)
for vine med geografisk betegnelse dens/deres vigtigste analytiske kendetegn samt en vurdering eller angivelse af dens/deres organoleptiske kendetegn
c)
i givet fald de særlige ønologiske fremgangsmåder, der anvendes til at fremstille vinen/vinene, samt de relevante restriktioner for fremstilling af vinen/vinene
d)
en afgrænsning af det geografiske område
e)
de maksimale udbytter pr. hektar
f)
en angivelse af den eller de druesorter, vinen/vinene er fremstillet af
g)
de nærmere oplysninger til bekræftelse af sammenhængen som omhandlet i artikel 34, stk. 1, litra a), nr. i), eller alt efter tilfældet artikel 34, stk. 1, litra b), nr. i)
h)
de gældende krav, der er fastlagt i Fællesskabets eller medlemsstaternes bestemmelser eller, når medlemsstaterne har fastsat det, af en organisation, der forvalter den beskyttede oprindelsesbetegnelse eller geografiske betegnelse under hensyntagen til, at sådanne krav skal være objektive og ikke-diskriminerende samt forenelige med fællesskabsretten generelt
i)
navn og adresse på de myndigheder eller organer, der verificerer, at bestemmelserne i produktspecifikationen er overholdt, og angivelse af deres specifikke opgaver.
Artikel 36
Ansøgning om beskyttelse vedrørende et geografisk område i et tredjeland
1. Vedrører ansøgningen om beskyttelse et geografisk område i et tredjeland, skal den ud over de i artikel 35 anførte elementer også indeholde bevis for, at den pågældende betegnelse er beskyttet i oprindelseslandet.
2. Ansøgeren sender ansøgningen til Kommissionen direkte eller via det pågældende tredjelands myndigheder.
3. Ansøgningen om beskyttelse indgives på et af Fællesskabets officielle sprog eller ledsages af en autoriseret oversættelse til et af disse sprog.
Artikel 37
Ansøgere
1. Enhver producentorganisation eller i exceptionelle tilfælde en individuel producent kan ansøge om beskyttelse af en oprindelsesbetegnelse eller en geografisk betegnelse. Andre interesserede parter kan deltage i ansøgningen.
2. Producenter kan kun ansøge om beskyttelse af vine, som de fremstiller.
3. Hvis en betegnelse dækker et geografisk område på tværs af en grænse, eller en traditionel betegnelse er knyttet til et geografisk område på tværs af en grænse, kan der indgives en fælles ansøgning.
Afdeling 3
Procedure for beskyttelse
Artikel 38
Forudgående national procedure
1. Ansøgninger om beskyttelse af en oprindelsesbetegnelse eller en geografisk betegnelse, jf. artikel 34, for vine med oprindelse i Fællesskabet underkastes en forudgående national procedure efter nærværende artikel.
2. Ansøgningen om beskyttelse indgives i den medlemsstat, til hvis område oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse er knyttet.
3. Medlemsstaten undersøger, om ansøgningen om beskyttelse opfylder betingelserne i dette kapitel.
Medlemsstaten gennemfører en national procedure, der bl.a. omfatter passende offentliggørelse af ansøgningen og et tidsrum på mindst to måneder fra datoen for offentliggørelsen, hvori enhver fysisk eller juridisk person med en legitim interesse, som er etableret eller har bopæl på medlemsstatens område, kan gøre indsigelse mod den foreslåede beskyttelse ved at indgive en behørigt begrundet erklæring til medlemsstaten.
4. Hvis medlemsstaten finder, at oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse ikke opfylder de relevante krav eller er uforenelig med fællesskabsretten generelt, afviser den ansøgningen.
5. Hvis medlemsstaten finder, at de relevante krav er opfyldt, skal den
a)
offentliggøre enhedsdokumentet og produktspecifikationen, som minimum på internettet, og
b)
tilsende Kommissionen en ansøgning om beskyttelse, der indeholder følgende oplysninger:
i)
ansøgerens navn og adresse
ii)
det enhedsdokument, der er nævnt i artikel 35, stk. 1, litra d)
iii)
en erklæring fra medlemsstaten om, at den anser den af ansøgeren indgivne ansøgning for at opfylde betingelserne i denne forordning
iv)
en henvisning til den offentliggørelse, der er omhandlet i litra a).
Disse oplysninger indsendes på et af Fællesskabets officielle sprog eller ledsages af en autoriseret oversættelse til et af disse sprog.
6. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme denne artikel inden den 1. august 2009.
7. Hvis en medlemsstat ikke har nogen national lovgivning vedrørende beskyttelse af oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser, kan den, dog kun midlertidigt, indrømme betegnelsen beskyttelse i henhold til dette kapitel på nationalt plan med virkning fra den dato, hvor ansøgningen indgives til Kommissionen. En sådan midlertidig national beskyttelse ophører på den dato, hvor der træffes afgørelse om registrering eller afvisning i henhold til dette kapitel.
Artikel 39
Gennemgang i Kommissionen
1. Kommissionen offentliggør datoen for indgivelsen af ansøgningen om beskyttelse af oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse.
2. Kommissionen undersøger, om de ansøgninger om beskyttelse, der er omhandlet i artikel 38, stk. 5, opfylder betingelserne i dette kapitel.
3. Finder Kommissionen, at betingelserne i dette kapitel er opfyldt, offentliggør den enhedsdokumentet, jf. artikel 35, stk. 1, litra d), og henvisningen til offentliggørelsen af produktspecifikationen, jf. artikel 38, stk. 5, i Den Europæiske Unions Tidende.
I modsat fald træffes der efter proceduren i artikel 113, stk. 2, afgørelse om at afvise ansøgningen.
Artikel 40
Indsigelsesprocedure
Inden for to måneder fra datoen for offentliggørelsen i henhold til artikel 39, stk. 3, første afsnit, kan enhver medlemsstat eller ethvert tredjeland eller enhver fysisk eller juridisk person med en legitim interesse, som er etableret eller har bopæl i en anden medlemsstat end den, der ansøger om beskyttelse, eller i et tredjeland, gøre indsigelse mod den foreslåede beskyttelse ved at indgive en behørigt begrundet erklæring om betingelserne for adgang til beskyttelse som fastsat i dette kapitel til Kommissionen.
Fysiske eller juridiske personer, som er etableret eller har bopæl i et tredjeland, indgiver en sådan erklæring direkte eller via det pågældende tredjelands myndigheder inden for den i stk. 1 nævnte frist på to måneder.
Artikel 41
Afgørelse om beskyttelse
På grundlag af de oplysninger, Kommissionen råder over, træffes der efter proceduren i artikel 113, stk. 2, afgørelse om enten at beskytte oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse, hvis den opfylder betingelserne i dette kapitel og er forenelig med fællesskabsretten, eller at afvise ansøgningen, hvis disse betingelser ikke er opfyldt.
Afdeling 4
Særtilfælde
Artikel 42
Enslydende betegnelser
1. En betegnelse, som der er indgivet ansøgning om, og som er helt eller delvis enslydende med en betegnelse, der allerede er registreret i henhold til denne forordning, skal registreres med behørig hensyntagen til lokal skik og brug og risikoen for forveksling.
En enslydende betegnelse, der urigtigt får forbrugeren til at tro, at produkterne stammer fra et andet område, registreres ikke, selv om betegnelsen er helt korrekt med hensyn til det område, den region eller det lokale sted, hvor de pågældende produkter har deres oprindelse.
Anvendelsen af en registreret enslydende betegnelse er kun tilladt, såfremt der i praksis tydeligt kan skelnes mellem den senere registrerede enslydende betegnelse og den allerede registrerede betegnelse, idet de berørte producenter skal sikres en rimelig behandling, og forbrugerne ikke må vildledes.
2. Stk. 1 finder tilsvarende anvendelse, hvis en betegnelse, som der er indgivet ansøgning om, er helt eller delvis enslydende med en geografisk betegnelse, der allerede er beskyttet i henhold til medlemsstaternes lovgivning.
Medlemsstaterne foretager ikke beskyttelsesregistrering af ikke-identiske geografiske betegnelser i henhold til deres relevante lovgivning vedrørende geografiske betegnelser, hvis en oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse er beskyttet i Fællesskabet i kraft af fællesskabsretten vedrørende oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser.
3. Såfremt navnet på en druesort indeholder eller udgør en beskyttet oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse, anvendes dette navn ikke til mærkning af produkter, der er omfattet af denne forordning, medmindre andet er fastsat i Kommissionens gennemførelsesforanstaltninger.
4. Beskyttelsen af oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser som omhandlet i artikel 34 berører ikke de beskyttede geografiske betegnelser i forbindelse med spiritus i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 110/2008 af 15. januar 2008 om definition, betegnelse, præsentation og mærkning af samt beskyttelse af geografiske betegnelser for spiritus (18) og omvendt.
Artikel 43
Grunde til afslag på beskyttelse
1. Navne, der er blevet artsbetegnelser, beskyttes ikke som oprindelsesbetegnelser eller geografiske betegnelser.
I dette kapitel forstås ved et navn, der er blevet en artsbetegnelse, navnet på en vin, der, selv om det henviser til det sted eller det område, hvor produktet først blev fremstillet eller markedsført, er blevet fællesbetegnelsen for en vin i Fællesskabet.
For at fastslå, om et navn er blevet en artsbetegnelse, tages der hensyn til alle relevante faktorer, herunder navnlig:
a)
de faktiske forhold i Fællesskabet, især i forbrugsområderne
b)
de relevante nationale retsforskrifter eller fællesskabsforskrifter.
2. Et navn beskyttes ikke som oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse, hvis beskyttelsen på grund af et varemærkes anseelse og omdømme vil kunne vildlede forbrugerne med hensyn til vinens virkelige identitet.
Artikel 44
Forhold til varemærker
1. Hvis en oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse er beskyttet i henhold til denne forordning, gives der afslag på registrering af et varemærke, der svarer til en af situationerne i artikel 45, stk. 2, og som vedrører et produkt, der henhører under en af kategorierne i bilag IV, hvis ansøgningen om registrering af varemærket indsendes efter datoen for indsendelsen til Kommissionen af ansøgningen om beskyttelse af oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse, og sidstnævnte ansøgning fører til beskyttelse af oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse.
Varemærker, der er registreret i strid med første afsnit, erklæres ugyldige.
2. Et varemærke, hvis anvendelse svarer til en af situationerne i artikel 45, stk. 2, og som der er indgivet ansøgning for, som er registreret, eller som har vundet hævd, for så vidt denne mulighed er hjemlet i den pågældende lovgivning, på Fællesskabets område før datoen for indsendelsen til Kommissionen af ansøgningen om beskyttelse af oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse, kan fortsat anvendes eller fornyes uanset beskyttelsen af oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse, forudsat at varemærket ikke er erklæret ugyldigt, eller rettighederne dertil ikke er fortabt af de grunde, der er anført i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (19) eller Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker (20), jf. dog artikel 43, stk. 2.
I sådanne tilfælde tillades anvendelsen af oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse sideløbende med de relevante varemærker.
Afdeling 5
Beskyttelse og kontrol
Artikel 45
Beskyttelse
1. Beskyttede oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser kan anvendes af enhver erhvervsdrivende, der markedsfører en vin, som er fremstillet i overensstemmelse med den dertil svarende produktspecifikation.
2. Beskyttede oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser og de vine, der anvender de pågældende betegnelser i overensstemmelse med produktspecifikationen, er beskyttet mod:
a)
enhver direkte eller indirekte kommerciel anvendelse af en beskyttet betegnelse:
i)
for lignende produkter, som ikke er i overensstemmelse med den beskyttede betegnelses produktspecifikation, eller
ii)
for så vidt en sådan anvendelse udnytter en oprindelsesbetegnelses eller en geografisk betegnelses omdømme
b)
enhver uretmæssig anvendelse, efterligning eller antydning, selv om produktets eller tjenesteydelsens virkelige oprindelse er angivet, eller den beskyttede betegnelse er oversat eller er ledsaget af udtryk såsom »art«, »type«, »måde«, »som fremstillet i«, »efterligning«, »smag«, »som« eller tilsvarende
c)
enhver anden form for falsk eller vildledende angivelse af produktets herkomst, oprindelse, art eller væsentlige egenskaber på den indre eller ydre emballage, i reklamerne eller i dokumenterne for det pågældende vinavlsprodukt samt anvendelse af emballager, der kan give et fejlagtigt indtryk af produktets oprindelse
d)
enhver anden form for praksis, der kan vildlede forbrugerne med hensyn til produktets virkelige oprindelse.
3. Beskyttede oprindelsesbetegnelser eller beskyttede geografiske betegnelser bliver ikke til artsbetegnelser i Fællesskabet som omhandlet i artikel 43, stk. 1.
4. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at bringe ulovlig anvendelse af beskyttede oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser som omhandlet i stk. 2 til ophør.
Artikel 46
Register
Kommissionen opretter og fører et elektronisk register over beskyttede oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser for vin, som skal være offentligt tilgængeligt.
Artikel 47
Udpegelse af den kompetente myndighed
1. Medlemsstaterne udpeger den eller de kompetente myndigheder, som er ansvarlige for at kontrollere de forpligtelser, der er fastlagt i dette kapitel, i overensstemmelse med de kriterier, der er fastsat i artikel 4 i forordning (EF) nr. 882/2004.
2. Medlemsstaterne sikrer, at alle erhvervsdrivende, der opfylder bestemmelserne i dette kapitel, er berettiget til at blive omfattet af en ordning for kontrol.
3. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om den eller de i stk. 1 nævnte kompetente myndigheder. Kommissionen offentliggør deres navne og adresser og ajourfører disse oplysninger regelmæssigt.
Artikel 48
Kontrol af overholdelsen af produktspecifikationer
1. For beskyttede oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser, der vedrører et geografisk område i Fællesskabet, kontrolleres overholdelsen af produktspecifikationen under fremstillingen og under og efter aftapningen af vinen en gang om året af:
a)
den eller de kompetente myndigheder, der er nævnt i artikel 47, stk. 1, eller
b)
et eller flere kontrolorganer som defineret i artikel 2, stk. 2, nr. 5), i forordning (EF) nr. 882/2004, der fungerer som produktcertificeringsorgan i overensstemmelse med de kriterier, der er fastsat i artikel 5 i nævnte forordning.
Udgifterne til denne kontrol afholdes af de berørte erhvervsdrivende.
2. For beskyttede oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser, der vedrører et geografisk område i et tredjeland, kontrolleres overholdelsen af produktspecifikationen under fremstillingen og under og efter aftapningen af vinen en gang om året af:
a)
en eller flere offentlige myndigheder udpeget af tredjelandet, eller
b)
et eller flere certificeringsorganer.
3. De i stk. 1, litra b), og stk. 2, litra b), omhandlede certificeringsorganer skal overholde europæisk standard EN 45011 eller ISO/IEC-vejledning 65 (Generelle krav til organer, der udfører produktcertificering) og fra 1. maj 2010 være akkrediteret i overensstemmelse hermed.
4. Når den eller de i stk. 1, litra a), og stk. 2, litra a), omhandlede myndighed(er) kontrollerer overholdelsen af produktspecifikationen, skal de give tilstrækkelige garantier for objektivitet og uvildighed og råde over et kvalificeret personale og de nødvendige ressourcer til at udføre deres opgaver.
Artikel 49
Ændringer af produktspecifikationer
1. En ansøger, der opfylder betingelserne i artikel 37, kan ansøge om godkendelse af en ændring af en beskyttet oprindelsesbetegnelses eller geografisk betegnelses produktspecifikation, navnlig for at tage hensyn til den videnskabelige og tekniske udvikling eller for at foretage en ny afgrænsning af det geografiske område, der er nævnt i artikel 35, stk. 2, andet afsnit, litra d). I ansøgningen beskrives og begrundes de ønskede ændringer.
2. Medfører den foreslåede ændring en eller flere ændringer af enhedsdokumentet, jf. artikel 35, stk. 1, litra d), finder artikel 38-41 tilsvarende anvendelse på ændringsansøgningen. Er den foreslåede ændring imidlertid kun af mindre omfang, træffes der efter proceduren i artikel 113, stk. 2, afgørelse om, hvorvidt ansøgningen skal godkendes uden at følge proceduren i artikel 39, stk. 2, og artikel 40, og Kommissionen offentliggør de i artikel 39, stk. 3, omhandlede elementer, hvis ændringen godkendes.
3. Medfører den foreslåede ændring ikke ændringer af enhedsdokumentet, gælder følgende regler:
a)
Er det geografiske område beliggende i en medlemsstat, udtaler denne sig om ændringen, og i tilfælde af positiv udtalelse offentliggør medlemsstaten den ændrede produktspecifikation og underretter Kommissionen om de godkendte ændringer og begrundelsen herfor.
b)
Er det geografiske område beliggende i et tredjeland, afgør Kommissionen, om den foreslåede ændring skal godkendes.
Artikel 50
Annullering
På Kommissionens initiativ eller efter behørigt begrundet anmodning fra en medlemsstat, et tredjeland eller en fysisk eller juridisk person med en legitim interesse kan der træffes afgørelse efter proceduren i artikel 113, stk. 2, om at annullere beskyttelsen af en oprindelsesbetegnelse eller en geografisk betegnelse, hvis den dertil svarende produktspecifikation ikke længere er overholdt.
Artikel 38-41 finder tilsvarende anvendelse.
Artikel 51
Eksisterende beskyttede vinbetegnelser
1. Vinbetegnelser, der er beskyttet i henhold til artikel 51 og 54 i forordning (EF) nr. 1493/1999 og artikel 28 i forordning (EF) nr. 753/2002, beskyttes automatisk i henhold til denne forordning. Kommissionen opfører dem i det i denne forordnings artikel 46 omhandlede register.
2. For de i stk. 1 omhandlede eksisterende beskyttede vinbetegnelser tilsender medlemsstaterne Kommissionen:
a)
det tekniske dossier, jf. artikel 35, stk. 1
b)
den nationale afgørelse om godkendelse.
3. For de i stk. 1 omhandlede vinbetegnelser, for hvilke de i stk. 2 nævnte oplysninger ikke er indsendt senest den 31. december 2011, bortfalder beskyttelsen i henhold til denne forordning. Kommissionen træffer den tilsvarende formelle foranstaltning til fjernelse af sådanne betegnelser fra det i artikel 46 omhandlede register.
4. Artikel 50 finder ikke anvendelse på de eksisterende beskyttede vinbetegnelser, der er nævnt i stk. 1.
Der kan indtil den 31. december 2014 på Kommissionens initiativ træffes afgørelse efter proceduren i artikel 113, stk. 2, om at annullere beskyttelsen af de i stk. 1 omhandlede eksisterende vinbetegnelser, hvis de ikke opfylder betingelserne i artikel 34.
Afdeling 6
Almindelige bestemmelser
Artikel 52
Gennemførelsesforanstaltninger
De foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre dette kapitel, vedtages efter proceduren i artikel 113, stk. 1.
Disse foranstaltninger kan bl.a. omfatte undtagelser fra bestemmelserne og kravene i dette kapitel:
a)
for så vidt angår ikke-færdigbehandlede ansøgninger om beskyttelse af oprindelsesbetegnelser eller geografiske betegnelser
b)
for så vidt angår fremstillingen af visse vine med en beskyttet oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse i et geografisk område i nærheden af det geografiske område, som druerne hidrører fra
c)
for så vidt angår traditionelle produktionsformer i forbindelse med fremstilling af visse vine med en beskyttet oprindelsesbetegnelse.
Artikel 53
Gebyrer
Medlemsstaterne kan opkræve et gebyr til dækning af deres udgifter, herunder udgifter i forbindelse med behandling af beskyttelsesansøgninger, indsigelser, ændringsansøgninger og annulleringsanmodninger i henhold til denne forordning.
KAPITEL V
Traditionelle benævnelser
Artikel 54
Definition
1. »Traditionel benævnelse«: en benævnelse, der traditionelt anvendes i medlemsstaterne om de produkter, der er nævnt i artikel 33, stk. 1, for at angive:
a)
at produktet har en beskyttet oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse i henhold til lovgivningen i EF eller i en medlemsstat
b)
produktions- eller lagringsmetode, kvalitet, farve, type af sted eller en bestemt begivenhed, knyttet til historien, der karakteriserer det produkt, der har en beskyttet oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse.
2. Traditionelle benævnelser skal anerkendes, defineres og beskyttes efter proceduren i artikel 113, stk. 1.
Artikel 55
Beskyttelse
1. En beskyttet traditionel benævnelse må kun anvendes for et produkt, der er fremstillet i overensstemmelse med definitionen i artikel 54, stk. 2.
Traditionelle benævnelser skal beskyttes mod ulovlig anvendelse.
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at bringe ulovlig anvendelse af beskyttede traditionelle benævnelser til ophør.
2. Traditionelle benævnelser bliver ikke til artsbetegnelser i Fællesskabet.
Artikel 56
Gennemførelsesforanstaltninger
De foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre dette kapitel, vedtages efter proceduren i artikel 113, stk. 1, navnlig vedrørende:
a)
proceduren for beskyttelse
b)
det specifikke beskyttelsesniveau.
KAPITEL VI
Mærkning og præsentation
Artikel 57
Definitioner
I denne forordning forstås ved
a)
»mærkning«: angivelser, oplysninger, varemærker, handelsnavne eller varemærker, billeder eller symboler, som er anført på emballager, dokumenter, skilte, etiketter eller halsetiketter af enhver art, der ledsager eller henviser til et givet produkt
b)
»præsentation«: enhver form for oplysninger, der meddeles forbrugerne ved hjælp af det pågældende produkts emballage, herunder flaskers form og type.
Artikel 58
Horisontale bestemmelsers anvendelse
Medmindre andet er fastsat i denne forordning, finder direktiv 89/104/EØF, Rådets direktiv 89/396/EØF af 14. juni 1989 om angivelser af eller mærker til identifikation af et bestemt levnedsmiddelparti (21), direktiv 2000/13/EF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/45/EF af 5. september 2007 om indførelse af bestemmelser om nominelle mængder for færdigpakkede produkter (22) anvendelse på mærkningen og præsentationen af de produkter, der falder ind under deres anvendelsesområde.
Artikel 59
Obligatoriske angivelser
1. Mærkningen og præsentationen af de i punkt 1-11, 13, 15 og 16 i bilag IV omhandlede produkter, som markedsføres i Fællesskabet eller går til eksport, skal omfatte følgende obligatoriske angivelser:
a)
kategorien af vinavlsprodukter i overensstemmelse med bilag IV
b)
for vine med beskyttet oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse:
i)
udtrykket »beskyttet oprindelsesbetegnelse« eller »beskyttet geografisk betegnelse«, og
ii)
navnet på den beskyttede oprindelsesbetegnelse eller geografiske betegnelse
c)
virkeligt alkoholindhold udtrykt i volumen
d)
herkomst
e)
aftapningsvirksomheden eller for mousserende vin, mousserende vin tilsat kulsyre, mousserende kvalitetsvin eller aromatisk mousserende kvalitetsvin navnet på producenten eller sælgeren
f)
importøren, når det drejer sig om importerede vine
g)
for mousserende vin, mousserende vin tilsat kulsyre, mousserende kvalitetsvin eller aromatisk mousserende kvalitetsvin en angivelse af sukkerindholdet.
2. Uanset stk. 1, litra a), kan kategorien af vinavlsprodukter udelades for vine, hvis etiket angiver navnet på en beskyttet oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse.
3. Uanset stk. 1, litra b), kan udtrykket »beskyttet oprindelsesbetegnelse« eller »beskyttet geografisk betegnelse« udelades i følgende tilfælde:
a)
hvis en traditionel benævnelse som omhandlet i artikel 54, stk. 1, litra a), er anført på etiketten
b)
i exceptionelle tilfælde, der skal fastlægges efter proceduren i artikel 113, stk. 1, hvis navnet på den beskyttede oprindelsesbetegnelse eller den beskyttede geografiske betegnelse er anført på etiketten.
Artikel 60
Fakultative angivelser
1. Mærkningen og præsentationen af de produkter, der er nævnt i artikel 59, stk. 1, kan bl.a. omfatte følgende fakultative angivelser:
a)
årgang
b)
navnet på en eller flere druesorter
c)
for andre vine end de i artikel 59, stk. 1, litra g), nævnte, sukkerindholdet
d)
for vine med beskyttet oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse, traditionelle benævnelser som nævnt i artikel 54, stk. 1, litra b)
e)
EF-symbolet for den beskyttede oprindelsesbetegnelse eller geografiske betegnelse
f)
visse produktionsmetoder
g)
for vine med en beskyttet oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse, navnet på en anden geografisk enhed, der er mindre eller større end det område, der ligger til grund for oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse.
2. Med forbehold af artikel 42, stk. 3, og i forbindelse med brugen af de i stk. 1, litra a) og b), omhandlede angivelser for vine uden en beskyttet oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse
a)
skal medlemsstaterne indføre love, forordninger eller administrative bestemmelser, der sikrer procedurer for certificering, godkendelse og kontrol, så der er garanti for, at de pågældende oplysninger er korrekte
b)
kan medlemsstaterne ud fra ikke-diskriminerende og objektive kriterier og under behørig hensyntagen til loyal konkurrence for vine, der fremstilles af druesorter på deres område, udarbejde lister over udelukkede druesorter, navnlig hvis
i)
der er risiko for, at forbrugerne vildledes om vinens reelle oprindelse, fordi den givne druesort udgør en integrerende del af en eksisterende beskyttet oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse
ii)
de relevante kontrolforanstaltninger ikke er omkostningseffektive, fordi den givne druesort udgør en meget lille del af medlemsstatens vindyrkningsareal
c)
må blandinger af vin fra forskellige medlemsstater ikke medføre mærkning af druesorten eller druesorterne til vinfremstilling, medmindre de pågældende medlemsstater beslutter noget andet og sikrer, at de relevante certificerings- godkendelses- og kontrolprocedurer kan gennemføres.
Artikel 61
Sprog
1. Obligatoriske og fakultative angivelser som nævnt i artikel 59 og 60 anføres på et eller flere af Fællesskabets officielle sprog, hvis der er tale om sproglige udtryk.
2. Uanset stk. 1 skal navnet på en beskyttet oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse eller en traditionel benævnelse som omhandlet i artikel 54, stk. 1, litra a), dog anføres på etiketten på det eller de sprog, som beskyttelsen finder anvendelse på.
I tilfælde af beskyttede oprindelsesbetegnelser eller geografiske betegnelser eller særlige nationale betegnelser, der bruger et ikke-latinsk alfabet, kan navnet også anføres på et eller flere af Fællesskabets officielle sprog.
Artikel 62
Håndhævelse
De kompetente myndigheder i medlemsstaterne træffer foranstaltninger til at sikre, at et produkt som nævnt i artikel 59, stk. 1, der ikke er mærket i overensstemmelse med dette kapitel, ikke bringes i omsætning eller trækkes tilbage fra markedet.
Artikel 63
Gennemførelsesforanstaltninger
De foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre dette kapitel, vedtages efter proceduren i artikel 113, stk. 1.
Disse foranstaltninger kan blandt andet omfatte:
a)
nærmere bestemmelser om angivelsen af det pågældende produkts herkomst
b)
betingelser for anvendelsen af de fakultative angivelser i artikel 60
c)
specifikke krav vedrørende angivelser af årgang og druesort på etiketter som nævnt i artikel 60, stk. 2
d)
yderligere undtagelser ud over de i artikel 59, stk. 2, nævnte, som gør det muligt ikke at nævne vinavlsproduktets kategori
e)
regler vedrørende den beskyttelse, der skal ydes i forbindelse med præsentationen af et givet produkt.
KAPITEL VII
Producent- og brancheorganisationer
Artikel 64
Producentorganisationer
1. Medlemsstaterne kan anerkende producentorganisationer, der:
a)
består af producenter af produkter, som er omfattet af denne forordning
b)
er oprettet på initiativ af producenter
c)
forfølger et bestemt mål, der bl.a. kan være:
i)
i fællesskab at tilpasse produktionen til markedets behov og forbedre produktet
ii)
at fremme koncentrationen af udbuddet og omsætningen af medlemmernes produktion
iii)
at fremme rationaliseringen og forbedringen af produktion og forarbejdning
iv)
at nedbringe produktions- og markedsforvaltningsomkostningerne og stabilisere producentpriserne
v)
at fremme og yde teknisk bistand til anvendelse af miljøvenlige dyrknings- og produktionsmetoder
vi)
at fremme initiativer vedrørende forvaltning af biprodukter fra vinfremstillingen og især affaldshåndtering med henblik på beskyttelse af kvaliteten af vand, jord og landskaber samt at bevare eller fremme den biologiske mangfoldighed
vii)
at forske i bæredygtige produktionsmetoder og bæredygtig markedsudvikling
viii)
at bidrage til gennemførelsen af støtteprogrammer, jf. afsnit II, kapitel I.
d)
anvender vedtægter, som navnlig pålægger medlemmerne:
i)
at følge de regler, producentorganisationen har vedtaget for indberetning af produktionsdata og for produktion, markedsføring og miljøbeskyttelse
ii)
at give producentorganisationen de oplysninger, den ønsker til statistiske formål, og som bl.a. kan vedrøre dyrkningsområder og markedsudvikling
iii)
at betale bøder for overtrædelse af de vedtægtsbestemte forpligtelser
e)
til den berørte medlemsstat har indgivet en ansøgning om anerkendelse som producentorganisation, og hvis ansøgning indeholder følgende:
i)
bevis for, at enheden opfylder kravene i litra a)-d)
ii)
bevis for, at den har et mindste antal medlemmer, der skal fastlægges af den berørte medlemsstat
iii)
bevis for, at den i det område, hvor den har sit virke, dækker en mindste mængde markedsproduktion, der skal fastlægges af den berørte medlemsstat
iv)
bevis for, at den kan udøve sine aktiviteter korrekt, både over en længere periode og med hensyn til effektivitet og koncentration af udbuddet
v)
bevis for, at den gør det praktisk muligt for sine medlemmer at opnå teknisk bistand til anvendelse af miljøvenlige dyrkningsmetoder.
