RAADETS DIREKTIV 93/15/EOEF af 5. april 1993 om harmonisering af bestemmelserne om markedsfoering af og kontrol med eksplosivstoffer til civil brug
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100 A,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1)
i samarbejde med Europa-Parlamentet(2) ,
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg(3) , og
ud fra foelgende betragtninger:
Ifoelge Traktatens artikel 8 A skal det indre marked oprettes senest den 31. december 1992; det indre marked indebaerer et omraade uden indre graenser med fri bevaegelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital i overensstemmelse med Traktatens bestemmelser;
i henhold til Traktatens artikel 100 A, stk. 3, skal Kommissionens forslag med hensyn til sikkerhed bygge paa et hoejt beskyttelsesniveau;
fri bevaegelighed for varer forudsaetter, at nogle grundbetingelser er opfyldt; fri bevaegelighed for eksplosivstoffer forudsaetter navnlig harmonisering af lovgivningen om markedsfoering af eksplosivstoffer;
der gaelder detaljerede nationale bestemmelser om eksplosivstoffer til civil brug, foerst og fremmest med hensyn til sikkerhed; disse bestemmelser gaar navnlig ud paa, at eksplosivstoffer kun godkendes til markedsfoering, hvis de har gennemgaaet en raekke proevninger med tilfredsstillende resultat;
en forudsaetning for harmonisering af markedsfoeringsbetingelserne er, at de forskelligartede nationale bestemmelser harmoniseres, saaledes at der bliver fri bevaegelighed for varerne, uden at der slaekkes paa de optimale sikkerhedskrav;
dette direktiv fastsaetter kun de vaesentlige krav, som eksplosivstofferne skal opfylde ved overensstemmelsesproevning; af hensyn til godtgoerelse af, at de vaesentlige krav er opfyldt, er det overordentlig nyttigt at kunne benytte standarder, isaer for proevningsmetoder, der er harmoniseret paa europaeisk plan; i dag findes saadanne standarder ikke;
saadanne standarder, der er harmoniseret paa europaeisk plan, udarbejdes af private organisationer og boer bevare deres ikke-obligatoriske status; Den Europaeiske Standardiseringsorganisation (CEN) er anerkendt som en af de to organisationer, der er bemyndiget til at vedtage harmoniserede standarder, i overensstemmelse med de generelle retningslinjer for samarbejdet mellem Kommissionen, CEN og CENELEC, som blev ratificeret den 13. november 1984; i dette direktiv forstaas ved harmoniseret standard et dokument med tekniske specifikationer, som med Kommissionens bemyndigelse er vedtaget af CEN i overensstemmelse med Raadets direktiv 83/189/EOEF af 28. marts 1983 om en informationsprocedure inden for tekniske forskrifter og standarder(4) , og i henhold til ovenstaaende generelle retningslinjer;
ved Raadets afgoerelse 90/683/EOEF af 13. december 1990 om modulerne for de forskellige faser i procedurerne for overensstemmelsesvurdering med henblik paa anvendelse i direktiverne om teknisk harmonisering(5) har Raadet indfoert harmoniserede metoder til overensstemmelsesvurdering; anvendelsen af de naevnte moduler paa eksplosivstoffer goer det muligt at fastslaa ansvarsomraadet hos fabrikanter og hos organer, som har til opgave at gennemfoere procedurerne for overensstemmelsesvurdering under hensyntagen til arten af de paagaeldende eksplosivstoffer;
for transport af eksplosivstoffer er der fastsat sikkerhedsregler i internationale konventioner og aftaler; paa internationalt plan gaelder De Forenede Nationers henstillinger om transport af farligt gods, herunder eksplosivstoffer, som har gyldighed ogsaa uden for Faellesskabet; direktivet fastsaetter derfor ikke regler om transport;
for pyrotekniske artikler kraeves der foranstaltninger, der tilgodeser beskyttelse af forbrugerne og publikums sikkerhed; der vil blive udarbejdet et supplerende direktiv herom;
ved fastlaeggelse af, hvilke varer der er omfattet af direktivet, boer der anvendes samme definition som i ovennaevnte henstillinger;
direktivets anvendelsesomraade omfatter ogsaa ammunition, men kun for saa vidt angaar reglerne om kontrol med overfoersler og de dertil knyttede bestemmelser; da der for ammunition gaelder samme overfoerselsvilkaar som for vaaben, boer overfoersel af ammunition omfattes af samme bestemmelser som bestemmelserne for vaaben som fastsat i Raadets direktiv 91/477/EOEF af 18. juni 1991 om erhvervelse og besiddelse af vaaben(6) ;
de, der fremstiller og anvender eksplosivstoffer, boer ogsaa have et sundt og sikkert arbejdsmiljoe; et supplerende direktiv, der navnlig omhandler beskyttelse af arbejdstagernes sundhed og sikkerhed ved fremstilling, opbevaring og anvendelse af eksplosivstoffer, er under udarbejdelse;
i tilfaelde af alvorlige trusler eller angreb mod den offentlige sikkerhed som foelge af ulovlig besiddelse af eller brug af eksplosivstoffer eller ammunition omfattet af dette direktiv boer medlemsstaterne paa visse betingelser kunne fravige dette direktivs bestemmelser om overfoersel;
det er vigtigt at tilvejebringe mekanismer for det administrative samarbejde, og de kompetente myndigheder boer i den forbindelse tage udgangspunkt i Raadets forordning (EOEF) nr. 1468/81 af 19. maj 1981 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik paa at sikre den rette anvendelse af told- og landbrugsbestemmelserne(7) ;
dette direktiv beroerer ikke medlemsstaternes befoejelse til at traeffe de noedvendige foranstaltninger til at forebygge ulovlig handel med eksplosivstoffer og ammunition -
VEDTAGET FOELGENDE DIREKTIV:
KAPITEL I Almindelige bestemmelser
Artikel 1
1. Direktivet omfatter eksplosivstoffer som defineret i stk. 2.
2. Ved eksplosivstoffer forstaas materialer og genstande, der betragtes som saadanne i De Forenede Nationers henstillinger vedroerende transport af farligt gods (United Nations Recommendations on Transport of Dangerous Goods) og er opfoert i klasse 1 heri.
3. Direktivet omfatter ikke:
- eksplosivstoffer, herunder ammunition, der er beregnet til de vaebnede styrkers eller politiets brug i henhold til national lovgivning
- pyrotekniske artikler
- ammunition, bortset fra bestemmelserne i artikel 10, 11, 12, 13, 17, 18 og 19.
