Kommissionens beslutning
af 15. marts 2002
om gennemførelsesbestemmelser til Rådets direktiv 91/492/EØF for så vidt angår grænseværdier og analysemetoder for bestemte marine biotoksiner i toskallede bløddyr, pighuder, sækdyr og havsnegle
(meddelt under nummer K(2002) 1001)
(EØS-relevant tekst)
(2002/225/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets direktiv 91/492/EØF af 15. juli 1991 om sundhedsmæssige betingelser for produktion og afsætning af levende toskallede bløddyr(1), senest ændret ved direktiv 97/79/EF(2), særlig bilagets kapitel V, punkt 3 og 5, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Det er fastsat i kapitel V, punkt 7, i bilaget til direktiv 91/492/EØF, at der ved anvendelse af de sædvanlige biologiske analysemetoder ikke må kunne fremkaldes positiv reaktion på tilstedeværelsen af diarréfremkaldende skaldyrsgift (DSP) i bløddyrenes spiselige dele (hele kroppen eller enhver spiselig del heraf).
(2) Det er videnskabeligt påvist, at visse marine biotoksiner, f.eks. dem, der tilhører gruppen af diarréfremkaldende skaldyrsgift (DSP) (okadainsyre og dinophysistoksiner), samt yessotoksiner, pectenotoksiner og azaspiracider, udgør en alvorlig fare for menneskers sundhed, når indholdet i toskallede bløddyr, pighuder, sækdyr og havsnegle overstiger visse grænser.
(3) På baggrund af nyere videnskabelige undersøgelser er det nu muligt at fastsætte grænseværdier og analysemetoder for de nævnte biotoksiner.
(4) Grænseværdier og analysemetoder bør harmoniseres og gennemføres af medlemsstaterne for at beskytte menneskers sundhed.
(5) Som supplement til biologiske analysemetoder bør alternative påvisningsmetoder, f.eks. kemiske metoder og in vitro-assays, anerkendes, hvis det godtgøres, at de valgte metoder ikke er mindre effektive end de biologiske metoder, og at anvendelsen af dem giver et tilsvarende folkesundhedsbeskyttelsesniveau.
(6) De foreslåede grænseværdier er baseret på foreløbige data og bør revurderes, når der foreligger ny videnskabelig dokumentation.
(7) De i denne beslutning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Veterinærkomité -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
I denne beslutning fastsættes grænseværdier for marine biotoksiner tilhørende gruppen af diarréfremkaldende skaldyrsgift (DSP) (okadainsyre og dinophysistoksiner), yessotoksiner, pectenotoksiner og azaspiracider samt analysemetoder, der skal anvendes til påvisning heraf. Den gælder for toskallede bløddyr, pighuder, sækdyr og havsnegle til direkte konsum eller til yderligere forarbejdning inden konsum.
Artikel 2
Grænseværdien for det samlede indhold af okadainsyre, dinophysistoksiner og pectenotoksiner i de i artikel 1 omhandlede dyr (hele kroppen eller enhver separat spiselig del) fastsættes til 160 μg okadainsyreækvivalenter pr. kg. Analysemetoderne er fastlagt i bilaget.
Artikel 3
Grænseværdien for yessotoksiner i de i artikel 1 omhandlede dyr (hele kroppen eller enhver separat spiselig del) fastsættes til 1 mg yessotoksinækvivalenter pr. kg. Analysemetoderne er fastlagt i bilaget.
Artikel 4
Grænseværdien for azaspiracider i de i artikel 1 omhandlede dyr (hele kroppen eller enhver separat spiselig del) fastsættes til 160 μg azaspiracidækvivalenter pr. kg. Analysemetoderne er fastlagt i bilaget.
Artikel 5
Hvis analyseresultaterne viser manglende overensstemmelse mellem de forskellige metoder, bør bioassay med mus betragtes som referencemetoden.
Artikel 6
Denne beslutning er rettet medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. marts 2002.
32002D0225
L 075/62
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 15 март 2002 година
за определяне на подробни правила за прилагането на Директива 91/492/ЕИО на Съвета по отношение на максималните нива и методите на анализ на някои морски биотоксини в двучерупчестите мекотели, бодлокожите, ципестите и морските коремоноги
(нотифицирано под номер С(2002) 1001)
(текст от значение за ЕИП)
(2002/225/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Директива 91/492/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 г. относно определяне на здравните изисквания за производството и пускането на пазара на живи двучерупчести мекотели (1), последно изменена с Директива 97/79/ЕО (2), и по-специално точки 3 и 5 от глава V от приложението към нея,
като има предвид, че:
(1)
Глава V, точка 7 от приложението към Директива 91/492/ЕИО гласи, че обичайните методи за биологичен анализ не трябва да дават положителен реакция по отношение на diarrheic shellfish poisoning (DSP) в ядивните части на мекотелите (цялото тяло или всяка ядивна част поотделно).
(2)
Научно е доказано, че някои морски биотоксини като комплексът diarrheic shellfish poisoning (DSP) (окадаична киселина (АО) и динофизистоксини DTX, както и йесотоксините (YTX), пектенотоксините (PTX) и азаспирацидите (AZA) представляват сериозна опасност за здравето на човека, когато надвишават определени граници в двучерупчестите мекотели, бодлокожите, ципестите или морските коремоноги.
(3)
В светлината на последните научни изследвания вече е възможно да се определят максималните нива и методите за анализ на гореспоменатите биотоксини.
(4)
Максималните нива и методите за анализ следва да бъдат хармонизирани и да бъдат въведени от държавите-членки, за да се защити здравето на човека.
(5)
Освен биологичните методи на анализ трябва да се приемат и други методи за детекция като химическия анализ и опитите ин витро, ако е доказано, че те не са по-малко ефективни от биологичните методи и че използването им има еквивалентно значение за опазване на човешкото здраве.
(6)
Предложените максимални нива са основани на временни данни и следва да бъдат оценени отново при получаването на нови научни данни.
(7)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Постоянния ветеринарен комитет,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Настоящото решение определя максималните нива за наличие на морски биотоксини от комплекса diarrheic shellfish poisoning (DSP) (окадаична киселина и динофизистоксини), на йесотоксините, пектенотоксините и азаспирацидите, както и методите за анализ, които трябва да се използват, за да се установи тяхното наличие. То се прилага за двучерупчестите мекотели, бодлокожите, ципестите и морските коремоноги, предназначени за консумация от човека или за предварителна преработка преди консумация.
Член 2
Общото максимално ниво на окадаична киселина, динофизистоксини и пектенотоксини в животните по член 1 (цялото тяло или част, която се консумира отделно) е 160 μg в еквивалент окадаична киселина на килограм. Методите за анализ са определени в приложението.
Член 3
Максималното ниво на йесотоксини в животните по член 1 (цялото тяло или част, която се консумира отделно) е 1 mg в еквивалент иесотоксин на килограм. Методите за анализ са определени в приложението.
Член 4
Максималното ниво на азаспирациди в животните по член 1 (цялото тяло или част, която се консумира отделно) е 160 μg в еквивалент азаспирацид на килограм. Методите за анализ са определени в приложението.
Член 5
Когато резултатите от проведените анализи показват отклонения между различните методи, за референтен метод се счита биологичното дозиране върху мишка.
Член 6
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 15 март 2002 година.