2. Producentorganisationer, der er anerkendt i henhold til forordning (EF) nr. 1493/1999, betragtes som anerkendte producentorganisationer i henhold til denne artikel.
Artikel 65
Brancheorganisationer
1. Medlemsstaterne kan anerkende brancheorganisationer, der:
a)
består af repræsentanter for erhvervsaktiviteter inden for produktion eller forarbejdning af eller handel med de produkter, der er omfattet af denne forordning
b)
er oprettet på initiativ af alle eller nogle af de repræsentanter, der er nævnt i litra a)
c)
udfører en eller flere af følgende aktiviteter i et eller flere af Fællesskabets områder under hensyntagen til folkesundheden og forbrugernes interesser:
i)
forbedring af kendskabet til og åbenheden om produktionen og markedet
ii)
medvirken til en bedre koordinering af den måde, hvorpå produkterne bringes i omsætning, bl.a. gennem forskning og markedsundersøgelser
iii)
udarbejdelse af standardkontrakter, der er i overensstemmelse med fællesskabsbestemmelserne
iv)
bedre udnyttelse af produktionskapaciteten
v)
oplysning og forskning, der er nødvendig for produktionsomlægning til produkter, som er bedre tilpasset markedets behov og forbrugernes smag og ønsker, navnlig hvad angår produktkvalitet og miljøbeskyttelse
vi)
oplysning om særlige kendetegn ved vine med beskyttet oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse
vii)
søgning efter metoder til at begrænse anvendelsen af plantebeskyttelsesmidler og andre rå- og hjælpestoffer og samtidig sikre produktkvaliteten og beskyttelse af jord og vand
viii)
fremme af integreret produktion og andre miljøvenlige produktionsmetoder
ix)
tilskyndelse til et moderat og ansvarligt vinforbrug og oplysning om de skadelige virkninger af farlige forbrugsmønstre
x)
salgsfremstød for vin, særlig i tredjelande
xi)
udvikling af metoder og instrumenter til forbedring af produktkvaliteten i alle produktions-, fremstillings- og markedsføringsled
xii)
bedre udnyttelse, beskyttelse og fremme af økologisk landbrug
xiii)
udnyttelse, beskyttelse og fremme af kvalitetsmærker og af beskyttede oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser
d)
til den berørte medlemsstat har indgivet en ansøgning om anerkendelse, og hvis ansøgning indeholder følgende:
i)
bevis for, at enheden opfylder kravene i litra a), b) og c)
ii)
bevis for, at enheden udøver sine aktiviteter i et eller flere områder i det pågældende land
iii)
bevis for, at enheden tegner sig for en betydelig andel af produktionen af eller handelen med de produkter, der er omfattet af denne forordning
iv)
bevis for, at enheden ikke producerer, forarbejder eller markedsfører de produkter, der er omfattet af denne forordning.
2. Organisationer, der opfylder kriterierne i stk. 1, og som medlemsstaterne har anerkendt, betragtes som brancheorganisationer i henhold til denne artikel.
Artikel 66
Anerkendelsesprocedure
1. Ansøgninger om anerkendelse som producentorganisation eller brancheorganisation indgives til og behandles i den medlemsstat, hvor organisationen har sit hovedkvarter.
2. Medlemsstaten træffer afgørelse om at anerkende eller ikke anerkende organisationen senest fire måneder efter indgivelsen af ansøgningen.
Artikel 67
Markedsføringsregler
1. For at det fælles marked for vine - herunder de druer og den most og de vine, som vinene hidrører fra - kan fungere bedre og mere stabilt, kan producentmedlemsstaterne, især ved iværksættelse af beslutninger truffet af brancheorganisationerne, fastlægge markedsføringsregler med henblik på at regulere udbuddet.
De pågældende regler skal stå i et rimeligt forhold til formålet og må ikke:
a)
vedrøre transaktioner, der udføres efter den første markedsføring af det berørte produkt
b)
tillade fastsættelse af priser, end ikke vejledende eller anbefalede priser
c)
fastfryse for stor en del af den årlige høst, der ellers er til rådighed
d)
give mulighed for at nægte at udstede de nationale attester og fællesskabsattester, der er nødvendige for omsætning og markedsføring af vine, når den pågældende markedsføring er i overensstemmelse med ovennævnte regler.
2. De regler, der er nævnt i stk. 1, skal meddeles de erhvervsdrivende i deres helhed ved offentliggørelse i en officiel publikation i den pågældende medlemsstat.
Artikel 68
Overvågning
Medlemsstaterne:
a)
kontrollerer regelmæssigt, om producent- og brancheorganisationerne overholder de i artikel 64 og 65 fastsatte betingelser for anerkendelse
b)
tilbagekalder anerkendelsen, hvis en producent- eller brancheorganisation ikke længere overholder de relevante krav, og pålægger den sanktioner i tilfælde af manglende overholdelse eller uregelmæssigheder.
Artikel 69
Kommunikation
Senest den 1. marts hvert år og første gang senest den 1. marts 2009 sender medlemsstaterne Kommissionen en rapport om de afgørelser og foranstaltninger, de har truffet i henhold til artikel 66, 67 og 68 i det foregående kalenderår.
AFSNIT IV
SAMHANDEL MED TREDJELANDE
KAPITEL I
Fælles bestemmelser
Artikel 70
Generelle principper
1. Medmindre andet er fastsat i denne forordning, finder toldsatserne i den fælles toldtarif anvendelse på de produkter, der er omfattet af denne forordning.
2. Medmindre andet er fastsat i denne forordning eller vedtaget i henhold til en af dens bestemmelser, er følgende forbudt i samhandelen med tredjelande:
a)
opkrævning af afgifter med samme virkning som told
b)
anvendelse af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger med tilsvarende virkning.
Artikel 71
Den kombinerede nomenklatur
De almindelige regler for fortolkning af den kombinerede nomenklatur og de særlige regler for dens anvendelse gælder ved tarifering af de produkter, der er omfattet af denne forordning. Den toldnomenklatur, der følger af anvendelsen af denne forordning, herunder eventuelt definitionerne og kategorierne i bilag I og bilag IV, indarbejdes i den fælles toldtarif.
KAPITEL II
Import- og eksportlicenser
Artikel 72
Import- og eksportlicenser
1. Der kan efter proceduren i artikel 113, stk. 1, træffes afgørelse om, at der ved import til Fællesskabet eller eksport fra Fællesskabet af et eller flere produkter henhørende under KN-kode 2009 61, 2009 69 og 2204 skal fremlægges en import- eller eksportlicens.
2. Ved anvendelsen af stk. 1 tages der hensyn til behovet for licenser til forvaltning af de pågældende markeder og især, når der er tale om importlicenser, til overvågning af importen af de pågældende produkter.
Artikel 73
Udstedelse af licenser
Medlemsstaterne udsteder import- og eksportlicenser til enhver, der ansøger herom, uanset hvor i Fællesskabet vedkommende er etableret, medmindre andet er fastsat i en af Rådets forordninger eller andre af Rådets retsakter, uden at dette i øvrigt indskrænker anvendelsen af kapitel IV.
Artikel 74
Licensernes gyldighed
Import- og eksportlicenser gælder for hele Fællesskabet.
Artikel 75
Sikkerhed
1. Medmindre andet er fastsat efter proceduren i artikel 113, stk. 1, er udstedelsen af import- og eksportlicenser betinget af, at der stilles sikkerhed for opfyldelsen af forpligtelsen til at gennemføre importen eller eksporten inden for licensens gyldighedsperiode.
2. Sikkerheden fortabes helt eller delvis, hvis transaktionen ikke eller kun delvis finder sted inden for licensens gyldighedsperiode, medmindre der foreligger force majeure.
Artikel 76
Særlig sikkerhed
1. For druesaft og druemost henhørende under KN-kode 2009 61, 2009 69 og 2204 30, for hvilke anvendelsen af toldsatserne i den fælles toldtarif afhænger af produktets importpris, skal korrektheden af denne pris efterprøves enten på grundlag af en kontrol af de enkelte partier eller ved anvendelse af en fast importværdi, som Kommissionen beregner på grundlag af prisnoteringerne for de pågældende produkter i oprindelseslandene.
Er den oplyste indgangspris for det pågældende parti højere end en eventuel fast importværdi forhøjet med en margen, der fastsættes efter proceduren i artikel 113, stk. 1, og som ikke må overstige den faste importværdi med mere end 10 %, skal der stilles sikkerhed svarende til importtolden beregnet på grundlag af den faste importværdi.
Oplyses indgangsprisen for det pågældende parti ikke, afhænger anvendelsen af toldsatserne i den fælles toldtarif af den faste importværdi eller af anvendelsen af de relevante bestemmelser i toldforskrifterne på betingelser, der fastsættes efter proceduren i artikel 113, stk. 1.
2. Hvis Rådet indrømmer undtagelser, jf. bilag VI, litra B, punkt 5, eller litra C, for importerede produkter, skal importørerne stille sikkerhed for disse produkter hos de udpegede toldmyndigheder på tidspunktet for varens overgang til fri omsætning. Sikkerheden frigives, når importøren har forelagt toldmyndighederne i den medlemsstat, hvor varen er overgået til fri omsætning, tilfredsstillende bevis for, at druemosten er blevet omdannet til druesaft, er anvendt i andre produkter uden for vinsektoren eller, hvis den er anvendt til vinfremstilling, er blevet behørigt mærket.
Artikel 77
Gennemførelsesforanstaltninger
De foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre dette kapitel, vedtages efter proceduren i artikel 113, stk. 1.
Disse foranstaltninger kan blandt andet omfatte:
a)
fastsættelse af kriterier for at afgøre, hvilken kontrolordning der skal anvendes
b)
de elementer, der skal tages i betragtning ved beregningen af de faste importværdier
c)
størrelsen af den i artikel 75 og 76 nævnte sikkerhed samt reglerne for frigivelsen heraf
d)
hvis det er relevant, listen over de produkter, for hvilke der kræves import- eller eksportlicens
e)
hvis det er relevant, betingelserne for udstedelse af import- eller eksportlicenser og disses gyldighedsperiode.
KAPITEL III
Beskyttelse og aktiv og passiv forædling
Artikel 78
Beskyttelsesforanstaltninger
1. Kommissionen træffer beskyttelsesforanstaltninger over for import til Fællesskabet i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 519/94 af 7. marts 1994 om den fælles ordning for indførsel fra visse tredjelande (23) og Rådets forordning (EF) nr. 3285/94 af 22. december 1994 om den fælles importordning (24) på de i stk. 3 anførte betingelser.
2. Medmindre andet er fastsat i andre af Rådets retsakter, træffer Kommissionen i overensstemmelse med stk. 3 beskyttelsesforanstaltninger over for import til Fællesskabet, der sker i henhold til internationale aftaler, som er indgået i henhold til traktatens artikel 300.
3. Kommissionen kan træffe de i stk. 1 og 2 omhandlede foranstaltninger på eget initiativ eller efter anmodning fra en medlemsstat. Hvis Kommissionen modtager en anmodning fra en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest fem arbejdsdage efter modtagelsen.
Medlemsstaterne underrettes om foranstaltningerne, der iværksættes straks.
Enhver medlemsstat kan indbringe en i henhold til stk. 1 og 2 af Kommissionen truffet afgørelse for Rådet inden for fem arbejdsdage efter datoen for underretningen herom. Rådet træder omgående sammen. Rådet kan med kvalificeret flertal ændre eller ophæve den pågældende afgørelse senest en måned efter den dato, hvor den blev indbragt for det.
4. Finder Kommissionen, at en i henhold til stk. 1 eller 2 truffet beskyttelsesforanstaltning bør ophæves eller ændres, gør den følgende:
a)
Hvis foranstaltningen er vedtaget af Rådet, foreslår Kommissionen Rådet, at den ophæves eller ændres. Rådet træffer beslutning med kvalificeret flertal.
b)
I alle andre tilfælde er det Kommissionen, der ophæver eller ændrer Fællesskabets beskyttelsesforanstaltninger.
Artikel 79
Tillægsimporttold
1. Importen af druesaft og druemost, som i aftalen om landbrug indgået under de multilaterale handelsforhandlinger i forbindelse med Uruguayrunden er omfattet af en særlig beskyttelsesklausul, pålægges en tillægsimporttold ud over den i artikel 70, stk. 1, fastsatte told for at undgå eller afhjælpe de skadelige virkninger, der kan opstå for markedet i Fællesskabet, hvis:
a)
importen sker til en pris, der ligger under det niveau, som Fællesskabet har meddelt WTO, eller
b)
importmængden i et år overstiger et bestemt niveau.
Den i litra b) omhandlede mængde fastlægges på basis af afsætningsmulighederne, der i givet fald defineres som importen i procent af det tilsvarende indenlandske forbrug i de tre foregående år.
2. Tillægsimporttolden pålægges ikke, hvis det er usandsynligt, at importen skaber forstyrrelser på Fællesskabets marked, eller hvis virkningerne ikke står i forhold til det tilstræbte mål.
3. Ved anvendelsen af stk. 1, litra a), fastlægges importpriserne på grundlag af cif-importpriserne for det pågældende parti.
Cif-importpriserne kontrolleres på grundlag af de repræsentative priser for det pågældende produkt på verdensmarkedet eller Fællesskabets importmarked.
Artikel 80
Suspension af proceduren for aktiv og passiv forædling
1. Hvis Fællesskabets marked forstyrres eller trues af forstyrrelser på grund af proceduren for aktiv eller passiv forædling, kan der efter anmodning fra en medlemsstat eller på Kommissionens initiativ træffes afgørelse efter proceduren i artikel 113, stk. 1, om helt eller delvis at suspendere anvendelsen af proceduren for aktiv eller passiv forædling for de produkter, der er omfattet af denne forordning. Hvis Kommissionen modtager en anmodning fra en medlemsstat, træffes der afgørelse herom senest fem arbejdsdage efter modtagelsen.
Medlemsstaterne underrettes om foranstaltningerne, der iværksættes straks.
Enhver medlemsstat kan indbringe en i henhold til første afsnit truffet foranstaltning for Rådet inden for fem arbejdsdage efter datoen for underretningen herom. Rådet træder omgående sammen. Rådet kan med kvalificeret flertal ændre eller ophæve den pågældende foranstaltning senest en måned efter den dato, hvor den blev indbragt for det.
2. I det omfang det er nødvendigt, for at den fælles markedsordning for vin kan fungere efter hensigten, kan anvendelsen af proceduren for aktiv eller passiv forædling af de produkter, der er omfattet af denne forordning, helt eller delvis forbydes af Rådet efter proceduren i traktatens artikel 37, stk. 2.
Artikel 81
Gennemførelsesforanstaltninger
De foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre dette kapitel, vedtages efter proceduren i artikel 113, stk. 1.
KAPITEL IV
Importregler
Artikel 82
Importkrav
1. Bestemmelserne om oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser og om mærkning i afsnit III, kapitel III og IV, i denne forordning, når det er relevant, samt artikel 25, stk. 2, i denne forordning finder anvendelse på produkter henhørende under KN-kode 2009 61, 2009 69 og 2204, som importeres til Fællesskabet, medmindre andet er fastsat, navnlig i aftaler indgået i henhold til traktatens artikel 300.
2. Medmindre andet er fastsat i aftaler indgået i henhold til traktatens artikel 300, fremstilles de i stk. 1 i nærværende artikel omhandlede produkter i overensstemmelse med de ønologiske fremgangsmåder, der er anbefalet og offentliggjort af OIV eller godkendt af Fællesskabet i medfør af denne forordning og gennemførelsesforanstaltningerne hertil.
3. Ved import af de i stk. 1 omhandlede produkter skal der fremlægges:
a)
en attest, der godtgør, at bestemmelserne i stk. 1 og 2 er opfyldt, og som skal udstedes af et kompetent organ, der er opført på en liste, som skal offentliggøres af Kommissionen, i det land, hvorfra produktet kommer
b)
en analyseerklæring udarbejdet af et organ eller en myndighed, som er udpeget af det land, hvorfra produktet kommer, hvis det er bestemt til direkte konsum.
Artikel 83
Toldkontingenter
1. Toldkontingenter, der følger af aftaler indgået i henhold til traktatens artikel 300 eller af andre af Rådets retsakter, for import af produkter, der er omfattet af denne forordning, åbnes og forvaltes efter proceduren i artikel 113, stk. 1, i denne forordning.
2. Toldkontingenterne forvaltes på en sådan måde, at de erhvervsdrivende ikke forskelsbehandles, ved anvendelse af en af følgende metoder eller en kombination heraf eller en anden passende metode:
a)
en metode, der er baseret på den kronologiske rækkefølge, som ansøgningerne indgives i (først til mølle-princippet)
b)
en metode, der fordeler i forhold til de mængder, der indgives ansøgning om (metoden »samtidig behandling«)
c)
en metode, der tager hensyn til de traditionelle handelsstrømme (metoden »traditionelle/nye mønstre«).
3. Metoden til forvaltning af toldkontingenterne skal, hvor det er relevant, tage behørigt hensyn til fællesskabsmarkedets forsyningsbehov og nødvendigheden af at sikre balance på dette marked.
Artikel 84
Gennemførelsesforanstaltninger
De foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre dette kapitel, vedtages efter proceduren i artikel 113, stk. 1.
Disse foranstaltninger kan blandt andet omfatte:
a)
nærmere enkeltheder om importkravene
b)
bestemmelser, der giver garanti for produktets art, afsendelsessted og oprindelse
c)
bestemmelser om anerkendelse af det dokument, der anvendes til kontrol af den i litra b) nævnte garanti.
AFSNIT V
PRODUKTIONSKAPACITET
KAPITEL I
Ulovlige beplantninger
Artikel 85
Ulovlige beplantninger fra efter den 31. august 1998
1. Producenter, der efter den 31. august 1998 har plantet vinstokke på arealer, som ikke er omfattet af en plantningsrettighed, rydder disse for egen regning.
2. Indtil rydningen i henhold til stk. 1 er gennemført, må druer og produkter fremstillet af druer fra de i nævnte stykke omhandlede arealer kun bringes i omsætning med henblik på destillation for producentens egen regning. Produkterne fra destillationen må ikke anvendes til fremstilling af alkohol med et virkeligt alkoholindhold på 80 % vol. eller derunder.
3. Uden at dette berører eventuelle tidligere sanktioner, som medlemsstaterne har pålagt, pålægger medlemsstaterne fra 31. december 2008 producenter, der ikke har overholdt denne rydningsforpligtelse, sanktioner, som differentieres efter, hvor alvorlig, omfattende og varig den manglende overholdelse er.
4. Medlemsstaterne giver hvert år senest den 1. marts Kommissionen underretning om de arealer, hvor der er plantet vinstokke efter den 31. august 1998, og som ikke er omfattet af en plantningsrettighed, samt om de i overensstemmelse med stk. 1 ryddede arealer.
5. Udløbet af det midlertidige forbud mod nyplantning den 31. december 2015, jf. artikel 90, stk. 1, berører ikke de i nærværende artikel fastsatte forpligtelser.
Artikel 86
Obligatorisk legalisering af ulovlige beplantninger fra før 1. september 1998
1. Producenter, der før den 1. september 1998 har plantet vinstokke på arealer, som ikke er omfattet af en plantningsrettighed, skal i givet fald legalisere disse mod betaling af et gebyr senest den 31. december 2009.
Med forbehold af procedurerne i forbindelse med regnskabsafslutning finder første afsnit ikke anvendelse på arealer, som er legaliseret på grundlag af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1493/1999.
2. Det i stk. 1 nævnte gebyr fastsættes af medlemsstaterne. Det skal være på mindst det dobbelte af den gennemsnitlige værdi af den tilsvarende plantningsrettighed i det pågældende område.
3. Indtil legaliseringen i henhold til stk. 1 er gennemført, må druer og produkter fremstillet af druer fra de i nævnte stykke omhandlede arealer kun bringes i omsætning med henblik på destillation for producentens egen regning. Produkterne fra destillationen må ikke anvendes til fremstilling af alkohol med et virkeligt alkoholindhold på 80 % vol. eller derunder.
4. Ulovlige arealer som nævnt i stk. 1, som ikke er legaliseret i henhold til nævnte stykke senest den 31. december 2009, ryddes for egen regning af de berørte producenter.
Medlemsstaterne pålægger producenter, der ikke overholder denne rydningsforpligtelse, sanktioner, som differentieres efter, hvor alvorlig, omfattende og varig den manglende overholdelse er.
I afventning af den rydning, der er nævnt i første afsnit, finder stk. 3 tilsvarende anvendelse.
5. Medlemsstaterne giver senest den 1. marts hvert relevant år Kommissionen underretning om:
a)
de arealer, hvor der er plantet vinstokke før den 1. september 1998, og som ikke er omfattet af en plantningsrettighed
b)
de arealer, der er legaliseret i overensstemmelse med stk. 1, gebyrerne, jf. nævnte stykke, og den gennemsnitlige regionale værdi af plantningsrettighederne, jf. stk. 2.
Medlemsstaterne giver, første gang senest den 1. marts 2010, Kommissionen underretning om de arealer, der er ryddet i overensstemmelse med stk. 4, første afsnit.
6. Udløbet af det midlertidige forbud mod nyplantning den 31. december 2015, jf. artikel 90, stk. 1, berører ikke de i stk. 3, 4 og 5 fastsatte forpligtelser.
Artikel 87
Kontrol med omsætningsforbud eller destillationspligt
1. I de i artikel 85, stk. 2, og artikel 86, stk. 3 og 4, omhandlede tilfælde skal medlemsstaterne kræve dokumentation for, at de pågældende produkter ikke er bragt i omsætning, eller, såfremt de pågældende produkter er blevet destilleret, dokumentation i form af forelæggelse af destillationskontrakter.
2. Medlemsstaterne kontrollerer, at omsætningsforbuddet og destillationspligten, som nævnt i stk. 1, er overholdt. I modsat fald pålægger de sanktioner.
3. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om, hvilke arealer der er omfattet af destillation, og hvor store mængder alkohol det drejer sig om.
Artikel 88
Ledsageforanstaltninger
De i artikel 86, stk. 1, første afsnit, nævnte arealer, der ikke er legaliseret, samt de i artikel 85, stk. 1, nævnte arealer kan ikke komme i betragtning til støtteforanstaltninger på nationalt plan eller på fællesskabsplan.
Artikel 89
Gennemførelsesforanstaltninger
De foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre dette kapitel, vedtages efter proceduren i artikel 113, stk. 1.
Disse foranstaltninger kan omfatte:
a)
nærmere bestemmelser om oplysningskrav til medlemsstaterne og om eventuelle nedsættelser af budgetbevillingerne i bilag II i tilfælde af manglende overholdelse af kravene
b)
nærmere bestemmelser om de sanktioner, medlemsstaterne skal pålægge i tilfælde af manglende overholdelse af forpligtelserne i artikel 85, 86 og 87.
KAPITEL II
Overgangsordning for plantningsrettigheder
Artikel 90
Midlertidigt forbud mod plantning af vinstokke
1. Uden at dette berører artikel 24 og navnlig stk. 3 heri, er det indtil den 31. december 2015 forbudt at plante vinstokke af druesorter, der kan klassificeres efter artikel 24, stk. 1.
2. Indtil den 31. december 2015 er det ligeledes forbudt at dobbeltpode druesorter, der kan klassificeres efter artikel 24, stk. 1, på andre druesorter end dem, der er omhandlet i den pågældende artikel.
3. Uanset stk. 1 og 2 er plantning og dobbeltpodning som omhandlet i nævnte stykker tilladt, hvis der foreligger:
a)
en nyplantningsrettighed i henhold til artikel 91
b)
en genplantningsrettighed i henhold til artikel 92
c)
en plantningsrettighed, som er tildelt fra en reserve i henhold til artikel 93 og 94.
4. De i stk. 3 omhandlede plantningsrettigheder tildeles i hektar.
5. Artikel 91-96 finder anvendelse indtil den 31. december 2015.
6. Medlemsstaterne kan beslutte at opretholde det forbud, der er nævnt i stk. 1, på deres område eller på dele af deres område indtil senest den 31. december 2018. I så tilfælde finder bestemmelserne vedrørende den overgangsordning for plantningsrettigheder, der er omhandlet i dette kapitel, herunder i denne artikel, anvendelse i den pågældende medlemsstat i overensstemmelse hermed.
Artikel 91
Nyplantningsrettigheder
1. Medlemsstaterne kan tildele producenterne nyplantningsrettigheder for arealer:
a)
der er bestemt til nyplantning i forbindelse med jordfordeling eller ekspropriation, som af hensyn til almenvellet er vedtaget i medfør af gældende national lovgivning
b)
der er bestemt til forsøg
c)
der er bestemt til podningsgartneri, eller
d)
hvis vinavlsprodukter udelukkende er bestemt til vinavlerens privatforbrug.
2. Nyplantningsrettigheder skal:
a)
anvendes af den producent, der har fået dem tildelt
b)
anvendes inden udgangen af det andet produktionsår efter det produktionsår, hvor de blev tildelt
c)
anvendes til de formål, som tildelingen gælder.
Artikel 92
Genplantningsrettigheder
1. Medlemsstaterne tildeler genplantningsrettigheder til producenter, der har ryddet et vindyrkningsareal.
Ryddede arealer, for hvilke der er givet rydningspræmie i overensstemmelse med kapitel III, kan dog ikke tildeles genplantningsrettigheder.
2. Medlemsstaterne kan tildele genplantningsrettigheder til producenter, der forpligter sig til at rydde et vindyrkningsareal. I så fald ryddes det pågældende areal senest ved udgangen af det tredje år efter, at de nye vinstokke, som genplantningsrettighederne gælder, er blevet plantet.
3. Genplantningsrettigheder tildeles for et areal, der svarer til det ryddede areal i renkultur.
4. Genplantningsrettighederne udøves på den bedrift, som har fået dem tildelt. Medlemsstaterne kan endvidere bestemme, at disse genplantningsrettigheder kun må udøves på det areal, der er blevet ryddet.
5. Uanset stk. 4 kan medlemsstaterne fastsætte, at genplantningsrettigheder helt eller delvis kan overføres til en anden bedrift i samme medlemsstat i følgende tilfælde:
a)
hvis en del af den berørte bedrift overgår til denne anden bedrift
b)
hvis arealerne på denne anden bedrift er bestemt til:
i)
produktion af vine med beskyttet oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse, eller
ii)
podningsgartneri.
Medlemsstaterne sørger for, at anvendelsen af undtagelserne i første afsnit ikke fører til en samlet forøgelse af produktionskapaciteten på deres område, især i forbindelse med overførsler fra ikke-kunstvandede arealer til kunstvandede arealer.
6. Stk. 1-5 finder tilsvarende anvendelse på rettigheder, der kan sidestilles med genplantningsrettigheder, og som er erhvervet i henhold til tidligere fællesskabsbestemmelser eller nationale bestemmelser.
7. Genplantningsrettigheder, der er tildelt i henhold til artikel 4, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1493/1999, anvendes inden for de deri fastsatte frister.
Artikel 93
Nationale og regionale reserver af plantningsrettigheder
1. For at forbedre forvaltningen af produktionskapaciteten opretter medlemsstaterne en national reserve eller regionale reserver af plantningsrettigheder.
2. Medlemsstater, der har oprettet nationale eller regionale reserver af plantningsrettigheder i henhold til forordning (EF) nr. 1493/1999, kan bevare disse reserver, så længe de anvender overgangsordningen for plantningsrettigheder i overensstemmelse med dette kapitel.
3. Følgende plantningsrettigheder tilføres den nationale eller de regionale reserver, hvis de ikke er anvendt inden for den fastsatte frist:
a)
nye plantningsrettigheder
b)
genplantningsrettigheder
c)
plantningsrettigheder, der er tildelt fra reserven.
4. Producenterne kan overføre genplantningsrettigheder til de nationale eller regionale reserver. Betingelserne for en sådan overførsel, om nødvendigt mod en økonomisk godtgørelse fra medlemsstaten, bestemmes af medlemsstaten under hensyntagen til parternes legitime interesser.
5. Uanset stk. 1 kan medlemsstaterne beslutte ikke at anvende en ordning med reserver, hvis de kan godtgøre, at der findes en anden effektiv ordning for forvaltning af plantningsrettigheder på hele deres område. Den alternative ordning kan om nødvendigt afvige fra de relevante bestemmelser i dette kapitel.
Første afsnit finder også anvendelse på medlemsstater, der ophører med at anvende nationale eller regionale reserver i henhold til forordning (EF) nr. 1493/1999.
Artikel 94
Tildeling af plantningsrettigheder fra reserven
1. Medlemsstaterne kan tildele rettigheder fra en reserve:
a)
uden modydelse til producenter, der er under 40 år, som har de nødvendige faglige kvalifikationer, som for første gang etablerer sig, og som er bedriftens driftsleder
b)
mod betaling til nationale eller eventuelt regionale kasser til producenter, som har til hensigt at udnytte rettighederne til at beplante arealer, hvis produktion der er et sikkert marked for.
Medlemsstaterne opstiller kriterier for fastsættelse af den i litra b) nævnte betaling, hvis størrelse kan variere afhængigt af det endelige produkt fra de pågældende vindyrkningsarealer og af den resterende varighed af det midlertidige forbud mod nyplantning, jf. artikel 90, stk. 1 og 2.
2. Når der udnyttes plantningsrettigheder fra en reserve, sikrer medlemsstaterne:
a)
at stedet, de anvendte sorter og dyrkningsmetoderne garanterer, at den efterfølgende produktion er tilpasset efterspørgslen på markedet
b)
at de pågældende udbytter er typiske for gennemsnittet i området, især når plantningsrettigheder fra en reserve for ikke-kunstvandede arealer udnyttes på kunstvandede arealer.
