RÅDETS DIREKTIV 1999/32/EF
af 26. april 1999
om begrænsning af svovlindholdet i visse flydende brændstoffer og om ændring af direktiv 93/12/EØF
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 130 S, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),
i overensstemmelse med fremgangsmåden i traktatens artikel 189 C(3),
og ud fra følgende betragtninger:
(1) Fællesskabets miljøpolitiske mål og principper, som er anført i handlingsprogrammerne på miljøområdet, navnlig i femte miljøhandlingsprogram(4), på grundlag af principperne i traktatens artikel 130 R, skal bl.a. sikre effektiv beskyttelse af befolkningen mod den erkendte sundhedsfare ved svovldioxidemissioner og beskytte miljøet ved at forhindre, at svovldepositionen overskrider de kritiske belastninger og niveauer;
(2) ifølge traktatens artikel 129 indgår kravene vedrørende sundhedsbeskyttelse som led i Fællesskabets politik på andre områder, og ifølge traktatens artikel 3, litra o), skal Fællesskabets virke indebære bidrag til opnåelse af et højt sundhedsbeskyttelsesniveau;
(3) svovldioxidemission bidrager betydeligt til forsuring inden for Fællesskabet, og svovldioxid indvirker endvidere direkte på menneskers sundhed og på miljøet;
(4) forsuring og svovldioxid i atmosfæren beskadiger følsomme økosystemer, forringer biodiversiteten og den rekreative værdi og indvirker tillige negativt på afgrødeproduktionen og skovenes vækst; sur nedbør i byerne kan forårsage betydelige skader på såvel moderne som historiske bygninger; forurening med svovldioxid kan endvidere have betydelig indvirkning på sundheden, navnlig for de befolkningsgrupper, der lider af luftvejssygdomme;
(5) forsuring er et grænseoverskridende fænomen, der kræver løsninger på fællesskabsplan såvel som på nationalt eller lokalt plan;
(6) emissionen af svovldioxid medvirker til dannelse af partikler i atmosfæren;
(7) Fællesskabet og de enkelte medlemsstater er kontraherende parter i UNECE-konventionen om grænseoverskridende luftforurening over store afstande; i henhold til anden UNECE-protokol om grænseoverskridende forurening med svovldioxid skal de kontraherende parter nedsætte deres SO2-emissioner i overensstemmelse med eller ud over den nedsættelse på 30 %, som er fastsat i første protokol, og eftersom anden UNECE-protokol bygger på den forudsætning, at de kritiske belastninger og niveauer fortsat vil blive oversteget på nogle følsomme områder; det vil stadig være nødvendigt med foranstaltninger til at mindske SO2-emissionerne, hvis målene i femte handlingsprogram på miljøområdet skal overholdes; de kontraherende parter bør derfor mindske emissionen af svovldioxid yderligere i betydelig grad;
(8) svovl, som i små mængder er naturligt forekommende i olie og kul, har i årtier været erkendt som den største kilde til emission af svovldioxid, der er en af hovedårsagerne til "sur nedbør" og en af de vigtigste årsager til luftforureningen i mange by- og industriområder;
(9) Kommissionen har for nylig offentliggjort en meddelelse vedrørende en omkostningseffektiv strategi til bekæmpelse af forsuring inden for Fællesskabet; heri fremhæves det, at bekæmpelse af svovldioxidemissioner fra forbrænding af visse flydende brændstoffer bør være en integrerende del af denne omkostningseffektive strategi; Fællesskabet erkender, at der er behov for foranstaltninger vedrørende alle andre brændstoffer;
(10) undersøgelser har vist, at fordelene ved at mindske SO2-emissionerne ved at nedsætte svovlindholdet i brændstofferne ofte vil være betydeligt større end omkostningerne for industrien under dette direktiv, og teknologien til at nedbringe svovlniveauet i flydende brændstoffer findes og er veletableret;
(11) i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet og proportionalitetsprincippet, jf. traktatens artikel 3 B, er det ikke muligt for de enkelte medlemsstater hver for sig effektivt at reducere emissionerne af svovldioxid fra forbrænding af visse typer flydende brændstof; ikke-samordnede foranstaltninger giver ingen sikkerhed for opfyldelse af det ønskede mål, og sådanne foranstaltninger kan endvidere virke mod hensigten og vil medføre betydelig usikkerhed på markedet for de pågældende brændstoffer; i betragtning af behovet for at mindske svovldioxidemissionerne i hele Fællesskabet er det mere effektivt at handle på fællesskabsplan; i dette direktiv er kravene begrænset til det minimum, der er nødvendigt for opfyldelsen af det ønskede mål;
(12) Kommissionen blev ved Rådets direktiv 93/12/EØF af 23. marts 1993 om svovlindholdet i visse flydende brændstoffer(5) anmodet om at forelægge Rådet et forslag, der skulle foreskrive lavere grænseværdier for svovlindholdet i gasolie og nye grænseværdier for jetpetroleum; det er hensigtsmæssigt at fastlægge grænseværdierne for svovlindholdet i andre flydende brændstoffer, navnlig fuelolie, fuelolie til bunkerbrug, marinegasolier og gasolier på grundlag af undersøgelser af omkostningseffektiviteten;
(13) i overensstemmelse med traktatens artikel 130 T er dette direktiv ikke til hinder for, at de enkelte medlemsstater opretholder eller indfører strengere beskyttelsesforanstaltninger; disse foranstaltninger skal være forenelige med traktaten og skal meddeles Kommissionen;