4. I dette direktiv forstaas ved
- »De Forenede Nationers henstillinger«: de henstillinger, der er udarbejdet af FN's ekspertgruppe inden for transport af farligt gods (Orange Book) og udgivet af De Forenede Nationer, i den paa datoen for direktivets vedtagelse gaeldende udgave
- »sikkerhed«: forebyggelse af uheld og, hvis dette ikke er muligt, begraensning af foelgerne heraf
- »offentlig sikkerhed«: forebyggelse af en anvendelse til formaal, der strider mod den offentlige orden
- »vaabenfabrikant/-handler«: enhver fysisk eller juridisk person, hvis erhverv helt eller delvis bestaar i at fremstille, udveksle, udleje, reparere eller ombygge skydevaaben og ammunition
- »overfoerselstilladelse«: den afgoerelse der traeffes med hensyn til eksplosivstoffers paataenkte overfoersel inden for Faellesskabet
- »operatoer«: enhver fysisk eller juridisk person, som har tilladelse til at fremstille, opbevare, anvende, overfoere eller forhandle eksplosivstoffer
- »markedsfoering«: enhver foerste levering, mod vederlag eller vederlagsfrit, af eksplosivstoffer, der er omfattet af dette direktiv, med henblik paa distribution og/eller anvendelse paa EF-markedet
- »overfoersel«: enhver fysisk flytning af eksplosivstoffer inden for Faellesskabets omraade, med undtagelse af flytninger inden for samme anlaeg.
5. Direktivet hindrer ikke medlemsstaterne i at definere visse stoffer, som ikke er omfattet af dette direktiv, som vaerende eksplosivstoffer i henhold til national lovgivning.
KAPITEL II Harmonisering af lovgivningen om eksplosivstoffer
Artikel 2
1. Medlemsstaterne maa hverken forbyde, begraense eller hindre markedsfoering af eksplosivstoffer, der falder ind under dette direktivs anvendelsesomraade, og som opfylder dette direktivs krav.
2. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger til at sikre, at eksplosivstoffer, der falder ind under dette direktivs anvendelsesomraade, kun kan markedsfoeres i Faellesskabet, hvis de opfylder alle dette direktivs bestemmelser, hvis de er forsynet med EF-maerkning som foreskrevet i artikel 7, og hvis de har vaeret underkastet overensstemmelsesvurdering efter fremgangsmaaderne i bilag II.
3. Naar eksplosivstoffer, der falder ind under dette direktivs anvendelsesomraade, er omfattet af andre direktiver, der vedroerer andre aspekter og indeholder bestemmelser om EF-maerkning, angiver denne, at varerne anses for ogsaa at opfylde de bestemmelser i disse andre direktiver, der gaelder for dem.
Artikel 3
Eksplosivstoffer, der falder ind under dette direktivs anvendelsesomraade, skal opfylde de vaesentlige sikkerhedskrav i bilag I, der gaelder for dem.
Artikel 4
1. Medlemsstaterne anser eksplosivstoffer, der falder ind under dette direktivs anvendelsesomraade, for at opfylde de vaesentlige sikkerhedskrav, der er naevnt i artikel 3, naar de er i overensstemmelse med de nationale standarder, der er vedtaget til gennemfoerelse af de harmoniserede standarder, hvis referencer er offentliggjort i De Europaeiske Faellesskabers Tidende. Medlemsstaterne offentliggoer referencerne for de nationale standarder, der er vedtaget til gennemfoerelse af de harmoniserede standarder.
2. Kommissionen redegoer naermere for arbejdet med de harmoniserede standarder i sin rapport til Europa-Parlamentet og Raadet om anvendelsen af direktiv 83/189/EOEF, som omhandlet i artikel 11, stk. 2, i naevnte direktiv.
Artikel 5
Finder en medlemsstat eller Kommissionen, at de harmoniserede standarder i artikel 4 ikke fuldt ud opfylder de vaesentlige krav i artikel 3, indbringer Kommissionen eller medlemsstaten, under angivelse af begrundelsen, sagen for det staaende udvalg, der er nedsat ved direktiv 83/189/EOEF. Udvalget afgiver straks udtalelse.
Paa grundlag af denne udtalelse meddeler Kommissionen medlemsstaterne, hvilke foranstaltninger der skal traeffes med hensyn til standarderne og disses offentliggoerelse, jf. artikel 4.
Artikel 6
1. Der findes foelgende fremgangsmaader for attestering af seriefremstillede eksplosivstoffers overensstemmelse:
a) enten EF-typeafproevning (modul B) som naevnt i bilag II, afsnit 1, og efter fabrikantens eget valg:
- enten typeoverensstemmelse (modul C) som naevnt i bilag II, afsnit 2
- eller kvalitetssikring af produktionen (modul D) som naevnt i bilag II, afsnit 3
- eller kvalitetssikring af produktet (modul E) som naevnt i bilag II, afsnit 4
- eller produktverifikation (modul F) som naevnt i bilag II, afsnit 5
b) eller enhedsverifikation (modul G) som naevnt i bilag II, afsnit 6.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de oevrige medlemsstater, hvilke organer de har udpeget til at foretage ovennaevnte overensstemmelsesvurdering, samt hvilke specifikke opgaver, disse organer er udpeget til at varetage, og hvilke identifikationsnumre Kommissionen har tildelt dem.
Kommissionen offentliggoer i De Europaeiske Faellesskabers Tidende listen over bemyndigede organer samt disses identifikationsnummer og de opgaver, som de er bemyndiget til at varetage. Den varetager ajourfoeringen af denne liste.
Medlemsstaterne anvender de minimumskriterier, der er fastsat i bilag III, ved evalueringen af de organer, der skal bemyndiges. Organer, der opfylder evalueringskriterierne i tilsvarende harmoniserede standarder, anses for at opfylde de relevante minimumskriterier.
En medlemsstat, der har bemyndiget et organ, skal traekke bemyndigelsen tilbage, hvis den konstaterer, at organet ikke laengere opfylder de i andet afsnit naevnte kriterier. Den underretter straks de oevrige medlemsstater og Kommissionen herom.
Artikel 7
1. EF-overensstemmelsesmaerkningen anbringes synligt, letlaeseligt og saaledes, at den ikke kan slettes, paa eksplosivstofferne eller paa en maerkeplade paa disse. Maerkepladen skal vaere udformet saaledes, at den ikke kan genbruges.
Bilag IV indeholder den model, der skal anvendes ved EF-maerkningen.
2. Det er forbudt at anbringe maerker eller angivelser paa eksplosivstofferne, der kan bringe tredjemand i vildrede med hensyn til EF-maerkningens grafik eller betydning. Der kan dog anbringes andre maerker paa eksplosivstofferne, hvis de ikke goer EF-maerkningen mindre synlig og laeselig.
3. Med forbehold af artikel 8:
a) er fabrikanten, dennes repraesentant, eller den ansvarlige for markedsfoeringen af den paagaeldende vare i Faellesskabet, hvis en medlemsstat konstaterer, at en vare uberettiget er forsynet med EF-maerkning, forpligtet til at bringe varen i overensstemmelse med bestemmelserne om maerkning og bringe overtraedelsen til ophoer paa vilkaar, der fastsaettes af medlemsstaten
b) skal medlemsstaten, hvis varen fortsat ikke bringes i overensstemmelse med de naevnte bestemmelser, traeffe alle passende foranstaltninger til at begraense eller forbyde markedsfoering af varen eller sikre, at den traekkes tilbage fra markedet efter fremgangsmaaden i artikel 8.
Artikel 8
1. Hvis en medlemsstat konstaterer, at et eksplosivstof, der er forsynet med EF-overensstemmelsesmaerkning, og som anvendes efter formaalet, udgoer en fare for sikkerheden, traeffer den de noedvendige foreloebige foranstaltninger til at traekke det paagaeldende eksplosivstof tilbage fra markedet og forbyde dets markedsfoering eller frie omsaetning.