3. Plantningsrettigheder fra en reserve, som ikke er udnyttet inden udgangen af det andet produktionsår efter det produktionsår, hvor de blev tildelt, fortabes og føres tilbage til reserven.
4. Plantningsrettigheder i en reserve, som ikke er udnyttet inden udgangen af det femte produktionsår efter, at de er tilført reserven, går tabt.
5. Hvis der findes regionale reserver i en medlemsstat, kan den pågældende medlemsstat fastsætte regler for overførsel af plantningsrettigheder mellem de regionale reserver. Hvis der findes både regionale og nationale reserver i en medlemsstat, kan den pågældende medlemsstat også tillade overførsler disse reserver imellem.
Der kan anvendes en reduktionskoefficient på overførsler.
Artikel 95
De minimis
Dette kapitel finder kun anvendelse i de medlemsstater, hvor Fællesskabets ordning for plantningsrettigheder fandt anvendelse den 31. december 2007.
Artikel 96
Strengere nationale regler
Medlemsstaterne kan vedtage strengere nationale regler for tildeling af nyplantningsrettigheder eller genplantningsrettigheder. De kan foreskrive, at ansøgninger herom og de relevante oplysninger, der ledsager disse, skal suppleres med yderligere angivelser, der måtte være nødvendige for at overvåge udviklingen i produktionskapaciteten.
Artikel 97
Gennemførelsesforanstaltninger
De foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre dette kapitel, vedtages efter proceduren i artikel 113, stk. 1.
Disse foranstaltninger kan blandt andet omfatte:
a)
bestemmelser, som skal gøre det muligt at undgå for store administrative omkostninger i forbindelse med anvendelsen af bestemmelserne i dette kapitel
b)
sameksistens af vinstokke i medfør af artikel 92, stk. 2
c)
anvendelsen af den reduktionskoefficient, der er omhandlet i artikel 94, stk. 5.
KAPITEL III
Rydningsordning
Artikel 98
Anvendelsesområde og definition
I dette kapitel fastlægges betingelserne for udbetaling til vinavlere af en præmie som modydelse for rydning af vinstokke (i det følgende benævnt »rydningspræmie«).
Artikel 99
Ordningens varighed
Rydningsordningen gælder indtil udgangen af produktionsåret 2010/11.
Artikel 100
Betingelser for støtteberettigelse
Der kan kun ydes rydningspræmie, hvis det berørte areal opfylder følgende betingelser:
a)
Der er ikke modtaget fællesskabsstøtte eller national støtte til omstrukturerings- og omstillingsforanstaltninger i de 10 produktionsår, der gik forud for rydningsanmodningen.
b)
Der er ikke modtaget fællesskabsstøtte hertil i henhold til andre fælles markedsordninger i de fem produktionsår, der gik forud for rydningsanmodningen.
c)
Det passes.
d)
Det er ikke under 0,1 ha. Hvis en medlemsstat træffer beslutning herom, kan denne mindstestørrelse dog være 0,3 ha for visse administrative områder i den pågældende medlemsstat, hvor en vinbedrifts vindyrkningsarealer i gennemsnit overstiger en ha.
e)
Det er ikke beplantet i strid med gældende fællesskabsbestemmelser eller nationale bestemmelser.
f)
Det er beplantet med en druesort, der kan klassificeres efter artikel 24, stk. 1.
Uanset litra e) kan der ydes rydningspræmie til arealer, som er legaliseret i henhold til artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1493/1999 og artikel 86, stk. 1, i nærværende forordning.
Artikel 101
Rydningspræmiens størrelse
1. Satserne for de rydningspræmier, der skal ydes, fastsættes efter proceduren i artikel 113, stk. 1.
2. Det specifikke beløb, der skal udbetales i rydningspræmie, fastsættes af medlemsstaterne inden for rammerne af de i stk. 1 nævnte satser og på grundlag af den pågældende bedrifts historiske udbytter.
Artikel 102
Procedure og budget
1. Interesserede producenter indsender ansøgninger om rydningspræmie til de respektive myndigheder i medlemsstaterne senest den 15. september hvert år. Medlemsstaterne kan fastsætte en tidligere dato end den 15. september, forudsat at denne ligger efter den 30. juni, og at de, når det er relevant, tager hensyn til deres anvendelse af de undtagelser, der er fastsat i artikel 104.
2. Medlemsstaterne gennemfører administrativ kontrol med de modtagne ansøgninger, behandler de ansøgninger, der kan komme i betragtning, og meddeler hvert år senest den 15. oktober Kommissionen det samlede areal og de samlede beløb, der svarer til disse ansøgninger, opdelt efter områder og udbytteintervaller.
3. Det maksimale årsbudget for rydningsordningen er fastsat i bilag VII.
4. Hvert år senest den 15. november fastsættes der efter proceduren i artikel 113, stk. 1, en bestemt procentsats for antagelse af de anmeldte beløb, hvis det samlede beløb, som medlemsstaterne har meddelt Kommissionen, overstiger de disponible budgetmidler, idet der, når det er relevant, skal tages hensyn til anvendelsen af artikel 104, stk. 2 og 3.
5. Medlemsstaterne antager hvert år senest den 1. februar ansøgninger:
a)
for de arealer, som der er indsendt ansøgning for, i deres helhed, hvis Kommissionen ikke har fastsat en procentsats i henhold til stk. 4, eller
b)
for de arealer, der fremkommer ved anvendelse af den i stk. 4 nævnte procentsats på grundlag af objektive og ikke-diskriminerende kriterier og i overensstemmelse med følgende prioriteter:
i)
Medlemsstaterne giver højeste prioritet til ansøgere, hvis ansøgning om rydningspræmie omfatter hele deres vindyrkningsareal.
ii)
Medlemsstaterne giver næsthøjeste prioritet til ansøgere, der er mindst 55 år gamle eller ældre, hvis medlemsstaterne bestemmer det.
Medlemsstaterne meddeler hvert år senest den 1. marts Kommissionen, hvilke ansøgninger der er antaget, opdelt efter områder og udbytteintervaller, og hvilket samlet beløb der er udbetalt i rydningspræmier, opdelt efter områder.
6. For det foregående produktionsår meddeler medlemsstaterne hvert år senest den 1. december Kommissionen:
a)
de ryddede arealer, opdelt efter områder og udbytteintervaller
b)
det samlede beløb, der er udbetalt i rydningspræmier, opdelt efter områder.
Artikel 103
Krydsoverensstemmelse
Har en landbruger på et hvilket som helst tidspunkt inden for tre år efter betaling af rydningspræmien ikke overholdt de lovgivningsbestemte forvaltningskrav og betingelserne for god landbrugs- og miljømæssig stand, jf. artikel 3-7 i forordning (EF) nr. 1782/2003, på sin bedrift, og skyldes den manglende overholdelse en handling eller undladelse, der direkte kan tilskrives landbrugeren, nedsættes eller annulleres betalingen helt eller delvist afhængigt af, hvor alvorlig, omfattende, varig og hyppig den manglende overholdelse er, og landbrugeren pålægges i givet fald at betale den tilbage efter betingelserne i de nævnte bestemmelser.
Artikel 104
Undtagelser
1. En medlemsstat kan beslutte at afvise yderligere ansøgninger som nævnt i artikel 102, stk. 1, når det samlede ryddede areal når op på 8 % af dens vindyrkningsarealer, jf. bilag VIII.
En medlemsstat kan beslutte at afvise yderligere ansøgninger som nævnt i artikel 102, stk. 1, for en region, når det samlede ryddede areal i denne region når op på 10 % af regionens vinarealer.
2. Der kan efter proceduren i artikel 113, stk. 1, træffes beslutning om at standse anvendelsen af rydningsordningen i en medlemsstat, hvis fortsat rydning under hensyntagen til de ikke-færdigbehandlede ansøgninger ville medføre, at det samlede ryddede areal når op på mere end 15 % af medlemsstatens samlede vindyrkningsareal, jf. bilag VIII.
3. Der kan efter proceduren i artikel 113, stk. 1, træffes beslutning om at standse anvendelsen af rydningsordningen i en medlemsstat i et bestemt år, hvis fortsat rydning under hensyntagen til de ikke-færdigbehandlede ansøgninger ville medføre et ryddet areal på mere end 6 % af medlemsstatens samlede vindyrkningsareal i det bestemte år af ordningen, jf. bilag VIII.
4. Medlemsstaterne kan udelukke vinarealer i bjergområder og på stejle skråninger fra rydningsordningen på betingelser, der skal fastsættes efter proceduren i artikel 113, stk. 1.
5. Medlemsstaterne kan udelukke arealer fra rydningsordningen, hvis dens anvendelse er uforenelig med hensynet til miljøet. De arealer, der således udelukkes, må højst udgøre 3 % af de samlede vindyrkningsarealer, jf. bilag VIII.
6. Grækenland kan erklære, at vindyrkningsarealer på De Ægæiske Øer og de græske Joniske Øer med undtagelse af Kreta og Evia er udelukket fra rydningsordningen.
7. Den rydningsordning, der er fastlagt i dette kapitel, finder ikke anvendelse på Azorerne, Madeira og De Kanariske Øer.
8. Medlemsstater, der beslutter at gøre brug af den i stk. 4-6 nævnte mulighed, meddeler hvert år senest den 1. august og første gang den 1. august 2008 Kommissionen, hvad angår den rydningsforanstaltning, der skal iværksættes:
a)
de arealer, der er erklæret udelukket
b)
begrundelsen herfor, jf. stk. 4 og 5.
9. Medlemsstaterne giver producenter på de arealer, der er udelukket eller erklæret udelukket i henhold til stk. 4-7, forrang i forbindelse med andre støtteforanstaltninger i denne forordning, navnlig, hvis det er relevant, i forbindelse med omstrukturerings- og omstillingsforanstaltningen under støtteprogrammerne og foranstaltningerne til udvikling af landdistrikter.
Artikel 105
De minimis
Dette kapitel finder kun anvendelse i de medlemsstater, hvor vinproduktionen overstiger 50 000 hl pr. produktionsår. Denne produktion beregnes på grundlag af den gennemsnitlige produktion i de foregående fem produktionsår.
Artikel 106
Supplerende national støtte
Medlemsstaterne kan ud over den tildelte rydningspræmie yde supplerende national støtte, som ikke overstiger 75 % af den gældende rydningspræmie.
Artikel 107
Gennemførelsesforanstaltninger
De foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre dette kapitel, vedtages efter proceduren i artikel 113, stk. 1.
Disse foranstaltninger kan blandt andet omfatte:
a)
detaljerede oplysninger om de betingelser for støtteberettigelse, der er nævnt i artikel 100, navnlig med hensyn til dokumentation for, at arealerne blev korrekt passet i 2006 og 2007
b)
præmiesatser og -beløb, jf. artikel 101
c)
kriterier for undtagelser, jf. artikel 104
d)
indberetningskrav til medlemsstaterne vedrørende gennemførelsen af rydningsordningen, herunder sanktionerne i tilfælde af forsinkelser i indberetningen og de oplysninger, medlemsstaterne giver producenterne om ordningen og muligheden for at anvende den
e)
indberetningskrav vedrørende supplerende national støtte
f)
betalingsfrister.
AFSNIT VI
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 108
Fortegnelse over vindyrkningsarealer
1. Medlemsstaterne fører en fortegnelse over vindyrkningsarealer, der indeholder ajourførte oplysninger om produktionskapaciteten.
2. Medlemsstater, i hvilke det samlede vindyrkningsareal med druesorter, der kan klassificeres efter artikel 24, stk. 1, er mindre end 500 ha, er ikke underlagt forpligtelsen i stk. 1.
Artikel 109
Opgørelse
Hvert år senest den 1. marts, første gang senest den 1. marts 2009, forelægger de medlemsstater, der medtager foranstaltningen »omstrukturering og omstilling af vindyrkningsarealer« i deres støtteprogrammer i henhold til artikel 11, Kommissionen en ajourført opgørelse over deres produktionskapacitet på grundlag af fortegnelsen over vindyrkningsarealer, jf. artikel 108.
Artikel 110
Varighed af fortegnelsen over vindyrkningsarealer og opgørelsen
Det kan efter proceduren i artikel 113, stk. 1, fastsættes, at artikel 108 og 109 ikke længere finder anvendelse fra en dato efter den 1. januar 2016.
Artikel 111
Obligatoriske anmeldelser
1. Producenterne af druer til fremstilling af vin samt producenterne af most og vin anmelder hvert år til de kompetente nationale myndigheder, hvor store mængder der er produceret af den seneste høst.
2. Medlemsstaterne kan kræve, at forhandlere af druer til fremstilling af vin hvert år anmelder, hvor store mængder af den seneste høst der er afsat.
3. Most- og vinproducenterne samt de handlende bortset fra detailhandlere anmelder hvert år til de kompetente nationale myndigheder størrelsen af deres lagre af most og vin, uanset om de stammer fra indeværende eller tidligere års høst. Most og vin, der er importeret fra tredjelande, anføres separat.
Artikel 112
Ledsagedokumenter og bogføring
1. De af denne forordning omfattede produkter bringes kun i omsætning i Fællesskabet, når de ledsages af et dokument, der er godkendt af myndighederne.
2. Fysiske eller juridiske personer eller sammenslutninger af sådanne personer, som ligger inde med produkter, der er omfattet af denne forordning, i forbindelse med udøvelsen af deres erhverv, navnlig producenter, aftapningsvirksomheder og forarbejdningsvirksomheder samt forhandlere, der skal bestemmes nærmere efter proceduren i artikel 113, stk. 1, skal føre ind- og udgangsbøger for disse produkter.
Artikel 113
Udvalgsprocedure
1. Når der henvises til dette stykke, finder artikel 195, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1234/2007 anvendelse.
2. Når der henvises til dette stykke:
a)
bistås Kommissionen af et forskriftsudvalg
b)
finder artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF anvendelse
c)
skal fristen i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF være på tre måneder.
Artikel 114
Finansielle ressourcer
De i afsnit II, kapitel I, fastsatte foranstaltninger bortset fra den foranstaltning, der er nævnt i artikel 7, stk. 1, litra a), samt de i afsnit V, kapitel III, fastsatte foranstaltninger udgør interventioner til regulering af landbrugsmarkederne, jf. artikel 3, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 1290/2005.
Artikel 115
Udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne og Kommissionen
1. Medlemsstaterne og Kommissionen meddeler hinanden alle oplysninger, der er nødvendige for at anvende denne forordning, navnlig for at overvåge og analysere markedet og opfylde de internationale forpligtelser for de af denne forordning omfattede produkter.
2. Der fastsættes efter proceduren i artikel 113, stk. 1, detaljerede bestemmelser om, hvilke oplysninger der er nødvendige for at anvende stk. 1 i nærværende artikel, samt om disses form og indhold, såvel som om tidspunkter, frister og procedurer for at sende eller gøre oplysninger og dokumenter tilgængelige.
Artikel 116
Overvågning
Med henblik på anvendelsen af denne forordning sikrer medlemsstaterne, at de forvaltnings- og kontrolprocedurer, der vedrører arealer, er forenelige med det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem (IACS) for så vidt angår følgende elementer:
a)
den elektroniske database
b)
systemet til identificering af landbrugsparceller, jf. artikel 20, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003
c)
den administrative kontrol.
Disse procedurer skal kunne fungere sammen med eller tillade udveksling af data med IACS uden problemer eller konflikter.
Artikel 117
Kontrolforanstaltninger og administrative sanktioner og indberetning heraf
Bortset fra det spørgsmål, der er omhandlet i artikel 145, litra na), i forordning (EF) nr. 1782/2003, vedtages følgende efter proceduren i artikel 113, stk. 1, i denne forordning:
a)
regler, der sikrer ensartet anvendelse af fællesskabsbestemmelserne for vinsektoren, navnlig vedrørende kontrol og bestemmelser om specifikke finansielle procedurer til forbedring af kontrollen
b)
regler for den administrative og fysiske kontrol, som medlemsstaterne skal føre for at undersøge, om de forpligtelser, der følger af anvendelsen af denne forordning, er overholdt
c)
en ordning for administrative sanktioner, der skal anvendes, hvis det konstateres, at de forpligtelser, der følger af anvendelsen af denne forordning, ikke er overholdt, under hensyntagen til, hvor alvorlig, omfattende, varig og hyppig den konstaterede manglende overholdelse er
d)
regler for inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb som følge af anvendelsen af denne forordning
e)
regler for indberetning af, hvilken kontrol der er foretaget, og resultaterne heraf.
Artikel 118
Udpegning af ansvarlige nationale myndigheder
1. Medlemsstaterne udpeger en eller flere myndigheder, som de pålægger at føre kontrol med, at fællesskabsbestemmelserne for vinsektoren overholdes, jf. dog artikel 47. Medlemsstaterne udpeger bl.a. de laboratorier, der bemyndiges til at foretage officielle analyser i vinsektoren. De udpegede laboratorier skal opfylde generelle kriterier for prøvningslaboratoriers virksomhed som fastlagt i ISO/IEC 17025.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen navne og adresser på de i stk. 1 omhandlede myndigheder og laboratorier. Kommissionen offentliggør disse oplysninger.
Artikel 119
National støtte til krisedestillation
1. Fra den 1. august 2012 kan medlemsstaterne yde national støtte til vinproducenter med henblik på frivillig eller obligatorisk destillation af vin i begrundede krisetilfælde.
2. Den støtte, der er nævnt i stk. 1, skal være afpasset efter forholdene og gøre det muligt at løse krisen.
3. Det samlede støttebeløb i en medlemsstat må for et givet år ikke overstige 15 % af de samlede midler, der er til rådighed pr. medlemsstat, som fastlagt i bilag II for det pågældende år.
4. De medlemsstater, der ønsker at anvende den støtte, der er nævnt i stk. 1, forelægger Kommissionen en behørigt begrundet meddelelse herom. Beslutningen om godkendelse af foranstaltningen og tildeling af støtten kan vedtages efter proceduren i artikel 113, stk. 1.
5. Den alkohol, der fremkommer ved destillation som nævnt i stk. 1, anvendes udelukkende til industri- eller energiformål for at undgå konkurrenceforvridning.
Artikel 120
Kommissionens rapport
Kommissionen udarbejder inden udgangen af 2012 en rapport, hvori der navnlig tages hensyn til de erfaringer, der er gjort med gennemførelsen af reformen.
Artikel 121
Gennemførelsesforanstaltninger
De foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre dette afsnit, vedtages efter proceduren i artikel 113, stk. 1.
Disse foranstaltninger kan blandt andet omfatte:
a)
nærmere bestemmelser om fortegnelsen over vindyrkningsarealer, jf. artikel 108, navnlig anvendelsen heraf til overvågning og kontrol af produktionskapaciteten
b)
nærmere bestemmelser om opgørelsen, jf. artikel 109, navnlig anvendelsen heraf til overvågning og kontrol af produktionskapaciteten
c)
nærmere bestemmelser om opmåling af arealer
d)
sanktioner i tilfælde af manglende overholdelse af oplysningskrav
e)
de i artikel 111 omhandlede obligatoriske anmeldelser
f)
ledsagedokumenterne og bogføringen i henhold til artikel 112
g)
nærmere oplysninger om den nationale støtte, der er nævnt i artikel 119.
AFSNIT VII
ÆNDRINGER, OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
KAPITEL I
Ændringer
Artikel 122
Ændring af forordning (EF) nr. 1493/1999
I artikel 2, stk. 3, første afsnit, i forordning (EF) nr. 1493/1999 ændres datoen »den 31. juli 2002« til:
»den 31. juli 2008«.
Artikel 123
Ændringer af forordning (EF) nr. 1782/2003
I forordning (EF) nr. 1782/2003 foretages følgende ændringer:
1)
Artikel 33, stk. 1, litra a), affattes således:
»a)
har opnået en betaling i den i artikel 38 nævnte referenceperiode under mindst en af de i bilag VI nævnte støtteordninger eller, når det drejer sig om olivenolie, i det i artikel 37, stk. 1, andet afsnit, nævnte produktionsår eller, når det drejer sig om sukkerroer, sukkerrør og cikorie, hvis de har modtaget markedsstøtte i den i litra K i bilag VII nævnte repræsentative periode, eller, når det drejer sig om bananer, hvis de har modtaget udligningsstøtte for indkomsttab i den i litra L i bilag VII nævnte repræsentative periode, eller, når det drejer sig om frugt og grøntsager, hvis de har været producenter af frugt og grøntsager eller spisekartofler eller har drevet planteskoler i den repræsentative periode, som medlemsstaterne anvender for disse produkter i henhold til litra M i bilag VII, eller, når det drejer sig om vin, hvis de har opnået en betalingsrettighed som nævnt i litra N og O i bilag VII«.
2)
I artikel 37, stk. 1, tilføjes følgende afsnit:
»For vin beregnes og tilpasses referencebeløbet efter litra N og O i bilag VII.«
3)
I artikel 41 indsættes følgende stykke:
»1b. For så vidt angår vin tilpasser Kommissionen efter proceduren i denne forordnings artikel 144, stk. 2, de nationale lofter i denne forordnings bilag VIII under hensyntagen til de seneste data, som medlemsstaterne har stillet til rådighed i henhold til artikel 9 og artikel 102, stk. 6, i Rådets forordning (EF) nr. 479 af 29. april 2008 om den fælles markedsordning for vin (25). Senest den 1. december året før tilpasningen af de nationale lofter meddeler medlemsstaterne Kommissionen det regionale gennemsnit af værdien af de rettigheder, der er nævnt i litra N i bilag VII til denne forordning.
4)
I artikel 43, stk. 2, indsættes følgende litra:
»ad)
for så vidt angår vin antallet af hektar som beregnet i henhold til bilag VII, litra N og O«.
5)
Artikel 44, stk. 2, affattes således:
»2. Ved »støtteberettiget hektar« forstås ethvert landbrugsareal på bedriften undtagen arealer med skov eller arealer, som anvendes til ikke-landbrugsaktiviteter.«
6)
Artikel 51 affattes således:
»Artikel 51
Anvendelse af jorden til landbrugsformål
Landbrugerne kan anvende de parceller, der er afgivet erklæring om i henhold til artikel 44, stk. 3, til enhver landbrugsaktivitet.
Som en undtagelse fra stk. 1 kan en medlemsstat senest den 1. november 2007 beslutte, at parceller i en eller flere regioner af medlemsstaten indtil en dato, der fastsættes af medlemsstaten, men senest den 31. december 2010, fortsat ikke må anvendes til:
a)
produktion af et eller flere af de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96 og i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2201/96. Medlemsstaterne kan dog i så tilfælde beslutte at tillade, at der dyrkes biafgrøder på de støtteberettigede hektarområder i en periode på højst tre måneder, der begynder hvert år den 15. august; denne dato ændres dog på anmodning af en medlemsstat efter proceduren i artikel 144, stk. 2, for regioner, hvor kornet af klimatiske grunde normalt høstes tidligere
b)
produktion af spisekartofler, og/eller
c)
planteskoler.«
7)
I artikel 63, stk. 3, tilføjes følgende afsnit:
»For så vidt angår medtagelsen af vinkomponenten i enkeltbetalingsordningen kan medlemsstaterne senest den 1. april 2009 beslutte at anvende undtagelsesbestemmelsen i første afsnit.«
8)
I artikel 71c indsættes følgende stykke:
»For så vidt angår vin tilpasser Kommissionen efter proceduren i denne forordnings artikel 144, stk. 2, de nationale lofter i denne forordnings bilag VIIIa under hensyntagen til de seneste data, som medlemsstaterne har stillet til rådighed i henhold til artikel 9 og artikel 102, stk. 6, i forordning (EF) nr. 479 Senest den 1. december året før tilpasningen af de nationale lofter meddeler medlemsstaterne Kommissionen det regionale gennemsnit af værdien af de rettigheder, der er nævnt i litra N i bilag VII til denne forordning.«
9)
I artikel 145
-
indsættes følgende litra:
»de) gennemførelsesbestemmelser for medtagelse af vinstøtten i enkeltbetalingsordningen i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 479«
-
indsættes følgende litra:
»na) for så vidt angår vin, gennemførelsesbestemmelser vedrørende krydsoverensstemmelse i henhold til artikel 20 og 103 i forordning (EF) nr. 479«.
10)
Bilag IV, anden kolonne, sidste led, affattes således:
»-
Pleje af olivenplantager og vinstokke i god vegetativ stand«.
11)
I bilag VII tilføjes følgende punkter:
»N. Vin (rydning)
Landbrugere, der deltager i den rydningsordning, der er nævnt i afsnit V, kapitel III, i forordning (EF) nr. 479, tildeles året efter rydningen betalingsrettigheder svarende til det antal hektar, de har modtaget rydningspræmie for.
Værdien pr. enhed af disse betalingsrettigheder er den regionale gennemsnitlige værdi af rettighederne i det pågældende område. Værdien pr. enhed kan dog højst udgøre 350 EUR/ha.
O. Vin (overførsel fra støtteprogrammerne)
Hvis medlemsstaterne vælger at yde støtte i overensstemmelse med artikel 9 i forordning (EF) nr. 479, fastsætter de referencebeløbet for hver landbruger samt de hektar, der er omfattet, jf. artikel 43, stk. 2, i denne forordning:
-
på grundlag af objektive og ikke-diskriminerende kriterier
-
i forhold til en repræsentativ referenceperiode på et eller flere produktionsår begyndende med produktionsåret 2005/06. De referencekriterier, der anvendes til fastsættelse af referencebeløbet og de omfattede hektarer, må imidlertid ikke baseres på en referenceperiode, der omfatter produktionsår efter produktionsåret 2007/08, hvis overførslen som led i støtteprogrammerne vedrører en godtgørelse til landbrugere, der hidtil har modtaget støtte til destillation til konsumalkohol, eller som har nydt økonomisk fordel af støtten til brug af koncentreret druemost som tilsætning til vin i henhold til forordning (EF) nr. 479
-
som ikke må overstige det samlede beløb, der er til rådighed til denne foranstaltning som nævnt i artikel 6, litra e), i forordning (EF) nr. 479.«
12)
I bilag VIII
-
indsættes en asterisk efter ordet »Italien« i skemaets første kolonne
-
tilføjes følgende under skemaet:
"Beløbene for Italien svarende til årene 2008, 2009 og 2010 nedsættes med 20 mio. EUR (jf. fodnoten til bilag II i forordning (EF) nr. 479).
Artikel 124
Ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005
Artikel 12, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1290/2005 affattes således:
»2. Kommissionen fastsætter de beløb, der i henhold til artikel 10, stk. 2, artikel 143d og artikel 143e i forordning (EF) nr. 1782/2003, artikel 4, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 378/2007 af 27. marts 2007 om regler for frivillig graduering af direkte betalinger som fastsat i forordning (EF) nr. 1782/2003 (26) og artikel 23, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 479 af 29. april 2008 om den fælles markedsordning for vin (27) stilles til rådighed for ELFUL.
Artikel 125
Ændringer af forordning (EF) nr. 3/2008
I forordning (EF) nr. 3/2008 foretages følgende ændringer:
1)
Artikel 2,
-
stk. 1, litra c), affattes således:
»c)
oplysningskampagner om EF-ordningen for vine med beskyttet oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse, vine med angivelse af druesort og spiritus med beskyttet geografisk betegnelse«
-
stk. 2 affattes således:
»2. I det indre marked kan de foranstaltninger, der er nævnt i artikel 1, stk. 1, omfatte oplysningskampagner om ansvarlige forbrugsmønstre og de skadelige virkninger af et farligt alkoholforbrug.
I det indre marked kan støtteberettigede foranstaltninger også antage form af deltagelse i begivenheder, messer og udstillinger af national og europæisk betydning gennem opstilling af stande, der tager sigte på at forbedre EF-produkters omdømme.«
2)
Artikel 3, stk. 1, litra e), affattes således:
»e)
nytten af at informere om EF-ordningen for vine med beskyttet oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse, vine med angivelse af druesort og spiritus med beskyttet geografisk betegnelse samt nødvendigheden af at informere om ansvarlige forbrugsmønstre og de skadelige virkninger af et farligt alkoholforbrug«.
3)
I artikel 13, stk. 2, tilføjes følgende afsnit:
»Den procentsats, der er nævnt i første afsnit, fastsættes til 60 % for foranstaltninger i Fællesskabet vedrørende oplysning om ansvarlige forbrugsmønstre og de skadelige virkninger af et farligt alkoholforbrug.«
KAPITEL II
Overgangsbestemmelser og afsluttende bestemmelser
Artikel 126
Bestemmelser, der letter overgangen
Der kan efter proceduren i artikel 113, stk. 1, vedtages foranstaltninger:
a)
for at lette overgangen fra ordningerne i forordning (EF) nr. 1493/1999 til ordningerne i nærværende forordning
b)
der om nødvendigt skal løse specifikke praktiske problemer. Ved sådanne foranstaltninger kan visse dele af denne forordning fraviges, hvis der foreligger behørig begrundelse herfor.
Artikel 127
Anvendelse af statsstøttereglerne
1. Traktatens artikel 87, 88 og 89 finder anvendelse på produktion af og handel med de af denne forordning omfattede produkter, jf. dog stk. 2.
2. Traktatens artikel 87, 88 og 89 finder ikke anvendelse på:
a)
støtte som nævnt i denne forordnings artikel 3, herunder støtte finansieret i henhold til artikel 18, stk. 5
b)
supplerende national støtte som nævnt i artikel 106
c)
national støtte som nævnt i artikel 119.
Artikel 128
Ophævelse, fortsat anvendelse i en overgangsperiode og henvisninger
1. Forordning (EØF) nr. 2392/86 og (EF) nr. 1493/1999 ophæves, jf. dog stk. 2 og 3.
2. Forordning (EF) nr. 2392/86 samt afsnit V, kapitel I og II, afsnit VI, artikel 24 og artikel 80 samt de dertil svarende bestemmelser navnlig i de relevante bilag til forordning (EF) nr. 1493/1999 finder fortsat anvendelse, indtil de dertil svarende kapitler i denne forordning begynder at finde anvendelse i henhold til artikel 129, stk. 2, litra e).
