KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1998/2006
af 15. december 2006
om anvendelse af traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 994/98 af 7. maj 1998 om anvendelse af artikel 92 og 93 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab på visse former for horisontal statsstøtte (1), særlig artikel 2
efter offentliggørelse af et udkast til denne forordning (2),
efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Statsstøtte, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til forordning (EF) nr. 994/98 kan Kommissionen udstede en forordning om, at støtteforanstaltninger, der ligger under et bestemt loft, ikke anses for at opfylde kriterierne i traktatens artikel 87, stk. 1, og derfor ikke er omfattet af anmeldelsespligten i traktatens artikel 88, stk. 3.
(2)
Kommissionen har i mange beslutninger anvendt traktatens artikel 87 og 88 og bl.a. præciseret støttebegrebet som omhandlet i traktatens artikel 87, stk. 1. Kommissionen har også bekendtgjort, hvordan den forholder sig til et de minimis-loft, under hvilket artikel 87, stk. 1, ikke finder anvendelse, første gang i sin meddelelse om de minimis-støtteordninger (3) og senere i Kommissionens forordning (EF) nr. 69/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte (4). På baggrund af erfaringerne med anvendelsen af sidstnævnte forordning og i betragtning af udviklingen i inflationen og bruttonationalproduktet i Fællesskabet indtil 2006 samt den sandsynlige udvikling indtil nærværende forordnings udløb forekommer det hensigtsmæssigt at revidere nogle af de betingelser, der var fastsat i forordning (EF) nr. 69/2001, og erstatte den med en ny forordning.
(3)
På grund af de særlige regler, der gælder for primærproduktion af landbrugsprodukter, fiskeri og akvakultur, samt risikoen for, at selv mindre støttebeløb end dem, der er fastsat i denne forordning, kunne opfylde kriterierne i traktatens artikel 87, stk. 1, i disse sektorer, bør denne forordning ikke finde anvendelse herpå. I betragtning af udviklingen i transportsektoren, især omstruktureringen af mange transportaktiviteter som følge af deres liberalisering, er det ikke længere hensigtsmæssigt, at transportsektoren er udelukket fra de minimis-forordningen. Denne forordnings anvendelsesområde bør derfor udvides til at omfatte hele transportsektoren. Det generelle de minimis-loft bør dog tilpasses, så der tages hensyn til, at virksomhederne inden for vejgodstransport og personbefordring gennemsnitligt er små. Af samme grund og i betragtning af overkapaciteten inden for sektoren og de transportpolitiske mål med hensyn til trafiktætheden på vejene og godstransporten bør forordningen ikke omfatte støtte til virksomheder, der udfører vejgodstransport for fremmed regning, til køb af transportkøretøjer. Dette anfægter ikke den positive holdning til statsstøtte til renere og mere miljøvenlige køretøjer, som Kommissionen har givet udtryk for i andre fællesskabsinstrumenter end denne forordning. Under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1407/2002 af 23. juli 2002 om statsstøtte til kulindustrien (5) bør denne forordning ikke finde anvendelse på kulsektoren.
(4)
Da der er mange lighedspunkter mellem forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter og andre produkter, bør denne forordning finde anvendelse på forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter, forudsat at visse betingelser er opfyldt. Hverken de nødvendige aktiviteter på bedriften for at forberede et produkt til det første salg, f.eks. høst og tærskning af korn og forpakning af æg, eller det første salg til forhandlere eller forarbejdningsvirksomheder bør betragtes som forarbejdning eller afsætning i denne forbindelse. Med virkning fra denne forordnings ikrafttræden bør støtte, som ydes til virksomheder, der forarbejder eller afsætter landbrugsprodukter, ikke længere være omfattet af Kommissionens forordning (EF) nr. 1860/2004 af 6. oktober 2004 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte i landbrugs- og fiskerisektoren (6). Forordning (EF) nr. 1860/2004 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
(5)
Når Fællesskabet ved lovgivning har indført en fælles markedsordning i en given landbrugssektor, har medlemsstaterne ifølge EF-Domstolen pligt til at afstå fra enhver foranstaltning, der kan underminere eller fravige en sådan ordning. Denne forordning bør derfor ikke gælde for støtte, hvis størrelse fastsættes ud fra prisen for eller mængden af produkter, der indkøbes eller bringes på markedet. Den bør heller ikke finde anvendelse på de minimis-støtte, der er betinget af, at støtten deles med primærproducenter.
(6)
Denne forordning bør ikke finde anvendelse på de minimis-eksportstøtte eller de minimis-støtte, der begunstiger indenlandske produkter i forhold til importerede. Den bør navnlig ikke finde anvendelse på støtte til finansiering af etablering og drift af distributionsnet i andre lande. Støtte til dækning af omkostningerne ved deltagelse i varemesser eller ved undersøgelser eller konsulenttjenester, der er nødvendige for lancering af et nyt eller eksisterende produkt på et nyt marked, betragtes normalt ikke som eksportstøtte.
(7)
Denne forordning bør ikke finde anvendelse på kriseramte virksomheder som omhandlet i Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (7) i betragtning af vanskelighederne med at fastlægge bruttosubventionsækvivalenten for støtte til denne type virksomhed.