Medlemsstaten underretter straks Kommissionen om disse foranstaltninger med angivelse af aarsagerne hertil, navnlig om hvorvidt den manglende overensstemmelse skyldes:
- overtraedelse af de vaesentlige krav
- fejlagtig anvendelse af standarderne
- eller en mangel i disse standarder.
2. Kommissionen indleder snarest en hoering af de beroerte parter. Hvis Kommissionen herefter konstaterer, at foranstaltningerne er berettiget, underretter den straks den medlemsstat, der har taget initiativet, samt de oevrige medlemsstater herom. Hvis Kommissionen efter hoeringen konstaterer, at foranstaltningerne ikke er berettiget, underretter den straks den medlemsstat, der har truffet afgoerelsen.
I det saerlige tilfaelde, hvor de i stk. 1 naevnte foranstaltninger begrundes med en mangel i standarderne, indbringer Kommissionen efter hoering af de beroerte parter sagen for det staaende udvalg, der er nedsat ved direktiv 83/189/EOEF, inden for en frist paa to maaneder, hvis den medlemsstat, som har truffet foranstaltningerne, agter at fastholde dem, og foelger den i artikel 5 naevnte fremgangsmaade.
3. Hvis et eksplosivstof, der ikke opfylder kravene, er forsynet med EF-overensstemmelsesmaerkning, traeffer vedkommende medlemsstat de fornoedne foranstaltninger over for den, der har udstedt erklaeringen, og underretter Kommissionen og de oevrige medlemsstater herom.
KAPITEL III Bestemmelser vedroerende bevaegelighed for og kontrol med eksplosivstoffer i Faellesskabet
Artikel 9
1. Eksplosivstoffer omfattet af dette direktiv kan kun overfoeres efter fremgangsmaaden i stk. 2 til 9.
2. Kontrol i henhold til EF-ret eller national ret med overfoersel af eksplosivstoffer i overensstemmelse med denne artikel sker ikke laengere som kontrol ved de indre graenser, men kun som led i saedvanlig kontrol, der uden forskelsbehandling foretages overalt paa Faellesskabets omraade.
3. For at kunne overfoere eksplosivstoffer skal koeberen have overfoerselstilladelse fra den kompetente myndighed paa bestemmelsesstedet. Den kompetente myndighed forvisser sig om, at modtageren er juridisk befoejet til at erhverve eksplosivstoffer, og at han er i besiddelse af de noedvendige tilladelser. Overfoersel af eksplosivstoffer via en eller flere medlemsstaters omraade skal af den ansvarlige for overfoerslen meddeles de kompetente myndigheder i denne eller disse medlemsstater, som skal godkende overfoerslen.
4. Hvis en medlemsstat finder, at der er problemer med den i stk. 3 omhandlede verifikation af den juridiske befoejelse til koebet, sender denne medlemsstat de foreliggende oplysninger herom til Kommissionen, som omgaaende forelaegger disse for det i artikel 13 omhandlede udvalg.
5. Hvis den kompetente myndighed paa bestemmelsesstedet tillader overfoerslen, udsteder den til modtageren et dokument, der bekraefter denne tilladelse, og som indeholder alle de oplysninger, der er naevnt i stk. 7. Dette dokument skal ledsage eksplosivstofferne til det fastsatte bestemmelsessted. Det skal forevises paa de kometente myndigheders forlangende. En kopi af dokumentet opbevares af modtageren, der paa anmodning foreviser det for den kompetente myndighed paa bestemmelsesstedet.
6. Naar en medlemsstats kompetente myndighed finder, at saerlige offentlige sikkerhedskrav som dem, der er naevnt i stk. 7, ikke er noedvendige, kan eksplosivstofferne overfoeres via denne medlemsstats omraade eller en del af dens omraade uden forudgaaende meddelelse i henhold til stk. 7. Den kompetente myndighed paa bestemmelsesstedet udsteder i saa fald en overfoerselstilladelse, der er gyldig i et bestemt tidsrum, men som til enhver tid kan suspenderes eller traekkes tilbage ved begrundet afgoerelse. Det i stk. 5 naevnte dokument, der ledsager eksplosivstofferne til bestemmelsesstedet, indeholder da kun en henvisning til ovennaevnte overfoerselstilladelse.
7. Kraever overfoersel af eksplosivstoffer saerlig kontrol, for at det kan fastslaas, om de opfylder de saerlige offentlige sikkerhedskrav paa hele eller en del af en medlemsstats omraade, meddeler modtageren inden overfoerslen nedenstaaende oplysninger til den kompetente myndighed paa bestemmelsesstedet:
- navn og adresse paa de beroerte operatoerer. Disse oplysninger skal vaere tilstraekkelig detaljerede til, dels at operatoererne kan kontaktes, dels at det kan fastslaas, at de paagaeldende personer er officielt befoejede til at modtage sendingen
- antal og maengde af overfoerte eksplosivstoffer
- fuldstaendig beskrivelse af det paagaeldende eksplosivstof og af, hvordan det kan identificeres, herunder De Forenede Nationers identifikationsnummer
- oplysninger om, at markedsfoeringsbetingelserne er opfyldt, naar der er tale om markedsfoering
- transportmaade og -rute
- forventet afsendelses- og ankomstdato
- om noedvendigt de graenseovergangssteder, hvor varerne foeres ind i og ud af medlemsstaterne.
De kompetente myndigheder paa bestemmelsesstedet undersoeger, under hvilke forhold overfoerslen skal finde sted, navnlig for saa vidt angaar saerlige krav under hensyn til offentlig sikkerhed. Naar saadanne saerlige krav under hensyn til national sikkerhed er opfyldt, tillades overfoerslen. Ved transit gennem andre medlemsstaters omraade undersoeger disse paa samme maade oplysningerne om overfoerslen og godkender dem.
8. Med forbehold af den saedvanlige kontrol, som afgangsmedlemsstaten foretager paa sit omraade i henhold til dette direktiv, skal modtagerne og operatoererne paa anmodning fra de paagaeldende kompetente myndigheder sende alle de relevante oplysninger, de raader over med hensyn til overfoersler af eksplosivstoffer, til myndighederne i afgangsmedlemsstaten og i transitmedlemsstaten.
9. Ingen leverandoer kan overfoere eksplosivstoffer, medmindre modtageren har opnaaet de noedvendige tilladelser hertil efter bestemmelserne i stk. 3, 5, 6 og 7.
Artikel 10
1. Ammunition maa kun overfoeres fra én medlemsstat til en anden, naar foelgende fremgangsmaade benyttes. Disse bestemmelser gaelder ligeledes for overfoersel af ammunition i forbindelse med postordresalg.