(14) inden en medlemsstat indfører nye, strengere beskyttelsesforanstaltninger, skal den meddele udkastet til foranstaltningerne til Kommissionen efter proceduren i Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter(6);
(15) med hensyn til grænsen for svovlindholdet i fuelolie bør der åbnes mulighed for undtagelser i medlemsstater og regioner inden for disse, hvor miljøvilkårene tillader det;
(16) med hensyn til grænsen for svovlindholdet i fuelolie bør der endvidere åbnes mulighed for undtagelser for anvendelse af fuelolie i fyringsanlæg, som opfylder emissionsgrænseværdierne i Rådets direktiv 88/609/EØF af 24. november 1988 om begrænsning af visse luftforurenende emissioner fra store fyringsanlæg(7); som følge af den forestående revision af direktiv 88/609/EØF kan det blive nødvendigt at gennemgå og om nødvendigt revidere visse bestemmelser i nærværende direktiv;
(17) de gennemsnitlige svovldioxidemissioner fra forbrændingsanlæg på raffinaderier, der ikke er omfattet af artikel 3, stk. 3, nr. i), litra c), i nærværende direktiv bør ikke overskride de grænser, der er fastsat i direktiv 88/609/EØF eller en eventuelt fremtidig revision af dette direktiv; ved anvendelsen af nærværende direktiv bør medlemsstaterne sørge for, at erstatning med andre brændstoffer end dem, der er nævnt i artikel 2, ikke medfører forøgede emissioner af forsurende forureningsemner;
(18) der er i direktiv 93/12/EØF allerede fastsat en grænseværdi på 0,2 % for svovlindholdet i gasolier; denne grænseværdi bør ændres til 0,1 % inden den l. januar 2008;
(19) i overensstemmelse med tiltrædelsesakten af 1994 er Østrig og Finland i en periode på fire år fra tiltrædelsesdatoen undtaget fra bestemmelserne i direktiv 93/12/EØF vedrørende svovlindholdet i gasolie;
(20) grænseværdierne på 0,2 % (fra år 2000) og på 0,1 % (fra år 2008) for svovlindholdet i gasolier til brug i søgående skibe kan indebære tekniske og økonomiske problemer for Grækenland inden for hele det græske område, for Spanien med hensyn til De Kanariske Øer, for Frankrig med hensyn til de franske oversøiske departementer og for Portugal med hensyn til arkipelagene Madeira og Azorerne; en undtagelse for Grækenland, De Kanariske Øer, de franske oversøiske departementer og arkipelagene Madeira og Azorerne kan ikke ventes at få negative virkninger for markedet for gasolie til skibsfart, og eksport af gasolie til skibsfart fra Grækenland, De Kanariske Øer, de franske oversøiske departementer og arkipelagene Madeira og Azorerne til andre medlemsstater bør opfylde de gældende krav i modtagermedlemsstaten; Grækenland, De Karariske Øer, de franske oversøiske departementer og arkipelagene Madeira og Azorerne bør derfor undtages fra grænseværdierne for svovl for gasolie til skibsfart;
(21) svovlemissioner fra skibsfarten, som skyldes brug af bunkerolier med et højt svovlindhold, bidrager til SO2-forureningen og problemerne med forsuring; Fællesskabet vil i forbindelse med de løbende og fremtidige forhandlinger om MARPOL-konventionen inden for rammerne af Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) arbejde på en mere effektiv beskyttelse af de områder, der er følsomme over for SOx-udledninger, samt på sænkning af den generelt anvendte grænseværdi for bunkerolie (på i øjeblikket 4,5 %); Fællesskabets initiativer for at få erklæret Nordsøen/Kanalen for et særligt kontrolområde med hensyn til lave SOx-emissioner bør videreføres;
(22) forskningen i virkningerne af forsuringen på økosystemerne og på den menneskelige organisme må intensiveres; Fællesskabet støtter denne forskning inden for rammerne af femte forskningsrammeprogram(8);
(23) hvis forsyningerne af råolie, olieprodukter eller andre kulbrinter afbrydes, kan Kommissionen tillade, at der anvendes en højere grænseværdi inden for en medlemsstats område;
(24) medlemsstaterne bør indføre passende ordninger til overvågning af overholdelsen af dette direktivs bestemmelser; de bør tilsende Kommissionen rapporter om svovlindholdet i flydende brændstoffer;
(25) af hensyn til klarheden bør direktiv 93/12/EØF ændres -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Formål og anvendelsesområde
1. Formålet med dette direktiv er at mindske emissionen af svovldioxid fra forbrænding af visse typer flydende brændstof og derved reducere de skadelige virkninger af denne emission for mennesker og miljø.
2. Reduktion af emissionen af svovldioxid fra forbrænding af visse mineraloliebaserede flydende brændstoffer skal opnås ved fastsættelse af grænser for svovlindholdet for sådanne brændstoffer som betingelse for, at de kan anvendes på medlemsstaternes område.
Grænserne for svovlindholdet i visse mineraloliebaserede flydende brændstoffer som fastsat i dette direktiv gælder imidlertid ikke for:
a) - mineraloliebaserede flydende brændstoffer, der anvendes af søgående skibe, bortset fra brændstoffer, der omfattes af definitionen i artikel 2, nr. 3
- gasolie til skibe, der anvendes af skibe, som krydser en grænse mellem et tredjeland og en medlemsstat
b) brændstoffer, der er bestemt til forarbejdning inden endelig forbrænding
c) brændstoffer, der skal forarbejdes i raffinaderiindustrien.