(8)
På grundlag af Kommissionens erfaringer kan det fastslås, at støtte på højst 200 000 EUR over en treårig periode ikke påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne og/eller ikke fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene og derfor ikke falder ind under traktatens artikel 87, stk. 1. For virksomheder i vejtransportsektoren bør dette loft fastsættes til 100 000 EUR.
(9)
De år, der lægges til grund i denne forbindelse, er regnskabsårene som benyttet til skatteformål af virksomheden i den pågældende medlemsstat. Den relevante treårsperiode er glidende i den forstand, at man, hver gang der ydes ny de minimis-støtte, skal fastlægge den samlede de minimis-støtte, der er ydet i det indeværende og de to foregående regnskabsår. Der bør tages hensyn til støtte, der er ydet af en medlemsstat, også selv om den finansieres helt eller delvis med fællesskabsmidler. Støtte ud over de minimis-loftet bør ikke kunne opdeles i flere mindre dele for dermed at kunne henføres under denne forordnings anvendelsesområde.
(10)
I overensstemmelse med de principper, der gælder for statsstøtte, som er omfattet af traktatens artikel 87, stk. 1, bør de minimis-støtte anses for at være ydet på det tidspunkt, hvor virksomheden har opnået ret til at modtage støtten i henhold til den gældende nationale ordning.
(11)
For at hindre en omgåelse af den maksimale støtteintensitet, som er omhandlet i forskellige fællesskabsinstrumenter, bør de minimis-støtte ikke kunne kumuleres med statsstøtte til de samme støtteberettigede omkostninger, hvis en sådan kumulering vil medføre en støtteintensitet, der er højere end den, der er fastsat for de enkelte specifikke tilfælde i en gruppefritagelsesforordning eller en beslutning, som Kommissionen har vedtaget.
(12)
For at sikre gennemsigtighed, ligebehandling og en korrekt anvendelse af de minimis-loftet bør alle medlemsstater anvende den samme beregningsmetode. For at lette beregningen bør støttebeløb, der ikke udbetales som kontante tilskud, omregnes til bruttosubventionsækvivalenten i overensstemmelse med gældende praksis ved anvendelsen af de minimis-reglen. Subventionsækvivalenten for andre former for gennemsigtig støtte end tilskud eller for rateudbetalt støtte beregnes på grundlag af de gældende markedsrenter på støttetidspunktet. Med henblik på en ensartet, gennemsigtig og enkel anvendelse af statsstøttereglerne bør markedsrentesatserne i forbindelse med denne forordning anses for at svare til de referencesatser, der med regelmæssige mellemrum fastsættes af Kommissionen på grundlag af objektive kriterier og offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende eller på Internettet. Det kan dog være nødvendigt at lægge yderligere basispoint til minimumssatsen på grund af den stillede sikkerhed eller den risiko, der er knyttet til støttemodtageren.
(13)
For at sikre gennemsigtighed, ligebehandling og effektivt tilsyn bør denne forordning kun finde anvendelse på de minimis-støtte, som er gennemsigtig. Gennemsigtig støtte er støtte, hvis bruttosubventionsækvivalent kan forudberegnes præcist, uden at det er nødvendigt at foretage en risikovurdering. En sådan præcis beregning kan f.eks. foretages i forbindelse med tilskud, rentetilskud og begrænsede skattefritagelser. Støtte indeholdt i kapitaltilførsler bør ikke betragtes som gennemsigtig de minimis-støtte, medmindre det samlede beløb i forbindelse med den offentlige kapitaltilførsel holdes under de minimis-loftet. Støtte indeholdt i transaktioner med risikokapital, jf. EF-retningslinjerne for statsstøtte til fremme af risikokapitalinvesteringer i små og mellemstore virksomheder (8), bør ikke betragtes som gennemsigtig de minimis-støtte, medmindre den kapital, der leveres gennem risikokapitalordningen, holdes under de minimis-loftet for hver enkelt virksomhed. Støtte indeholdt i lån bør behandles som gennemsigtig de minimis-støtte, når bruttosubventionsækvivalenten er blevet beregnet på basis af de gældende markedsrenter på støttetidspunktet.
(14)
Denne forordning udelukker ikke, at en foranstaltning vedtaget af en medlemsstat eventuelt ikke skal betragtes som statsstøtte efter traktatens artikel 87, stk. 1, af andre grunde end de i denne forordning nævnte, f.eks. i tilfælde af kapitaltilførsler, hvor foranstaltningen er vedtaget i overensstemmelse med markedsinvestorprincippet.