2. For saa vidt angaar overfoersel af ammunition til en anden medlemsstat, giver vedkommende inden forsendelsen den medlemsstat, hvor den paagaeldende ammunition befinder sig, meddelelse om:
- saelgers eller overdragers samt koebers eller aftagers eller, i givet fald, ejers navn og adresse
- det bestemmelsessted, hvortil ammunition forsendes eller transporteres
- maengden af ammunition i den paagaeldende forsendelse eller transport
- de noedvendige oplysninger til identifikation af ammunitionen og i oevrigt angivelse af, at den har vaeret underkastet en kontrol i henhold til konventionen af 1. juli 1969 om gensidig anerkendelse af kontrolstempling af haandskydevaaben
- overfoerselsmidlet
- afgangsdato og forventet ankomstdato.
Oplysningerne i de to sidste led skal meddeles, naar der er tale om overfoersel mellem vaabenfabrikanter/-handlere. Medlemsstaten undersoeger, under hvilke betingelser overfoerslen skal finde sted, navnlig af hensyn til den offentlige sikkerhed. Saafremt medlemsstaten giver tilladelse til denne overfoersel, udsteder den en tilladelse indeholdende samtlige de i foerste afsnit naevnte angivelser. Denne tilladelse skal ledsage ammunitionen indtil bestemmelsesstedet; den skal paa forlangende forevises for medlemsstaternes kompetente myndigheder.
3. Hver medlemsstat kan, uden forudgaaende tilladelse, jf. stk. 2, give vaabenfabrikanter/-handlere ret til at overfoere ammunition fra sit omraade til en vaabensfabrikant/-handler, der er etableret i en anden medlemsstat. I dette oejemed udsteder den en autorisation, der gaelder hoejst tre aar, og som til enhver tid kan inddrages eller annulleres efter begrundet afgoerelse. Et dokument, der henviser til denne autorisation, skal ledsage ammunitionen indtil bestemmelsesstedet; dette dokument skal paa forlangende forevises for medlemsstaternes kompetente myndigheder.
Inden overfoerslen meddeler vaabenfabrikanterne/-handlerne myndighederne i den medlemsstat, fra hvilken overfoerslen skal finde sted, alle de oplysninger, som er naevnt i stk. 2, foerste afsnit.
4. Hver medlemsstat sender de oevrige medlemsstater en fortegnelse over de typer ammunition, som uden denne medlemsstats forudgaaende samtykke kan overfoeres til dens omraade.
Fortegnelserne over ammunition meddeles de vaabenfabrikanter/-handlere, som har opnaaet autorisation til at overfoere ammunition uden forudgaaende tilladelse efter fremgangsmaaden i stk. 3.
5. Hver medlemsstat fremsender alle relevante oplysninger, den raader over vedroerende de endelige overfoersler af ammunition, til den medlemsstat, til hvis omraade overfoerslen foretages.
De oplysninger, som medlemsstaterne modtager i henhold til de i denne artikel fastsatte procedurer, meddeles, senest ved overfoerslen, til bestemmelsesmedlemsstaten og i givet fald senest ved overfoerslens paabegyndelse til transitmedlemsstaterne.
Artikel 11
Uanset artikel 9, stk. 3, 5, 6 og 7 samt artikel 10 kan en medlemsstat i tilfaelde af alvorlige trusler eller angreb mod den offentlige sikkerhed som foelge af ulovlig besiddelse eller brug af eksplosivstoffer eller ammunition omfattet af dette direktiv traeffe alle noedvendige foranstaltninger med hensyn til eksplosivstoffer eller ammunition for at hindre denne ulovlige besiddelse eller brug.
Disse foranstaltninger skal respektere proportionalitetsprincippet. De maa hverken udgoere et middel til skjult forskelsbehandling eller en forklaedt begraensning i samhandelen mellem medlemsstaterne.
Enhver medlemsstat, der traeffer saadanne foranstaltninger, skal straks underrette Kommissionen herom. Kommissionen underretter de oevrige medlemsstater.
KAPITEL IV Andre bestemmelser
Artikel 12
1. Senest den 30. juni 1993 opretter medlemsstaterne et net for udveksling af oplysninger med henblik paa gennemfoerelse af dette direktiv. De underretter de oevrige medlemsstater og Kommissionen om, hvilke nationale myndigheder der er ansvarlige for at afsende og modtage oplysninger og for at gennemfoere formaliteterne i artikel 9 og 10.
2. Bestemmelserne i forordning (EOEF) nr. 1468/81, saerlig bestemmelserne om fortrolighed, finder tilsvarende anvendelse paa dette direktiv.
Artikel 13
1. Kommissionen bistaas af et udvalg, der bestaar af repraesentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repraesentant som formand.
Udvalget undersoeger ethvert spoergsmaal vedroerende anvendelsen af dette direktiv, som dets formand kan rejse enten paa eget initiativ eller efter anmodning fra repraesentanten for en medlemsstat.
2. Kommissionens repraesentant forelaegger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyn til, hvor meget det paagaeldende spoergsmaal haster. Det udtaler sig med det flertal, der er fastsat i Traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgoerelser, som Raadet skal traeffe paa forslag af Kommissionen. Ved afstemninger i udvalget tillaegges de stemmer, der afgives af repraesentanterne for medlemsstaterne, den vaegt, der er fastlagt i naevnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
Kommissionen vedtager foranstaltninger, der straks finder anvendelse. Hvis de ikke er i overensstemmelse med den af udvalget afgivne udtalelse, underrettes Raadet dog straks af Kommissionen om disse foranstaltninger. I saa fald udsaetter Kommissionen gennemfoerelsen af de foranstaltninger, den har truffet afgoerelse om, i et tidsrum af tre maaneder regnet fra datoen for underretningen.
Raadet kan med kvalificerert flertal traeffe en anden afgoerelse inden for det tidsrum, der er naevnt i andet afsnit.
3. Fremgangsmaaden i stk. 2 anvendes isaer for at tage hensyn til fremtidige aendringer af De Forenede Nationers henstillinger.
Artikel 14
Medlemsstaterne stiller ajourfoerte oplysninger om operatoerer, som har tilladelse til at udfoere de i artikel 1, stk. 4, omhandlede aktiviteter, til raadighed for de oevrige medlemsstater og Kommissionen.
Medlemsstaterne sikrer sig, at disse operatoerer har et system, der goer det muligt at holde regnskab med, hvilke personer der til enhver tid er i besiddelse af eksplosivstoffer. Gennemfoerelsesbetingelserne for dette afsnit fastsaettes efter den i artikel 13 naevnte udvalgsprocedure.
Operatoererne foerer register over deres transaktioner, saaledes at de kan opfylde kravene i denne artikel.
De i denne artikel omhandlede dokumenter opbevares i en periode paa mindst tre aar fra udgangen af det kalenderaar, hvor den registrerede transaktion fandt sted, uanset om virksomheden eventuelt ikke laengere driver forretning. Dokumenterne skal omgaaende kunne stilles til raadighed for en eventuel kontrol efter anmodning fra de kompetente myndigheder.
Artikel 15
Medlemsstaterne soerger for, at eksplosivstofferne er forsynet med en passende maerkning.
Artikel 16
Naar en medlemsstat giver tilladelse til fremstilling af eksplosivstoffer, kontrollerer den isaer de ansvarliges mulighed for at sikre overholdelsen af de tekniske forpligtelser, som de paatager sig.