Artikel 2
Definitioner
I dette direktiv forstås ved:
1) "fuelolie":
- ethvert mineraloliebaseret flydende brændstof, som henhører under KN-kode 2710 00 71 til 2710 00 78
- ethvert mineraloliebaseret flydende brændstof, som (bortset fra gasolie som defineret i nr. 2 og 3) ud fra sine destillationsgrænser henhører under de svære olier, der er bestemt til anvendelse som brændstof, og hvoraf mindre end 65 volumenprocent (inklusive tab) destillerer ved 250 °C efter ASTM D86-metoden. Kan destillationen ikke bestemmes efter ASTM D86-metoden, klassificeres olieproduktet også som fuelolie
2) "gasolie":
- ethvert mineraloliebaseret flydende brændstof, som henhører under KN-kode 2710 00 67 eller 2710 00 68
- ethvert mineraloliebaseret flydende brændstof, som ud fra sine destillationsgrænser henhører under de mellemdestillater, der er bestemt til anvendelse som brændstof, og hvoraf mindst 85 volumenprocent (inklusive tab) destillerer ved 350 °C efter ASTM D86-metoden.
Dieselolie som defineret i artikel 2, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/70/EF af 13. oktober 1998 om kvaliteten af benzin og dieselolie og om ændring af Rådets direktiv 93/12/EØF(9) er ikke omfattet af denne definition. Brændstoffer til mobile ikke-vejgående maskiner og landbrugstraktorer er heller ikke omfattet af denne definition
3) "Marinegasolier": brændstof til skibe, der svarer til definitionen i nr. 2, eller som har en viskositet eller vægtfylde, der ligger inden for grænserne for viskositeten eller densiteten for skibsdestillater i tabel 1 i ISO 8217 (1996)
4) "ASTM-metode": de prøvemetoder, der er fastlagt af American Society for Testing and Materials i 1976-udgaven af standarddefinitioner og specifikationer for mineralolieprodukter og smøremidler
5) "fyringsanlæg": ethvert teknisk apparatur, hvori brændstoffer forbrændes med henblik på anvendelse af den producerede varme
6) "kritisk belastning (tålegrænse)": en kvantitativ beregning af det niveau for udsættelse for et eller flere forurenende stoffer, under hvilket der, ifølge den nuværende viden, ikke er tale om nævneværdige skadelige virkninger på bestemte følsomme miljøfaktorer.
Artikel 3
Maksimalt svovlindhold i fuelolie
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at fuelolie ikke anvendes på deres område fra den l. januar 2003, hvis svovlindholdet overstiger 1,00 % i masse.
2. En medlemsstat kan tillade, at fuelolier med et svovlindhold på mellem 1,00 og 3,00 % i masse anvendes i dele af eller hele dens område, forudsat at Fællesskabets luftkvalitetsnormer for svovldioxid som fastsat i direktiv 80/779/EØF(10) eller andre fællesskabsbestemmelser, der ophæver eller erstatter disse normer, overholdes, og forudsat at emissionerne ikke bidrager til overskridelse af de kritiske belastninger i nogen medlemsstat. Denne tilladelse gælder kun, så længe emissionerne fra en medlemsstat ikke bidrager til overskridelse af de kritiske belastninger i nogen medlemsstat.
3. i) Med forbehold af en tilstrækkelig overvågning af emissionerne fra de kompetente myndigheders side finder stk. 1 og 2 ikke anvendelse på fuelolier, der anvendes:
a) i fyringsanlæg, som er omfattet af direktiv 88/609/EØF, og som betragtes som nye anlæg efter definitionen i artikel 2, stk. 9, i nævnte direktiv, og som overholder de SO2-emissionsgrænser for sådanne anlæg, der er fastsat i artikel 4 og i bilag IV til nævnte direktiv
b) i andre fyringsanlæg, som ikke er omfattet af litra a), når SO2-emissionerne fra de pågældende anlæg er 1700 mg SO2/Nm3 eller derunder med et iltindhold i røggassen på 3 % vol. på tør basis
c) til forbrænding i raffinaderier, hvis de gennemsnitlige månedlige SO2-emissioner for alle raffinaderiets anlæg, undtagen fyringsanlæg, der er omfattet af litra a), uanset typen af brændstof eller brændstofkombinationer, i gennemsnit ligger inden for en grænse, der skal fastsættes af medlemsstaterne, og som ikke må være over 1700 mg/Nm3.
ii) Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at fyringsanlæg, som anvender fuelolie med en svovlkoncentration over den i stk. 1 fastsatte, ikke kan drives, medmindre en kompetent myndighed udsteder en tilladelse hertil, hvori emissionsgrænserne er fastsat.
4. Bestemmelserne i stk. 3 gennemgås og revideres om nødvendigt i lyset af en eventuel fremtidig revision af direktiv 88/609/EØF.
5. Hvis en medlemsstat agter at benytte mulighederne i stk. 2, giver den Kommissionen og offentligheden meddelelse herom mindst 12 måneder forinden. Kommissionen skal have forelagt tilstrækkelige oplysninger til, at den kan vurdere, om kriterierne i stk. 2 er opfyldt. Kommissionen underretter de andre medlemsstater.
Inden seks måneder efter datoen for modtagelsen af underretningen fra en medlemsstat gennemgår Kommissionen de påtænkte foranstaltninger og træffer efter proceduren i artikel 9 en beslutning, som den meddeler medlemsstaterne. Beslutningen revideres hvert ottende år på grundlag af oplysninger, som de pågældende medlemsstater tilsender Kommissionen efter proceduren i artikel 9.
Artikel 4
Maksimalt svovlindhold i gasolie
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at gasolie, herunder marinegasolier, ikke anvendes på deres område fra:
- 1. juli 2000, hvis deres svovlindhold overstiger 0,20 % efter vægt
- 1. januar 2008, hvis deres svovlindhold overstiger 0,10 % efter vægt.