3. Hvis der påbegyndes eller gennemføres foranstaltninger, som er støtteberettigede i henhold til forordning (EF) nr. 1493/1999, inden den 1. august 2008, finder følgende foranstaltninger i nævnte forordning fortsat anvendelse:
a)
foranstaltningerne i afsnit II, kapitel II og III (nedlæggelsespræmier samt omstrukturering og omstilling). Efter den 15. oktober 2008 udbetales der dog ikke støtte efter afsnit II, kapitel III
b)
foranstaltningerne i afsnit III (markedsmekanismer)
c)
foranstaltningerne i afsnit VII, artikel 63 (eksportrestitutioner).
4. Henvisninger til den ophævede forordning (EF) nr. 1493/1999 betragtes, hvor det er relevant, som henvisninger til denne forordning.
Artikel 129
Ikrafttrædelse og anvendelse
1. Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
2. Den anvendes fra den 1. august 2008 bortset fra følgende:
a)
artikel 5-8 anvendes fra den 30. juni 2008
b)
artikel 122 anvendes fra den 1. januar 2008
c)
artikel 123 anvendes fra den 1. januar 2009
d)
afsnit V, kapitel III, anvendes fra den 30. juni 2008
e)
afsnit III, kapitel II, III, IV, V og VI, artikel 108, 111 og 112 samt de dertil svarende bestemmelser navnlig i de relevante bilag finder anvendelse fra den 1. august 2009, medmindre andet fastsættes ved en forordning, der vedtages efter proceduren i artikel 113, stk. 1.
3. Afsnit V, kapitel II, anvendes indtil den 31. december 2015.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Luxembourg, den 29. april 2008.
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 479/2008 НА СЪВЕТА
от 29 април 2008 година
относно общата организация на пазара на вино, за изменение на регламенти (ЕО) № 1493/1999, (ЕО) № 1782/2003, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 3/2008 и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 2392/86 и (ЕО) № 1439/1999
СЪДЪРЖАНИЕ
ДЯЛ I
УВОДНИ РАЗПОРЕДБИ
ДЯЛ II
МЕРКИ ЗА ПОДПОМАГАНЕ
Глава I
Програми за подпомагане
Раздел 1
Уводни разпоредби
Раздел 2
Представяне и съдържание на програмите за подпомагане
Раздел 3
Специални мерки за подпомагане
Раздел 4
Общи разпоредби
Глава II
Прехвърляне на финансови средства
ДЯЛ III
РЕГУЛАТОРНИ МЕРКИ
Глава I
Общи правила
Глава II
Енологични практики и ограничения
Глава III
Наименования за произход, географски указания и традиционни наименования
Глава IV
Наименования за произход и географски указания
Раздел 1
Определения
Раздел 2
Заявление за предоставяне на правна закрила
Раздел 3
Процедура по предоставяне на правна закрила
Раздел 4
Специални случаи
Раздел 5
Закрила и контрол
Раздел 6
Общи разпоредби
Глава V
Традиционни наименования
Глава VI
Етикетиране и представяне
Глава VII
Организации на производителите и междубраншови организации
ДЯЛ IV
ТЪРГОВИЯ С ТРЕТИ ДЪРЖАВИ
Глава I
Общи разпоредби
Глава II
Лицензи за внос и износ
Глава III
Защитни мерки и активно и пасивно усъвършенстване
Глава IV
Правила, приложими за вноса
ДЯЛ V
ПРОИЗВОДСТВЕН ПОТЕНЦИАЛ
Глава I
Незаконни насаждения
Глава II
Преходен режим на правата на засаждане
Глава III
Схема за изкореняване
ДЯЛ VI
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
ДЯЛ VII
ИЗМЕНЕНИЯ, ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Глава I
Изменения
Глава II
Преходни и заключителни разпоредби
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално членове 36 и 37 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
като има предвид, че:
(1)
Прилаганият спрямо лозаро-винарския сектор общностен режим е уреден с Регламент (ЕО) № 1493/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно общата организация на пазара на вино (3) и регламентите за прилагането му.
(2)
Потреблението на вино в Общността бележи постоянен спад, а количеството изнесено вино от Общността от 1996 г. насам нараства с далеч по-бавен темп от внесените количества. Това доведе до влошаване на равновесието между търсенето и предлагането, което от своя страна дава силно отражение върху цените и доходите на производителите.
(3)
Не всички инструменти, предвидени понастоящем в Регламент (ЕО) № 1493/1999, се оказаха ефективни при насочването на лозаро-винарския сектор към конкурентоспособно и устойчиво развитие. Мерките, свързани с пазарните механизми, често пъти се оказваха слабо резултатни в икономическо отношение, доколкото насърчаваха структурните излишъци, без да наложат изискване за структурни подобрения. Освен това някои от съществуващите регулаторни мерки неоправдано ограничиха дейностите на конкурентоспособните производители.
(4)
Така изглежда, че сегашната правна рамка не способства за постигане по устойчив начин на целите, определени в член 33 от Договора, в частност за стабилизиране на пазара на вино и осигуряване на справедлив жизнен стандарт на съответната земеделска общност.
(5)
Предвид натрупания опит следователно е целесъобразно основно да се промени режимът на Общността, прилаган по отношение на лозаро-винарския сектор, с оглед постигане на следните цели: повишаване на конкурентоспособността на винопроизводителите от Общността; повишаване на репутацията на качествените вина от Общността като най-добри в света; възвръщане на старите пазари и спечелване на нови в рамките на Общността и навсякъде по света; създаване на лозаро-винарски режим, почиващ на ясни, прости и ефикасни правила, подсигуряващи равновесие между търсенето и предлагането; създаване на лозаро-винарски режим, който да съхрани най-добрите традиции на винопроизводството в Общността, да заздрави социалната тъкан в много селски райони и да гарантира, че производството като цяло зачита околната среда. Поради това е целесъобразно да се отмени Регламент (ЕО) № 1493/1999, като той бъде заменен от настоящия регламент.
(6)
Настоящият регламент бе предшестван от процес на оценка и консултации с оглед на по-точното определяне и насочване към нуждите на лозаро-винарския сектор. Възложено бе изготвянето на външен доклад за оценка, който бе публикуван през ноември 2004 г. На 16 февруари 2006 г. Комисията организира семинар, за да даде възможност на заинтересованите страни да изразят становищата си. На 22 юни 2006 г. бе публикувано съобщение на Комисията със заглавие „Към устойчив европейски лозаро-винарски сектор“ заедно с оценка на въздействието, в която се изброяват няколко възможности за реформа в лозаро-винарския сектор.
(7)
От юли до ноември 2006 г. се проведоха дискусии на равнище Съвет. През декември 2006 г. Европейският икономически и социален комитет и Комитетът на регионите приеха доклади по предложените възможности за реформа в лозаро-винарския сектор, съгласно изложеното в съобщението на Комисията. На 15 февруари 2007 г. Европейският парламент прие по своя инициатива доклад относно съобщението, като направените заключенията са взети предвид в настоящия регламент.
(8)
Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специални разпоредби за някои земеделски продукти („общ регламент за ООП“) (4) следва в крайна сметка да обхване и лозаро-винарския сектор. Общият регламент за ООП съдържа хоризонтални разпоредби, в частност относно търговията с трети държави, правилата за конкуренция, мерките за контрол и санкциите, както и за обмена на информация между Комисията и държавите-членки. За да се улесни бъдещото им включване в общия регламент за ООП, разпоредбите на настоящия регламент относно посочените по-горе хоризонтални въпроси следва да бъдат съобразени във възможно най-висока степен с разпоредбите на общия регламент за ООП.
(9)
Важно е да се предвидят мерки за подпомагане, които могат да укрепят конкурентните структури. Въпреки че тези мерки следва да се финансират и определят от Общността, на държавите-членки следва да се предостави свободата да изберат подходящия набор от мерки, за да отговорят на нуждите на своите регионални структури, като при необходимост отчитат техните особености, както и да ги включат в национални програми за подпомагане. Държавите-членки следва да отговарят за изпълнението на тези програми.
(10)
Ключът към разпределяне между държавите-членки на финансовите средства за националните програми за подпомагане следва да бъде свързан с дела на бюджета на лозаро-винарския сектор в исторически аспект като главен критерий, както и с общата площ, засадена с лозя, и с производството в исторически план. Въпреки това, този метод следва да се пригоди към ситуациите, в които използването като основен критерий на дела на бюджета на лозаро-винарския сектор в исторически аспект би довело до неравномерно разпределение на средствата.
(11)
Една от основните мерки, допустими по националните програми за подпомагане, следва да бъде популяризирането и предлагането на пазара в трети държави на вината от Общността. Следва да продължи подпомагането за дейностите по преструктуриране и конверсия предвид тяхното благоприятно структурно въздействие върху лозаро-винарския сектор. Също така следва да се предостави помощ за инвестиции в лозаро-винарския сектор, насочени към подобряване на икономическите показатели на самите предприятия. Подпомагането на дестилацията на вторичните продукти следва да е достъпна мярка за онези държави-членки, които желаят да използват подобен инструмент, за да осигурят качеството на виното, като същевременно опазват околната среда.
(12)
Предпазни инструменти като застраховане на реколтата, взаимоспомагателни фондове и събиране на реколтата на зелено следва да мога да кандидатстват за подпомагане по линия на програмите за подпомагане с цел насърчаване възприемането на отговорен подход към кризисните ситуации.
(13)
Оправдано е запазването на някои традиционни мерки по време на преходен период, за да се облекчи иначе рязкото преустановяване на обичайните пазарни мерки, които досега бяха финансирани от фондове на Общността. Въпросните мерки засягат подпомагане на получаването на спиртни напитки чрез дестилация, подпомагане на кризисната дестилация и подпомагане на използването на концентрирана гроздова мъст.
(14)
И в заключение, по различни причини държавите-членки могат да предпочетат да предоставят отделна от производството помощ на земеделските производители в рамките на схемата за единно плащане. Следователно тази възможност следва да е отворена за държавите-членки и, поради особеностите на схемата за единно плащане, подобно прехвърляне на средства следва да е необратимо и да намали съответно наличния бюджет за националните програми за подпомагане през следващите години.
(15)
Финансирането от Общността на мерките, които отговарят на условията за това, следва, когато това е осъществимо, да зависи от спазването от страна на съответните производители на някои действащи правила в областта на опазването на околната среда. Всяко установено неизпълнение следва да води до съответно намаляване на плащанията.
(16)
Подпомагането на лозаро-винарския сектор следва да произтича и от структурните мерки, посочени в Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета от 20 септември 2005 г. относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (5).
(17)
Следните мерки, предвидени в Регламент (ЕО) № 1698/2005, могат да представляват интерес за лозаро-винарския сектор: установяване на млади земеделски производители и инвестиции в технически съоръжения и подобрения за целите на предлагането на пазара; професионално обучение, подкрепа при информирането и популяризирането в полза на организациите на производителите, след включването им в схема за гарантиране на качеството, подпомагане на агроекология, осигуряване на ранно пенсиониране на онези земеделски производители, които решат да прекратят всякаква търговска земеделска дейност с цел прехвърляне на стопанството на други земеделски производители.
(18)
За да се увеличат финансовите средства, налични съгласно Регламент (ЕО) № 1698/2005, следва да се организира постепенно прехвърляне на финансови средства към бюджета по същия регламент, когато съответните суми са достатъчно значителни.
(19)
По отношение на лозаро-винарския сектор следва да се прилагат определени мерки за регулиране, в частност поради съображения, свързани със здравето, качеството и очакванията на потребителите.
(20)
Държавите-членки, произвеждащи повече от 50 000 хектолитра годишно, следва да продължат да отговарят за класифицирането на винените сортове лози, от които може да се произвежда вино на тяхна територия. Следва да се изключат някои винени сортове лози.
(21)
Предлагането на пазара в Общността на някои продукти, обхванати от настоящия регламент, следва да се извършва в съответствие със специална класификация на лозаро-винарски продукти и на съответните спецификации.
(22)
Обхванатите от настоящия регламент продукти следва да се произвеждат в съответствие с определени правила относно енологичните практики и ограничения, които да гарантират, че се отговаря на съображенията, свързани с общественото здраве, и на очакванията на потребителите по отношение на качеството и производствените методи. От съображения за гъвкавост, обновяването на тези практики и одобряването на нови такива следва да се уреди на ниво мерки за прилагане с изключение на чувствителните в политически план области на обогатяване и повишаване на киселинното съдържание, по отношение на които Съветът следва да запази компетентността си във връзка с измененията.
(23)
Повишаването на алкохолното съдържание на виното следва да се подчини на някои ограничения и, когато се прилага, да се извършва чрез добавяне във виното на концентрирана гроздова мъст или ректифицирана концентрирана гроздова мъст или захароза, в случаите, в които това е било разрешено. Ограниченията по отношение на допустимото обогатяване следва да станат по-строги, отколкото са били досега.
(24)
Предвид лошото качество на виното, получено чрез свръхпресоване, тази практика следва да се забрани.
(25)
За да се съобрази с международните стандарти в тази област, Комисията следва по правило да се опре на енологичните практики, препоръчани от Международната организация по лозарство и винарство (OIV).
(26)
Следва да продължи забраната в Общността за купажиране на вино с произход от трета държава с вино, произведено в Общността, както и купажирането между вина с произход от трети държави. Също така, на територията на Общността следва да не се позволява превръщането във вино или добавянето към вино на някои видове гроздова мъст, гроздов сок и прясно грозде с произход от трети държави.
(27)
В Общността понятието за качествени вина се основава inter alia на специфичните характеристики, които се приписват на географския произход на виното. Тези вина се разпознават от потребителите посредством защитени наименования за произход и защитени географски указания, въпреки че в това отношение съществуващата система не е напълно развита. За да се осигури прозрачна и по-съвършена рамка в подкрепа на изискването за качество от съответните продукти, следва да се въведе режим, според който заявленията относно наименование за произход или географско указание се разглеждат в съответствие с подхода, възприет в рамките на хоризонталната политика на Общността в областта на качеството по отношение на хранителни продукти, различни от виното и спиртните напитки, в Регламент (ЕО) № 510/2006 на Съвета от 20 март 2006 г. относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни (6).
(28)
За да се съхранят специфичните качествени характеристики на вината с наименование за произход или географско указание, на държавите-членки следва да се разреши да прилагат по-строги правила в това отношение.
(29)
За да се ползват със закрила в Общността, наименованията за произход и географските указания следва да бъдат признати и регистрирани на общностно равнище. За да се гарантира, че съответните означения отговарят на установените с настоящия регламент условия, заявленията следва да се разглеждат от националните органи на съответната държава-членка, при спазване на минималните общи разпоредби, включително на националната процедура за предявяване на възражения. Впоследствие Комисията следва да пристъпи към внимателен преглед на тези решения, за да гарантира, че заявленията отговарят на определените в настоящия регламент условия и че подходът е еднообразен във всички държави-членки.
(30)
Следва да се даде възможност за закрила на наименованията за произход и географските указания с произход от трети държави, когато те са защитени в държавата им на произход.
(31)
Процедурата за регистриране следва да позволява на всяко физическо или юридическо лице, което има законен интерес в държава-членка или в трета държава, да упражнява правата си, като предяви възраженията си.
(32)
Регистрираните наименования за произход и географски указания следва да се ползват със закрила срещу използване, което представлява злоупотреба с репутацията на продукти, които спазват изискванията. За да се насърчи лоялната конкуренция и да не се въвеждат в заблуждение потребителите, тази закрила следва да се разпростре и за продукти и услуги, които не са обхванати от настоящия регламент, включително онези, които не са посочени в приложение I към Договора.
(33)
Следва да се предвидят процедури, които да дават възможност за изменение на спецификациите на продуктите след предоставяне на закрила, както и за отмяна на наименованието за произход или географското указание, по-специално ако вече не се гарантира спазването на съответната спецификация на продукта.
(34)
Наименованията за произход и географските указания, които са защитени на територията на Общността, следва да подлежат на контрол, при възможност спазващ изискванията на Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на спазването на законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните (7), което да включва система от проверки за осигуряване на спазването на продуктовите спецификации на въпросните вина.
(35)
На държавите-членки следва да се разреши да събират такса за покриване на направените разходи, включително понесените във връзка с разглеждането на заявления за закрила, предявени възражения, заявления за изменение и искания за отмяна по настоящия регламент.
(36)
От съображения за правна сигурност от приложното поле на новата процедура за преглед следва да се изключат съществуващите в Общността наименования за произход и географски указания. Съответните държави-членки следва обаче да предоставят на Комисията основната информация и документите, въз основа на които тези наименования за произход и географски указания са били признати на национално равнище, като в противен случай те следва да загубят закрилата като наименования за произход или географски указания. От съображения за правна сигурност следва да се ограничат възможностите за отмяна на съществуващи наименования за произход и географски указания.
(37)
Политиката по качество се регулира на национално равнище в някои държави-членки в съответствие с национални разпоредби и практики. Тези разпоредби и практики могат да продължат да се прилагат.
(38)
Някои наименования се използват традиционно в Общността и предоставят на потребителите информация относно характеристиките и качеството на вината, която допълва информацията, дадена от наименованията за произход и географските указания. За да се осигури функционирането на вътрешния пазар и лоялната конкуренция, както и за да не се въвеждат в заблуждение потребителите, тези традиционни наименования следва да имат възможността да се ползват от правна закрила в Общността.
(39)
Описанието, означаването и търговското представяне на обхванатите от настоящия регламент продукти могат да имат важни последствия за предлагането им на пазара. Различията между законодателствата на държавите-членки относно етикетирането на продуктите от вино могат да поставят пречки пред гладкото функциониране на вътрешния пазар.
(40)
Ето защо следва да се установят правила, които да отчитат законните интереси на потребителите и на производителите. Поради тази причина е целесъобразно да съществуват правила на Общността в областта на етикетирането.
(41)
Тези правила трябва да предвидят задължителна употреба на някои изрази, така че да се идентифицира продуктът в зависимост от търговската категория и да се предоставят на потребителите определени важни данни. Използването на други данни, имащи незадължителен характер, също трябва да се уреди на общностно ниво.
(42)
Освен ако не е предвидено друго, правилата за етикетиране в лозаро-винарския сектор следва да допълват установените в Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 г. за сближаване на законодателството на държавите-членки относно етикетирането, представянето и рекламата на храните (8), които се прилагат в хоризонтален план. Опитът показва, че често пъти не е целесъобразно да има различия в правилата за етикетиране в зависимост от категорията на продуктите от вино. Поради това правилата следва да се прилагат по принцип спрямо всички различни категории вино, включително продуктите от внос. По-специално, за вината без наименование за произход или географско указание следва да се позволи обозначаването на винения сорт лоза и на годината на реколтата, като се отчитат изискванията и изключенията, свързани с достоверността на етикета и съответния контрол, както и рискът от заблуждаване на потребителите.
(43)
Съществуването и създаването на организации на производителите все още може да допринася за удовлетворяване на нуждите на лозаро-винарския сектор, както са определени на равнището на Общността. Ползата от тези организации следва да се изразява в обхвата и ефикасността на услугите, които те предлагат на членовете си. Същото се отнася и за междубраншовите организации. Ето защо държавите-членки следва да признаят организациите, които отговарят на определени изисквания, установени на общностно равнище.
(44)
За да се подобри функционирането на пазара на вина, държавите-членки следва да имат възможността да прилагат решения, взети от междубраншовите организации. От обхвата на подобни решения обаче следва да се изключат практики, които биха могли да доведат до нарушаване на конкуренцията.
(45)
Създаването на единен пазар на Общността предполага въвеждането на система за търговия по външните граници на Общността. Тя следва да включва вносни мита и по принцип да стабилизира пазара на Общността. Тази система за търговия следва да се основава на международните задължения на Общността, по-специално на онези от тях, които произтичат от споразуменията, сключени в рамките на Световната търговска организация (СТО).
(46)
Наблюдението на търговските потоци е преди всичко въпрос на управление, който следва да се разглежда по гъвкав начин. Ето защо Комисията следва да вземе решение за въвеждане на изисквания по отношение на лицензите, като се отчита необходимостта от лицензи за внос и износ с цел управление на съответните пазари, и по-специално за контрол на вноса на съответните продукти. Независимо от това, с настоящия регламент следва да се установят общи условия по отношение на тези лицензи.
(47)
Когато се предвиждат лицензи за внос и износ, следва да се изисква представянето на гаранция за осъществяването на операциите, за които са издадени лицензите.
(48)
Системата на вносни мита позволява да отпаднат всякакви други защитни мерки по външните граници на Общността. При изключителни обстоятелства вътрешният пазар и митническият механизъм биха могли да се окажат неподходящи. В такива случаи, за да не остане пазарът на Общността незащитен срещу възможни смущения, Общността следва да може да вземе незабавно всички необходими мерки. Тези мерки следва да съответстват на международните ангажименти на Общността.
(49)
За да се предотврати или противодейства на неблагоприятните въздействия върху пазара на Общността, които могат да бъдат резултат по-специално от вноса на гроздов сок и на продукти на основата на гроздова мъст, този внос следва да се обвърже със заплащането на допълнително мито, ако са изпълнени определени условия.
(50)
За да се осигури правилното функциониране на пазара на вино и, по-специално, за да се избегнат смущенията на пазара, следва да се предвиди възможността за забрана на прибягването до режима на активно и пасивно усъвършенстване. За да може този инструмент за управление на пазара да работи успешно, по правило е необходимо той да бъде въведен без съществено забавяне. Поради тази причина на Комисията следва да се предоставят съответните правомощия.
(51)
Продуктите, внесени от трети държави, следва да се подчиняват на правилата на Общността за категориите продукти, етикетирането и обозначенията на наименованията за произход и географските указания. Те следва да се съпровождат от доклад за извършен анализ.
(52)
При определени условия е целесъобразно на Комисията да се предостави правомощието да определя и управлява тарифни квоти, произтичащи от международни споразумения, които са сключени в съответствие с Договора, или от актове на Съвета.
(53)
Положението със свръхпроизводството на вино в Общността беше утежнено още повече в резултат на случаите на нарушаване на временната забрана на нови насаждения. В Общността съществуват голям брой незаконни насаждения, което представлява източник на нелоялна конкуренция и задълбочава проблемите в лозаро-винарския сектор.
(54)
Следва да се прави разграничение между площите с незаконни насаждения, засадени преди 31 август 1998 г., и онези, засадени след тази дата, доколкото това засяга задълженията на производителите по отношение на съответните площи. Следва да се предостави последна възможност за узаконяване на незаконните насаждения от площите, засадени преди 1 септември 1998 г., съгласно условията по член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1493/1999. Съответно, приложимата разпоредба от настоящия регламент следва да има обратно действие.
(55)
Към настоящия момент не съществува задължение за изкореняване на незаконните насаждения от площите, засадени преди 1 септември 1998 г. Съответните производители следва да бъдат задължени да ги узаконят, като заплатят определена такса. В случай че съответните площи не бъдат узаконени до 31 декември 2009 г., производителите следва да бъдат задължени да ги изкоренят за своя сметка. Неизпълнението на задължението за изкореняване следва да води до налагане на имуществени санкции.
(56)
Площите, които са били засадени след 31 август 1998 г. в нарушение на съответната забрана, следва да бъдат изкоренени, в изпълнение на санкцията, предвидена в Регламент (ЕО) № 1493/1999. Неизпълнението на задължението за изкореняване следва да води до налагане на имуществени санкции.
(57)
До прилагането на мерките за узаконяване и изкореняване, виното от площите, засадени в нарушение на забраната, които не са узаконени в съответствие с Регламент (ЕО) № 1493/1999, следва да не се допуска на пазара за цели, различни от дестилацията за сметка на съответния производител. Представянето от производителите на договори за дестилация следва да осигури по-добър от досегашния контрол върху спазването на това правило.
(58)
Макар временната забрана на нови насаждения да оказа известно въздействие върху равновесието между търсенето и предлагането на пазара на вино, едновременно с това тя създаде пречка за онези конкурентоспособни производители, които желаят да реагират гъвкаво на нарасналото търсене.
(59)
Тъй като все още не е постигнато пазарно равновесие, и тъй като е необходимо време за проявяване на последиците от съпътстващи мерки като схемата за изкореняване, е целесъобразно забраната на нови насаждения да се запази до 31 декември 2015 г., когато все пак тя следва да бъде окончателно вдигната, за да се позволи на конкурентоспособните производители да отговорят свободно на пазарните условия. На държавите-членки обаче следва да се предостави възможност да удължат забраната по отношение на тяхната територия до 31 декември 2018 г., ако сметнат това за необходимо.
(60)
Установено бе, че съществуващото разрешение за ново засаждане на площи, предназначени за лозов посадъчен материал, комасация и отчуждаване, както и за провеждане на експериментална дейност в лозарството, не води до необосновани смущения на пазара на вино и следователно то следва да продължи да се прилага, при условие че се упражнява необходимият контрол.
(61)
Следва да продължи практиката да се предоставят права на презасаждане, когато производителите поемат ангажимента да изкоренят еднакви по размер площи, засадени с лозя, тъй като нетното въздействие на подобни насаждения върху производството клони към нулата.
(62)
Освен това, държавите-членки следва да имат възможността да разрешат прехвърлянето на права на презасаждане към друго стопанство, при строг контрол и ако това прехвърляне цели постигането на по-високо качество, засяга площи, предназначени за лозов посадъчен материал, или е свързано с прехвърлянето на част от стопанството. Тези прехвърляния следва да се провеждат в рамките на територията на съответната държава-членка.
(63)
За да се подобри управлението на лозаро-винарския потенциал и да се насърчи ефикасното използване на правата на засаждане, като по този начин се смекчи допълнително ефектът от временното ограничаване на насажденията, следва да се запазят съществуващите системи от национални или регионални резерви.
(64)
Държавите-членки следва да запазят голяма свобода на действие в управлението на резервите, при условие че се упражнява необходимият контрол, което да им позволи по-добре да съобразят използването на правата на засаждане от тези резерви с местните нужди. Тази свобода на действие следва да включва възможността за закупуване на права на засаждане, за попълване на резерва, както и за продаване на права на засаждане от резерва. За тази цел държавите-членки следва да продължат да имат възможността да не прилагат системата за резерв, при условие че могат да докажат, че вече разполагат с ефикасна система за управление на правата на засаждане.
(65)
Предоставянето на специални привилегии на младите винопроизводители може да улесни не само тяхното установяване, но също и структурното приспособяване на техните стопанства след първоначалното им установяване, като поради тази причина тези производители следва да могат да получат безплатно предоставяне на права от резервите.
(66)
За да се гарантира оптималното използване на ресурсите и по-добро съответствие между търсенето и предлагането, е необходимо притежателите на права на засаждане да ги използват в разумен срок. В противен случай тези права следва да бъдат разпределени или преразпределени към резервите. По същите причини правата от резервите следва да се предоставят в разумен срок.
(67)
Държавите-членки, в които режимът на право на засаждане не се е прилагал до 31 декември 2007 г., следва да бъдат освободени от задължението да прилагат временната забрана за нови насаждения.
(68)
Следва да се въведе схема за изкореняване като допълнителна съпътстваща мярка, целяща създаването на приспособен към пазарните условия лозаро-винарски сектор. Когато производителите са на мнение, че определени площи не предлагат условия, благоприятни за едно жизнеспособно производство, те следва да могат да намалят разходите си и окончателно да се откажат от производството на вино на тези площи, като им се позволи или да извършват алтернативни дейности на съответната площ, или да се оттеглят напълно от земеделско производство.
(69)
Опитът показва, че ако държавите-членки разполагат с инициативата да разрешават изкореняването срещу изплащане на премия, съществува опасност както мярката, така и свързаните с нея последствия за предлагането да бъдат неефективни. Поради това, в отличие от действащия режим, производителите като правило следва да могат да бъдат допускани до участие в схемата за изкореняване и да имат правото сами да решат дали да кандидатстват за участие в нея. Срещу това следва да им бъде отпускана премия за всеки хектар изкоренени лозя. Държавите-членки обаче, в които производството на вино не надхвърля 50 000 хектолитра годишно, следва да нямат достъп до схемата за изкореняване, тъй като не оказват съществено влияние върху производството в Общността.
(70)
Държавите-членки следва да имат възможността да определят, въз основа на обективни критерии, конкретните нива на премията за изкореняване, в рамките на определени размери, установени от Комисията.
(71)
За да се гарантира един отговорен подход към изкоренените площи, правото на премия следва да зависи от спазването от страна на съответните производители на приложимите екологични правила. Всяко установено неизпълнение следва да води до съразмерно намаление на премията за изкореняване.
(72)
За да се предотвратят екологични проблеми, държавите-членки следва да имат възможността да изключат изкореняването като мярка в планинските райони, в районите със стръмни склонове и в някои малки островни райони, както и в случай на рискове за околната среда, в съответствие с конкретните условия. В съответствие с политиката по отношение на най-отдалечените райони на Общността, схемата за изкореняване не се прилага за Азорските острови, островите Мадейра и Канарските острови. На държавите-членки следва да се предостави възможност да преустановят изкореняването, когато общата изкоренена площ достигне 8 % от площите, засадени с лозя (10 % на регионално равнище).
(73)
Когато в държава-членка изкоренената площ надхвърли 15 % от общата площ, засадена с лозя, следва да бъде възможно изкореняването в тази държава-членка да бъде ограничено до 15 % с цел избягване на несъразмерно концентриране на средствата за изкореняване за сметка на други държави-членки. В допълнение, следва да бъде възможно да се преустанови изкореняването през определена година, когато изкоренената площ през тази година достигне 6 % от общата площ, засадена с лозя.
(74)
След изкореняването земеделските площи, които преди това са били използвани за отглеждане на лозови насаждения, следва да могат да претендират за статут на райони, имащи право да бъдат включени в схемата за единно плащане, и да получат средния размер на заделената регионална пряка помощ, отделна от производството, която по бюджетни съображения не следва да надвишава определена сума.