KAPITEL V Afsluttende bestemmelser
Artikel 17
Hver medlemsstat fastsaetter de sanktioner, der skal bringes i anvendelse i tilfaelde af overtraedelse af gennemfoerelsesbestemmelserne til dette direktiv. Disse sanktioner skal vaere tilstraekkelig strenge til at tilskynde til overholdelse af bestemmelserne.
Artikel 18
Hver medlemsstat vedtager inden for rammerne af sin interne lovgivning de foranstaltninger, der er noedvendige, for at de kompetente myndigheder kan beslaglaegge ethvert produkt, der falder ind under direktivets anvendelsesomraade, hvis der foreligger tilstraekkelige beviser for, at dette produkt vil blive erhvervet, anvendt eller forhandlet ulovligt.
Artikel 19
1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige bestemmelser i kraft for at efterkomme artikel 9, 10, 11, 12, 13 og 14 inden den 30. september 1993.
2. Medlemsstaterne vedtager og offentliggoer inden den 30. juni 1994 de noedvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme de bestemmelser, der ikke er naevnt i stk. 1. De underretter straks Kommissionen herom.
De anvender disse bestemmelser fra den 1. januar 1995.
3. Naar medlemsstaterne vedtager de i stk. 1 og 2 naevnte bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.
4. Medlemsstaterne tillader dog markedsfoering indtil den 31. december 2002 af eksplosivstoffer, som er i overensstemmelse med den nationale lovgivning, der gaelder inden den 31. december 1994.
5. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de vedtager paa dette direktivs omraade.
Artikel 20
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Luxembourg, den 5. april 1993.
31993L0015
L 121/20
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 93/15/ЕИО НА СЪВЕТА
от 5 април 1993 година
за хармонизиране на разпоредбите, свързани с пускането на пазара и надзора на взривни вещества с гражданско предназначение
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 100 а от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
в сътрудничество с Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че член 8а от Договора предвижда, че вътрешният пазар трябва да се изгради не по-късно от 31 декември 1992 г.; като има предвид, че вътрешният пазар включва пространство без вътрешни граници, в което свободното движение на стоки, хора, услуги и капитали е гарантирано в съответствие с разпоредбите на Договора;
като има предвид, че член 100, параграф 3 от Договора предвижда, че Комисията в своите предложения относно безопасността ще вземе като основа едно високо ниво на защита;
като има предвид, че свободното движение на стоки предполага, че са изпълнени определени основни условия; като има предвид по-специално, че свободното движение на взривни вещества изисква хармонизиране на законодателствата в областта на пускането на взривните вещества на пазара;
като има предвид, че взривните вещества с гражданско предназначение са регламентирани от подробни национални разпоредби, главно в областта на изискванията за безопасност и сигурност; като има предвид, че тези национални разпоредби предвиждат, че разрешителните за пускане на пазара се предоставят, само когато взривните вещества са преминали задоволителна серия от изпитвания;
като има предвид, че хармонизирането на разпоредбите, уреждащи пускането на такива взривни вещества на пазара, предполага хармонизирането на различните национални разпоредби, за да се гарантира свободното движение на тези продукти, без да се занижават оптималните нива на безопасност и сигурност;
като има предвид, че настоящата директива определя само съществените изисквания, които трябва да се бъдат спазени при изпитванията за съответствие на взривните вещества; като има предвид, че за да се улесни процесът на демонстриране на съответствието със съществените изисквания, ще бъде много полезно да се правят следващи стъпки по отношение на хармонизираните на европейско ниво стандарти, свързани, inter alia, с методите за изпитване на взривните вещества; като има предвид, че такива стандарти не съществуват в настоящия момент;
като има предвид, че хармонизираните на европейско ниво стандарти са изготвени от частно-правни органи и трябва да запазят своя статут на текстове с незадължителен характер; като има предвид, че в тази връзка Европейският комитет по стандартизация (CEN) e признат като един от двата органа, компетентни да приемат хармонизирани стандарти в съответствие с общите насоки за сътрудничество между Комисията, CEN и Европейския комитет по стандартизация в електротехниката (Cenelec), ратифицирани на 13 ноември 1984 г.; като има предвид, че по смисъла на настоящата директива „хармонизиран стандарт“ означава текст, съдържащ технически спецификации, приет от CEN по пълномощие, възложено от Комисията, в съответствие с Директива 83/189/ЕИО на Съвета от 28 март 1983 г. относно установяване на процедура за предоставянето на информация в областта на техническите спецификации и разпоредби (4), както и при спазване на гореспоменатите общи насоки;
като има предвид, че Съветът със своето Решение 90/683/ЕИО от 13 декември 1990 г. относно модулите за различните фази на процедурите за оценка на съответствието, предназначени за използване в хармонизираните от техническа гледна точка директиви (5), въведе хармонизирани средства за прилагане на процедури за оценка на съответствието; като има предвид, че прилагането на тези модули за взривни вещества ще направи възможно определянето на отговорността на производителите и на органите, натоварени с прилагането на процедурите за оценка на съответствието, като се отчита естеството на въпросните взривни вещества;
като има предвид, че по отношение на безопасността правилата в областта на транспорта на взривни вещества са уредени от международните конвенции и споразумения; като има предвид, че на международно равнище съществуват препоръки на Организацията на Обединените нации относно транспорта на опасни стоки (включително на взривни вещества), чийто обхват на приложение излиза извън рамките на Общността; като има предвид, че като последица от това настоящата директива не се отнася до транспортните правила;
като има предвид, че пиротехническите изделия изискват приемането на подходящи мерки за гарантиране на защитата на потребителите и за безопасността на населението; като има предвид, че в тази област се планира приемането на допълнителна директива;
като има предвид, че определянето на продуктите, обхванати от настоящата директива, трябва да се основава на определянето на тези продукти, както са посочени в горепосочените препоръки;
като има предвид, че приложното поле на настоящата директива обхваща боеприпаси, но само по отношение на правилата, уреждащи контрола върху трансфера и свързаните с тях разпоредби; като има предвид, че тъй като боеприпасите се прехвърлят при условия, сходни с тези, които се прилагат за оръжията, трансферите на боеприпаси трябва да се уреждат от разпоредбите, сходни с тези, които се прилагат за оръжията, както е посочено в Директива 91/477/ ЕИО от 18 юни 1991 г. относно контрола на придобиването и притежаването на оръжия (6);
като има предвид, че трябва да се гарантират също така здравето и безопасността на работниците, които произвеждат или използват взривни вещества; като има предвид, че в процес на изготвяне е директива, която урежда, inter alia, защитата на здравето и безопасността на работниците, участващи в дейности, свързани с производството, съхранението и използването на взривни вещества;
като има предвид, че е подходящо в случай на сериозна заплаха или посегателство върху обществената сигурност поради незаконно притежаване или използване на взривни вещества и боеприпаси, попадащи в обхвата на настоящата директива, да се позволи на държавите-членки да дерогират при определени условия от разпоредбите на настоящата директива по отношение на трансфера;
като има предвид най-накрая, че е важно да бъдат създадени механизми за административно сътрудничество; като има предвид, че е уместно в тази връзка компетентните органи да основават своя подход на Регламент (ЕИО) № 1468/81 на Съвета от 19 май 1981 г. относно взаимната помощ между административните органи на държавите-членки и сътрудничеството между тях и Комисията, за да се осигури правилното прилагане на законодателството в областта на митниците или селското стопанство (7);
като има предвид, че настоящата директива не засяга правомощието на държавите-членки да вземат мерки с оглед предотвратяване на незаконната търговия с взривни вещества и боеприпаси,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
Общи разпоредби
Член 1
1. Предмет на настоящата директива са взривните вещества, описани в параграф 2.