2. Uanset stk. 1 kan Spanien for De Kanariske Øer, Frankrig for de franske oversøiske departementer, Grækenland for hele eller dele af Grækenlands område samt Portugal for arkipelagerne Madeira og Azorerne tillade anvendelse af gasolie til skibe med et svovlindhold, der overstiger de grænser, der er fastsat i stk. 1.
3. En medlemsstat kan tillade, at gasolier med et svovlindhold på mellem 0,10 og 0,20 % efter vægt anvendes på dele af eller hele dens område, forudsat at Fællesskabets luftkvalitetsnormer for svovldioxid som fastsat i direktiv 80/779/EØF eller andre fællesskabsbestemmelser, der ophæver og erstatter disse normer og andre relevante fællesskabsbestemmelser, overholdes, og forudsat at emissionerne ikke bidrager til overskridelse af de kritiske belastninger i nogen medlemsstat. Denne tilladelse gælder kun, så længe emissionerne fra en medlemsstat ikke bidrager til overskridelse af de kritiske belastninger i nogen medlemsstat, og senest indtil den 1. januar 2013.
4. Hvis en medlemsstat agter at benytte mulighederne i stk. 3, giver den Kommissionen og offentligheden meddelelse herom mindst 12 måneder forinden. Kommissionen skal have forelagt tilstrækkelige oplysninger til, at den kan vurdere, om kriterierne i stk. 3 er opfyldt. Kommissionen underretter de andre medlemsstater.
Inden seks måneder efter datoen for modtagelsen af underretningen fra en medlemsstat gennemgår Kommissionen de påtænkte foranstaltninger og træffer efter proceduren i artikel 9 en beslutning, som den meddeler medlemsstaterne.
Artikel 5
Ændringer i brændstofforsyningerne
Hvis en medlemsstat som følge af en pludselig ændring i forsyningerne med råolie, olieprodukter eller andre carbonhydrider har vanskeligheder med at overholde grænserne for maksimalt svovlindhold i artikel 3 og 4, underretter den Kommissionen herom. Kommissionen kan tillade, at der anvendes en højere grænse på den pågældende medlemsstats område i en periode på højst seks måneder; den underretter Rådet og medlemsstaterne om sin afgørelse. Enhver medlemsstat kan inden en måned indbringe Kommissionens afgørelse for Rådet. Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal, kan inden for to måneder træffe anden afgørelse.
Artikel 6
Kontrol og analyse
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til ved stikprøver at kontrollere, at svovlindholdet i de anvendte brændstoffer er i overensstemmelse med artikel 3 og 4. Kontrollen påbegyndes senest seks måneder efter den dato, hvor den pågældende grænseværdi for maksimalt svovlindhold i det pågældende brændstof træder i kraft. Kontrollen foretages med en sådan hyppighed og på en sådan måde, at de udtagne prøver er repræsentative for det undersøgte brændstof.
2. Som referencemetode til bestemmelse af svovlindholdet benyttes:
a) ISO-metode 8754 (1992) og PrEN ISO 14596 for fuelolie og marinegasolier
b) EN-metode 24260 (1987), ISO 8754 (1992) og PrEN ISO 14596 for gasolie.
Voldgiftsmetoden bliver PrEN ISO 14596. Den statistiske fortolkning af kontrollen med svovlindholdet i de gasolier, der anvendes, foretages i overensstemmelse med ISO-standard 4259 (1992).
Artikel 7
Rapportering og gennemgang
1. På grundlag af resultaterne af det kontrol- og analysearbejde, der udføres i overensstemmelse med artikel 6, sender medlemsstaterne senest den 30. juni hvert år Kommissionen en kortfattet rapport om svovlindholdet i de flydende brændstoffer, der er omfattet af dette direktiv, og som er anvendt på deres område i det foregående kalenderår. Rapporten skal indeholde en liste over de undtagelser, der er indrømmet i henhold til artikel 3, stk. 3.
2. På grundlag af bl.a. de årlige rapporter, der fremsendes i henhold til stk. 1, og de iagttagne tendenser med hensyn til luftkvalitet og forsuring forelægger Kommissionen senest den 31. december 2006 en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet. Kommissionen kan vedlægge rapporten forslag til revision af dette direktiv, herunder navnlig grænseværdierne for de forskellige brændstofkategorier og undtagelserne i medfør af artikel 3, stk. 2 og 3, og artikel 4, stk. 2 og 3.
3. Kommissionen overvejer, hvilke foranstaltninger der kan træffes for at nedsætte det bidrag til forsuring, der skyldes forbrænding af andre brændstoffer til skibe end dem, der er omhandlet i artikel 2, stk. 3, og fremsætter om fornødent forslag herom inden udgangen af år 2000.
Artikel 8
Ændringer af direktiv 93/12/EØF
1. Direktiv 93/12/EØF ændres således:
a) Artikel 1, stk. 1, litra a), og stk. 2, ophæves.
b) Artikel 2, stk. 2, første afsnit, og stk. 3, ophæves.
c) Artikel 3 og 4 ophæves
2. Stk. 1 anvendes fra l. juli 2000.
Artikel 9
Rådgivende udvalg
Kommissionen bistås af et udvalg af rådgivende karakter, der består af repræsentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repræsentant som formand.
Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyntagen til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster, i givet fald ved afstemning.
Udtalelsen optages i mødeprotokollen; derudover har hver medlemsstat ret til at anmode om, at dens holdning indføres i mødeprotokollen.
Kommissionen tager størst muligt hensyn til udvalgets udtalelse. Den underretter udvalget om, hvorledes den har taget hensyn til dets udtalelse.