(15)
Det er nødvendigt at skabe retssikkerhed med hensyn til garantiordninger, som ikke vil kunne påvirke samhandelen og fordreje konkurrencen, og for hvilke der foreligger tilstrækkelige oplysninger til, at der kan foretages en pålidelig vurdering af de potentielle virkninger. Forordningen bør derfor omsætte det generelle de minimis-loft på 200 000 EUR til et garantispecifikt loft, baseret på det garanterede beløb i forbindelse med det individuelle lån, som ligger til grund for garantien. Dette specifikke loft bør beregnes efter en metode til vurdering af det statsstøttebeløb, der er indeholdt i garantiordninger for lån til rentable virksomheder. Den metode og de oplysninger, der anvendes til beregning af det garantispecifikke loft, bør ikke anvendes på kriseramte virksomheder som omhandlet i Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder. Dette specifikke loft bør derfor ikke gælde for individuel ad hoc-støtte, som ydes uden for en garantiordnings anvendelsesområde, for støtte til kriseramte virksomheder eller for garantier for underliggende transaktioner, der ikke udgør et lån, såsom garantier for aktietransaktioner. Det specifikke loft bør fastsættes på grundlag af det forhold, at en garanti på 1 500 000 EUR kan anses for at have en bruttosubventionsækvivalent svarende det generelle de minimis-loft, når der tages hensyn til en maksimumssats (nettokonkursrate) på 13 %, der repræsenterer det mest pessimistiske scenario for garantiordninger i Fællesskabet. Dette beløb bør nedsættes til 750 000 EUR for virksomheder i vejtransportsektoren. Kun garantier, der dækker op til 80 % af det underliggende lån, bør være omfattet af disse specifikke lofter. En metode, som Kommissionen har godkendt på grundlag af en anmeldelse i henhold til en kommissionsforordning på statsstøtteområdet, såsom Kommissionens forordning (EF) nr. 1628/2006 af 24. oktober 2006 om anvendelse af traktatens artikel 87 og 88 på medlemsstaternes regionale investeringsstøtte (9), kan også anvendes af medlemsstaterne til vurdering af en garantis bruttosubventionsækvivalent, hvis den godkendte metode udtrykkeligt tager sigte på den type garantier og underliggende transaktioner, der er relevante i forbindelse med anvendelsen af nærværende forordning.
(16)
På grundlag af en anmeldelse fra en medlemsstat kan Kommissionen undersøge, om en støtteforanstaltning, der ikke består i et tilskud, et lån, en garanti, et kapitalindskud eller en transaktion med risikokapital, medfører en bruttosubventionsækvivalent, som ikke overstiger de minimis-loftet og derfor kan være omfattet af denne forordnings bestemmelser.
(17)
Kommissionen har pligt til at sikre, at statsstøttereglerne overholdes, og især at støtte, der ydes i henhold til de minimis-reglen, opfylder betingelserne herfor. I overensstemmelse med samarbejdsprincippet i traktatens artikel 10 bør medlemsstaterne lette udførelsen af denne opgave ved at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at den samlede støtte, der ydes i henhold til de minimis-reglen til den samme virksomhed, ikke overstiger loftet på 200 000 EUR i en periode på tre regnskabsår. Når medlemsstaterne yder de minimis-støtte, bør de derfor meddele den pågældende virksomhed støttebeløbet og støttens karakter af de minimis-støtte med henvisning til denne forordning. Inden medlemsstaten yder en sådan støtte, bør den også indhente en erklæring fra virksomheden om anden de minimis-støtte, som virksomheden har modtaget i det indeværende og de to foregående regnskabsår, og nøje kontrollere, at de minimis-loftet ikke overskrides som følge af den nye de minimis-støtte. Det bør dog også kunne sikres ved hjælp af et centralt register, at loftet overholdes, og når der er tale om garantiordninger, som Den Europæiske Investeringsfond har oprettet, kan fonden selv opstille en liste over støttemodtagere og pålægge medlemsstaterne at underrette støttemodtagerne om den de minimis-støtte, de har modtaget.
(18)
Forordning (EF) nr. 69/2001 udløber den 31. december 2006. Nærværende forordning bør derfor anvendes fra den 1. januar 2007. I betragtning af at forordning (EF) nr. 69/2001 ikke fandt anvendelse på transportsektoren, der hidtil ikke havde været underlagt de minimis-regler, og at der også var tale om et meget begrænset de minimis-beløb inden for forædling og afsætning af landbrugsprodukter, bør nærværende forordning anvendes på støtte, der inden dens ikrafttræden er ydet til virksomheder i transportsektoren og inden for forædling og afsætning af landbrugsprodukter, forudsat at visse betingelser er opfyldt. Individuel støtte, som er ydet i henhold til forordning (EF) nr. 69/2001 i dennes gyldighedsperiode, bør heller ikke berøres af nærværende forordning.
(19)
Af hensyn til Kommissionens erfaringer og især den hyppighed, hvormed det generelt er nødvendigt at revidere statsstøttepolitikken, bør denne forordnings gyldighedsperiode begrænses. Såfremt forordningen ikke forlænges ved gyldighedsperiodens udløb, bør medlemsstaterne have en tilpasningsperiode på seks måneder for den de minimis-støtte, der var omfattet af denne forordning -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Anvendelsesområde
1. Denne forordning finder anvendelse på støtte til virksomheder i alle sektorer, med undtagelse af:
a)
støtte til virksomheder inden for fiskeri og akvakultur, som er omfattet af Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 (10)
b)
støtte til virksomheder inden for primærproduktion af landbrugsprodukter, der er opført i bilag I til traktaten
c)
støtte til virksomheder inden for forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter, der er opført i bilag I til traktaten, i følgende tilfælde:
i)
når støttebeløbet fastsættes på basis af prisen for eller mængden af sådanne produkter, som indkøbes hos primærproducenter eller afsættes af de pågældende virksomheder
ii)
når støtten er betinget af, at den helt eller delvis videregives til primærproducenter
d)
støtte til aktiviteter, der er knyttet til eksport til tredjelande eller medlemsstater, nemlig støtte, der er direkte forbundet med de eksporterede mængder, etablering og drift af distributionsnet eller andre løbende udgifter i forbindelse med eksportvirksomhed
e)
støtte, som er betinget af, at der anvendes indenlandske produkter frem for importerede
f)
støtte til virksomheder i kulsektoren som defineret i forordning (EF) nr. 1407/2002
g)
støtte til virksomheder, som udfører vejgodstransport for fremmed regning, til køb af transportkøretøjer
h)
støtte til kriseramte virksomheder.