2. „Взривни вещества“ означава материали и предмети, които спадат към клас 1 от препоръките на ООН за транспорт на опасни стоки.
3. Настоящата директива не се прилага за:
-
взривни вещества, включително боеприпасите, предназначени за въоръжените сили или полицията в съответствие с националното законодателство,
-
пиротехнически средства,
-
боеприпаси, освен предвиденото в членове 10, 11, 12, 13, 17, 18 и 19.
4. По смисъла на настоящата директива:
-
„препоръки на ООН“ означава препоръките на Експертната комисия на ООН за транспорт на опасни стоки, публикувани в „Оранжевата книга“ на ООН така, както са изменени към датата на приемане на настоящата директива,
-
„безопасност“ означава превенция на проишествията, а там където тази превенция е неуспешна - ограничаване на последствията,
-
„сигурност“ означава предотвратяване на употреба, която противоречи на закона и обществения ред,
-
„производител и търговец на оръжие“ означава всяко физическо или юридическо лице, което се занимава изцяло или частично с производство, търговия, обмен, наемане, ремонт или конверсия на огнестрелни оръжия или боеприпаси,
-
„одобрение за трансфер“ означава взето решение, което позволява предвиден трансфер на взривни вещества в рамките на Общността,
-
„предприятие от сектора взривни вещества“ означава всяко физическо или юридическо лице, което притежава лиценз или разрешение, което му дава право да се занимава с производство, съхранение, употреба, трансфер или търговия с взривни вещества,
-
„пускане на пазара“ означава всяко първо пласиране, възмездно или безвъзмездно, на взривни вещества, предмет на настоящата директива, с оглед на дистрибуцията и/или използване им на пазара на Обшността,
-
„трансфер“ означава всяко физическо движение на взривни вещества на територията на Общността, независимо от движенията в рамките на една и съща местност,
5. Настоящата директива няма да бъде пречка за държавите-членки да определят някои субстанции, които не са предмет на настоящата директива, като взривни вещества съгласно действащите национални законови и подзаконови разпоредби.
ГЛАВА II
Хармонизиране на законодателствата в областта на взривните вещества
Член 2
1. Държавите-членки не могат да забраняват, ограничават или възпрепятстват пускането на пазара на взривни вещества, които са предмет на настоящата директива и които отговарят на изискванията на настоящата директива.
2. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че взривните вещества, предмет на настоящата директива, могат да се пускат на пазара, само ако те отговарят на всички условия на директивата, ако имат маркировката ЕО съгласно описанието в член 7 и съответствието им е оценено съгласно процедурите, посочени в приложение II.
3. В случаите, когато взривните вещества, предмет на настоящата директива, са предмет и на други директиви, които обхващат други аспекти и предвиждат маркировка ЕО, в маркировката трябва да е посочено, че за гореупоменатите продукти също се предполага, че отговарят на разпоредбите на другите директиви, които се отнасят за тях.
Член 3
Взривните вещества, предмет на настоящата директива, трябва да отговарят на съществените изисквания за безопасност, изложени в приложение I, които се отнасят за тях.
Член 4
1. Държавите-членки считат, че взривните вещества, които попадат в обхвата на настоящата директива, които са в съответствие със съответните национални стандарти, позоваванията на които бяха публикувани в Официален вестник на Европейските общности, да бъдат в съответствие с основните изисквания за сигурност, посочени в член 3. Държавите-членки публикуват позоваванията на националните стандарти, които транспонират тези хармонизирани стандарти.
2. Комисията предоставя някои специфични подробни данни за извършената работа в областта на хармонизираните стандарти в рамките на представения на Европейския парламент и Съвета доклад за прилагането на Директива 83/189/ЕИО, предвиден в член 11, параграф 2 от тази директива.
Член 5
Когато дадена държава-членка или Комисията счита, че хармонизираните стандарти, посочени в член 4, не отговарят напълно на съществените условия, предвидени в член 3, Комисията или съответната държава-членка следва да повдигне въпроса в Постоянния комитет, създаден съгласно Директива 83/189/ЕИО, като изложи причините за това. Комитетът незабавно дава становището си.
В светлината на становището на Комитета Комисията информира държавите-членки за мерките, които трябва да бъдат взети относно стандартите и публикациите, посочени в член 4.
Член 6
1. Процедурите за удостоверяване на съответствието на взривните вещества следва да бъдат:
а)
или изпитване на тип ЕО (модул Б), посочено в приложение II, част 1, и по избор на производителя:
-
или съответствие на типа (модул В), посочено в приложение II, част 2,
-
или процедура на качествен контрол на производството (модул Г), посочена в приложение II, част 3,
-
или процедура на качествен контрол на продукта (модул Д), посочена в приложение II, част 4,
-
или проверка на продукта (модул Е), посочена в приложение II, част 5,
б)
или проверка в производствената единица, (модул Ж), посочена в приложение II, част 6.
2. Държавите-членки нотифицират Комисията и другите държави-членки за органите, определени от тях да извършват процедурите по оценка на съответствието, посочени по-горе, както и за специфичните задачи, възложени на тези органи и идентификационните номера, които са им определени от Комисията.
Комисията публикува в Официален вестник на Европейските общности списък на нотифицираните органи и техните идентификационни номера, както и задачите, които са им възложени. Комисията следва да гарантира, че списъкът се актуализира редовно.
Държавите-членки следва да прилагат минималните критерии, посочени в приложение III, за оценка на органите, за които Комисията следва да бъде нотифицирана. Органите, които удовлетворяват критериите за оценка, залегнали в съответните хармонизирани стандарти, се счита, че отговарят на съответните минимални критерии.
Ако някоя държава-членка, която е нотифицирала Комисията за даден орган, установи, че той не отговаря повече на критериите, посочени във втората алинея, трябва да оттегли нотификацията. Тя незабавно уведомява другите държави-членки и Комисията за това.
Член 7
1. Маркировката ЕО трябва да се поставя на самите взривни вещества на видно място, да бъде четлива и незаличима, а ако това е невъзможно - на закрепена идентификационна табелка или ако и това е невъзможно - на опаковката. Идентификационната табелка трябва да бъде направена така, че да не може да се използва повторно.
Използваният модел за маркировка ЕО следва да бъде копие на този в приложение IV.
2. Забранява се всякаква маркировка или надпис върху взривните вещества, които биха объркали трети лица относно значението и начина на изписване на маркировката ЕО. Всеки друг знак може да се поставя на взривно вещество, ако не бъде нарушена видимостта и четливостта на маркировката ЕО.