Artikel 10
Gennemførelse
Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 1. juli 2000. De underretter straks Kommissionen herom.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 11
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter, hvilke sanktioner der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af de nationale bestemmelser, der vedtages i henhold til dette direktiv. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning.
Artikel 12
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 13
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Luxembourg, den 26. april 1999.
31999L0032
L 121/13
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 1999/32/ЕО НА СЪВЕТА
от 26 април 1999 година
относно намаляването на съдържанието на сяра в определени течни горива и за изменение на Директива 93/12/EИО
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 130т, параграф 1 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
в съответствие с процедурата, установена в член 189в от Договора (3),
(1)
като има предвид, че целите и принципите на политиката на Общността в областта на околната среда, установени в програмите за действие, и по-специално Петата програма за действие в областта на околната среда (4), въз основа принципите, заложени в член 130с от Договора, имат за цел осигуряване на ефективна защита на хората от известни рискове от емисии на серен диоксид и защита на околната среда чрез предотвратяване натрупването на сяра, превишаващо критичното натоварване и нива;
(2)
като има предвид, че член 129 от Договора предвижда, че изискванията за здравеопазване представляват неразделна част от останалите политики на Общността; като има предвид, че член, параграф 3, буква о) от Договора предвижда също така че дейностите на Общността следва да включват принос за постигането високо ниво на здравеопазване;
(3)
като има предвид, че емисиите от серен диоксид значително увеличават проблема с окисляването в рамките на Общността; като има предвид, че серният диоксид също има пряко въздействие върху човешкото здраве и околната среда;
(4)
като има предвид, че окисляването и атмосферният серен диоксид увреждат чувствителните екосистеми, намаляват биоразнообразието и благоприятните стойности, а също така вредят на реколтата и растежа на горите; като има предвид, че киселинният дъжд в градовете може да причини значителни щети на сградите и архитектурното наследство; като има предвид, че замърсяването със серен диоксид уврежда човешкото здраве, и по-специално групите население, страдащи от респираторни заболявания;
(5)
като има предвид, че окисляването е трансграничен феномен, налагащ решения на ниво Общност, както и на национално и местно ниво.
(6)
като има предвид, че емисиите от серен диоксид спомагат за образуването на прахови частици в атмосферата;
(7)
като има предвид, че Общността и отделните държави-членки са договарящи се страни по Конвенцията за трансграничното замърсяване на въздуха на Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации (ООН/ИКЕ); като има предвид, че Вторият протокол на ООН/ИКЕ за трансграничното замърсяване със серен диоксид предвижда договарящите се страни да намалят емисиите от серен диоксид до или под 30 % от намаляването, посочено в Първия протокол и като има предвид, че Вторият протокол на ООН/ИКЕ се основава на предпоставката, че критичното натоварване и нивото ще бъдат надхвърляни в някои чувствителни зони; като има предвид, че ако се зачитат целите на Петата програма за действие в областта на околната среда, ще бъдат необходими по-нататъшни мерки за намаляване на емисиите от серен диоксид; като има предвид, че договарящите се страни за в бъдеще значително ще намаляват емисиите от серен диоксид;
(8)
като има предвид, че сярата, която обикновено в природата се среща в малки количества в нефта и въглищата, през последните десетилетия се признава за доминиращ източник на емисии на серен диоксид, които са една от основните причина за киселинния дъжд и една от главните причини за замърсяването на въздуха в някои градски и индустриални зони;
(9)
като има предвид, че Комисията наскоро публикува съобщение за икономически ефективна стратегия в рамките на Общността за борба с окисляването; като има предвид, че контролът над емисиите на серен диоксид, образувани при изгаряне на определени течни горива, се определя като комплексен елемент от тази икономически ефективна стратегия; като има предвид, че Общността осъзнава потребността от мерки по отношение на всички останали горива;
(10)
като има предвид, че според проучванията ползите от намаляване на емисиите на сяра, чрез намаляването ѝ в съдържанието на течните горива, са по-големи от изчислените разходи за промишлеността и като има предвид, че съществуват и са се наложили технологии за намаляване нивото на сярата в течните горива;
(11)
като има предвид, че в съответствие с принципите на субсидиарност и пропорционалност по член 3б от Договора, целта на намаляването на емисиите от серен диоксид при изгаряне на определени видове течни горива не може да се постигне ефективно от отделна държава-членка; като има предвид, че несъгласуваните действия не гарантират постигане на желаната цел, не са продуктивни и това ще доведе до голяма несигурност на пазара на засегнатите продукти; като има предвид, че от гледна точка на необходимостта от намаляване в Общността на емисиите от серен диоксид, е по-ефективно да се предприемат действия на ниво Общност; като има предвид, че настоящата директива се ограничава до минимум изисквания, необходими за постигане на желаната цел;
(12)
като има предвид, че в Директива 93/12/ЕИО от 23 март 1993 г. относно съдържанието на сяра в някои течни горива (5), Комисията беше помолена да представи на Съвета предложение с по-ниски максимално допустими стойности за съдържание на сярата в газьола и нови максимално допустими стойности за авиационния керосин; като има предвид, че е подходящо да се установят максимално допустими стойности за съдържанието на сяра и в други течни горива, по-специално тежките течни горива, котелни горива, корабни горива и газьоли, на основата на проучвания за икономическата ефективност;
(13)