2. I denne forordning forstås ved:
a)
»landbrugsprodukter«: de i bilag I til EF-traktaten opførte produkter, med undtagelse af fiskevarer
b)
»forarbejdning af landbrugsprodukter«: enhver form for behandling af et landbrugsprodukt, hvorved der fremkommer et produkt, som også er et landbrugsprodukt, med undtagelse af nødvendige aktiviteter på bedriften for at forberede et animalsk produkt eller et planteprodukt til det første salg
c)
»afsætning af landbrugsprodukter«: opbevaring eller udstilling med henblik på salg, udbydelse til salg, levering eller enhver anden form for markedsføring, med undtagelse af en primærproducents første salg til forhandlere eller forarbejdningsvirksomheder og enhver aktivitet til forberedelse af et produkt til et sådant første salg; en primærproducents salg til den endelige forbruger betragtes som afsætning, hvis det finder sted i særskilte lokaliteter, der er indrettet til dette formål.
Artikel 2
De minimis-støtte
1. Støtteforanstaltninger, der opfylder betingelserne i denne artikels stk. 2 til 5, anses ikke for at opfylde kriterierne i traktatens artikel 87, stk. 1, og er derfor ikke omfattet af anmeldelsespligten i traktatens artikel 88, stk. 3.
2. Den samlede de minimis-støtte til en enkelt virksomhed må ikke overstige 200 000 EUR over en periode på tre regnskabsår. Den samlede de minimis-støtte til en enkelt virksomhed i vejtransportsektoren må ikke overstige 100 000 EUR over en periode på tre regnskabsår. Disse lofter gælder uanset de minimis-støttens form eller formål, og uanset om medlemsstatens støtte finansieres helt eller delvis med fællesskabsmidler. Treårsperioden fastlægges på grundlag af de af virksomheden anvendte regnskabsår i den pågældende medlemsstat.
Hvis det samlede støttebeløb i forbindelse med en støtteforanstaltning overskrider dette loft, kan støtten ikke henføres under denne forordning, end ikke for en del, som holder sig inden for loftets rammer. I så fald kan denne støtteforanstaltning ikke henføres under denne forordning, hverken på det tidspunkt, hvor støtten ydes, eller senere.
3. Det i stk. 2 fastsatte loft angives som et kontant tilskud. Alle tal, der benyttes, skal angive bruttobeløbene, dvs. før nogen form for beskatning. Hvis støtten ydes som andet end tilskud, skal støttebeløbet være støttens bruttosubventionsækvivalent.
Støtte, der udbetales i flere rater, tilbagediskonteres til sin værdi på det tidspunkt, hvor den blev ydet. Den rentesats, der anvendes til tilbagediskonteringsformål og til beregning af bruttosubventionsækvivalenten, er den gældende referencesats på støttetidspunktet.
4. Denne forordning finder kun anvendelse på støtte, hvis bruttosubventionsækvivalent kan forudberegnes præcist, uden at det er nødvendigt at foretage en risikovurdering (»gennemsigtig støtte«). Her gælder følgende:
a)
støtte indeholdt i lån behandles som gennemsigtig de minimis-støtte, når bruttosubventionsækvivalenten er blevet beregnet på basis af gældende markedsrenter på det tidspunkt, hvor lånet blev stillet
b)
støtte indeholdt i kapitaltilførsler betragtes ikke som gennemsigtig de minimis-støtte, medmindre det samlede beløb i forbindelse med den offentlige kapitaltilførsel holdes under de minimis-loftet
c)
støtte indeholdt i transaktioner med risikokapital betragtes ikke som gennemsigtig de minimis-støtte, medmindre den kapital, der leveres gennem risikokapitalordningen, holdes under de minimis-loftet for hver enkelt virksomhed
d)
individuel støtte, der ydes til virksomheder, som ikke er kriseramte, i henhold til en garantiordning, behandles som gennemsigtig de minimis-støtte, når den garanterede del af det underliggende lån ikke overstiger 1 500 000 EUR pr. virksomhed. Individuel støtte, der ydes i henhold til en garantiordning til virksomheder i vejtransportsektoren, som ikke er kriseramte, behandles som gennemsigtig de minimis-støtte, når den garanterede del af det underliggende lån, der ydes i henhold til en sådan ordning, ikke overstiger 750 000 EUR pr. virksomhed. Hvis den garanterede del af det underliggende lån kun tegner sig for en given andel af dette loft, anses garantiens bruttosubventionsækvivalent for at svare til den samme andel af det gældende loft, der er fastsat i artikel 2, stk. 2. Garantien må ikke overstige 80 % af det underliggende lån. Garantiordninger betragtes også som gennemsigtige, hvis i) metoden til beregning af garantiernes bruttosubventionsækvivalent er blevet godkendt af Kommissionen inden ordningens gennemførelse på grundlag af en anmeldelse i henhold til en anden forordning, som Kommissionen har vedtaget på statsstøtteområdet, og ii) den godkendte metode udtrykkeligt tager sigte på den type garantier og underliggende transaktioner, der er relevante i forbindelse med anvendelsen af nærværende forordning.