(75)
Безсистемното отпускане на национални помощи би могло да застраши нормалното функциониране на единния пазар. Поради тази причина разпоредбите на Договора, които уреждат държавните помощи, следва да се прилагат по принцип за продуктите, обхванати от общата организация на пазара на вино. Независимо от това, разпоредбите относно премията за изкореняване и определени мерки по линия на програмите за подпомагане не следва сами по себе си да съставляват пречка за отпускането на национална помощ за същите цели.
(76)
За по-добро управление на лозаро-винарския потенциал е желателно държавите-членки да представят на Комисията опис на своя производствен потенциал. Съдържащата се в него информация следва да се основава на информацията в лозарския регистър, който следва да се запази и редовно актуализира. Подробностите относно този регистър следва да бъдат определени в регламент на Комисията за прилагане. Ето защо следва да се отмени Регламент (ЕИО) № 2392/86 на Съвета от 24 юли 1986 г. относно създаване на лозарски регистър на Общността (9). За да се насърчат държавите-членки да представят този опис, подпомагането на преструктурирането и конверсията следва да се ограничи до онези държави-членки, които са предали такъв опис.
(77)
За да може да се осигури необходимата информация за вземане на съответните политически и административни решения, производителите на грозде за винопроизводство, на мъст и на вино следва да представят декларации за реколтата. Държавите-членки следва също така да имат възможността да изискат от търговците на грозде за винопроизводство да декларират всяка година предложените на пазара количества от последната реколта. Производителите на мъст и вино и останалите търговци, без търговците на дребно, следва да декларират наличните си запаси от гроздова мъст и вино.
(78)
За да се осигури задоволително ниво на проследяване на въпросните продукти, което по-специално е в интерес на защитата на потребителите, следва да се предвиди разпоредба, според която всички продукти, обхванати от настоящия регламент, следва да бъдат снабдени с придружаващ документ, когато се разпространяват в рамките на Общността.
(79)
За да може да се реагира при оправдани кризисни случаи след края на временната мярка за подпомагане при кризисна дестилация, предвидена в програмите за подпомагане през 2012 г., държавите-членки следва да могат да предоставят помощ за кризисна дестилация в рамките на цялостно бюджетно ограничение от 15 % от съответната стойност от годишния бюджет на държавата-членка за националната програма за подпомагане. Преди да бъде предоставена подобна помощ, тя следва да се нотифицира пред Комисията и одобри съгласно настоящия регламент.
(80)
Мерките, необходими за прилагане на настоящия регламент, следва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (10).
(81)
Разходите, понесени от държавите-членки в рамките на задълженията по прилагане на настоящия регламент, следва да се финансират от Общността в съответствие с Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета от 21 юни 2005 г. относно финансирането на Общата селскостопанска политика (11).
(82)
Държавите-членки и Комисията следва да си предоставят взаимно информацията, необходима за прилагане на настоящия регламент.
(83)
За да се гарантира спазването на установените с настоящия регламент задължения, са необходими мерки за контрол и налагане на санкции в случай на неизпълнение на тези задължения. Поради тази причина на Комисията следва да се предостави правомощието да установява съответните правила, включително тези относно възстановяването на недължими плащания и до задълженията на държавите-членки за представяне на доклади.
(84)
Органите на държавите-членки следва да отговарят за спазването на настоящия регламент, като същевременно следва да се предприемат мерки, които да позволят на Комисията да контролира и гарантира това спазване.
(85)
За да се позволи включването на лозаро-винарския сектор в схемата за единно плащане, всички активно култивирани лозарски площи следва да получат право на достъп до схемата за единно плащане, предвидена в Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 г. относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители (12).
(86)
Лозарите от България, Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Румъния, Словения и Словакия следва да се ползват от въвеждането на компонента „вино“ в схемата за единно плащане при същите условия, както и лозарите в Общността в състава ѝ на30 април 2004 г. Ето защо компонентът „вино“ в схемата за единно плащане следва да не зависи от прилагането на схемата на нарастване, предвидена в член 143а от Регламент (ЕО) № 1782/2003.
(87)
Регламент (ЕО) № 1782/2003 и Регламент (ЕО) № 3/2008 на Съвета от 17 декември 2008 г. относно действията за информиране и насърчаване, свързани със селскостопанските продукти на вътрешния пазар и в трети страни (13) следва да бъдат съответно изменени.
(88)
Преходът от мерките, предвидени в Регламент (ЕО) № 1493/1999 и останалите регламенти по отношение на лозаро-винарския сектор, към предвидените в настоящия регламент може да създаде затруднения, които са извън предмета на настоящия регламент. За да се намери подходящо решение на този случай, следва да се предвиди разпоредба, позволяваща на Комисията да приеме необходимите преходни мерки. На Комисията следва да бъде също така предоставено правомощието да решава определени практически проблеми,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
УВОДНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет и приложно поле
1. Настоящият регламент определя специални правила за производството и предлагането на пазара на продуктите, посочени в част ХII от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007.
2. По отношение на посочените в параграф 1 продукти настоящият регламент предвижда:
а)
мерки за подпомагане;
б)
регулаторни мерки;
в)
правила за търговията с трети държави;
г)
правила, уреждащи производствения потенциал.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат определенията, изложени в приложение I.
ДЯЛ II
МЕРКИ ЗА ПОДПОМАГАНЕ
ГЛАВА I
Програми за подпомагане
Раздел 1
Уводни разпоредби
Член 3
Приложно поле
Настоящата глава определя правилата, уреждащи предоставянето на средства от Общността на държавите-членки и използването на тези средства от държавите-членки в рамките на национални програми за подпомагане (наричани по-долу „програми за подпомагане“) с цел финансиране на специални мерки за подпомагане в подкрепа на лозаро-винарския сектор.
Член 4
Съвместимост и съгласуваност
1. Програмите за подпомагане са съвместими със законодателството на Общността и са съгласувани с дейностите, политиките и приоритетите на Общността.
2. Държавите-членки отговарят за програмите за подпомагане и следят за това те да са вътрешно последователни, както и да са изготвени и да се прилагат по обективен начин, като се отчита икономическото положение на съответните производители и необходимостта от избягване на необосновано неравенство в третирането на производителите.
Държавите-членки отговарят за предвиждане и провеждане на необходимите проверки и налагането на санкции в случай на неизпълнение на програмите за подпомагане.
3. Не се предоставя подпомагане в следните случаи:
а)
за научноизследователски проекти и мерки в подкрепа на научноизследователски проекти;
б)
за мерки, съдържащи се в програмите на държавите-членки за развитие на селските райони, съгласно Регламент (ЕО) № 1698/2005.
Раздел 2
Представяне и съдържание на програмите за подпомагане
Член 5
Представяне на програмите за подпомагане
1. Всяка държава-членка производителка, посочена в приложение II, представя на Комисията, за първи път до 30 юни 2008 г., проект за петгодишна програма за подпомагане, включваща мерки в съответствие с разпоредбите на настоящата глава.
Мерките за подпомагане в рамките на програмите за подпомагане се изготвят на географското равнище, което държавите-членки считат за най-подходящо. Преди да бъде представена на Комисията, програмата за подпомагане е предмет на консултации с компетентните органи и организации на подходящото териториално равнище.
Всяка държава-членка представя само един проект за програма за подпомагане, който може да отчита определени регионални особености.
2. Програмите за подпомагане стават приложими три месеца след представянето им на Комисията.
Ако обаче в представената програма за подпомагане не са спазени условията, установени в настоящата глава, Комисията уведомява за това държавата-членка. В такъв случай държавата-членка представя на Комисията преразгледана програма за подпомагане. Преразгледаната програма за подпомагане става приложима два месеца след датата на нотификацията, освен ако не бъде установена продължаващо неспазване, в който случай се прилага настоящата алинея.
3. Параграф 2 се прилага mutatis mutandis за промени в представени от държавите-членки програми за подпомагане.
4. Член 6 не се прилага в случаите, когато единствената мярка на държава-членка в съответната програма за подпомагане се състои в прехвърляне към схемата за единно плащане, посочена в член 9. Член 21 се прилага в този случай само по отношение на параграф 1 от него и във връзка с годината, през която се осъществява прехвърлянето.
Член 6
Съдържание на програмите за подпомагане
Програмите за подпомагане съдържат следните компоненти:
а)
подробно описание на предложените мерки, както и на техните количествени цели;
б)
резултатите от проведените консултации;
в)
оценка за очакваното въздействие в технически, икономически, екологичен и социален план;
г)
график за прилагане на мерките;
д)
обща таблица за финансиране, представяща средствата, които ще се използват, и тяхното индикативно разпределение за отделните мерки в съответствие с установените в приложение II тавани;
е)
критериите и количествените показатели, които следва да се използват при контрола и оценката, както и предприетите мерки за осигуряване на правилното и ефективно прилагане на програмите за подпомагане;
ж)
посочване на компетентните органи и на структурите, които отговарят за изпълнение на програмата за подпомагане.
Член 7
Мерки, отговарящи на условията за финансиране
1. Програмите за подпомагане включват една или повече от следните мерки:
а)
подпомагане по единната схема за плащане съгласно член 9;
б)
популяризиране в съответствие с член 10;
в)
преструктуриране и конверсия на лозя в съответствие с член 11;
г)
събиране на реколтата на зелено в съответствие с член 12;
д)
взаимоспомагателни фондове в съответствие с член 13;
е)
застраховане на реколтата в съответствие с член 14;
ж)
инвестиции в съответствие с член 15;
з)
дестилация на вторични продукти в съответствие с член 16;
и)
получаване на спиртни напитки чрез дестилация в съответствие с член 17;
й)
кризисна дестилация в съответствие с член 18;
к)
използване на концентрирана гроздова мъст в съответствие с член 19.
2. Програмите за подпомагане не съдържат други мерки освен изброените в членове 9-19.
Член 8
Общи правила относно програмите за подпомагане
1. Разпределението на наличните финансови средства на Общността, както и бюджетните ограничения, са посочени в приложение II.
2. Подпомагането от Общността се отнася единствено за онези от разходите, които отговарят на условията за финансиране и са направени след представянето на съответната програма за подпомагане по член 5, параграф 1.
3. Държавите-членки не участват в покриването на разходите за мерките, финансирани от Общността по линия на програмите за подпомагане.
4. Чрез дерогация от параграф 3 държавите-членки могат да предоставят национална помощ за мерките по членове 10, 14 и 15, при спазване на съответните правила на Общността за държавните помощи.
Максималният размер на помощта, определен в съответните правила на Общността за държавните помощи, се прилага по отношение на общото публично финансиране, което включва както средства от Общността, така и национални такива.
Раздел 3
Специални мерки за подпомагане
Член 9
Схема за единно плащане и подпомагане за лозари
1. Държавите-членки подпомагат лозарите, като разпределят права на получаване на плащания по смисъла на дял III, глава 3 от Регламент (ЕО) № 1782/2003 в съответствие с бчква О от приложение VII към същия регламент.
2. Държавите-членки, които възнамеряват да се възползват от посочената в параграф 1 възможност, предвиждат този вид подпомагане в програмите си за подпомагане, включително що се отнася до последващото прехвърляне на средства към схемата за единно плащане, чрез промени в тези програми съгласно член 5, параграф 3.
3. След като бъде отпуснато, посоченото в параграф 1 подпомагане:
а)
остава в схемата за единно плащане и вече не е налично или няма да бъде предоставяно по член 5, параграф 3 за мерките, изброени в членове 10-19 през следващите години на действие на програмите за подпомагане;
б)
пропорционално намалява размера на средствата, предназначени за мерките, изброени в членове 10-19, в програмите за подпомагане.
Член 10
Популяризиране на пазарите на трети държави
1. По смисъла на настоящия член подпомагането обхваща мерки за информиране или популяризиране на вината на Общността в трети държави, целящи повишаване на конкурентоспособността на вината в тези държави.
2. Мерките по параграф 1 засягат вината със защитено наименование за произход или географско указание или вината с означение на винения сорт лоза.
3. Мерките по параграф 1 могат да включват единствено:
а)
връзки с обществеността, мерки за популяризиране или реклама, по-специално които изтъкват предимствата на продуктите от Общността, най-вече от гледна точка на качеството, безопасността на храните или грижата за околната среда;
б)
участие в мероприятия, панаири или изложения с международна значимост;
в)
информационни кампании, по-специално относно режимите на Общността, отнасящи се до наименованията за произход, географските указания и биологичното производство;
г)
проучвания на нови пазари, необходими за разширяване на възможностите за реализация на пазара;
д)
проучвания с цел оценка на резултатите от действията по мерките за популяризиране и информиране.
4. Делът, с който Общността участва в дейностите за популяризиране, не надвишава 50 % от разходите, които отговарят на условията за финансиране.
Член 11
Преструктуриране и конверсия на лозя
1. Целта на мерките за преструктуриране и конверсия на лозя е да се повиши конкурентоспособността на винопроизводителите.
2. Преструктурирането и конверсията на лозя се подпомагат в съответствие с настоящия член само ако държавите-членки представят опис на своя производствен потенциал в съответствие с член 109.
3. Подпомагането на преструктурирането и конверсията на лозя може да обхваща единствено една или повече от следните дейности:
а)
конверсия на сортовете, включително и чрез повторно присаждане;
б)
промяна на местонахождението на лозя;
в)
подобряване на техниките за управление на лозята.
Подпомагането не обхваща обичайното обновяване на лозя, които са приключили естествения си жизнен цикъл.
4. Подпомагането на преструктурирането и конверсията на лозя може да се осъществява единствено в следните форми:
а)
обезщетение на производителите за загуба на доход вследствие прилагането на мярката;
б)
помощ за покриване на разходите по преструктуриране и конверсия.
5. Посоченото в параграф 4, буква а) обезщетение на производителите за загуба на доход може да покрие до 100 % от съответните загуби и да приеме една от следните форми:
а)
независимо от разпоредбите на глава II от дял V - разрешение за едновременно отглеждане на стари и нови лозови насаждения за определен период от време, който не надвишава три години, до края на преходния режим за правата на засаждане;
б)
парично обезщетение.
6. Участието на Общността в покриването на действителните разходи за преструктуриране и конверсия на лозя не надвишава 50 % от тези разходи. В райони, класифицирани като региони за сближаване в съответствие с Регламент (ЕО) № 1083/2006 (14), участието на Общността в покриването на разходите за преструктуриране и конверсия не надвишава 75 %.
Член 12
Събиране на реколтата на зелено
1. За целите на настоящия член събиране на реколтата на зелено означава пълното унищожаване или отстраняване на гроздовете, докато все още не са узрели, като по този начин добивът от съответната площ се намалява до нула.
2. Подпомагането на събирането на реколтата на зелено допринася за възстановяване на равновесието между търсенето и предлагането на пазара на вино в Общността, с оглед предотвратяването на пазарни кризи.
3. Подпомагането на събирането на реколтата на зелено може да се предоставя като обезщетение под формата на плащане с фиксиран размер за хектар, който се определя от съответната държава-членка.
Изплатената сума не надвишава 50 % от сумата на преките разходи за унищожаване или отстраняване на гроздовете и от загубата на приходи, произтичаща от унищожаването или отстраняването на гроздовете.
4. Заинтересованите държави-членки въвеждат система, почиваща на обективни критерии, за да гарантират, че мярката за събиране на реколтата на зелено не води до обезщетения за отделни винопроизводители над тавана по параграф 3, втора алинея.
Член 13
Взаимоспомагателни фондове
1. Подпомагането на създаването на взаимоспомагателни фондове представлява помощ за онези производители, които желаят да се застраховат срещу колебанията на пазара.
2. Подпомагането на създаването на взаимоспомагателни фондове може да се предостави под формата на временна и постепенно намаляваща помощ за покриване на административните разходи на тези фондове.
Член 14
Застраховане на реколтата
1. Подпомагането на застраховането на реколтата съдейства за запазване на доходите на производителите, когато същите са засегнати от природни бедствия, неблагоприятни климатични условия, болести или нашествия от вредители.
2. Подпомагането на застраховането на реколтата може да се предостави под формата на финансова вноска на Общността, която не бива да надвишава:
а)
80 % от разходите за застрахователна премия, заплатена от производителите за застраховане срещу щети, причинени от неблагоприятни климатични условия, които могат да бъдат приравнени към природни бедствия;
б)
50 % от разходите за застрахователни премии, заплатени от производителите за застраховане срещу:
i)
щети по буква а) и срещу други щети, причинени от неблагоприятни климатични условия;
ii)
щети, причинени от животни, болести по растенията или нашествия от вредители.
3. Подпомагането на застраховането на реколтата може да се предостави само ако съответните застрахователни плащания не обезщетяват производителите в размер, по-висок от 100 % от претърпяната загуба на доход, като се отчитат всички обезщетения, които производителите може да са получили по други схеми за подпомагане, свързани със застрахования риск.
4. Подпомагането на застраховането на реколтата не нарушава по никакъв начин конкуренцията на застрахователния пазар.
Член 15
Инвестиции
1. Може да се предоставя подпомагане за инвестиране в материални или нематериални активи в рамките на съоръженията за преработка, инфраструктурата на лозаро-винарския сектор и предлагането на пазара на вино, които подобряват цялостно показателите на предприятието и засягат едни или повече от следните дейности:
а)
производството или предлагането на пазара на продуктите, посочени в приложение IV;
б)
разработването на нови продукти, процеси и технологии, свързани с продуктите, посочени в приложение IV.
2. Подпомагането по параграф 1 в неговия максимален размер се ограничава до микро-, малки и средни предприятия по смисъла на Препоръка 2003/361/ЕО на Комисията от 6 май 2003 г. относно определението за микро-, малки и средни предприятия (15). За териториите на Азорските острови, островите Мадейра, Канарските острови, по-малките острови в Егейско море, по смисъла на Регламент (ЕО) № 1405/2006 на Съвета от 18 септември 2006 г. относно приемането на специфични мерки в областта на земеделието по отношение на малките острови в Егейско море (16) и френските отвъдморски департаменти не се прилагат никакви ограничения за максималния размер. За предприятия, които не са обхванати от член 2, параграф 1 от дял I от приложението към Препоръка 2003/361/ЕО, с по-малко от 750 служители или оборот, по-малък от 200 милиона евро, максималната сума за помощ се съкращава наполовина.
Подпомагане не се предоставя на предприятия в затруднение по смисъла на насоките на Общността за държавни помощи за спасяване и преструктуриране на предприятия в затруднение.
3. Разходите, които отговарят на условията за финансиране, изключват елементите, посочени в член 71, параграф 3, букви а)-в) от Регламент (ЕО) № 1698/2005.
4. Към участието на Общността се прилагат следните максимални размери на помощта за разходите, които отговарят на условията за финансиране:
а)
50 % в райони, класифицирани като региони за сближаване в съответствие с Регламент (ЕО) № 1083/2006;
б)
40 % в райони, различни от регионите за сближаване;
в)
75 % в най-отдалечените райони в съответствие с Регламент (ЕО) № 247/2006 на Съвета от 30 януари 2006 г. за определяне на специфични мерки за селското стопанство в най-отдалечените райони на Съюза (17);
г)
65 % в по-малките острови в Егейско море по смисъла на Регламент (ЕО) № 1405/2006.
5. Член 72 от Регламент (ЕО) № 1698/2005 се прилага mutatis mutandis за посоченото в параграф 1 подпомагане.
Член 16
Дестилация на вторични продукти
1. Може да се предоставя подпомагане за доброволната или задължителна дестилация на вторични продукти от производството на вино, извършена съгласно условията, посочени в бчква Г на приложение VI.
Размерът на помощите се определя на обемен процент и на хектолитър произведен алкохол. Не се изплаща помощ за алкохолния обем, съдържащ се в подлежащите на дестилиране вторични продукти, който надвишава 10 % по отношение на алкохолния обем, съдържащ се в произведеното вино.
2. Максимално приложимите равнища на помощите се основават на разходите за събиране и преработване и се определят в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1.
3. Алкохолът, получен от посочената в параграф 1 дестилация, за която е предоставено подпомагане, се използва изключително за промишлени или енергийни цели, за да се избегне нарушаване на конкуренцията.
Член 17
Получаване на спиртни напитки чрез дестилация
1. До 31 юли 2012 г. може да се предоставя подпомагане на производители под формата на помощи за хектар за вино, което се дестилира за спиртни напитки.
2. Съответните договори за дестилацията на вино, както и доказателства за доставка с цел дестилация, се представят преди отпускането на помощта.
Член 18
Кризисна дестилация
1. До 31 юли 2012 г. може да се предоставя подпомагане за доброволна или задължителна дестилация на излишъците от вино в оправдани кризисни ситуации по преценка на държавите-членки, за да се намали или премахне излишното количество и същевременно се осигури непрекъснатост на предлагането от една реколта до следващата.
2. Максимално приложимите равнища на помощите се определят в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1.
3. Алкохолът, получен от посочената в параграф 1 дестилация, за която е предоставено подпомагане, се използва изключително за промишлени или енергийни цели, за да се избегне нарушаване на конкуренцията.
4. Делът от наличния бюджет, използван за кризисна дестилация, не надхвърля следните процентни дялове, изчислени спрямо общите налични средства за всяка държава-членка за съответната бюджетна година, предвидени в приложение II:
-
20 % през 2009 г.,
-
15 % през 2010 г.,
-
10 % през 2011 г.,
-
5 % през 2012 г.
5. Държавите-членки може да увеличат наличните средства за кризисна дестилация над предвидените в параграф 4 годишни тавани, като предоставят национални средства в съответствие със следните ограничения (изразени като процент от съответния годишен таван, посочен в параграф 4):
-
5 % за лозарската 2010 година,
-
10 % за лозарската 2011 година,
-
15 % за лозарската 2012 година.
Държавите-членки, когато това е целесъобразно, нотифицират Комисията относно добавянето на посочените в първа алинея национални средства, а Комисията одобрява операцията преди предоставянето на такива средства.
Член 19
Използване на концентрирана гроздова мъст
1. До 31 юли 2012 г. може да се предоставя подпомагане на винопроизводители, които използват концентрирана гроздова мъст, включително концентрирана ректифицирана гроздова мъст, с цел увеличаване на естественото алкохолно съдържание на продуктите в съответствие с предвидените в приложение V условия.
2. Размерът на помощта се определя на обемен процент потенциално алкохолно съдържание и на хектолитър мъст, използвана за обогатяване.
3. Максимално приложимите равнища на помощите за тази мярка в различните лозарски зони се определят в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1.
Член 20
Кръстосано спазване
Когато бъде установено, че земеделските производители не са привели своето стопанство в съответствие със законоустановените изисквания за управление и условията за добро селскостопанско и екологично състояние, посочени в членове 3-7 от Регламент (ЕО) № 1782/2003, в течение на период от три години от плащането по програмите за подпомагане на преструктурирането и конверсията, или в течение на една година след плащането по програмите за подпомагане на събирането на реколтата на зелено, размерът на плащането се намалява или то се отменя частично или изцяло в зависимост от сериозността, степента, продължителността и системността на неизпълнението, когато то е резултат от действие или пропуск, за който земеделският производител е пряко отговорен, като от земеделския производител, където е целесъобразно, се изисква да възстанови изплатената сума в съответствие с условията, определени в тези разпоредби.
Раздел 4
Общи разпоредби
Член 21
Докладване и оценка
1. Всяка година и за първи път до 1 март 2010 г. държавите-членки представят на Комисията до 1 март доклад за изпълнението през предходната финансова година на мерките, предвидени в техните програми за подпомагане.
В тези доклади се изброяват и описват мерките, за които е предоставена помощ от Общността по линия на програмите за подпомагане, като по-специално се предоставят подробни данни относно изпълнението на мерките за популяризиране по член 10.
2. В срок до 1 март 2011 г. и за втори път - до 1 март 2014 г., държавите-членки представят на Комисията оценка за разходите и ползите от програмите за подпомагане, като посочват и начина за подобряване на тяхната ефективност.
В срок до 31 декември 2011 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно изпълнението на мерките за популяризиране по член 10.
Член 22
Мерки за прилагане
Мерките, необходими за прилагане на настоящата глава, се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1.
Тези мерки могат да включват по-специално:
а)
начина на представяне на програмите за подпомагане;
б)
правила за изменение на програмите за подпомагане, след като те станат приложими;
в)
подробни правила относно прилагането на мерките по членове 10-19;
г)
условията, при които ще се съобщава и публикува информацията относно помощта, финансирана със средства на Общността;
д)
подробности относно представянето на доклади.
ГЛАВА II
Прехвърляне на финансови средства
Член 23
Прехвърляне на финансови средства за развитие на селските райони
1. Считано от бюджетната 2009 година, сумите, определени в параграф 2 въз основа на данните за разходите в исторически план съгласно Регламент (ЕО) № 1493/1999, предназначени за интервенционни мерки с цел регулиране на селскостопанските пазари, съгласно посоченото в член 3, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1290/2005, се отпускат като допълнителни финансови средства от Общността за мерки във винопроизводителни райони по линия на програмите за развитие на селските райони, финансирани по реда на Регламент (ЕО) № 1698/2005.
2. Предоставят се следните суми по календарни години:
-
2009 г. - 40,5 милиона евро,
-
2010 г. - 80,9 милиона евро,
-
2011 г. и следващите - 121,4 милиона евро.
3. Сумите по параграф 2 се разпределят между държавите-членки в съответствие с приложение III.
Държавите-членки, за които в таблицата в приложение III не са въведени никакви суми поради малките стойности, получени вследствие прилагането на финансовия ключ, който се използва за определяне на сумите по приложение III (суми под 2,5 милиона евро да се прехвърлят за 2009 г.), могат да решат да прехвърлят изцяло или частично в приложение III тези суми, които понастоящем са въведени в приложение II, за да бъдат използвани в съответните им програми за развитие на селските райони. В такъв случай съответните държави-членки нотифицират Комисията за това прехвърляне най-късно до 30 юни 2008 г., а Комисията изменя съответно параграф 2, както и приложения II и III.
ДЯЛ III
РЕГУЛАТОРНИ МЕРКИ
ГЛАВА I
Общи правила
Член 24
Класифициране на винените сортове лози
1. При спазване на разпоредбите на параграф 2 държавите-членки изготвят класификация на винените сортове лози, които могат да се засаждат, презасаждат или присаждат на тяхна територия за целите на винопроизводството.
Държавите-членки могат да класифицират единствено винените сортове лози, които отговарят на следните условия:
а)
сортът принадлежи към вида Vitis vinifera или произхожда от кръстоска на вида Vitis vinifera и други видове от рода Vitis;
б)
сортът не е един от следните: Noah, Othello, Isabelle, Jacquez, Clinton и Herbemont.
При заличаване на винен сорт лоза от класификацията по първа алинея изкореняването му се извършва в срок от 15 години от заличаването.
2. Държави-членки, чието винопроизводство не надвишава 50 000 хектолитра за лозарска година, изчислено на база средно производство за петте последни лозарски години, се освобождават от посоченото в параграф 1 задължение за класификация.
Въпреки това, и в посочените в първа алинея държави-членки могат да се засаждат, презасаждат и присаждат за целите на винопроизводството само винените сортове лози, спазващи изискванията на параграф 1, букви а) и б).
3. Чрез дерогация от параграф 1, първа и втора алинея и параграф 2, втора алинея, се разрешава засаждане, презасаждане или присаждане на следните винени сортове лози за научни изследвания и експериментална дейност:
а)
винени сортове лози, които не са класифицирани, доколкото са засегнати посочените в параграф 1 държави-членки;
б)
винени сортове лози, които не спазват изискванията по параграф 1, букви а) и б), доколкото са засегнати посочените в параграф 2 държави-членки.
4. Площи, засадени с винени сортове лози за целите на винопроизводството в нарушение на разпоредбите на параграфи 1-3, подлежат на изкореняване.
Въпреки това, няма задължение за изкореняване на тези площи, когато продукцията е предназначена единствено за консумация от домакинствата на винопроизводителите.
5. Държавите-членки вземат необходимите мерки, за да проверят спазването от страна на производителите на разпоредбите на параграфи 1-4.
Член 25
Производство и предлагане на пазара
1. Продуктите, изброени в приложение IV и произведени в Общността, се произвеждат от винени сортове лози, които могат да бъдат класифицирани в съответствие с член 24, параграф 1.
2. Наименование на категория лозаро-винарски продукти, посочена в приложение IV, може да се използва в Общността единствено за предлагането на пазара на продукт, който отговаря на посочените в същото приложение условия.
Въпреки това, независимо от разпоредбите на член 59, параграф 1, буква а), държавите-членки могат да разрешат използването на думата „вино“, ако:
а)
се придружава от името на плод под формата на съставно наименование с оглед предлагането на пазара на продукти, получени от ферментацията на плодове, различни от гроздето, или
б)
е част от съставно наименование.
Следва да се избягва всякакво объркване с продукти, съответстващи на посочените в приложение IV категории вино.
3. Категориите лозаро-винарски продукти, изброени в приложение IV, могат да бъдат променени в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 2.
4. С изключение на бутилираното вино, за което има доказателства, че бутилирането е извършено преди 1 септември 1971 г., вино, произведено от винени сортове лози, които са включени в изготвените в съответствие с член 24, параграф 1, първа алинея класификации, но не отговарят на нито една от посочените в приложение IV категории, се използват единствено за консумация от домакинствата на отделните винопроизводители, за производството на винен оцет или за дестилация.
ГЛАВА II
Енологични практики и ограничения
Член 26
Приложно поле
Настоящата глава обхваща разрешените енологични практики и ограничения, приложими спрямо производството и предлагането на пазара на продуктите, обхванати от настоящия регламент, както и процедурата за вземане на решения относно тези практики и ограничения.
Член 27
Енологични практики и ограничения
1. Само енологични практики, разрешени съгласно правото на Общността, които са посочени в приложение V или са определени в съответствие с членове 28 и 29, се използват за производство и съхраняване в Общността на продуктите, обхванати от настоящия регламент.