3. Без да се накърняват разпоредбите на член 8:
а)
ако дадена държава-членка установи, че маркировката ЕО е поставена неправомерно, производителят, негов представител, или отговорното за пускането на въпросния продукт на пазара на общността лице, трябва да бъде задължен да възстанови съответствието на продукта по отношение на изискванията за маркировката и да прекрати нарушението съобразно изискванията на тази държава-членка.
б)
в случай че неизпълнението продължи, държавата-членка следва да вземе всички необходими мерки за ограничаване или забрана на продажбата на въпросния продукт или да гарантира изтеглянето му от пазара съгласно процедурите, предвидени в член 8.
Член 8
1. Ако дадена държава-членка установи, че взривно вещество, притежаващо маркировка ЕО и използвано според предназначението си, може да застраши безопасността, тя незабавно взима всички необходими мерки за изтегляне на това взривно вещество от пазара или за забраняване пускането му на пазара или свободното му движение.
Държавата-членка незабавно информира Комисията за тези мерки, като посочва причините за тях, и по-специално дали несъответствието се дължи на:
-
неспазване на съществени изисквания,
-
неправилно прилагане на стандартите,
-
недостатък на стандарта.
2. Комисията се консултира със заинтересованите страни в най-кратък срок. Ако след консултацията Комисията установи, че мерките са оправдани, трябва незабавно да уведоми държавата-членка, която е поела инициативата, както и другите държави-членки. Ако след консултацията Комисията установи, че мерките са неоправдани, тя незабавно уведомява държавата-членка, която ги е взела.
В случай че мерките, посочени в параграф 1, се основават на недостатъци на стандартите, Комисията трябва първо да се консултира със заинтересованите страни и в рамките на 2 месеца да повдигне въпроса пред Постоянния комитет, създаден с Директива 83/189/ЕИО, ако държавата-членка, която е взела мерките възнамерява да ги продължи и да инициира процедурите, посочени в член 5.
3. Ако маркировката ЕО за съответствие е поставена на взривно вещество, което не отговаря на изискванията, компетентната държава-членка взима необходимите мерки по отношение на лицето, което е поставило маркировката, и уведомява Комисията и другите държави-членки за това.
ГЛАВА III
Разпоредби за надзор на трансферите в рамките на Общността
Член 9
1. Трансферът на взривните вещества, предмет на настоящата директива, може да се осъществи само съгласно следните разпоредби.
2. Упражняваният контрол съгласно законодателството на Общността или националните законодателства при трансфер на взривни вещества, уреден с настоящия член, не следва повече да се упражнява като вътрешен граничен контрол, а само като част от обикновената процедура по контрол, която се прилага в рамките на Общността, без всякаква дискриминация.
3. Получателят трябва да получи одобрение за трансфера на взривните вещества от компетентния орган на получаващата страна. Компетентният орган проверява дали получателят е юридически упълномощен да придобива взривни вещества и дали притежава необходимите лицензии или разрешителни. Лицето, отговарящо за трансфера трябва да нотифицира компетентните органи на държавите-членки на транзита или държавите-членки, през които преминават взривните вещества или тези държави, чието одобрение се изисква.
4. Ако дадена държава-членка счита, че има проблем с установяване на правото за придобиване на взривните вещества, посочено в параграф 3, тя предава наличната информация по въпроса на Комисията, която незабавно повдига въпроса пред Комитета съгласно член 12.
5. Ако компетентният орган по местоназначение одобри трансфера, той издава документ на получателя с цялата информация, посочена в параграф 7. Този документ трябва да придружава взривните вещества до пристигането им на местоназначението. Той трябва да бъде представян при поискване от съответните компетентни органи. Получателят трябва да си запази копие от документа и да го представи за проверка на компетентния орган по местоназначение при поискване от този компетентен орган.
6. Ако компетентният орган на държавата-членка счита, че не са необходими специални изисквания за сигурност като посочените в параграф 5, взривните вещества могат да се транспортират на цялата или част от територията, без предварително да бъде предоставена информация по смисъла на параграф 7. В такъв случай компетентният орган на приемащата страна издава одобрение за определен период, действието на което обаче може да бъде прекратено или то да бъде оттеглено по всяко време на базата на обосновано решение. Посоченият в параграф 5 документ, който трябва да придружава взривните вещества до пристигането им на местоназначението, отразява само за горепосоченото одобрение.
7. Ако трансферът на взривните вещества изисква специален контрол, за да бъдат спазени специалните изисквания за сигурност на цялата или част от територията на някоя държава-членка, получателят трябва предварително да предостави следната информация на компетентния орган по местоназначение:
-
имената и адресите на съответните оператори; тази информация трябва да бъде достатъчно подробна, за да се осъществи връзка с тези оператори и да се установи, че въпросните лица са официално оправомощени да получат пратката,
-
броя и количеството взривни вещества, които ще бъдат транспортирани,
-
пълно описание на взривните вещества и средствата за идентификация, включително и идентификационния номер по ООН,
-
ако взривните вещества трябва да бъдат пуснати на пазара, информация дали отговарят на условията за това,
-
средствата за транспортиране и маршрут,
-
предвидените дати на заминаване и пристигане,
-
при необходимост, точни входни и изходни пунктове в държавите-членки.
Компетентните органи на приемащата страна следва да проучат условията за трансфера, и по-специално изискванията за сигурност. Ако са изпълнени специалните изисквания за сигурност, се предоставя одобрение за трансфера. При транзитно преминаване през териториите на други държави-членки тези държави следва да проучат и одобрят трансфера при същите условия.
8. Без да се нарушават обичайните проверки, които държавите-членки извършват на своя територия при изпращане на стоките, по искане на съответните компетентни органи получателите и операторите от сектор взривни вещества изпращат на властите на държавата-членка изпращач и на държавата-членка по транзита цялата необходима информация за транспорта на стоките, с която разполагат.
9. Доставчикът не може да доставя взривни вещества, ако получателят не е получил необходимите разрешителни за трансфера съгласно разпоредбите на параграфи 3, 5, 6 и 7.
Член 10
1. Боеприпасите могат да се транспортират от една държава-членка в друга само съгласно установената в следващите параграфи процедура. Тези разпоредби се прилагат също така при трансфер на боеприпаси произтичащ от каталожна търговия.
2. Ако боеприпасите трябва да се транспортират в друга държава-членка, преди експедицията заинтересованото лице следва да съобщи на държавата-членка, където се намират боеприпасите следното:
-
имената и адресите на лицето, което продава или транспортира боеприпасите, на лицето, което ги закупува или придобива и при необходимост - на собственика,
-
адреса, на който боеприпасите трябва да бъдат получени или транспортирани,
-
количеството на боеприпасите, които трябва да бъдат получени или транспортирани,
-
данните, които дават възможност за идентифициране на боеприпасите, както и указание, че боеприпасите са преминали през проверка съгласно Конвенцията от 1 юли 1969 г. за взаимното признаване на защитната маркировка на леко стрелково оръжие,
-
средствата за транспорт,
-
датата на експедиция и очаквана дата на пристигане.