5. De minimis-støtte må ikke kumuleres med statsstøtte til de samme støtteberettigede omkostninger, hvis en sådan kumulering vil medføre en støtteintensitet, der er højere end den, der er fastsat for de enkelte specifikke tilfælde i en gruppefritagelsesforordning eller beslutning vedtaget af Kommissionen.
Artikel 3
Tilsyn
1. Når en medlemsstat har til hensigt at yde de minimis-støtte til en virksomhed, giver den virksomheden skriftlig meddelelse om det potentielle støttebeløb (udtrykt i bruttosubventionsækvivalent) og støttens karakter af de minimis-støtte med udtrykkelig henvisning til denne forordning og angivelse af dens titel og referencen til Den Europæiske Unions Tidende. Når der ydes de minimis-støtte til forskellige virksomheder i henhold til en ordning, og det individuelle støttebeløb er forskelligt fra virksomhed til virksomhed, kan den pågældende medlemsstat vælge at indfri denne forpligtelse ved at meddele virksomhederne et fast beløb svarende til det maksimumsbeløb, der kan ydes i henhold til ordningen. I så fald anvendes det faste beløb til at fastslå, om det loft, der er fastsat i artikel 2, stk. 2, er overholdt. Inden medlemsstaten yder støtten, indhenter den desuden en skriftlig erklæring eller en erklæring i elektronisk form fra virksomheden om al anden de minimis-støtte, som denne har modtaget i det indeværende og de to foregående regnskabsår.
Medlemsstaten kan først yde den nye de minimis-støtte, når den har kontrolleret, at støtten ikke medfører, at det samlede de minimis-støttebeløb, som virksomheden har modtaget i den pågældende medlemsstat i en periode, der omfatter det indeværende og de to foregående regnskabsår, kommer til at overskride det loft, der er fastsat i artikel 2, stk. 2.
2. Når en medlemsstat har oprettet et centralt register over de minimis-støtte med fuldstændige oplysninger om al de minimis-støtte, der er ydet af samtlige myndigheder i den pågældende medlemsstat, anvendes denne artikels stk. 1, første afsnit, ikke længere fra det tidspunkt, hvor registret dækker en periode på tre år.
Når en medlemsstat i henhold til en garantiordning yder støtte i form af en garanti, der finansieres over EU-budgettet via Den Europæiske Investeringsfond, anvendes denne artikels stk. 1, første afsnit, ikke længere.
I sådanne tilfælde anvendes følgende tilsynsordning:
a)
på grundlag af oplysninger, som finansielle formidlere skal give Den Europæiske Investeringsfond, opstiller denne på årsbasis en liste over støttemodtagere og den støtte udtrykt i bruttosubventionsækvivalent, de hver især har modtaget. Den Europæiske Investeringsfond sender disse oplysninger til den pågældende medlemsstat og til Kommissionen, og
b)
den pågældende medlemsstat videregiver disse oplysninger til de endelige støttemodtagere inden tre måneder efter, at den har modtaget dem fra Den Europæiske Investeringsfond, og
c)
den pågældende medlemsstat indhenter en erklæring fra de enkelte støttemodtagere om, at den samlede de minimis-støtte, som de har modtaget, ikke overstiger det i artikel 2, stk. 2, fastsatte loft. Hvis loftet overskrides for en eller flere støttemodtageres vedkommende, sikrer den pågældende medlemsstat, at den støtteforanstaltning, der har medført overskridelsen af loftet, enten anmeldes til Kommissionen eller kræves tilbagebetalt fra støttemodtageren.
3. Medlemsstaterne samler og registrerer alle oplysninger om anvendelsen af denne forordning. Registret skal omfatte alle de oplysninger, der er nødvendige for, at det kan fastslås, at betingelserne i denne forordning er opfyldt. De registrerede oplysninger om en individuel de minimis-støtteforanstaltning opbevares i ti år fra det tidspunkt, hvor støtten blev ydet. De registrerede oplysninger om en de minimis-støtteordning opbevares i ti år fra det tidspunkt, hvor der sidst blev udbetalt støtte i henhold til ordningen. På Kommissionens skriftlige anmodning giver medlemsstaterne inden 20 arbejdsdage eller inden for en længere frist, der måtte være fastsat i anmodningen, Kommissionen alle de oplysninger, denne finder nødvendige for at kunne vurdere, om betingelserne i denne forordning er opfyldt, især hvad angår det samlede de minimis-støttebeløb, som en virksomhed har modtaget.
Artikel 4
Ændring
Artikel 2 i forordning (EF) nr. 1860/2004 ændres således:
a)
I nr. 1 udgår »forarbejdning og afsætning«
b)
nr. 3 udgår.
Artikel 5
Overgangsbestemmelser
1. Denne forordning finder anvendelse på støtte, der inden dens ikrafttræden er ydet til virksomheder i transportsektoren og inden for forædling og afsætning af landbrugsprodukter, hvis støtten opfylder alle betingelserne i artikel 1 og 2. Støtte, der ikke opfylder disse betingelser, vurderes af Kommissionen efter de relevante rammebestemmelser, retningslinjer og meddelelser.