като има предвид, че в съответствие с член 130у от Договора, настоящата директива не възпрепятства държавата-членка да определи или въведе по-строги защитни мерки; като има предвид, че подобни мерки трябва да бъдат съвместими с Договора и следва да бъдат нотифицирани на Комисията;
(14)
като има предвид, че държавата-членка, преди да въведе нови, по-строги защитни мерки, следва, в съответствие с Директива 83/189/ЕИО на Съвета от 28 март 1983 г. относно установяване на процедура за осигуряване на информация в областта на техническите стандарти и разпоредби (6), да нотифицира Комисията за проектомерките;
(15)
като има предвид, че по отношение на максималните допустими стойности за съдържание на сяра в тежките течни горива е подходящо някои държави-членки и райони, където условията на околната среда позволяват това, да бъдат предвидени дерогации;
(16)
като има предвид, че по отношение максималните допустими стойности на съдържанието на сяра в тежките течни горива е подходящо държавите-членки да предвидят дерогации за използването им при горивните инсталации, които съответстват на допустимите стойности за емисиите, установени в Директива 88/609/ЕИО на Съвета от 24 ноември 1988 г. (7) за ограничаване на емисиите от определени замърсители във въздуха от големи горивни инсталации; като има предвид, че в светлината на предстоящото преразглеждане на Директива 88/609/ЕИО е необходимо да се преразгледат и ако е приложимо, да се променят някои разпоредби на настоящата директива;
(17)
Като има предвид, че за горивни инсталации в рафинериите, които са изключени от обхвата на член 3, параграф 3, i), буква в) от настоящата директива, емисиите от серен диоксид средно за такива инсталации следва да не надвишават нормите по Директива 88/609/ЕИО и всякакви нейни изменения; като има предвид, че при прилагането на директивата държавите-членки следва да вземат предвид, че заместването чрез други горива, различни от посочените в член 2, не води до увеличаване на емисиите на киселинни замърсители;
(18)
като има предвид, че максимално допустимата стойност за емисии от 0,2 % за съдържанието на сяра е вече определена в Директива 93/12/ЕИО; като има предвид, че тази максимално допустимата за емисии следва се промени на 0,1 % до 1 януари 2008 г.;
(19)
като има предвид, че в съответствие с Акта за присъединяване от 1994 г., на Австрия и Финландия се предоставя дерогация от разпоредбите на Директива 93/12/ЕИО относно съдържанието на сяра на газьола за период от 4 години от датата на присъединяването;
(20)
като има предвид, че максимално допустимите стойности за емисии от 0,2 % (от 2000 г.) и от 0,1 % (от 2008 г.) за съдържание на сяра в газьола предназначен за използване в морските плавателни съдове, може да представлява технически и икономически проблеми за Гърция за цялата ѝ територия, за Испания по отношение на Канарските острови, за Франция по отношение на Френските отвъдморски департаменти и за Португалия по отношение на архипелазите Мадейра и Азорите; като има предвид, че предоставянето на дерогация за Гърция, Канарските острови, Френските отвъдморски департаменти и архипелазите Мадейра и Азорите не следва да има отрицателен ефект върху пазара на корабни горива и че износът на корабни горива от Гърция, Канарските острови, Френските отвъдморски департаменти и архипелазите Мадейра и Азорите за други държави-членки следва да отговаря на действащите изисквания на внасящата държава-членка; като има предвид, че поради това на Гърция, Канарските острови, Френските отвъдморски департаменти и архипелазите Мадейра и Азорите следва да се предостави дерогация от нормите максималните допустими стойности за емисии на сяра от теглото за корабно горива;
(21)
като има предвид, че емисиите от сяра от корабоплаване поради изгарянето на котелни горива с високо съдържание на сяра допринасят за замърсяването от серен диоксид и проблемите с окисляването; като има предвид, че на продължаващите понастоящем и на бъдещите преговори по Конвенцията MAPOL в Международната морска организация (IMO) Общността ще подкрепя по-ефективната защита на зоните, чувствителни към емисии на серни оксиди и намаляването в нормални граници за котелни горива (от настоящите 4,5 %); като има предвид, че следва да бъдат продължени инициативите на Общността, районът на Северно море/Ла Манш да бъде обявен за специално контролирана зона за ниски емисии на серни оксиди;
(22)
като има предвид, че са необходими по-задълбочени проучвания по отношение ефекта от окисляването върху екосистемите и човешкото тяло; като има предвид, че Общността поддържа такива проучвания по Петата рамкова програма за научни изследвания (8);
(23)
като има предвид, че в случаи на нарушаване при доставка на суров петрол петролните продукти и други въглеводороди, Комисията може да разреши прилагането на по-високи допустими стойности на територията на държавата-членка;
(24)
като има предвид, че държавите-членки следва да установят подходящи механизми за мониторинг в съответствие с разпоредбите на настоящата директива; като има предвид, че докладите за съдържанието на сяра в течните горива следва да бъдат изпращани на Комисията;
(25)
като има предвид, че с цел по-голяма яснота е необходимо Директива 93/12/ЕИО да бъде изменена,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА
Член 1
Цел и обхват
1. Целта на настоящата директива е да бъдат намалени емисиите на серен диоксид, получени при изгарянето на определени видове течни горива и така да се намалят вредните ефекти от такива емисии върху човека и околната среда.
2. Намаляването на емисиите от серен диоксид, получени от изгарянето на определени извлечени от петрол течни горива, се постига чрез налагане на максимални допустими стойности на съдържанието на сяра в такива горива като условие за тяхната употреба на територията на държавите-членки.
Ограничаването на съдържанието на сяра в определени петролни течни горива като посочените в настоящата директива не се прилагат за:
а)
-
извлечени от петрол течни горива, използвани за задвижване на кораби, с изключение на горивата, обхванати от дефиницията на член 2, параграф 3;
-
корабно гориво, използвано от кораби, прекосяващи границите между трета страна и държава-членка;
б)
горива, предназначени за обработка преди тяхното крайно изгаряне;
в)
горива за обработка в рафинерната индустрия;
Член 2
Определения
За целите на настоящата директива:
1.