Посочената информация в последните две тирета може да не бъде предоставяна в случай на трансфер от един производител и търговец на оръжие на друг. Държавата-членка проучва условията на транспорта, и по-специално по отношение на безопасността. Ако такъв транспорт е разрешен от дадена държава-членка, в издадения от нея лиценз трябва да се включат всички данни, посочени в първата алинея. До пристигане на крайния пункт боеприпасите трябва да бъдат придружавани от лиценза, който трябва да се предоставя при всяко поискване от компетентните органи на държавите-членки.
3. Всяка държава-членка може да даде право на производителите и търговците на оръжие да транспортират боеприпаси от нейна територия до производител и търговец на оръжие, установен в друга държава-членка, без предврителното разрешение по смисъла на параграф 2. За целта трябва да издаде разрешение с 3-годишна валидност, което може да бъде отнето или анулирано с обосновано решение. До пристигане на крайния пункт боеприпасите трябва да бъдат придружавани от документ, съдържащ позоваване на това разрешение, който трябва да се предоставя при всяко поискване от компетентните органи на държавите-членки.
Преди да бъде извършен трансферът, производителят и търговецът на оръжие уведомява компетентните органи на държавата-членка, от която ще бъде извършен трансферът за всички данни, посочени в първата алинея на параграф 2.
4. Всяка държава-членка трябва да предостави на останалите списък на боеприпасите, които могат да бъдат транспортирани на територията ѝ, без нейното предварително съгласие.
Такива списъци с боеприпаси следва да бъдат предоставени на производителите и търговците на оръжие, които са получили одобрение за транспорт на боеприпаси без предварително разрешение съгласно процедурата, посочена в параграф 3.
5. Всяка държава-членка следва да предостави цялата полезна информация, с която разполага относно окончателните трансфери на боеприпаси, на онази държава-членка, на територията на която е извършен трансферът.
Цялата информация, получавана от държавите-членки по посочената в настоящия член процедура, се предоставя не по-късно от съответните трансфери на държавите-членки по местоназначение и ако е целесъобразно - на държавата-членка по транзита не по-късно от срока на доставката.
Член 11
Чрез дерогация от член 9, параграфи 3, 5, 6 и 7 и от член 10 дадена държава-членка в случай на сериозни заплахи или посегателства върху обществената сигурност в резултат на незаконно притежаване или използване на взривни вещества или боеприпаси, предмет на настоящата директива, може да вземе всички необходими мерки относно трансфера на взривни вещества или боеприпаси, за да предотврати незаконното им притежаване или употреба.
Тези мерки трябва да зачитат принципа на пропорционалност. Те не трябва да представляват нито средство за произволна дискриминация, нито скрито ограничаване на търговските взаимоотношения между държавите-членки.
Всяка държава-членка, която предприема такива мерки, следва незабавно да уведоми за това Комисията, а Комисията уведомява за това останалите държави-членки.
ГЛАВА IV
Други разпоредби
Член 12
1. Държавите-членки създават мрежа за обмен на информация за изпълнението на членове 9 и 10. Те уведомяват останалите държави-членки и Комисията за националните органи, отговарящи за изпращане или получаване на информацията и за прилагане на процедурите, посочени в членове 9 и 10.
2. За целите на изпълнението на настоящата директива разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 1468/81, и по-специално онези, които се отнасят до конфиденциалността се прилагат mutatis mutandis.
Член 13
1. Комисията се подпомага от комитет, който се състои от представители на държавите-членки, и който е председателстван от представител на Комисията.
Комитетът проучва всеки въпрос, свързан с прилагането на настоящата директива, повдигнат от председателя или по собствена инициатива, или по искане на представител на дадена държава-членка.
2. Представителят на Комисията следва да предостави на комитета проект за мерките, които трябва да бъдат взети. Комитетът дава становището си по проекта срок, определен от председателя в зависимост от спешността на въпроса. Становището се приема с мнозинство съгласно член 148, параграф 2 от Договора в случай на решения, които Съветът следва да вземе по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в комитета следва да бъдат претеглени по начина, изложен в горецитирания член. Председателят не гласува.
Комисията приема мерки, които прилага незабавно. Обаче ако тези мерки не отговарят на мнението на комитета, те трябва да бъдат съобщени незабавно от Комисията на Съвета. В този случай Комисията отлага прилагането на взетите мерки за срок от три месеца от датата на съобщението.
Съветът може с квалифицирано мнозинство да вземе различно решение в рамките на срока, посочен във втората алинея.
3. Посочената в параграф 2 процедура се спазва, като се отчитат и измененията на препоръките на ООН в бъдеще.
Член 14
Държавите-членки държат на разположение на другите държави-членки и на Комисията актуализираната информация относно предприятията от сектора взривни вещества, разполагащи с лицензи или разрешителни съгласно член 1, параграф 4.
Държавите-членки се уверяват дали тези предприятия разполагат със система за проследяване на притежанието на взривните вещества, с която притежателите на взривните вещества могат да бъдат идентифицирани по всяко време. Условията за прилагане на тази алинея са приети в съответствие с процедурата на комитета, посочена в член 13.
Предприятията от сектор взривни вещества трябва да поддържат регистри на сделките си, който е условие за изпълнение на задълженията им по настоящия член.
Посочените в настоящия член документи трябва да се съхраняват най-малко 3 години след края на календарната година, когато е сключена вписаната сделката, дори и ако предприятието е прекратило търговската си дейност. Те трябва да бъдат на разположение за инспекция незабавно по искане на компетентните органи.
Член 15
Държавите-членки гарантират, че взривните вещества имат необходимата маркировка.
Член 16
Когато дадена държава-членка издава лиценз или разрешение за производство на взривни вещества, тя по-специално проверява дали отговорните лица могат да изпълнят поетите от тях технически задължения.
ГЛАВА V
Заключителни разпоредби
Член 17
Всяка държава-членка определя какви санкции ще прилага при нарушаване на разпоредбите, приети за изпълнение на настоящата директива. Тези санкции трябва да бъдат достатъчни за насърчаване на изпълнението на тези разпоредби.
Член 18
Всяка държава-членка приема в рамките на националното законодателство необходимите мерки, за да даде възможност на компетентните власти да изземат всеки продукт, предмет на настоящата директива, ако има достатъчно доказателства, че този продукт е незаконно придобит, използван или търгуван.
Член 19
1. Държавите-членки въвеждат в сила разпоредбите, необходими за да се съобразят с членове 9, 10, 11, 12, 13 и 14, преди 30 септември 1993 г.
2. Държавите-членки приемат и публикуват до 30 юни 1994 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с разпоредбите, различни от посочените в параграф 1. Те информират незабавно Комисията за това.
Те прилагат тези разпоредби, считано от 1 януари 1995 г.
3. Когато държавите-членки приемат разпоредбите, посочени в параграфи 1 и 2, тези разпоредби съдържат позоваване на настоящата директива или те се придружават от такова позоваване при официалното им публикуване. Условията и редът на това позоваване се определят от държавите-членки.
4. До 31 декември 2002 г. обаче държавите-членки позволяват пускането на взривни вещества на пазара в съответствие с действащите преди 31 декември 1994 г. на тяхна територия разпоредби от националното законодателство.
5. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на разпоредбите от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 20
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 5 април 1993 година.