Първата алинея не се прилага за:
а)
гроздов сок и концентриран гроздов сок;
б)
гроздова мъст и концентрирана гроздова мъст, предназначена за приготвяне на гроздов сок.
2. Разрешените енологични практики се използват единствено за осигуряване на правилната винификация, правилното съхраняване или правилното пречистване на продукта.
3. Продуктите, обхванати от настоящия регламент, се произвеждат в Общността в съответствие със съответните ограничения, установени в приложение VI.
4. Продуктите, обхванати от настоящия регламент, които са приготвени чрез използване на неразрешени общностни енологични практики или, когато това е приложимо, неразрешени национални енологични практики, или които са в нарушение на установените в приложение VI ограничения, не могат да бъдат предлагани на пазара в Общността.
Член 28
По-строги правила, налагани от държавите-членки
Държавите-членки могат да ограничат или изключат използването на определени енологични практики и да предвидят по-строги ограничения за вина, разрешени съгласно правото на Общността, и които са произведени на тяхна територия, с цел по-добро запазване на основните характеристики на вината със защитено наименование за произход или географско указание и на пенливите вина и ликьорните вина.
Държавите-членки уведомяват Комисията за тези ограничения и изключения, която от своя страна довежда тази информация до знанието на останалите държави-членки.
Член 29
Разрешаване на енологични практики и ограничения
1. Освен в случаите на енологични практики на обогатяване, повишаване на киселинното съдържание и намаляване на киселинното съдържание, които са предвидени в приложение V по отношение на посочените в него конкретни продукти, както и изброените в приложение VI ограничения, разрешението за енологични практики и ограничения по отношение на производството и съхраняването на продукти, обхванати от настоящия регламент, се дава в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 2.
2. Държавите-членки могат да разрешат експерименталното използване на неразрешени енологични практики при условия, които следва да се определят в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 2.
Член 30
Критерии за предоставяне на разрешение
Когато дава разрешение за енологични практики в съответствие с процедурата по член 113, параграф 2, Комисията:
а)
се основава на енологичните практики, препоръчани и публикувани от Международната организация по лозарството и винарството (OIV), както и на резултатите от експерименталното използване на все още неразрешени енологични практики;
б)
взема под внимание въпроса за опазването на човешкото здраве;
в)
взема под внимание възможните рискове от въвеждане в заблуда на потребителите поради техните установени очаквания и възприятия, като се отчитат наличието и възможностите за използване на информационни средства с цел изключване на подобни рискове;
г)
следи за запазването на естествените и съществени характеристики на виното и за това в състава на съответния продукт да не бъдат извършени сериозни промени;
д)
осигурява допустимо минимално ниво на грижа за околната среда;
е)
спазва общите правила относно енологичните практики и ограниченията, установени съответно в приложения V и VI.
Член 31
Методи на анализ
Методите на анализ за определяне състава на продуктите, обхванати от настоящия регламент, и правилата, по които може да се установи дали тези продукти са преминали през обработки, които противоречат на разрешените енологични практики, съответстват на препоръчаните и публикувани от OIV.
Когато липсват методи и правила, препоръчани и публикувани от OIV, съответните методи и правила се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 2.
До приемането на такива правила се използват методите и правилата, разрешени от съответната държава-членка.
Член 32
Мерки за прилагане
Мерките, необходими за прилагане на настоящата глава и на приложения V и VI, се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 2, освен ако в тези приложения не е предвидено друго.
Тези мерки могат да включват по-специално:
а)
разпоредби, като последица от които екологичните практики на Общността, изброени в приложение IV към Регламент (ЕО) № 1493/1999, се считат за разрешени екологични практики.
б)
разрешени енологични практики и ограничения, в това число обогатяване, повишаване и намаляване на киселинното съдържание на пенливи вина, висококачествени пенливи вина и пенливи ароматизирани вина;
в)
разрешени енологични практики и ограничения относно ликьорните вина;
г)
при спазване на разпоредбите на буква В от приложение VI - разпоредбите относно смесването и купажирането на гроздова мъст и вина;
д)
когато не съществуват правила на Общността по тези въпроси, спецификациите за чистота и идентичност на веществата, използвани в енологичните практики;
е)
административни правила за осъществяване на разрешените енологични практики;
ж)
условията, на които се подчинява държането, разпространението и използването на продукти, които не спазват разпоредбите на член 27 и възможните изключения от изискванията на този член, както и установяването на критерии с цел избягване на затруднения в отделни случаи;
з)
условията, при които държавите-членки могат да разрешат държането, разпространението и използването на продукти, които не спазват разпоредбите на настоящата глава, извън тези по член 27, или на разпоредбите за прилагане на настоящата глава.
ГЛАВА III
Наименования за произход, географски указания и традиционни наименования
Член 33
Приложно поле
1. Правилата относно наименованията за произход, географските указания и традиционните наименования, изложени в глави IV и V, се прилагат за продуктите, посочени в параграфи 1, 3-6, 8, 9, 11, 15 и 16 от приложение IV.
2. Посочените в параграф 1 правила се основават на:
а)
защитата на законните интереси на:
i)
потребителите и
ii)
производителите;
б)
осигуряване на правилното функциониране на общия пазар за съответните продукти;
в)
насърчаване на производството на качествени продукти, като се допускат и национални мерки, свързани с политиката по качеството.
ГЛАВА IV
Наименования за произход и географски указания
Раздел 1
Определения
Член 34
Определения
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„наименование за произход“ означава наименование на район, определена местност или, по изключение, наименование на държава, което се използва за описание на продукт, посочен в член 33, параграф 1, за който са спазени следните изисквания:
i)
неговото качество и характеристики се дължат основно или изключително на специфична географска среда с присъщите ѝ природни и човешки фактори;
ii)
гроздето, от което се произвежда, произхожда изключително от този географски район;
iii)
производството му се извършва в този географски район;
iv)
получено е от винени сортове от вида Vitis vinifera;
б)
„географско указание“ означава указание, отнасящо се за район, определена местност или, по изключение, държава, което се използва за описание на продукт, посочен в член 33, параграф 1, за който са спазени следните изисквания:
i)
притежава специфично качество, известност или други характеристики, които могат да се припишат на този географски произход;
ii)
най-малко 85 % от гроздето, използвано за неговото производство, произхожда изключително от този географски район;
iii)
производството му се извършва в този географски район;
iv)
получено е от винени сортове, принадлежащи към вида Vitis vinifera или произхождащи от кръстоска на вида Vitis vinifera и други видове от рода Vitis.
2. Някои традиционно използвани наименования представляват наименование за произход, когато:
а)
обозначават вино;
б)
препращат към географско наименование;
в)
отговарят на изискванията, посочени в параграф 1, буква а), подточки i)-iv);
г)
за тях се прилага процедурата за предоставяне на правна закрила на наименования за произход и на географски указания, предвидена в настоящата глава.
3. Наименованията за произход и географските указания, включително свързаните с географски райони в трети държави, могат да се ползват със закрила в рамките на Общността в съответствие с правилата, установени в настоящата глава.
Раздел 2
Заявление за предоставяне на правна закрила
Член 35
Съдържание на заявленията за предоставяне на правна закрила
1. Заявленията за предоставяне на правна закрила на означения на наименования за произход или географски указания включват техническо досие, което съдържа:
а)
наименованието, което подлежи на закрила;
б)
име и адрес на заявителя;
в)
спецификация на продукта съгласно посоченото в параграф 2;
г)
единен документ, съдържащ обобщение на спецификацията на продукта, съгласно посоченото в параграф 2.
2. Спецификацията на продукта дава възможност на заинтересованите страни да проверят дали са спазени съответните условия за производство, с които се свързват наименованието за произход или географското указание.
Тя включва най-малко:
а)
наименованието, което подлежи на закрила;
б)
описание на виното(ата):
i)
при вина с указание на произхода, неговите(техните) аналитични и органолептични характеристики;
ii)
при вина с географско указание, неговите(техните) основни аналитични характеристики, както и оценка или посочване на неговите(техните) органолептични характеристики;
в)
където е приложимо - специфичните енологични практики, използвани за производството на виното(ата), както и съответните ограничения върху производството на виното(ата);
г)
очертаване на границите на съответния географски район;
д)
максималния добив от хектар;
е)
посочване на винения сорт или сортовете лози, от които е/са получено(и) виното(ата);
ж)
данни за връзката, посочена в член 34, параграф 1, буква а), подточка i), или, в зависимост от случая - в член 34, параграф 1, буква б), подточка i);
з)
приложими изисквания, установени в общностни или национални разпоредби или, когато това е предвидено от държавите-членки, от организация, която управлява защитеното наименование за произход или защитеното географско указание, като се отчита обстоятелството, че тези изисквания следва да са обективни, недискриминационни и съвместими със законодателството на Общността;
и)
наименованието и адреса на органите или структурите, които проверяват спазването на разпоредбите за спецификация на продукта, заедно с описание на техните задачи.
Член 36
Заявление за предоставяне на правна закрила, свързана с географски район в трета държава
1. Когато заявлението за предоставяне на правна закрила засяга географски район в трета държава, то съдържа, освен предвидените в член 35 данни, и доказателство, че съответното означение е защитено в неговата държава на произход.
2. Заявлението се изпраща на Комисията или директно от заявителя, или чрез органите на съответната трета държава.
3. Заявлението за предоставяне на правна закрила се подава на един от официалните езици на Общността или се придружава от заверен превод на един от тези езици.
Член 37
Заявители
1. Всяка заинтересована група производители или, по изключение, отделен производител, може да подаде заявление за предоставяне на правна закрила на наименование за произход или географско указание. В заявлението могат да участват и други заинтересовани страни.
2. Производителите могат да подават заявления за предоставяне на правна закрила само за произвеждани от тях вина.
3. Може да се подаде общо заявление в случаите на наименование, обозначаващо трансграничен географски район, или на традиционно наименование, свързано с трансграничен географски район.
Раздел 3
Процедура по предоставяне на правна закрила
Член 38
Предварителна национална процедура
1. Заявленията за предоставяне на правна закрила на наименование за произход или географско указание, в съответствие с член 34, на вина с произход от Общността подлежат на предварителна национална процедура в съответствие с настоящия член.
2. Заявлението за предоставяне на правна закрила се подава в държавата-членка, от чиято територия произхожда наименованието за произход или географското указание.
3. Държавата-членка разглежда заявлението за предоставяне на правна закрила, за да установи дали то отговаря на установените в настоящата глава условия.
Държавата-членка провежда национална процедура, която гарантира съответно публикуване на заявлението и предвижда срок от не по-малко от два месеца от датата на публикуване, в който всяко физическо или юридическо лица, имащо законен интерес и установено или пребиваващо на нейна територия, може да възрази срещу предложената закрила, като представи пред държавата-членка надлежно обосновано изложение.
4. В случай че държавата-членка прецени, че наименованието за произход или географското указание не отговарят на съответните изисквания, което включва възможността то да е несъвместимо със законодателството на Общността като цяло, държавата-членка отхвърля заявлението.
5. Ако държава-членка прецени, че са спазени съответните изисквания, тя:
а)
публикува единния документ и спецификацията на продукта най-малко в интернет; и
б)
препраща до Комисията заявлението за предоставяне на правна закрила, което съдържа следната информация:
i)
име и адрес на заявителя;
ii)
единния документ, посочен в член 35, параграф 1, буква г);
iii)
декларация от държавата-членка, че според нея заявлението, подадено от заявителя, отговаря на условията на настоящия регламент;
iv)
данни за публикуването, посочено в буква а).
Тази информация се изпраща на един от официалните езици на Общността или се придружават от заверен превод на един от тези езици.
6. В срок до 1 август 2009 г. държавите-членки въвеждат необходимите законови, подзаконови или административни разпоредби, за да се съобразят с разпоредбите на настоящия член.
7. В случай че държава-членка не притежава национално законодателство в областта на правната закрила на наименованията за произход и на географските указания, тя може, единствено като преходна мярка, да предостави закрила на наименованието на национално равнище в съответствие с разпоредбите на настоящата глава, като закрилата се предоставя от деня на подаване на заявлението в Комисията. Тази преходна национална закрила се прекратява в деня, в който бъде взето решение за регистрация или отказ на такава съгласно настоящата глава.
Член 39
Контрол от страна на Комисията
1. Комисията публично оповестява датата, на която е подадено заявлението за предоставяне на правна закрила на наименование за произход или географското указание.
2. Комисията проверява дали заявленията за предоставяне на правна закрила по член 38, параграф 5 отговарят на условията, установени в настоящата глава.
3. В случай че Комисията прецени, че са изпълнени установените в настоящата глава условия, тя публикува в Официален вестник на Европейския съюз единния документ, посочен в член 35, параграф 1, буква г), както и данните за публикуването на спецификацията на продукта по член 38, параграф 5.
В противен случай се взема решение за отхвърляне на заявлението в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 2.
Член 40
Процедура за предявяване на възражения
В срок от два месеца от датата на публикуване по член 39, параграф 3, първа алинея, всяка държава-членка или трета държава, или всяко физическо или юридическо лице, имащо законен интерес, установено или пребиваващо в държава-членка, различна от поискалата закрилата, или в трета държава, може да възрази срещу предложената закрила, като подаде до Комисията надлежно обосновано изложение относно условията за предоставяне на закрила, установени в настоящата глава.
В случай на физически или юридически лица, установени или пребиваващи в трета държава, това искане се подава директно или чрез органите на съответната трета държава в двумесечния срок по първата алинея.
Член 41
Решение по заявлението за предоставяне на закрила
Въз основа на информацията, с която разполага Комисията, се взема решение в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 2, или за предоставяне на закрила на наименованието за произход или географското указание, което отговаря на установените в настоящата глава условия и е съвместимо с правото на Общността, или за отхвърляне на заявлението, ако тези условия не са изпълнени.
Раздел 4
Специални случаи
Член 42
Омоними
1. Наименование, за което е подадено заявление и което изцяло или частично е омоним с наименование, което вече е регистрирано съгласно настоящия регламент, се регистрира, като се спазва местното и традиционно използване и се отчита рискът от въвеждане в заблуждение.
Омонимно наименование, което въвежда в заблуждение потребителя, като му внушава, че продуктите идват от друга територия, не се регистрира, дори ако наименованието е точно по отношение на действителната територия, район или място на произход на съответните продукти.
Използването на регистрирано омонимно наименование зависи от наличието на достатъчно отличия в практиката между омонима, регистриран впоследствие, и вече регистрираното наименование, като се взема предвид необходимостта от равнопоставено третиране на заинтересованите производители и от това потребителите не се въвеждат в заблуждение.
2. Параграф 1 се прилага mutatis mutandis, ако наименование, за което е подадено заявление, е изцяло или частично омоним с географско указание, което е защитено като такова съгласно законодателството на държавите-членки.
Държавите-членки не следва да регистрират неидентични географски указания с оглед правна закрила съгласно съответното им законодателство в областта на географските указания, ако определено наименование за произход или географско указание е обект на закрила в Общността съгласно общностно законодателство, приложимо към наименованията за произход и географските указания.
3. Освен ако не е предвидено друго в мерките за прилагане на Комисията, когато наименованието на винен сорт лоза съдържа или се състои от защитено наименование за произход или защитено географско указание, то това наименование не се използва при етикетирането на продуктите, обхванати от настоящия регламент.
4. Закрилата на наименованията за произход и на географските указания при продуктите по член 34 се осъществява, без да се засягат защитените географски указания, приложими към спиртните напитки по смисъла на Регламент (ЕО) № 110/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 г. относно определението, описанието, представянето, етикетирането и защитата на географските указания на спиртните напитки (18) и обратното.
Член 43
Основания за отказ на закрила
1. Наименованията, които са станали родови, не могат да се ползват със закрила като наименования за произход или географски указания.
За целите на настоящата глава „наименование, които е станало родово“ означава наименованието на вино, което, въпреки че е свързано с местността или района, където този продукт първоначално е бил произведен или се е предлагал на пазара, се е превърнало в традиционно наименование на вино в Общността.
За да се установи дали едно наименование се е превърнало в родово или не, се вземат предвид всички фактори, и по-специално:
а)
съществуващото положение в Общността, по-специално в сферите на потреблението;
б)
съответните разпоредби от националното или общностното законодателство.
2. Едно наименование не може да се ползва със закрила като наименование за произход или географско указание, когато в светлината на репутацията и известността на търговската марка тази закрила може да въведе потребителите в заблуждение по отношение на истинската идентичност на виното.
Член 44
Връзка с търговските марки
1. Когато наименование за произход или географско указание е защитено съгласно настоящия регламент, регистрацията на търговска марка, съответстваща на една от хипотезите по член 45, параграф 2 и свързана с продукт, попадащ в една от изброените в приложение IV категории, се отказва, ако заявлението за регистрация на търговската марка е подадено след датата на представяне в Комисията на заявлението за предоставяне на правна закрила на наименованието за произход или географското указание и впоследствие наименованието за произход или географското указание е получило закрила.
Търговски марки, регистрирани в нарушение на първа алинея, се обявяват за недействителни.
2. Без да се засягат разпоредбите на член 43, параграф 2, търговска марка, чието използване съответства на една от хипотезите по член 45, параграф 2 и за която има подадено заявление, или която е регистрирана, или, ако такава възможност е предвидена в съответното законодателство, е установена в резултат на употреба на територията на Общността преди датата, на която е представено пред Комисията заявлението за предоставяне на правна закрила на наименованието за произход или географското указание, може да продължи да се използва и подновява независимо от закрилата на наименование за произход или географското указание, при условие че не са налице основания за обявяване на недействителност или отмяна на търговската марка, посочени в Първа директива на Съвета 89/104/ЕИО от 21 декември 1988 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките (19) или Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (20).
В подобни случаи се разрешава използването на наименованието за произход или на географското указание успоредно със съответните търговски марки.
Раздел 5
Закрила и контрол
Член 45
Закрила
1. Защитените наименования за произход и географски указания могат да се използват от всеки оператор, търгуващ с вино, което е било произведено в съответствие със съответната спецификация на продукта.
2. Защитените наименования за произход и географски указания и вината, използващи тези защитени наименования в съответствие със спецификацията на продукта, са защитени срещу:
а)
всяка пряка или непряка търговска употреба на защитено наименование:
i)
от сходни продукти, за които не е спазена спецификацията на продукта на защитеното наименование, или
ii)
доколкото подобно използване води до облагодетелстване - репутацията на наименованието за произход или географското указание;
б)
всякаква злоупотреба, имитация или позоваване, дори ако е посочен истинският произход на продукта или услугата или ако защитеното наименование е преведено или придружено от израз, като „стил“, „тип“, „метод“, „както е произведено в“, „имитация“, „с аромат на“, „като“ или друг подобен израз;
в)
всяко друго невярно или въвеждащо в заблуждение означение на мястото, откъдето произхожда продуктът, произхода, естеството или основни свойства на продукта, върху вътрешната или външната опаковка, рекламни материали или документи, свързани със съответния продукт от вино, както и опаковането на продукта в контейнер по начин, който може да създаде невярна представа за неговия произход;
г)
всяка друга практика, която би могла да въведе в заблуждение потребителите относно истинския произход на продукта.
3. Защитените наименования за произход или защитените географски указания не стават родови в Общността по смисъла на член 43, параграф 1.
4. Държавите-членки вземат необходимите мерки, за да преустановят незаконното използване на защитени наименования за произход и защитени географски указания, съгласно посоченото в параграф 2.
Член 46
Регистър
Комисията създава и поддържа електронен регистър на защитените наименования за произход и защитените географски указания на вина, до който се предоставя публичен достъп.
Член 47
Посочване на компетентни контролни органи
1. Държавите-членки посочват компетентния орган или органи, отговарящ(и) за контрола върху спазването на установените в настоящата глава задължения, в съответствие с критериите, предвидени в член 4 от Регламент (ЕО) № 882/2004.
2. Държавите-членки следят всеки оператор, спазващ разпоредбите на настоящата глава, да има право да бъде обхванат от система на проверки.
3. Държавите-членки уведомяват Комисията за компетентния органи или органи по параграф 1. Комисията осигурява публикуването на техните наименования и адреси, както и периодичната им актуализация.
Член 48
Проверка на спазването на спецификациите
1. По отношение на защитените наименования за произход и защитените географски указания, свързани с географски район в Общността, се осигурява годишна проверка на спазването на спецификацията на продукта по време на производството на вино, както и по време на или след опаковането му, която се извършва от:
а)
компетентния(ите) орган(и) по член 47, параграф 1, или
б)
един или повече контролни органи по смисъла на член 2, втора алинея, точка 5 от Регламент (ЕО) № 882/2004, действащи като органи по сертифициране на продуктите в съответствие с критериите, предвидени в член 5 от посочения регламент.
Разходите за тези проверки са за сметка на проверяваните оператори.
2. По отношение на защитените наименования за произход и защитените географски указания, свързани с географски район в трета държава, се осигурява годишна проверка на спазването на спецификацията на продукта по време на производството, както и по време на или след опаковането на виното, която се извършва от:
а)
един или повече публични органи, посочени от третата държава, или
б)
един или повече органи по сертифициране.
3. Органите по сертифициране, посочени в параграф 1, буква б) и параграф 2, буква б), спазват европейския стандарт EN 45011 или ISO/IEC Guide 65 (Общи изисквания за органите, които извършват сертифициране на продукти), като от 1 май 2010 г. се акредитират в съответствие с тях.
4. Когато органът или органите, посочени в параграф 1, буква а) и параграф 2, буква а), проверяват спазването на спецификацията на продукта, те предоставят адекватни гаранции за обективност и безпристрастност и разполагат с необходимия квалифициран персонал и ресурси, необходими за изпълнение на техните задачи.
Член 49
Изменение на спецификациите на продуктите
1. Заявител, който отговаря на условията по член 37, може да подаде заявление за изменение на спецификацията на продукта на защитено наименование за произход или защитено географско указание, за да отчете по-специално развитието на научно-техническите знания или с оглед промяна на очертанията на географския район, посочено в член 35, параграф 2, втора алинея, буква г). В заявлението се описват исканите изменения и се излагат основанията за тях.
2. В случай че предлаганото изменение предполага едно или повече изменения в единния документ, посочен в член 35, параграф 1, буква г), членове 38-41 се прилагат mutatis mutandis спрямо заявлението за изменение. Ако предложеното изменение обаче е несъществено, се взема решение в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 2, дали заявлението да бъде одобрено, без да се следва процедурата, посочена в член 39, параграф 2 и член 40, като в случай че то бъде одобрено, Комисията публикува елементите, посочени в член 39, параграф 3.
3. В случай че от предложеното изменение не произтичат промени в единния документ, се прилагат следните правила:
а)
когато географският район се намира в определена държава-членка, тази държава-членка изразява становището си по изменението, като, в случай че го одобрява, публикува изменената спецификация на продукта и уведомява Комисията за одобрените изменения и за основанията за тях;
б)
когато географският район се намира в трета държава, Комисията решава дали да одобри предложеното изменение.
Член 50
Отмяна
В съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 2, по инициатива на Комисията или въз основа на надлежно обосновано искане от държава-членка, трета държава или физическо или юридическо лица, имащо законен интерес, е възможно да се вземе решение за отмяна на закрилата на определено наименование за произход или географско указание, ако вече не може да се гарантира спазването на съответната спецификация на продукта.
Членове 38-41 се прилагат mutatis mutandis.
Член 51
Съществуващи защитени наименования на вино
1. Наименованията на вино, които са защитени в съответствие с членове 51 и 54 от Регламент (ЕО) № 1493/1999 и член 28 от Регламент (ЕО) № 753/2002, се ползват автоматично със закрила по настоящия регламент. Комисията ги вписва в регистъра, предвиден в член 46 от настоящия регламент.
2. По отношение на съществуващи защитени наименования на вино, посочени в параграф 1, държавите-членки представят на Комисията:
а)
техническите досиета, предвидени в член 35, параграф 1;
б)
националните решения за одобряване.
3. Наименованията на вино по параграф 1, за които до 31 декември 2011 г. не е представена информацията по параграф 2, губят закрилата, предоставена съгласно настоящия регламент. Комисията предприема съответните официални стъпки за заличаване на тези наименования от регистъра, предвиден в член 46.
4. Член 50 не се прилага по отношение на съществуващи защитени наименования на вино, посочени в параграф 1.
До 31 декември 2014 г., по инициатива на Комисията и в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 2, може да се вземе решение за отмяна на закрилата на съществуващи защитени наименования на вино, посочени в параграф 1, ако те не отговарят на условията, предвидени в член 34.
Раздел 6
Общи разпоредби
Член 52
Мерки за прилагане
Мерките, необходими за прилагане на настоящата глава, се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1.
Тези мерки могат да включват по-специално дерогации от прилагането на предвидените в настоящата глава правила и изисквания:
а)
доколкото касаят подадени заявления за закрила на наименования за произход или на географски указания;
б)
доколкото касаят производството на някои вина със защитено наименование за произход или защитено географско указание в географски район, намиращ се в близост до географския район, от който произхожда гроздето;
в)
доколкото касаят традиционни практики за производство на някои вина със защитено наименование за произход.
Член 53
Такси
Държавите-членки могат да начисляват такса за покриване на разходите, включително на свързаните с разглеждането на заявленията за предоставяне на закрила, предявените възражения, заявленията за изменение и исканията за отмяна съгласно настоящия регламент.
ГЛАВА V
Традиционни наименования
Член 54
Определение
1. „Традиционно наименование“ означава наименование, което е традиционно използвано в държава-членка за продуктите, посочени в член 33, параграф 1, за да обозначи:
а)
че продуктът има защитено наименование за произход или защитено географско указание съгласно законодателството на Общността или на държава-членка;
б)
начина на производство или стареене, или качеството, цвета, типа местност, или конкретно историческо събитие на продукта със защитено наименование за произход или защитено географско указание.
2. Традиционните наименования се признават, определят и закрилят в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1.
Член 55
Закрила
1. Защитено традиционно наименование може да се използва единствено за продукт, произведен в съответствие с определението по член 54, параграф 2.
Традиционните наименования са защитени срещу неправомерно използване.
Държавите-членки вземат необходимите мерки, за да спрат неправомерното използване на защитени традиционни наименования.
2. Традиционните наименования не стават родови в Общността.
Член 56
Мерки за прилагане
Мерките, необходими за прилагане на настоящата глава, се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1, по-специално относно:
а)
процедурата за предоставяне на закрила;
б)
конкретното ниво на закрила.
ГЛАВА VI
Етикетиране и представяне
Член 57
Определения
За целите на настоящия регламент:
а)
„етикетиране“ означава всички думи, знаци, търговски марки, маркови имена, картинни изображения или символи, поставени върху всякакъв вид опаковка, документ, листовка, етикет, карта или лента, придружаващи или позоваващи се на даден продукт;
б)
„представяне“ означава всяка информация, предоставена на потребителите чрез опаковката на съответния продукт, включително формата и вида на бутилките.
Член 58
Условия за прилагането на хоризонталните правила
Освен ако не е предвидено друго от настоящия регламент, Директива 89/104/ЕИО, Директива 89/396/ЕИО на Съвета от 14 юни 1989 г. относно означенията или маркировките, идентифициращи партидата, към която принадлежи даден хранителен продукт (21), Директива 2000/13/ЕО и Директива 2007/45/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 г. за определяне на правила за номиналните количества за предварително опаковани продукти (22) се прилагат при етикетирането и представянето на продуктите, попадащи в техните приложни полета.
Член 59
Задължителни данни
1. Етикетирането и представянето на продуктите по точки 1-11, 13, 15 и 16 от приложение IV, които се предлагат на пазара в Общността или са предназначени за износ, съдържат следните задължителни означения:
а)
обозначение на категорията лозаро-винарски продукт в съответствие с приложение IV;
б)
за вина със защитено наименование за произход или защитено географско указание:
i)
означението „защитено наименование за произход“ или „защитено географско указание“; и
ii)
името на защитеното наименование за произход или на защитеното географско указание;
в)
действителното алкохолно съдържание по обем;
г)
обозначение на мястото, откъдето идва виното;
д)
обозначение на бутилиращото предприятие или - за пенливото вино, газирано пенливо вино, висококачествено пенливо вино или висококачествено ароматизирано пенливо вино - наименованието на производителя или търговеца;
е)
посочване на вносителя в случай на вина от внос;
ж)
при пенливо вино, газирано пенливо вино, висококачествено пенливо вино или висококачествено ароматизирано пенливо вино, посочване на захарното съдържание.
2. Чрез дерогация от параграф 1, буква а) за вина, чиито етикети включват защитеното наименование за произход или защитеното географско указание, може да не се посочва категорията лозаро-винарски продукт.
3. Чрез дерогация от параграф 1, буква б) означенията „защитено наименование за произход“ или „защитено географско указание“ могат да не се посочват в следните случаи:
а)
когато върху етикета е посочено традиционно наименование съгласно член 54, параграф 1, буква а);
б)
когато, в изключителни случаи, които подлежат на определяне в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1, върху етикета е посочено защитеното наименование за произход или защитеното географско указание.
Член 60
Незадължителни данни
1. Етикетите и представянето на продуктите по член 59, параграф 1 могат по-специално да съдържат следните незадължителни данни:
а)
годината на реколтата;
б)
наименованието на един или няколко винени сортове лози;
в)
при вина, различни от посочените в член 59, параграф 1, буква ж) - посочване на захарното съдържание;
г)
за вина със защитено наименование за произход или защитено географско указание - традиционни наименования, съгласно посоченото в член 54, параграф 1, буква б);
д)
символа на Общността, указващ защитеното наименование за произход или защитеното географско указание;
е)
изрази, свързани с определени производствени методи;
ж)
за вина със защитено наименование за произход или защитено географско указание, наименованието на друга географска единица, която е по-малка или по-голяма от определения район, даващ наименованието за произход или географското указание.