2. Individuel de minimis-støtte, der er ydet mellem den 2. februar 2001 og den 30. juni 2007, og som opfylder betingelserne i forordning (EF) nr. 69/2001, anses ikke for at opfylde alle kriterierne i traktatens artikel 87, stk. 1, og er derfor fritaget for anmeldelsespligten i traktatens artikel 88, stk. 3.
3. Ved denne forordnings udløb kan de minimis-støtte, der opfylder forordningens betingelser, fortsat ydes i en periode på seks måneder.
Artikel 6
Ikrafttræden og gyldighedsperiode
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2007 til den 31. december 2013.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. december 2006.
32006R1998
L 379/5
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1998/2006 НА КОМИСИЯТА
от 15 декември 2006 година
за прилагане на членове 87 и 88 от договора към минималната помощ
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 994/98 на Съвета от 7 май 1998 г. относно прилагането на членове 92 и 93 от Договора за създаване на Европейската общност към някои видове хоризонтална държавна помощ (1), и по-специално член 2 от него,
след като публикува проекта на настоящия регламент (2),
след консултации с Консултативния комитет по държавни помощи,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 994/98 оправомощава Комисията да определя с регламент таван, под който се приема, че мерките за помощ не изпълняват всички критерии по член 87, параграф 1 от Договора и следователно не попадат в процедурата за нотификация по член 88, параграф 3 от Договора.
(2)
Комисията е прилагала членове 87 и 88 от Договора, по-специално в редица свои решения тя е изяснявала концепцията за помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора. Освен това Комисията е заявявала своята политика по отношение на тавана за помощта (de minimis), под който се приема, че член 87, параграф 1 от Договора не се прилага - първоначално в своето известие относно правилото de minimis при държавните помощи (3) и впоследствие в Регламент (ЕО) № 69/2001 на Комисията от 12 януари 2001 относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора по отношение на минималната помощ (4). В светлината на опита, натрупан при прилагането на горния регламент и за да се отчете развитието на инфлацията и на брутния вътрешен продукт в Общността до 2006 г. включително, както и вероятните развития през срока на валидност на настоящия регламент, би било целесъобразно някои от условията по Регламент (ЕО) 69/2001 да бъдат преразгледани и същият да бъде заменен.
(3)
Предвид специалните правила, които действат в сектора за първично производство на селскостопански продукти, в риболовния и рибовъден сектор, и на съществуващия риск помощи в размер по-малък от предвидените в настоящия регламент да изпълнят критериите по член 87, параграф 1 от Договора в горните сектори, настоящият регламент не би трябвало да се прилага към тези сектори. Отчитайки развитието на сектор „транспорт“, по-конкретно преструктурирането на много транспортни дейности след тяхната либерализация, повече не е целесъобразно транспортният сектор да бъде изключван от приложното поле на регламента de minimis. Следователно, приложното поле на настоящия регламент трябва да се разшири върху целия сектор „транспорт“. Независимо от това, общият таван de minimis трябва да бъде адаптиран, за да се отчете дребния като цяло размер на предприятията, работещи в сектора за сухопътен транспорт на товари и пътници. По същите причини и с оглед излишъка от капацитет в сектора, и предвид целите на транспортната политика по отношение претоварването на пътищата и товарните превози, трябва да бъде изключена помощта за придобиване на товарни автомобили от предприятия, осъществяващи сухопътни превози на товари за други лица и срещу възнаграждение. Това не поставя под въпрос благоприятното отношение на Комисията по отношение държавната помощ за по-чисти и по-екологични превозни средства, изразено в актове на Общността, различни от настоящия регламент. Предвид Регламент (ЕО) № 1407/2002 на Съвета от 23 юли 2002 г. относно държавната помощ за въгледобивната индустрия (5), настоящият регламент не трябва да се прилага в сектор „въгледобив“.
(4)
Предвид сходствата между преработката и търговията със селскостопански продукти от една страна и на неселскостопански продукти от друга страна, настоящият регламент трябва да се прилага към преработката и търговията със селскостопански продукти, но при спазване на определени условия. В този смисъл, за преработка и търговия не трябва да се считат нито дейностите, осъществявани на място в земеделското стопанство по заготвяне на продукта за неговата първа продажба, например жътвата, прибирането и вършитбата на зърнени храни, опаковането на яйца и др., нито първата продажба на прекупвачи и преработватели. Считано от датата на влизане в сила на настоящия регламент, спрямо помощта в полза на предприятия, осъществяващи дейност по преработка и търговия със селскостопански продукти, повече не трябва да действа Регламент (ЕО) № 1860/2004 на Комисията от 6 октомври 2004 относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към минималната помощ в селскостопанския сектор и рибно стопанство (6). Следователно, Регламент (ЕО) № 1860/2004 трябва да бъде съответно изменен.
(5)
Съдът на Европейските общности е постановил, че след като Общността е приела законодателство за установяване на обща организация на пазара в даден селскостопански сектор, държавите-членки са длъжни да се въздържат от приемането на мерки, които биха могли да подкопаят тази организация или да създадат изключения от нея. По тази причина, настоящият регламент не трябва да се прилага към помощи, чиито размер се определя на база цените или количествата на изкупуваните продукти или на продуктите предлагани на пазара. Регламентът не трябва да се прилага и към минимално подпомагане, което е свързано със задължение за разделяне на помощта с първични производители.