течно тежко гориво е:
-
всяко извлечено от петрол течно гориво, попадащо под код по КН 2710 00 71-2710 00 78, или
-
всяко извлечено от петрол течно гориво, различно от газьола, определен в точки 2 и 3, което поради максималните допустими стойности за неговата дестилация, попада в категорията на течните тежки горива, предназначени за употреба като гориво и които се дестилират при 250 °С за не по-малко от 65 % от обема си (включително загубите при дестилация), определени съгласно метода ASTM D86. Ако дестилацията не може да бъде определена съгласно метода ASTM D86, петролният продукт също се категоризира като течно тежко гориво;
2.
газьол е:
-
всяко извлечено от петрола течно гориво, попадащо под код по КН 2710 00 67-2710 00 68, или
-
всяко извлечено от петрола течно гориво, което поради максималните допустими стойности за неговата дестилация, попада в категорията на средните дестилати, предназначени за употреба като гориво и които се дестилират при 350 °С за не по-малко от 85 % от обема (включително загубите при дестилация), определени съгласно метода ASTM D86.
Дизеловите горива, дефинирани в член 2, параграф 2 от Директива 98/70/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 13 октомври 1998 г. относно качеството на бензиновите и дизеловите горива и за изменение на Директива 93/12/ЕИО на Съвета (9) са изключени от тази дефиниция. Горивата, използвани при извън-пътните машини и селскостопанските трактори също са изключени от тази дефиниция;
3.
корабно гориво представлява горивата, предназначени за морски цели, които покриват дефиницията в точка 2 или които имат вискозитет или плътност, попадащи в границите на вискозитет или плътност, определени за морски дестилати в таблица I от ISO 8217 (1996);
4.
ASTM метод е всеки метод, определен от Американско общество за тестване и материали в неговото издание от 1976 г., определящо стандартните определения и спецификации на гориво-смазочните материали;
5.
горивна инсталация е всяко техническо оборудване, в което горивата се окисляват, за да се използва получената топлина;
6.
критично натоварване е количествено измерване на въздействието на един или повече замърсители, при които не се появяват значителни вредни ефекти върху чувствителните елементи на околната среда, съгласно настоящите познания.
Член 3
Максимално съдържание на сяра в течните тежки горива
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки за да гарантират, че от 1 януари 2003 г. на тяхната територия не се използват течни тежки горива, ако съдържанието на сяра надвишава 1,00 масови процента.
2. При условие че нормите за качество на въздуха за серен диоксид, установени в Директива 80/779/ЕИО (10) или във всеки друг законодателен акт на Общността, който отменя и заменя тези стандарти и други разпоредби, се зачитат и емисиите не допринасят за увеличаване на критичното натоварване във всяка от държавите-членки, отделната държава-членка може да разреши на цялата ѝ територия или на части от нея да се използват течни тежки горива със съдържание на сяра между 1,00 и 3,00 масови процента. Такова разрешение се дава само докато емисиите от отделната държава-членка не допринасят за увеличаване на критичното натоварване в никоя от другите държави-членки.
3.
i)
При условията на подходящ мониторинг на емисии от компетентните власти, параграфи 1 и 2 не се прилагат за течни тежки горива, използвани:
а)
в горивни инсталации, които попадат в обхвата на Директива 88/609/ЕИО, които се считат за нови инсталации в съответствие с определенията, дадени в член 2, параграф 9 от настоящата директива, и съответстват на нормите за емисии от серен диоксид за такива инсталации, посочени в член 4 и приложение IV от настоящата директива;
б)
в други горивни инсталации, които не попадат в обхвата по буква а), където емисиите от серен диоксид от инсталацията са по-малко от или равни на 1 700 mg/Nm3 на кислородното съдържание в изходящ газ от 3 обемни процента, отнесено към сухо вещество;
в)
за изгаряне в рафинерии, където средните месечни емисии от серен диоксид осреднени за всички инсталации в рафинерията (с изключение на горивните инсталации, които попадат в обхвата на буква а)), без оглед на използвания вид или смес гориво, са в границите, определени от всяка държава-членка, които не надвишават 1 700 mg/Nm3.
ii)
Държавите-членки вземат необходимите мерки за да гарантират, че всяка горивна инсталация, използваща течни тежки горива с концентрация на сяра, по-висока от тази по параграф 1, не се експлоатира без издадено разрешение от компетентна власт, който определя нормите на емисии.
4. Разпоредбите по параграф 3 се преразглеждат и ако е подходящо, се поправят в съответствие с бъдещите изменения на Директива 88/609/ЕИО.
5. Ако държавата-членка се възползва от възможностите по параграф 2, тя информира Комисията и обществеността най-малко дванадесет месеца предварително. Комисията дава достатъчно информация за оценка, дали са спазени условията по параграф 2. Комисията информира останалите държави-членки.
В шестмесечен срок от датата на получаване на информация от държавата-членка, Комисията проверява предвидените мерки и в съответствие с процедурата по член 9 взема решение, което съобщава на държавите-членки. Това решение се преразглежда на всеки осем години въз основа на информацията, предоставена на Комисията от държавите-членки относно съответствието с процедурата по член 9.
Член 4
Максимално съдържание на сяра в газьола
1. Държавите-членки предприеемат необходимите мерки за да гарантират, че газьолът, включително корабните горива, не се използват на тяхна територия от:
-
юли 2000 г., ако съдържанието им на сяра надвишава 0,20 масови процента;
-
1 януари 2008 г., ако съдържанието им на сяра надвишава 0,10 масови проценти.