2. Без да се засяга член 42, параграф 3 по отношение на използването на посочените в параграф 1, букви а) и б) данни, при вина, които не притежават защитено наименование за произход или географско указание:
а)
държавите-членки въвеждат закони, подзаконови и административни разпоредби с оглед осигуряването на сертифициране, одобрение и контрол, така че да се гарантира верността на съответната информация;
б)
държавите-членки могат, въз основа на недискриминационни и обективни критерии и при отчитане на изискването за лоялна конкуренция, да съставят списъци на изключени винени сортове лози за вина, произведени от винени сортове лози на тяхна територия, особено ако:
i)
съществува риск от заблуждаване на потребителите по отношение на истинския произход на виното, дължащ се на факта, че съответният винен сорт лоза е неразделна част от съществуващо защитено наименование за произход или географско указание;
ii)
необходимите проверки не биха били рентабилни от гледна точка на разходите, тъй като съответният винен сорт лозя представлява много малка част от лозята на държавата-членка.
в)
смесването на вина от различни държави-членки не води до посочване на етикета на винения(ите) сорт(ове) лози, освен ако засегната държава-членка не даде съгласие за друго и не осигури възможност за провеждането на съответните процедури по сертифициране, одобрение и контрол.
Член 61
Езици
1. Когато са изразени с думи, задължителните и незадължителните данни съгласно членове 59 и 60 фигурират на един или повече от официалните езици на Общността.
2. Независимо от параграф 1 наименованието на защитеното наименование за произход или защитеното географско указание или традиционно наименование съгласно член 54, параграф 1, буква а) фигурира на етикета на езика или езиците, за които се прилага закрилата.
Наименованието може да фигурира и на един или повече от официалните езици на Общността, в случай че защитените наименования за произход или защитените географски указания или специфичните национални наименования са изписани на азбука, различна от латиницата.
Член 62
Привеждане в изпълнение
Компетентните органи на държавите-членки вземат необходимите мерки, за да се гарантира, че на пазара не се разпространява продукт, посочен в член 59, параграф 1, който не е етикетиран в съответствие с разпоредбите на настоящата глава, или за да се осигури изтеглянето му от пазара.
Член 63
Мерки за прилагане
Мерките, необходими за прилагане на настоящата глава, се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1.
Тези мерки могат да включват по-специално:
а)
по-подробна информация за мястото, откъдето идва съответния продукт;
б)
условията за използване на незадължителните данни, изброени в член 60;
в)
специални изисквания относно означения за годината на реколтата и винения сорт лоза, фигуриращи върху етикета, както е посочено в член 60, параграф 2;
г)
нови дерогации в допълнение към посочените в член 59, параграф 2, съгласно които може да не се посочва категорията лозаро-винарски продукт;
д)
правила относно закрилата, която следва да се предостави по отношение на представянето на даден продукт.
ГЛАВА VII
Организации на производителите и междубраншови организации
Член 64
Организации на производителите
1. Държавите-членки могат да признаят организации на производителите, които:
а)
са съставени от производители на продукти, обхванати от настоящия регламент;
б)
са учредени по инициатива на производителите;
в)
преследват специфична цел, която може да е свързана по-конкретно с един или повече от следните елементи:
i)
съвместно приспособяване на производството към изискванията на пазара и подобряване на продукта;
ii)
насърчаване на концентрацията на предлагането и пускането на пазара на продукти, произведени от членове на организацията;
iii)
насърчаване на рационализацията и подобряването на производството и преработвателната дейност;
iv)
намаляване на производствените разходи и разходите за управление на пазара и стабилизиране на производствените цени;
v)
насърчаване и предоставяне на техническа помощ за използването на практики за култивация и производствени техники, зачитащи околната среда;
vi)
насърчаване на инициативи за управлението на вторични продукти от производството на вино и за управление на отпадъците, по-специално с цел опазване на качеството на водата, почвите и природата и запазване или насърчаване на биологичното разнообразие;
vii)
проучване на устойчивите производствени методи и развитието на пазарите,
viii)
принос за изпълнението на програмите за подпомагане, посочени в дял II, глава I;
г)
прилагат устав, който изисква от техните членове по-специално:
i)
да прилагат приетите от организацията на производители правила, свързани с отчитането на продукцията, производството, предлагането на пазара и опазването на околната среда;
ii)
да предоставят информация, поискана от организацията на производителите за статистически цели, по-специално относно засадените площи и развитието на пазара;
iii)
да заплащат санкции при неспазване на задължения, произтичащи от устава;
д)
са подали пред съответната държава-членка заявление за признаване като организация на производители, което съдържа следните елементи:
i)
доказателства, че организацията отговаря на изискванията, определени в букви а)-г);
ii)
доказателства, че има минимален брой членове, който се определя от съответната държава-членка;
iii)
доказателства, че в района, в който работи, организацията има минимален обем продукция, годна за предлагане на пазара, който се определя от съответната държава-членка;
iv)
доказателства, че може да осъществява правилно своята дейност както във времето, така и по отношение на ефективността и на концентрацията на предлагането;
v)
доказателства, че дава на своите членове ефективна възможност да получат техническа помощ при използването на екологично чисти начини на обработка на земята.
2. Организациите на производителите, които са признати в съответствие с Регламент (ЕО) № 1493/1999, се считат за признати организации на производителите съгласно настоящия член.
Член 65
Междубраншови организации
1. Държавите-членки могат да признаят междубраншови организации, които:
а)
са съставени от представители на икономически дейности в производството на, търговията със или обработката на продукти, обхванати от настоящия регламент;
б)
са учредени по инициатива на всички или някои от представителите, посочени в буква а);
в)
осъществяват една или повече от следните мерки в един или няколко района на Общността, като вземат под внимание общественото здраве и интереса на потребителите:
i)
повишване на знанията и на прозрачността на производството и на пазара;
ii)
подкрепа за подобряване на координацията между начините за предлагане на пазара на продуктите, по-специално чрез проучване и изследвания на пазара;
iii)
изготвяне на типови договори в съответствие с правилата на Общността;
iv)
по-добро използване на производствения потенциал;
v)
предоставяне на информация и провеждане на проучванията, необходими за ориентиране на производството към продукти, които отговарят по-добре на пазарните изисквания и на вкусовете и очакванията на потребителите, най-вече по отношение на качеството на продуктите и опазването на околната среда;
vi)
предоставяне на информация за специфични характеристики на виното със защитено наименование за произход или защитено географско указание;
vii)
търсене на начини за ограничаване на използването на продукти за растителна защита и на други подобни материали, и гарантиране на качеството на продуктите и опазването на почвите и водите;
viii)
насърчаване на интегрираното производство или на други екологично чисти производствени методи;
ix)
насърчаване на умерената и отговорна консумация на вино и информирането за вредите, свързани с опасни модели на консумация;
x)
провеждане на дейности за популяризиране на виното, особено в трети държави;
xi)
разработване на методи и инструменти за подобряване на качеството на продуктите на всички етапи от производството, винификацията и предлагане за пазара,
xii)
използване, защитаване и насърчаване на потенциала на биологичното земеделие;
xiii)
използване, защитаване и популяризиране на етикетите за качество и на защитените наименования за произход и географските указания;
г)
са подали пред съответната държава-членка заявление за признаване, което съдържа следните елементи:
i)
доказателства, че организацията отговаря на изискванията, определени в букви а)-в);
ii)
доказателства, че организацията осъществява дейности в един или няколко района на съответната територия;
iii)
доказателства, че организацията представлява значителен дял от производството на или търговията с продукти, обхванати от настоящия регламент;
iv)
доказателства, че организацията не участва в производството, преработката или предлагането на пазара на продукти, обхванати от настоящия регламент.
2. Организациите, които отговарят на условията по параграф 1 и които са признати от държавите-членки, се считат за междубраншови организации съгласно разпоредбите на настоящия член.
Член 66
Процедура за признаване
1. Заявленията за признаване като организация на производителите или като междубраншова организация се подават пред и се проверяват от държавата-членка, в която се намира седалището на организацията.
2. Държавите-членки решават дали да признаят или не организацията в срок от четири месеца от подаването на заявлението.
Член 67
Правила за предлагане на пазара
1. За да подобри и стабилизира работата на общия пазар на вина, включително грозде, гроздова мъст и вината, от които те са произведени, държавите-членки производителки, най-вече чрез изпълнение на решенията, взети от междубраншовите организации, могат да определят правила за предлагане на пазара с оглед регулиране на предлагането.
Тези правила са съразмерни на преследваната цел и:
а)
не са свързани с каквато и да било операция след първото предлагане на пазара на съответния продукт;
б)
не позволяват фиксиране на цените, включително когато цените са установени като насока или препоръка;
в)
не водят до непускане в обращение на значително количество от реколтата, което иначе би било налично;
г)
не създават възможност за отказ да се издадат на национално и на общностно равнище сертификати, необходими за разпространението и предлагането на пазара на вина, когато предлагането на пазара е в съответствие с тези правила.
2. Правилата по параграф 1 трябва да бъдат сведени до знанието на операторите чрез публикуването им без съкращения в официално издание на съответната държава-членка.
Член 68
Наблюдение
Държавите-членки:
а)
провеждат периодични проверки върху спазването от страна на организациите на производителите и на междубраншовите организации на посочените в членове 64 и 65 правила и условия за признаване;
б)
оттеглят признаването, ако организация на производителите или междубраншова организация вече не спазва съответните изисквания, и налагат санкции на тези организации в случай на неспазване или нередности.
Член 69
Съобщения
До 1 март всяка година и за първи път до 1 март 2009 г. държавите-членки съобщават на Комисията решенията или действията, които са предприели в съответствие с членове 66, 67 и 68 през предходната календарна година.
ДЯЛ IV
ТЪРГОВИЯ С ТРЕТИ ДЪРЖАВИ
ГЛАВА I
Общи разпоредби
Член 70
Общи принципи
1. Освен ако не е предвидено друго в настоящия раздел, митническите ставки в Общата митническа тарифа се прилагат по отношение на продуктите, обхванати от настоящия регламент.
2. Освен ако не е предвидено друго в настоящия раздел или в разпоредбите, приети в съответствие с него, в търговията с трети държави се забранява:
а)
събирането на такси с равностоен на митата ефект;
б)
прилагането на количествени ограничения или мерки с равностоен ефект.
Член 71
Комбинирана номенклатура
Общите правила за тълкуване на Комбинираната номенклатура и специалните правила за нейното прилагане се прилагат за класирането на продуктите, обхванати от настоящия регламент. Тарифната номенклатура, изготвена в резултат от прилагането на настоящия регламент, включително, какъвто може да бъде случаят, определенията и категориите в приложения I и IV се включват в Общата митническа тарифа.
ГЛАВА II
Лицензи за внос и износ
Член 72
Лицензи за внос и износ
1. В съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1, може да бъде решено, че вносът в Общността или износът от Общността на един или няколко от продуктите с код по КН 2009 61, 2009 69 и 2204 подлежат на представянето на лиценз за внос или износ.
2. При прилагането на параграф 1 се взема предвид необходимостта от лицензи за управление на съответните пазари и, по-специално, в случая на лицензите за внос - необходимостта от наблюдение на вноса на въпросните продукти.
Член 73
Издаване на лицензи
Лицензите за внос и износ се издават от държавите-членки на всеки заявител, независимо от мястото му на установяване в Общността, освен ако регламент на Съвета или друг акт на Съвета не предвижда друго, както и без да се засягат мерките, приети за прилагане на глава IV.
Член 74
Валидност на лицензите
Лицензите за внос и износ са валидни на цялата територия на Общността.
Член 75
Обезпечение
1. Освен ако не e предвидено друго в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1, лицензите за внос и износ се издават в зависимост от представянето на обезпечение, гарантиращо, че продуктите са внесени или изнесени в рамките на срока на валидност на лиценза.
2. Освен в случаите на непреодолима сила обезпечението се задържа изцяло или частично, ако вносът или износът не е извършен, или ако е извършен само частично в срока на валидност на лиценза.
Член 76
Специално обезпечение
1. За соковете и гроздовата мъст с код по КН 2009 61, 2009 69 и 2204 30, за които прилагането на Общата митническа тарифа зависи от вносната цена на продукта, реалният размер на тази цена се проверява или чрез проверка на всяка партида, или с използване на фиксирана стойност при вноса, която се изчислява от Комисията въз основа на котировките на тези продукти в държавите на произход.
В случай че декларираната входна цена на съответната партида надвишава фиксираната стойност при вноса, ако такава се прилага, увеличена с марж, приет в съответствие с посочената в член 113, параграф 1 процедура, който не може да надвишава фиксираната стойност с повече от 10 %, е необходимо представянето на обезпечение, което да е равно на вносните мита, определени въз основа на фиксираната стойност при вноса.
Ако входната цена на съответната партида не е декларирана, прилагането на Общата митническа тарифа зависи от фиксираната стойност при вноса или от прилагането на съответните разпоредби на митническото законодателство при условия, които се определят съгласно посочената в член 113, параграф 1 процедура.
2. Ако дерогациите, предоставени от Съвета, предвидени в буква Б, точка 5 или буква В от приложение VI, се прилагат за вносни продукти, то вносителите представят обезпечение за тези продукти пред съответните митнически органи, определени в момента на допускането за свободно обращение. Обезпечението се освобождава при представяне от страна на вносителя на доказателство, прието от митническите органи на държавата-членка, в която продуктите се допускат за свободно обращение, че гроздовата мъст е преобразувана в гроздов сок, използван в други продукти извън лозаро-винарския сектор, или, ако е използвана за винификация, то етикетирането е подходящо.
Член 77
Мерки за прилагане
Мерките, необходими за прилагане на настоящата глава, се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1.
Тези мерки могат да включват по-специално:
а)
установяване на критерии за определяне на контролния метод, който ще се прилага;
б)
факторите, които следва да бъдат включени в изчисляването на фиксираната стойност при вноса;
в)
размера на обезпеченията, посочени в членове 75 и 76, и правилата за тяхното освобождаване;
г)
по целесъобразност, списък на продуктите, за които се изискват лицензи за внос или износ;
д)
по целесъобразност, условията, при които се издават лицензи за внос или износ и срока им на валидност.
ГЛАВА III
Защитни мерки и активно и пасивно усъвършенстване
Член 78
Защитни мерки
1. Без да се засягат разпоредбите на параграф 3 от настоящия член, Комисията взема защитни мерки срещу внос в Общността в съответствие с Регламент (ЕО) № 519/94 на Съвета от 7 март 1994 г. относно общия режим за внос от някои трети страни (23) и Регламент (ЕО) № 3285/94 на Съвета от 22 декември 1994 г. oтносно общите правила за внос (24).
2. Освен ако не е предвидено друго по силата на друг акт на Съвета, защитните мерки срещу вноса в Общността, предвидени в международни споразумения, сключени в съответствие с член 300 от Договора, се предприемат от Комисията в съответствие с параграф 3 от настоящия член.
3. Комисията може да предприема посочените в параграфи 1 и 2 мерки по искане на държава-членка или по своя инициатива. Ако Комисията получи искане от държава-членка, тя взема решение по него в срок от пет работни дни след получаване на искането.
Държавите-членки биват уведомявани за подобни мерки, които влизат в сила незабавно.
Решенията, взети от Комисията съгласно параграфи 1 и 2, могат да бъдат отнесени до Съвета от всяка държава-членка в срок от пет работни дни от датата на нотифициране. Съветът незабавно провежда заседание. Той може с квалифицирано мнозинство да измени или отмени тези решения в срок от един месец от датата на внасянето им в Съвета.
4. Когато Комисията прецени, че някоя от защитните мерки, взети в съответствие с параграфи 1 или 2, следва да бъде отменена или изменена, тя спазва следната процедура:
а)
ако мярката е била постановена от Съвета, Комисията предлага на Съвета тази мярка да бъде отменена или изменена. Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство;
б)
във всички останали случаи защитните мерки на Общността се отменят или изменят от Комисията.
Член 79
Допълнителни вносни мита
1. Допълнително вносно мито се прилага за вноса, облаган с митническата ставка по член 70, параграф 1, на гроздов сок и гроздова мъст, когато е придружен със специална защитна клауза в Споразумението за селското стопанство, сключено по време на многостранните търговски преговори от Уругвайския кръг, с цел предпазване от или противодействие на неблагоприятното влияние, което може да има този внос върху пазара на Общността, ако:
а)
вносът е направен на цена под равнището, което Общността е обявила пред СТО, или
б)
обемът на вноса през която и да било година надхвърля определено равнище.
Посоченият в буква б) обем се основава на възможностите за пазарен достъп, определени, където е приложимо, като внос, изразен в процент от съответното вътрешно потребление за предходните три години.
2. Не се налагат допълнителни вносни мита, когато е малко вероятно вносът да предизвика смущения на пазара на Общността или когато последиците биха били несъразмерни с поставената цел.
3. За целите на параграф 1, буква а) вносните цени се определят въз основа на вносните цени CIF на съответната пратка.
Вносните цени CIF се проверяват въз основа на представителните цени за продукта на световния пазар или на пазара на внос на Общността за този продукт.
Член 80
Временно преустановяване на режима на активно или пасивно усъвършенстване
1. Когато равновесието на пазара на Общността е нарушено или застрашено заради режима на активно и пасивно усъвършенстване, може да бъде решено, по искане на държава-членка или по инициатива на Комисията и в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1, да бъде спряно - изцяло или частично - използването на режима на активно или пасивно усъвършенстване за продуктите, обхванати от настоящия регламент. Ако в Комисията постъпи искане от държава-членка, тя взема решение по него в срок от пет работни дни след получаване на искането.
Държавите-членки се нотифицират относно подобни мерки, които влизат в сила незабавно.
Мерките, взети съгласно първа алинея, могат да бъдат отнесени до Съвета от всяка държава-членка в рамките на пет работни дни от датата на нотифицирането. Съветът незабавно провежда заседание. Той може с квалифицирано мнозинство да измени или отмени тези мерки в срок от един месец от датата на внасянето им в Съвета.
2. В съответствие с процедурата, предвидена в член 37, параграф 2 от Договора, Съветът може да забрани изцяло или частично използването на режима на активно или пасивно усъвършенстване за продукти, обхванати от настоящия регламент, в степента, необходима за правилното функциониране на общата организация на пазара на вино.
Член 81
Мерки за прилагане
Мерките, необходими за прилагане на настоящата глава, се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1.
ГЛАВА IV
Правила, приложими за вноса
Член 82
Изисквания за внос
1. Освен ако не е предвидено друго, по-специално в споразумения, сключени в съответствие с член 300 от Договора, разпоредбите относно наименованията за произход и географските указания и етикетирането, установени, където е приложимо, в глави III и IV от дял III на настоящия регламент, както и в член 25, параграф 2 от настоящия регламент, се прилагат за продукти с кодове по КН 2009 61, 2009 69 и 2204, които са внесени в Общността.
2. Освен ако не е предвидено друго в споразуменията, сключени съгласно член 300 от Договора, продуктите, посочени в параграф 1 от настоящия член, се произвеждат в съответствие с енологичните практики, препоръчани и публикувани от OIV или разрешени от Общността в съответствие с настоящия регламент и мерките за неговото прилагане.
3. За вноса на продукти, посочени в параграф 1, е необходимо представянето на:
а)
сертификат, че са спазени условията по параграфи 1 и 2, изготвен от компетентен орган, включен в списък, който ще се оповести публично от Комисията, в държавата, от която идва продуктът;
б)
доклад за извършен анализ, изготвен от орган или отдел, определен от държавата, от която идва продуктът, дотолкова доколкото продуктът е предназначен за пряка консумация от човека.
Член 83
Тарифни квоти
1. Тарифните квоти за внос на продукти, обхванати от настоящия регламент, които произтичат от споразумения, сключени в съответствие с член 300 от Договора или от друг акт на Съвета, се откриват и управляват в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1 от настоящия регламент.
2. Тарифните квоти се управляват по начин, който да избягва каквато и да било дискриминация на засегнатите оператори, като се прилага един от следните методи или съчетание от тях, или друг подходящ метод:
а)
метод, основан на хронологичния ред на подаване на заявления (на принципа „пръв пристигнал, пръв обслужен“);
б)
метод на разпределение, което да бъде пропорционално на поисканите при подаване на заявленията количества (метод на „едновременно разглеждане“);
в)
метод, основан на използването на традиционни търговски модели („традиционния метод/метода на новодошлия“).
3. По целесъобразност методът, одобрен за управление на митническите квоти, отдава дължимото значение на изискванията за предлагане на пазара на Общността и на необходимостта от поддържане на равновесието на този пазар.
Член 84
Мерки за прилагане
Мерките, необходими за прилагане на настоящата глава, се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1.
Тези мерки могат да включват по-специално:
а)
подробна информация относно изискванията за внос;
б)
гаранции във връзка с естеството, мястото, от което пристига, и мястото на произход на продукта;
в)
признаване на документа, използван за проверка на гаранциите, посочени в буква б).
ДЯЛ V
ПРОИЗВОДСТВЕН ПОТЕНЦИАЛ
ГЛАВА I
Незаконни насаждения
Член 85
Незаконни насаждения, засадени след 31 август 1998 г.
1. Производителите следва да изкоренят за своя сметка площите, засадени с лозя без съответното право на засаждане, където е приложимо, след 31 август 1998 г.
2. До извършване на изкореняването в съответствие с параграф 1, гроздето и продуктите, произведени от грозде, от посочени в този параграф площи, могат да бъдат пуснати в обращение само с цел дестилация изключително за сметка на производителя. Продуктите, получени от дестилацията, не могат да се използват за направата на алкохол с действително алкохолно съдържание по обем от 80 % или по-малко.
3. Без да се засягат, където е приложимо, предходни санкции, наложени от държавите-членки, държавите-членки налагат, считано от 31 декември 2008 г., санкции на онези производители, които не за спазили задължението за изкореняване, като тези санкции са съобразени със сериозността, степента и продължителността на неизпълнението.
4. До 1 март всяка година държавите-членки уведомяват Комисията за площите, засадени с лозя след 31 август 1998 г. без съответното право на засаждане, както и за площите, изкоренени в съответствие с параграф 1.
5. Изтичането на 31 декември 2015 г. на преходната забрана за нови насаждения, предвидена в член 90, параграф 1, не засяга задълженията по настоящия член.
Член 86
Задължително узаконяване на незаконните насаждения, засадени преди 1 септември 1998 г.
1. След заплащане на такса и не по-късно от 31 декември 2009 г. производителите узаконяват площите, засадени с лозя без съответното право на засаждане, когато е приложимо, преди 1 септември 1998 г.
Без да се засягат процедурите по уравняване на сметките, първата алинея не се прилага за площите, които са узаконени въз основа на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1493/1999.
2. Посочената в параграф 1 такса се определя от държавата-членка. Тя се равнява на най-малко удвоената средна стойност на правото на засаждане в съответния район.
3. Подлежащите на узаконяване съгласно параграф 1 грозде и продукти, произведени от грозде, от посочени в този параграф площи могат да бъдат пуснати в обращение само с цел дестилация изключително за сметка на производителя. Продуктите не могат да се използват за направата на алкохол с действително алкохолно съдържание от 80 об. % или по-малко.
4. Посочените в параграф 1 площи с незаконни насаждения, които не са узаконени в съответствие с този параграф до 31 декември 2009 г., подлежат на изкореняване от съответните производители за тяхна сметка.
Държавите-членки налагат на производителите, които не изпълняват задължението за изкореняване, санкции, съобразени със сериозността, степента и продължителността на неизпълнението.
До извършване на изкореняването, посочено в първа алинея, параграф 3 се прилага mutatis mutandis.
5. До 1 март на всяка съответна година държавите-членки уведомяват Комисията относно:
а)
площите, засадени с лозя без съответното право на засаждане преди 1 септември 1998 г.;
б)
площите, които са узаконени в съответствие с параграф 1, таксите, предвидени в този параграф, както и средната стойност на регионалните права на засаждане съгласно предвиденото в параграф 2.
Държавите-членки уведомяват Комисията за площите с лозя, изкоренени в съответствие с първа алинея от параграф 4, за първи път до 1 март 2010 г.
6. Изтичането на 31 декември 2015 г. на преходната забрана за нови насаждения, съгласно посоченото в член 90, параграф 1, не засяга задълженията по параграфи 3, 4 и 5.
Член 87
Контрол върху непускане в обращение или дестилация
1. Във връзка с член 85, параграф 2 и член 86, параграфи 3 и 4, държавите-членки изискват доказателство за непускане в обращение на съответните продукти или, когато продуктите са дестилирани, представянето на договори за дестилация.
2. Държавите-членки проверяват непускането в обращение и дестилацията, посочени в параграф 1. Те налагат санкции в случай на неизпълнение.
3. Държавите-членки нотифицират Комисията за площите с лозя, предназначени за дестилация, и за съответните обеми алкохол.
Член 88
Съпътстващи мерки
Площите, посочени в член 86, параграф 1, първа алинея, които не са узаконени, и площите, посочени в член 85, параграф 1, не се ползват от национални или общностни мерки за подпомагане.
Член 89
Мерки за прилагане
Мерките, необходими за прилагане на настоящата глава, се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1.
Тези мерки могат да включват по-специално:
а)
подробна информация относно изискванията на държавите-членки за уведомяване, включително възможни намаления на бюджетните плащания, посочени в приложение II, в случай на неизпълнение;
б)
подробности относно санкциите, които следва да се налагат от държавите-членки в случай на неизпълнение на задълженията по членове 85, 86 и 87.
ГЛАВА II
Преходен режим на правата на засаждане
Член 90
Преходна забрана на засаждане на лозя
1. Без да засягат разпоредбите на член 24, и по-специално на параграф 3 от него, засаждането на винени сортове лози, които могат да бъдат класифицирани в съответствие с член 24, параграф 1, се забранява до 31 декември 2015 г.
2. До 31 декември 2015 г. се забранява и повторното присаждане на винени сортове лози, които могат да бъдат класифицирани в съответствие с член 24, параграф 1, върху сортове, различни от винените сортове лози, посочени в този член.
3. Независимо от параграфи 1 и 2 се разрешава посоченото в тези параграфи засаждане и повторно присаждане, ако е обхванато от:
а)
право на ново засаждане, по смисъла на член 91;
б)
право на презасаждане, по смисъла на член 92;
в)
право на засаждане, предоставено от резерв, както е предвидено в членове 93 и 94.
4. Посочените в параграф 3 права на засаждане се предоставят в хектари.
5. Членове 91-96 се прилагат до 31 декември 2015 г.
6. Държавите-членки могат да решат да запазят посочената в параграф 1 забрана на тяхната територия или на част от нея най-късно до 31 декември 2018 г. В такъв случай правилата, уреждащи преходния режим на правата на засаждане, определени в настоящата глава, включително настоящия член, се прилагат съответно в такава държава-членка.
Член 91
Права на ново засаждане
1. Държавите-членки могат да предоставят на производителите права на ново засаждане по отношение на площи, които:
а)
са определени за нови насаждения в рамките на мерки за комасация на земята или на мерки, свързани с отчуждаване на имоти в обществен интерес, приети съгласно националното законодателство;
б)
са предназначени за експериментални цели;
в)
са определени за лозов посадъчен материал;
г)
чието вино или лозаро-винарски продукти са предназначени единствено за консумация от домакинството на винопроизводителя.
2. Предоставените права на ново засаждане:
а)
се упражняват от производителя, на когото са предоставени;
б)
се използват преди края на втората лозарска година след годината, през която са предоставени;
в)
се използват за целите, за които са предоставени.
Член 92
Право на презасаждане
1. Държавите-членки предоставят права на презасаждане на производители, които са изкоренили площи, засадени с лозя.
Въпреки това не могат да се предоставят права на презасаждане за изкоренени площи, за които в съответствие с глава III е дадена премия за изкореняване.
2. Държавите-членки могат да предоставят права на презасаждане на производители, които се задължават да изкоренят определена площ, засадена с лозя. В такива случаи изкореняването на набелязаната площ се извършва най-късно в края на третата година след засаждането на нови лози, за които са предоставени права на презасаждане.
3. Правата на презасаждане са равностойни на изкоренената площ по отношение на чистата реколта.
4. Правата на презасаждане се упражняват в стопанството, по отношение на което са били предоставени. Държавите-членки могат освен това да предвидят, че подобни права на презасаждане могат да се упражняват единствено на площта, на която е било извършено изкореняването.
5. Чрез дерогация от параграф 4 държавите-членки могат да решат, че правата на презасаждане могат да се прехвърлят изцяло или частично на друго стопанство в същата държава-членка в следните случаи:
а)
част от съответното стопанство се прехвърля на това друго стопанство;
б)
площи от това друго стопанство са предназначени за:
i)
производство на вина със защитено наименование за произход или защитено географско указание, или
ii)
лозов посадъчен материал.
Държавите-членки гарантират, че прилагането на предвидените в първа алинея дерогации не водят до цялостно увеличаване на производствения потенциал на тяхна територия, по-специално в случаите, когато прехвърлянето става от площи без напоителни съоръжения към площи с такива съоръжения.
6. Параграфи 1-5 се прилагат mutatis mutandis за права, подобни на правата на презасаждане, придобити по силата на предходно общностно или национално законодателство.
7. Правата на презасаждане, предоставени съгласно член 4, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1493/1999, се използват в рамките на предвидените в него срокове.
Член 93
Национални и регионални резерви от права на засаждане
1. За да се подобри управлението на производствения потенциал, държавите-членки създават национален резерв или регионален резерв от права на засаждане.
2. Държавите-членки, които са създали национални или регионални резерви от права на засаждане съгласно Регламент (ЕО) № 1493/1999, могат да ги поддържат дотогава, докато прилагат преходния режим на правата на засаждане в съответствие с настоящата глава.
3. Ако не са използвани в рамките на предвидения срок, в националните или регионалните резерви се включват следните права на засаждане:
а)
права на ново засаждане;
б)
права на презасаждане;
в)
права на засаждане, предоставени от резерв.