(6)
Настоящият регламент не се прилага към минималната експортна помощ или минималната помощ за предпочитане на местни пред вносни продукти. В частност, той не трябва да се прилага към помощта за създаване и функциониране на дистрибуторски мрежи в други страни. Помощта за разходи по участие в търговски изложения или за проучвания и консултантски услуги при лансиране на нови или съществуващи продукти на нови пазари по принцип не представлява експортна помощ.
(7)
Настоящият регламент не трябва да се прилага към предприятия в затруднение по смисъла на Насоките на Общността относно държавната помощ за оздравяване и преструктуриране на фирми в затруднение (7) предвид трудностите, свързани с определяне на брутния еквивалент на помощта, предоставяна на предприятията от тази категория.
(8)
В светлината на натрупания от Комисията опит може да се приеме, че помощ, която не превишава тавана от 200 000 EUR за всеки един тригодишен период, не влияе върху търговията между държавите-членки и/или нито нарушава, нито застрашава да наруши конкуренцията, следователно не попада в приложното поле на член 87, параграф 1 от Договора. Що се отнася до предприятията, които работят в сектора за „сухопътен транспорт“, този таван трябва да бъде установен на 100 000 EUR.
(9)
Годините, които трябва да бъде вземани предвид за тази цел, са данъчните години, използвани за данъчни цели от предприятието в съответната държава-членка. Приложимият тригодишен период трябва да бъде определян с възобновяване, така че при всяко ново предоставяне на минимална помощ да се изчислява общия размер на минималната помощ, предоставена през съответната данъчна година и през двете предшестващи данъчни години. Предоставените от държавата-членка помощи трябва да бъдат вземани предвид за тази цел, дори ако са финансирани, изцяло или частично, с ресурси произхождащи от Общността. Не трябва да има възможност мерки за помощ, които надвишават тавана за помощта de minimis, да бъдат раздробявани на няколко по-малки части, за да могат тези части да попаднат в приложното поле на настоящия регламент.
(10)
В съответствие с принципите, които регламентират помощта, попадаща в приложното поле на член 87, параграф 1 от Договора, минималната помощ трябва да се счита за предоставена в момента, когато на предприятието бъде предоставено, в съответствие с националния правен режим, юридическото право за получаване на помощта.
(11)
За да не се заобикалят максималните интензитети на помощта, определени с различни общностни актове, помощта de minimis не трябва да се натрупва с държавна помощ за същите приемливи разходи, ако в резултат на това натрупване интензитетът на помощта би превишил интензитета, определен за конкретните обстоятелства на отделния случай с регламент или решение за групово освобождаване, приети от Комисията.
(12)
За целите на прозрачността, равнопоставеността и коректното прилагане на тавана за помощта de minimis, всички държави-членки трябва да прилагат един и същ изчислителен метод. За улесняване на изчислението и в съответствие със сегашната практика по прилагането на правилото за помощта de minimis, сумите на тези помощи, които не са под формата на безвъзмездна помощ (субсидия), трябва да бъдат преобразувани в съответния им брутен еквивалент на помощта. За да се изчисли еквивалента на помощ на прозрачните видове помощ, различни от безвъзмездната помощ, или на помощите изплащани на няколко части, е необходимо да се използват пазарните лихвени проценти, действащи към момента на предоставянето на съответната помощ. С оглед еднаквото, прозрачното и опростено прилагане на правилата за държавните помощи, за пазарни лихвени проценти по смисъла на настоящия регламент следва да се приемат референтните лихвени проценти, определяни периодично от Комисията въз основа на обективни критерии и публикувани в Официален вестник на Европейския съюз или в Интернет. При все това, може да се наложи към базовата ставка да се прибавят допълнителни процентни пунктове в зависимост от предоставените обезпечения или свързания с получателя риск.
(13)
За целите на прозрачността, равнопоставеността и ефективния мониторинг, настоящият регламент трябва да се прилага само към тези минимални помощи, които са прозрачни. Прозрачна е помощта, за която брутният еквивалент на помощта може да бъде изчислен точно и това може да стане предварително, без необходимост от извършване на оценка на риска. Като пример, такова точно изчисляване е възможно при безвъзмездните помощи, при субсидираните лихвени проценти и лимитираните данъчни облекчения. Помощта, заложена в капиталови инжекции, не трябва да се разглежда като прозрачна помощ de minimis, с изключение на случаите, когато общият размер на инжектираните публични средства е под тавана за помощта de minimis. Помощта, заложена в мерки за рисково капиталово финансиране съгласно Насоките на Общността относно държавната помощ за насърчаване инвестирането на рисков капитал в малки и средни предприятия (8), не трябва да се разглеждат като прозрачни помощи de minimis, с изключение на случаите, когато съответната схема за рисков капитал осигурява капитал само до тавана за помощта de minimis за всяко едно от предприятията, към които е насочена схемата. Помощите по заеми трябва да се разглеждат като прозрачни минимални помощи, ако брутният еквивалент на помощта е изчислен на база пазарните лихвени проценти, действащи към момента на предоставяне на помощта.
(14)
Настоящият регламент не изключва възможността дадена мярка, приета от държава-членка, да не бъде разглеждана като държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора на основания различни от посочените в настоящия регламент, например, в случая с капиталовите инжекции, заради това, че решението за мярката е било взето в съответствие с принципа на пазарния инвеститор.