2. Чрез дерогация от параграф 1, Испания, по отношение на Канарските острови, Франция по отношение на Френските отвъдморски департаменти, Гърция - за цялата ѝ територия или за части от нея, и Португалия по отношение на архипелазите Мадейра и Азорите могат да разрешат употребата на корабно гориво със съдържание на сяра над нормите, определени в параграф 1.
3. При условие, че стандартите за качество на въздуха за серен диоксид, установени в Директива 80/779/ЕИО или друг законодателен акт на Общността, с който се отменят и заменят тези стандарти и други разпоредби, се зачитат и емисиите не допринасят за увеличаване на критичното натоварване във всяка от държавите-членки, отделна държава-членка може да разреши на цялата ѝ територия или на части от нея да се използва газьол със съдържание на сяра между 0,10 и 0,20 масови процента. Такова разрешение се дава само докато емисиите при отделна държава-членка не допринасят за увеличаване на критичното натоварване в никоя от останалите държава-членки и не по-късно от 1 януари 2013 г.
4. Ако държавата-членка се възползва от възможностите по параграф 3, тя информира за това Комисията и обществеността най-малко 12 месеца предварително. Комисията дава достатъчно информация за оценка на това, доколко са изпълнени условията по параграф 3. Комисията информира останалите държави-членки.
В шестмесечен срок от датата на получаване на информация от държавата-членка, Комисията проверява предвидените мерки и в съответствие с процедурата по параграф 9 взема решение, което съобщава на държавите-членки.
Член 5
Промяна в снабдяването с горива
Ако в резултат на внезапна промяна в снабдяването със суров нефт, петролни продукти или други въглеводороди, държавата-членка се затрудни при прилагането на нормите за максимално съдържание на сяра по параграфи 3 и 4, тази държава-членки информира Комисията за това. Комисията може да разреши прилагането на високи норми на територията на тази държава-членка за определен период, не по-дълъг от шест месеца; тя нотифицира за решението си Съвета и държавите-членки. Всяка държава-членка може да отнесе това решение пред Съвета в едномесечен срок. В двумесечен срок, с квалифицирано мнозинство, Съветът може да приеме различно решение.
Член 6
Изследване и анализ
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, чрез изследване съдържанието на сяра в използваните горива, да се провери съответствието с членове 3 и 4. Изследването започва в шестмесечен срок от датата, на която съответната норма за максимално съдържание на сяра в горивото влиза в сила. Извършва се толкова често и по такъв начин, че тези изследвания да са представителни за изпитваното гориво.
2. Референтният метод, приет за определяне съдържанието на сяра се определя чрез:
а)
ISO метод 8754 (1992) и PrEN ISO 14596 за течните тежки горива и корабното гориво;
б)
EN метод 24260 (1987), ISO 8754 (1992) и PrEN ISO 14596 за газьола.
Арбитражният метод е PrEN ISO 14596. Статистическата интерпретация на проверката за съдържание на сяра в използвания газьол, се изпълнява в съответствие с ISO стандарт 4259 (1992).
Член 7
Отчитане и преглед
1. На основата на изследването и анализа, направени в съответствие с член 6, до 30 юни на всяка година държавите-членки представят на Комисията доклад за съдържанието на сяра в течните горива, попадащи в обхвата на директивата и използвани на тяхната територия през текущата календарна година. Този доклад включва списък на разрешените дерогации по член 3, параграф 3.
2. На основата на годишния доклад, представен в съответствие с параграф 1 и наблюдаваните тенденции при качество на въздуха и окисляването, до 31 декември 2006 г. Комисията представя доклад на Европейския парламент и Съвета. В този доклад Комисията може да направи предложение с цел преразглеждане на директивата и по-специално на нормите за емисии, посочени за всяка категория горива, и изключенията и дерогациите по член 3, параграфи 2 и 3 и член 4, параграфи 2 и 3.
3. Комисията преценява какви мерки могат да се вземат за намаляване поддържането на окисляването от изгаряне на корабни горива, различни от посочените в член 2, параграф 3, и ако е приложимо, прави предложение до края на 2000 г.
Член 8
Изменения на Директива 93/12/ЕИО
1. Директива 93/13/ЕИО се изменя, както следва:
а)
в член 1 се заличават параграф 1, буква а) и параграф 2;
б)
в член 2 се заличават първата алинея от параграф 2 и параграф 3;
в)
членове 3 и 4 се заличават;
2. Параграф 1 се прилага от 1 юли 2000 г.
Член 9
Съвещателен комитет
Комисията се подпомага от комитет със съвещателни функции, съставен от представители на държавите-членки и председателстван от представител на Комисията.
Представителят на Комисията представя на комитета проект на мерките, които следва да се вземат. Комитетът изпраща своето становище по проекта, в срок, определен от председателя в съответствие със спешността на въпроса, ако е необходимо чрез гласуване.
Становището се записва в протокола; в допълнение всяка държава-членка има право да поиска нейното становище да бъде записано в протокола.
Комисията взима под изключително внимание становището на комитета. Тя го информира за начина, по който неговото становище е било взето под внимание.
Член 10
Транспониране
Държавите-членки въвеждат в сила необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива преди 1 юли 2000 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки
Държавите-членки съобщават на Комисията текста на разпоредбите от националното си законодателство в областта, регулирана от настоящата директива.
Член 11
Наказания
Държавите-членки определят наказания в отделните клонове на националното им законодателство, приети в съответствие с настоящата директива. Наказанията трябва да са ефективни, пропорционални и разубеждаващи.
Член 12
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
Член 13
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 26 април 1999 година.