4. Производителите могат да прехвърлят права на презасаждане към националните или регионалните резерви. Условията за подобно прехвърляне, при необходимост в замяна на плащане от национален източник, се определят от държавите-членки, като се отчитат законните интереси на страните.
5. Чрез дерогация от параграф 1 държавите-членки могат да решат да не прилагат система от резерви, ако могат да докажат, че на тяхната територия съществува ефективна алтернативна система за управление на правата на засаждане. Алтернативната система може, при необходимост, да се отклонява от съответните разпоредби на настоящата глава.
Първа алинея се прилага и за държави-членки, които преустановяват дейността на националните или регионалните резерви по Регламент (ЕО) № 1493/1999.
Член 94
Предоставяне на права на засаждане от резерв
1. Държавите-членки могат да предоставят права от резерв:
а)
без заплащане, на производители под 40-годишна възраст, притежаващи необходимите професионални умения и компетентност, които се установяват за първи път и ръководят стопанството;
б)
срещу заплащане, в национални или, по целесъобразност, в регионални фондове, на производители, които възнамеряват да използват правата на засаждане на лозя и чиято продукция има осигурен пазар.
Държавите-членки определят критериите за установяване на размера за плащанията по буква б), които могат да варират в зависимост от крайния целеви продукт от съответните винени лозя и от остатъчния преходен период, през който е в сила забраната за нови насаждения, съгласно предвиденото в член 90, параграфи 1 и 2.
2. Когато се използват правата на засаждане, предоставени от резерв, държавите-членки гарантират, че:
а)
местонахождението, използваните сортове и техниките за обработка гарантират, че последващото производство съответства на пазарното търсене;
б)
добивите са типични за средната стойност в района, по-специално там, където правата на засаждане, произтичащи от площи без напоителни съоръжения, се използват за площи с напоителни съоръжения.
3. Предоставените от резерв права на засаждане, които не се използват преди края на втората лозарска година след годината на предоставяне, се губят и връщат към резерва.
4. Погасяват се правата на засаждане в резерв, които не са разпределени преди края на петата лозарска година след годината на включването им в резерва.
5. Ако в държава-членка съществуват регионални резерви, тази държава-членка може да установи правила, разрешаващи прехвърлянето на права на засаждане между отделните регионални резерви. Ако в държава-членка съществуват и регионални, и национални резерви, тази държава-членка може също така да разреши прехвърляния между тези резерви.
Към прехвърлянията може да се прилага коефициент за намаление.
Член 95
Правило de minimis
Настоящата глава не се прилага в държави-членки, в които режимът на право на засаждане не се е прилагал до 31 декември 2007 г.
Член 96
По-строги национални правила
Държавите-членки могат да приемат по-строги национални правила по отношение на предоставянето на права на ново засаждане или права на презасаждане. Те могат да изискат съответните заявления и информацията, която те трябва да съдържат, да бъдат допълнени с допълнителна информация, необходима за наблюдение на развитието на производствения потенциал.
Член 97
Мерки за прилагане
Мерките, необходими за прилагане на настоящата глава, се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1.
Тези мерки могат да включват по-специално:
а)
разпоредби за предотвратяване на прекомерните административни такси при прилагане на разпоредбите на настоящата глава;
б)
съвместното съществуване на лозови насаждения съгласно член 92, параграф 2;
в)
прилагането на коефициента за намаление, посочен в член 94, параграф 5.
ГЛАВА III
Схема за изкореняване
Член 98
Приложно поле и определение
Настоящата глава определя условията, при които лозарите получават премия в замяна на изкореняването на лозя (наричана по-долу „премия за изкореняване“).
Член 99
Срок на прилагане на схемата
Схемата за изкореняване се прилага до края на лозарската 2010/2011 година.
Член 100
Условия за участие в схемата
Премията за изкореняване може да се предоставя само ако за засегнатата площ са спазени следните условия:
а)
не е получавала подпомагане от Общността или национално подпомагане за мерки за преструктуриране или конверсия през 10-те лозарски години, предхождащи искането за изкореняване;
б)
не е получавала помощ от Общността по линия на която и да било друга обща организация на пазара през 5-те лозарски години, предхождащи искането за изкореняване;
в)
да е поддържана;
г)
не е по-малка от 0,1 хектара. Въпреки това, ако държава-членка вземе решение в този смисъл, минималният размер може да бъде от 0,3 хектара за определени административни райони на тази държава-членка, в които средната площ, засадена с лозя, за едно лозарско стопанство надвишава един хектар;
д)
не е засадена в нарушение на приложими общностни или национални разпоредби;
е)
засадена е с винен сорт лоза, който може да се класифицира в съответствие с член 24, параграф 1.
Независимо от буква д) площите, узаконени в съответствие с член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1493/1999 и член 86, параграф 1 от настоящия регламент, имат право на премията за изкореняване.
Член 101
Размер на премията за изкореняване
1. Размерът на премиите за изкореняване се определя в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1.
2. Конкретният размер на премията за изкореняване се установява от държавите-членки в рамките на размерите по параграф 1 въз основа на добивите на съответното стопанство в исторически план.
Член 102
Процедура и бюджет
1. Заинтересованите производители подават заявления за премия за изкореняване пред съответните органи в държавите-членки не по-късно от 15 септември всяка година. Държавите-членки могат да определят по-ранна дата от 15 септември, при условие че вземат надлежно предвид, когато е приложимо, прилагането на изключенията, предвидени в член 104.
2. Държавите-членки провеждат административни проверки относно получените заявления, обработват отговарящите на условията заявления и до 15 октомври всяка година нотифицират Комисията за общата площ и размерите, обхванати от тези заявления, като информацията се обобщава по райони и по размери на добивите.
3. Максималният годишен бюджет за схемата за изкореняване е посочен в приложение VII.
4. В съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1, до 15 ноември всяка година се определя единен процент за приемане на нотифицираните суми, ако общата сума, нотифицирана на Комисията от държавите-членки, надхвърля наличните бюджетни средства, като се взема предвид, където е приложимо, прилагането на член 104, параграфи 2 и 3.
5. До 1 февруари всяка година държавите-членки приемат заявления:
а)
за площи, за които са подадени заявления в тяхната цялост, ако Комисията не е определила процент в съответствие с параграф 4; или
б)
за площи, определени в резултат от прилагането на процента по параграф 4, въз основа на обективни и недискриминационни критерии и като се ръководят от следното:
i)
държавите-членки дават предимство на заявители, чието заявление за премия за изкореняване обхваща всичките им лозови насаждения;
ii)
на второ място държавите-членки дават предимство на заявители на възраст от не по-малко от 55 години, доколкото държавите-членки го предвиждат.
В срок до 1 март всяка година държавите-членки нотифицират Комисията за приетите заявления, обобщени по райони и по размери на добивите, както и за общия размер на изплатените по райони премии за изкореняване.
6. По отношение на предходната лозарска година, до 1 декември всяка година държавите-членки нотифицират Комисията за:
а)
изкоренените площи, обобщени по райони и по размери на добивите;
б)
общия размер на изплатените по райони премии за изкореняване.
Член 103
Кръстосано спазване
Когато бъде установено, че земеделските производители не са привели своето стопанство в съответствие със законоустановените изисквания за управление и условията за добро селскостопанско и екологично състояние, посочени в членове 3-7 от Регламент (ЕО) № 1782/2003, в течение на период от три години от плащането на премията за изкореняване, сумата на плащането се намалява или плащането се отменя частично или изцяло в зависимост от сериозността, степента, продължителността и системността на неизпълнението, когато то е резултат от действие или пропуск, за който земеделският производител е пряко отговорен, като от земеделския производител, когато е целесъобразно, се изисква да възстанови изплатената сума в съответствие с условията, определени в тези разпоредби.
Член 104
Изключения
1. Дадена държава-членка може да реши да отхвърли всички последващи заявления по член 102, параграф 1, след като общата изкоренена площ на нейна територия достигне 8 % от площите, засадени с лозя, съгласно посоченото в приложение VIII.
Дадена държава-членка може да реши да отхвърли всички последващи заявления по член 102, параграф 1 за определен район, след като общата изкоренена площ в него достигне 10 % площите, засадени с лозя в този район.
2. В съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1, може да бъде решено да се спре прилагането на схемата за изкореняване в съответната държава-членка, в случай че предвид неразгледаните заявления продължаването на изкореняването би довело до обща изкоренена площ, надхвърляща 15 % от общата засадена с лозя площ в тази държава-членка, посочена в приложение VIII.
3. В съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1, може да бъде решено през определена година да се спре прилагането на схемата за изкореняване, в случай че предвид неразгледаните заявления продължаването на изкореняването би довело до обща изкоренена площ, надхвърляща 6 % от общата засадена с лозя площ в тази държава-членка, посочена в приложение VIII, през съответната година от прилагането на схемата.
4. Държавите-членки могат да обявят лозята в планински райони и в районите със стръмни склонове за несъответстващи на условията за участие в схемата за изкореняване в съответствие с условия, които следва да се определят в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1.
5. Държавите-членки могат да обявяват определени площи за несъответстващи на условията за участие в схемата за изкореняване, когато прилагането на тази схема би било несъвместимо с грижата за околната среда. Обявените за несъответстващи на условията площи не надвишават 3 % от общата площ, засадени с лозя, посочена в приложение VIII.
6. Гърция може да обяви за несъответстващи на условията за участие в схемата на изкореняване площите, засадени с лози на островите в Егейско море и на гръцките острови в Йонийско море с изключение на островите Крит и Евия.
7. Схемата за изкореняване, предвидена в настоящата глава, не се прилага за Азорските острови, островите Мадейра и Канарските острови.
8. Държавите-членки, които решат да използват възможността по параграфи 4-6, уведомяват Комисията до 1 август всяка година, и за първи път на 1 август 2008 г., относно мерките, които ще бъдат приложени във връзка с изкореняването:
а)
площите, които са определени като несъответстващи на условията за участие в схемата за изкореняване;
б)
обосновката за случаи на несъответствие съгласно параграфи 4 и 5.
9. За площите, които са несъответстващи или обявени за несъответстващи на условията съгласно параграфи 4-7, държавите-членки предоставят на производителите приоритет при ползването на други мерки за подпомагане, предвидени в настоящия регламент, и по-специално, където е приложимо, на мерките за преструктуриране и конверсия съгласно програмите за подпомагане и мерките за развитие на селските райони.
Член 105
Правило de minimis
Настоящата глава не се прилага в държави-членки, в които производството на вино не надхвърля 50 000 хектолитра за лозарска година. Това производство се изчислява въз основа на средното производство през предходните пет лозарски години.
Член 106
Допълнителна национална помощ
Държавите-членки могат да предоставят допълнителна национална помощ, която не надхвърля 75 % от приложимата премия за изкореняване, в допълнение към предоставената премия за изкореняване.
Член 107
Мерки за прилагане
Мерките, необходими за прилагане на настоящата глава, се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1.
Тези мерки могат да включват по-специално:
а)
подробна информация относно условията за участие, посочени в член 100, по-специално що се отнася до доказателство, че площите са били добре поддържани през 2006 и 2007 г.;
б)
размерите и равнищата на премията по член 101;
в)
критериите за изключения по член 104;
г)
изискванията за представяне на доклади на държавите-членки относно прилагането на схемата за изкореняване, включително санкциите в случай на закъснение на отчитането, и информацията, която държавите-членки дават на производителите относно съществуването на схемата;
д)
изискванията за представяне на доклади относно допълнителната национална помощ;
е)
крайните срокове за плащанията.
ДЯЛ VI
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 108
Лозарски регистър
1. Държавите-членки поддържат лозарски регистър, който съдържа актуализирана информация за производствения потенциал.
2. Държави-членки, в които общата площ, засадена с винени сортове лози, които могат да бъдат класифицирани в съответствие с член 24, параграф 1, не надхвърля 500 хектара, нямат задължението по параграф 1.
Член 109
Опис
Въз основа на лозарския регистър по член 108 държавите-членки, които предвидят мерки за „преструктуриране и конверсия на винени лозя“ в своите програми за подпомагане в съответствие с член 11, изпращат на Комисията до 1 март всяка година и за първи път до 1 март 2009 г. актуализиран опис на своя производствен потенциал.
Член 110
Срокове, свързани с лозарския регистър и описа
В съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1, може да бъде решено, че членове 108 и 109 няма да се прилагат след 1 януари 2016 г.
Член 111
Задължителни декларации
1. Производителите на грозде за производството на вино и производителите на гроздова мъст и вино декларират всяка година пред компетентните национални органи произведените количества от последната реколта.
2. Държавите-членки могат да задължат търговците на грозде, предназначено за производство на вино, да декларират всяка година предложените на пазара количества от последната реколта.
3. Производителите на гроздова мъст и вино и търговците, с изключение на търговците на дребно, декларират всяка година пред компетентните национални органи запасите от гроздова мъст и вино, били те от реколтата от текущата година или от реколтата от предходни години. Гроздовата мъст и виното, внесени от трети държави, се декларират отделно.
Член 112
Придружаващи документи и регистър
1. Обхванатите от настоящия регламент продукти се допускат за обращение в Общността единствено с официално проверен придружаващ документ.
2. Физическите или юридическите лица или група от лица, които за упражняването на своята търговска дейност държат продукти, обхванати от настоящия регламент, и по-специално производителите, бутилиращите предприятия и преработвателите, както и търговците, които следва да се определят в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1, водят входящи и изходящи регистри по отношение на тези продукти.
Член 113
Процедура на комитет
1. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 195, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
2. При позоваване на настоящия параграф:
а)
Комисията се подпомага от регулаторен комитет;
б)
прилагат се членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО;
в)
срокът, посочен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
Член 114
Финансови ресурси
Мерките, предвидени в глава I на дял II, с изключение на мерките, посочени в член 7, параграф 1, буква а) и глава III на дял V, представляват интервенция за регулиране на селскостопанските пазари, както е посочено в член 3, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1290/2005.
Член 115
Обмен на информация между държавите-членки и Комисията
1. Държавите-членки и Комисията си предоставят взаимно всякаква информация, необходима за прилагане на настоящия регламент, особено що се отнася до наблюдението и анализа на пазара и спазването на международните задължения по отношение на продуктите, обхванати от настоящия регламент.
2. Приемат се подробни правила в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1, с цел определяне на това коя информация е необходима за прилагането на параграф 1 от настоящия член, нейната форма, съдържание, периодичност и крайни срокове, както и условията за предаване на информацията и документите или за осигуряване на тяхната достъпност.
Член 116
Наблюдение
За целите на прилагането на настоящия регламент държавите-членки гарантират, че онези процедури по управление и контрол, които се отнасят до площи, са съвместими с интегрираната система за контрол (IACS) по отношение на следните елементи:
а)
компютризираната база данни;
б)
системи за идентификация за селскостопанските парцели, посочени в член 20, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1782/2003;
в)
административните проверки.
Тези процедури позволяват безпроблемно общо функциониране или обмен на данни с интегрираната система за контрол IACS.
Член 117
Проверки и административни санкции и тяхното докладване
С изключение на въпросите, уредени в разпоредбата на член 145, буква на) от Регламент (ЕО) № 1782/2003, в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1 от настоящия регламент, се приемат:
а)
правила за гарантиране на еднообразното прилагане на разпоредбите на Общността в лозаро-винарския сектор, в частност разпоредбите относно проверките, и правила, уреждащи специалните финансови процедури за подобряване на контрола и проверките;
б)
правила относно мерките за административни и физически проверки, които държавите-членки следва да извършват във връзка със задълженията, произтичащи от прилагането на настоящия регламент;
в)
система за прилагане на административните санкции, когато се установи несъобразяване с някое от задълженията, произтичащи от прилагането на настоящия регламент, като се отчита сериозността, степента, продължителността и системността на установеното неизпълнение;
г)
правила за възстановяване на недължими плащания, произтичащи от прилагането на настоящия регламент;
д)
правила за представяне на доклади относно извършените проверки и резултатите от тях.
Член 118
Определяне на отговорни национални органи
1. Без да се засягат разпоредбите на член 47, държавите-членки определят един или повече органи, които да осигурят спазването на правилата на Общността в лозаро-винарския сектор. По-специално държавите-членки определят лабораториите, оправомощени да провеждат официални анализи в лозаро-винарския сектор. Определените лаборатории следва да отговарят на общите критерии за работа на изпитващи лаборатории, определени в ISO/IEC 17025.
2. Държавите-членки уведомяват Комисията за имената и адресите на посочените в параграф 1 органи и лаборатории. Комисията прави тази информация публично достояние.
Член 119
Национална помощ за дестилация в кризисни случаи
1. От 1 август 2012 г. държавите-членки могат да отпускат национални помощи на винопроизводители за доброволна или задължителна дестилация на вино при оправдани кризисни случаи.
2. Помощите, посочени в параграф 1, следва да са съразмерни и да дават възможност за справяне с кризата.
3. Общият размер на наличната помощ в определена държава-членка за такива помощи за определена година не надхвърля 15 % от общо наличните средства за всяка държава-членка за същата година, определени в приложение II.
4. Държавите-членки, които желаят да се възползват от възможността за посочените в параграф 1 помощи, представят надлежно обоснована нотификация пред Комисията. Решението дали мярката да бъде одобрена и дали може да бъде отпусната помощ се приема в съответствие с посочената в член 113, параграф 1 процедура.
5. Алкохолът, получен от посочената в параграф 1 дестилация, се използва изключително за промишлени или енергийни цели, за да се избегне нарушаване на конкуренцията.
Член 120
Доклад на Комисията
До края на 2012 г. Комисията изготвя доклад, като по-специално вземе предвид натрупания опит при изпълнението на реформата.
Член 121
Мерки за прилагане
Мерките, необходими за прилагане на настоящата глава, се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1.
Тези мерки могат да включват по-специално:
а)
подробна информация относно лозарския регистър, предвиден в член 108, и по-специално за неговото използване при наблюдението и контрола на производствения потенциал;
б)
подробна информация относно описа, предвиден в член 109, по-специално за неговото използване при наблюдението и контрола на производствения потенциал;
в)
подробна информация относно измерването на площите;
г)
санкции в случай на неспазване на изискванията за уведомяване;
д)
задължителните декларации, предвидени в член 111;
е)
придружаващите документи и регистъра, предвидени в член 112;
ж)
подробна информация относно националните помощи, посочени в член 119.
ДЯЛ VII
ИЗМЕНЕНИЯ, ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
ГЛАВА I
Изменения
Член 122
Изменение на Регламент (ЕО) № 1493/1999
В член 2, параграф 3, първа алинея от Регламент (ЕО) № 1493/1999 думите „31 юли 2002 г.“ се заменят със следното:
„31 юли 2008 г.“
Член 123
Изменения на Регламент (ЕО) № 1782/2003
Регламент (ЕО) № 1782/2003 се изменя, както следва:
1.
в член 33, параграф 1 буква а) се заменя със следното:
„а)
са получили плащане през референтния период, посочен в член 38, по линията на поне една от схемите за подпомагане, изброени в приложение VI, или, в случая с маслиновото масло - през пазарните години, посочени в член 37, параграф 1, втора алинея, или в случая със захарното цвекло, тръстиката и цикорията - ако са се ползвали от пазарно подпомагане през представителния период, посочен в буква К от приложение VII, или в случая с бананите - ако са получили компенсация за загуба на доход през представителния период, посочен в буква Л от приложение VII, или, в случая с плодовете и зеленчуците, картофи за консумация и разсадници - ако са били производители на плодови и зеленчукови продукти, картофи за консумация и разсадници през представителния период, прилаган от държавите-членки за тези продукти, съгласно буква М от приложение VII, или в случая с виното, ако са получили право на плащане съгласно посоченото в бчкви Н и О от приложение VII;“
2.
в член 37, параграф 1 се добавя следната алинея:
„За виното референтната сума се изчислява и коригира в съответствие с букви Н и О от приложение VII.“;
3.
в член 41 се създава следният параграф:
„1б. В случая на виното и предвид най-новите данни, предоставени за него от държавите-членки в съответствие с член 9 и член 102, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 479 на Съвета от 29 април 2008 г. относно общата организация на пазара на вино (25), Комисията приспособява националните тавани, посочени в приложение VIII към настоящия регламент, в съответствие с процедурата, посочена в член 144, параграф 2 от настоящия регламент. До 1 декември на годината, предшестваща адаптирането на националните тавани, държавите-членки уведомяват Комисията относно средната стойност на права на получаване на плащания за съответния район, посочена в буква Н от приложение VII към настоящия регламент.
4.
в член 43, параграф 2 се добавя следната буква:
„аг)
в случая на виното, броя на хектарите, изчислен в съответствие с букви Н и О от приложение VII;“
5.
в член 44 параграф 2 се заменя със следното:
„2. „Хектар, даващ право на помощ“ означава всякакъв вид селскостопанска площ в стопанството освен площите, засадени с гори или използвани за неселскостопански дейности.“;
6.
член 51 се заменя със следното:
„Член 51
Използване на земята за селскостопански цели
Земеделските производители могат да използват парцелите, декларирани в съответствие с член 44, параграф 3, за всякакъв вид селскостопанска дейност.
Чрез дерогация от първа алинея държавите-членки могат да вземат решение до 1 ноември 2007 г., че до дата, която следва да се определи от държавата-членка, но не по късно от 31 декември 2010 г., парцелите в един или повече райони на държавите-членки могат да продължат да не се използват за:
а)
производството на един или повече от продуктите, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96 и в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2201/96. В този случай обаче държавите-членки могат да решат да позволят отглеждането на вторични култури върху даващи право на помощи хектари за срок от максимум три месеца, който да започва всяка година на 15 август; същевременно, по искане от държава-членка, тази дата се променя в съответствие с процедурата по член 144, параграф 2 за райони, в които зърнените култури обикновено се прибират по-рано поради климатични причини;
б)
производството на картофи за консумация; и/или;
в)
разсадници.“;
7.
в член 63, параграф 3 се добавя следната алинея:
„С оглед включването на виното в схемата за единно плащане, до 1 април 2009 г. държавите-членки могат да решат да прилагат дерогацията, предвидена в първа алинея.“;
8.
в член 71в се добавя следната алинея:
„В случая на виното и предвид най-новите данни, предоставени за него от държавите-членки в съответствие с член 9 и член 102, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 479, Комисията приспособява националните тавани, посочени в приложение VIIIа към настоящия регламент, в съответствие с процедурата по член 144, параграф 2 от настоящия регламент. До 1 декември на годината, предшестваща адаптирането на националните тавани, държавите-членки уведомяват Комисията относно средната стойност на права на получаване на плащания за съответния район, посочена в бчква Н от приложение VII към настоящия регламент.“;
9.
в член 145:
-
създава се следната буква:
„гд)
подробни правила относно включването на подпомагането на виното в схемата за единно плащане в съответствие с Регламент (ЕО) № 479;“
-
създава се следната буква:
„на)
по отношение на виното, подробни правила относно кръстосаното спазване, както е предвидено в членове 20 и 103 от Регламент (ЕО) № 479“;
10.
във втората колона на приложение IV последното тире се заменя със следното тире:
„-
Поддържане на маслинови гори и лозарски масиви в добро вегетативно състояние“;
11.
в приложение VII се добавят следните букви:
„Н. Вино (изкореняване)
Между земеделските производители, които участват в схемата за изкореняване, предвидена в глава III от дял V от Регламент (ЕО) № 479 в годината след изкореняването ще бъдат разпределени права на получаване на плащания, равни на броя хектари, за които са получили премия за изкореняване.
Единичната стойност на тези права на получаване на плащания се равнява на регионална средна стойност на правата на получаване на плащания за съответния район. Единичната им стойност обаче не може да надхвърля 350 EUR на хектар.
O. Вино (преход от програми за подпомагане)
Когато държавите-членки решат да предоставят подпомагане съгласно член 9 от Регламент (ЕО) № 479, те установяват референтната сума за всеки земеделски производител, както и приложимите хектари, посочени в член 43, параграф 2 от настоящия регламент:
-
въз основа на обективни и недискриминационни критерии,
-
по отношение на представителния референтен период за една или повече лозарски години, като се започне с лозарската 2005/2006 година. Референтните критерии, обаче, с които се определя референтната сума и приложимите хектари, не се основава на референтен период, включително лозарските години след лозарската 2007/2008 година, когато преходът от програми за подпомагане засяга обезщетяване на земеделските производители, които дотогава са получавали подпомагане за получаване на спиртни напитки чрез дестилация или са били икономическите бенефициери на подпомагането за използване на концентрирана гроздова мъст за обогатяване на вино съгласно Регламент (ЕО) № 479,
-
която не надхвърля цялата налична сума за тази мярка, посочена в член 6, буква д) от Регламент (ЕО) № 479“;
12.
в приложение VIII:
-
добавя се звездичка след думата „Италия“ в първата колона на таблицата,
-
под таблицата се добавя следното:
„(*) Сумите за Италия, съответстващи на 2008 г., 2009 г. и 2010 г. се намаляват с 20 милиона евро (вж. бележката под линия към приложение II към Регламент (ЕО) № 479)“
Член 124
Изменения на Регламент (ЕО) № 1290/2005
В член 12 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 параграф 2 се заменя със следното:
„2. Комисията определя сумите, които, съгласно член 10, параграф 2, член 143г и член 143д от Регламент (ЕО) № 1782/2003, член 4, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 378/2007 на Съвета от 27 март 2007 г. за утвърждаване на правила за доброволна модулация на преки плащания, предвидена в Регламент (ЕО) № 1782/2003 (26) и член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 479 на Съвета от 29 април 2008 г. относно общата организация на пазара на виното (27), са на разположение на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони.
Член 125
Изменения на Регламент (ЕО) № 3/2008
Регламент (ЕО) № 3/2008 се изменя, както следва:
1.
в член 2
-
в параграф 1 буква в) се заменя със следното:
„в)
информационни кампании за системата на Общността, обхващащи вина със защитено наименование за произход или защитено географско указание, вина с обозначение на винения сорт лоза и спиртни напитки със защитено географско указание;“
-
параграф 2 се заменя със следното:
„2. На вътрешния пазар посочените в член 1, параграф 1 действия могат да включват дейности по предоставянето на информация относно моделите на разумна консумация на алкохол и относно вредите, свързани с опасната консумация на алкохол.
На вътрешния пазар са допустими и действия под формата на участия в мероприятия, панаири и изложения от национално или европейско значение, по-конкретно с щандове, целящи подобряване на представата за продуктите на Общността.“;
2.
в член 3, параграф 1 буква д) се заменя със следното:
„д)
целесъобразността от предоставяне на информация относно системата на Общността, обхващаща вина със защитено наименование за произход или защитено географско указание, вина с обозначение на винения сорт лоза, и спиртни напитки със защитено географско указание, и необходимостта от предоставяне на информация относно моделите на разумна консумация на алкохол и вредите, свързани с опасната консумация на алкохол.“;
3.
в член 13, параграф 2 се добавя следната алинея:
„Предвиденият в първа алинея процент е 60 % за действията, предприети в Общността, за предоставяне на информация относно моделите на разумна консумация на алкохол и вредите, свързани с опасната консумация на алкохол.“
ГЛАВА II
Преходни и заключителни разпоредби
Член 126
Разпоредби за улесняване на прехода
В съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1, могат да се приемат мерки:
а)
за улесняване на прехода от правилата на Регламент (ЕО) № 1493/1999 към установените с настоящия регламент;
б)
при необходимост, за решаване на конкретни въпроси от практическо естество. Подобни мерки, ако са надлежно оправдани, могат да се отклонят от някои разпоредби на настоящия регламент.
Член 127
Приложимост на правилата за държавни помощи
1. При спазване на параграф 2, членове 87, 88 и 89 от Договора се прилагат за производството и търговията с продукти, обхванати от настоящия регламент.
2. Членове 87, 88 и 89 от Договора не се прилагат за:
а)
подпомагането, посочено в член 3 от настоящия регламент, включително подпомагането, финансирано в съответствие с член 18, параграф 5;
б)
допълнителните национални помощи, посочени в член 106;
в)
националната помощ, посочена в член 119.
Член 128
Отмяна, временно продължаване на прилагането и позовавания
1. При спазване на параграфи 2 и 3, регламенти (ЕИО) № 2392/86 и (ЕО) № 1493/1999 се отменят.
2. Регламент (ЕО) № 2392/86 и дял V, глави I и II, дял VI, членове 24 и 80 и съответстващите разпоредби, по-специално в съответните приложения към Регламент (ЕО) № 1493/1999, продължават да се прилагат, докато не започнат да се прилагат съответстващите им глави от настоящия регламент в съответствие с член 129, параграф 2, буква д).
3. Следните мерки, предвидени в Регламент (ЕО) № 1493/1999, продължават да се прилагат, доколкото мерките по този регламент са започнали да се прилагат или са били предприети преди 1 август 2008 г.:
а)
мерките по дял II, глави II и III (премии за изоставяне и за преструктуриране и конверсия). Въпреки това не се изплащат помощи след 15 октомври 2008 г. по дял II, глава III;
б)
мерките по дял III (пазарни механизми);
в)
мерките по дял VII, член 63 (възстановявания при износ).
4. Позоваването на отменения Регламент (ЕО) № 1493/1999 се тълкува, където е приложимо, като позоваване на настоящия регламент.
Член 129
Влизане в сила и прилагане
1. Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Прилага се от 1 август 2008 г., с изключение на:
а)
членове 5-8, които се прилагат от 30 юни 2008 г.;
б)
член 122, който се прилага от 1 януари 2008 г.;
в)
член 123, който се прилага от 1 януари 2009 г.;
г)
дял V, глава III, която се прилага от 30 юни 2008 г.;
д)
дял III, глави II, III, IV, V и VI, членове 108, 111 и 112 и съответстващите разпоредби, по-конкретно в съответните приложения, които се прилагат, считано от 1 август 2009 г., ако не се предвиди друго в регламента, който предстои да се приеме в съответствие с процедурата, посочена в член 113, параграф 1.
3. Дял V, глава II се прилага до 31 декември 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Люксембург на 29 април 2008 година.