(15)
Необходимо е да се въведе правна сигурност за гаранционните схеми, които нямат потенциал да повлияят на търговията и да нарушат конкуренцията, и при които има достатъчно данни за надеждно оценяване на възможните последствия. Следователно, настоящият регламент трябва да транспонира общия de minimis таван от 200 000 EUR в специален за гаранциите таван, определян в зависимост от гарантираната сума на заема, за който се издава съответната гаранция. Целесъобразно е този специален таван да се изчислява по методика за определяне размера на държавната помощ по гаранционни схеми за заеми, предоставяни в ползва на жизнеспособни предприятия. Методиката и данните, използвани за изчисляване на специалния за гаранциите таван, трябва да изключват предприятията в затруднение съгласно Насоките на Общността относно държавната помощ за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение. Следователно, този специален таван не трябва да се прилага към еднократните индивидуални помощи, предоставяни извън обхвата на гаранционната схема, към помощите за предприятия в затруднение или към гаранциите за операции различни от заеми, например гаранциите за капиталови транзакции. Специалният таван трябва да бъде определен въз основа на факта, че при максимален лихвен процент (нетна наказателна лихва) от 13 % - като най-лош сценарий за гаранционните схеми в Общността - брутният еквивалент на брутния еквивалент на помощта при гаранция възлизаща на 1 500 000 EUR може да се приеме за равен на общия таван за помощта de minimis. Тази сума трябва да се намали на 750 000 евро за предприятията, осъществяващи дейност в сектора за „сухопътен транспорт“. Само при гаранциите, които покриват до 80 % от пораждащия ги заем може да бъдат обхванати от тези специални тавани. За изчисляване на заложения в гаранцията брутен еквивалент на помощта, държавите-членки могат да използват методика, която е одобрена от Комисията след нотифицирането ѝ по друг регламент на Комисията в сферата на държавните помощи, като Регламент (ЕО) № 1628/2006 на Комисията от 24 октомври 2006 г. за прилагането на членове 87 и 88 от договора относно националната регионална инвестиционна помощ (9), ако одобрената методика изрично третира оценяваните видове гаранции и видове пораждащи ги транзакции с оглед прилагането на настоящия регламент.
(16)
След нотифициране от държава-членка, Комисията може да разгледа въпроса дали една мярка за помощ, която не представлява безвъзмездна помощ, заем, гаранция, капиталова инжекция или мярка за рисков капитал, има брутен еквивалент на помощта, ненадвишаващ тавана за помощта de minimis, и следователно попада в приложното поле на настоящия регламент.
(17)
Задължение на Комисията е да гарантира спазването на правилата за държавните помощи и по-специално да следи дали помощите, предоставяни съгласно правилата за минимални помощи, изпълняват условията за това. В съответствие с принципа за сътрудничество, заложен в член 10 от договора, държавите-членки трябва да способстват за изпълнението на тази задача, като създадат необходимите механизми, които да не допускат общият размер на минималната помощ, предоставяна на едно и също предприятие по правилото de minimis, да надхвърля тавана от 200 000 EUR за период от три данъчни години. За тази цел, при предоставяне на минимална помощ, държавите-членки трябва да уведомяват съответните предприятия за размера на помощта и за нейния минимален (de minimis) характер, като се позовават на настоящия регламент. Освен това, преди предоставяне на такава помощ, съответната държава-членка трябва да получи от предприятието декларация относно получаването на други минимални помощи през съответната данъчна година и през двете предшестващи данъчни години, и внимателно да провери дали с новата минимална помощ няма да бъде надхвърлен тавана за помощта de minimis. Алтернативно, трябва да има възможност спазването на тавана да се следи посредством централен регистър или - в случая с гаранционните схеми на Европейския инвестиционен фонд - като последният сам изготвя списъци на получателите и изисква държавите-членки да информират получателите за получената минимална помощ.
(18)
Срокът на Регламент (ЕО) № 69/2001 изтича на 31 декември 2006 г. Следователно, настоящият регламент трябва да се прилага от 1 януари 2007 година. Предвид обстоятелството, че Регламент (ЕО) № 69/2001 не се е прилагал в сектор „транспорт“, спрямо който досега не е важало правилото de minimis; предвид също така много ограничената сума на минималната помощ в сектора „преработка и търговия със селскостопански продукти“, и при спазване на определени условия, настоящият регламент трябва да се прилага към помощите, предоставени преди влизането му в сила на предприятия осъществяващи дейност в сектор „транспорт“ и в сектора „преработка и търговия със селскостопански продукти“. Освен това, всички индивидуални помощи, предоставени в съответствие с и през срока на Регламент (ЕО) № 69/2001, трябва да остават незасегнати от настоящия регламент.
(19)
Предвид опита на Комисията и по-специално честотата, с която по правило се налага да се ревизира политиката по държавните помощи, целесъобразно е да се заложи ограничение на периода, през който ще действа настоящият регламент. Ако срокът на регламента изтече и не бъде удължен, държавите-членки трябва да разполагат с адаптационен период от шест месеца за минималните помощи по настоящия регламент,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Обхват
1. Настоящият регламент се прилага към помощите, предоставяни на предприятия от всички сектори, с изключение на:
а)
помощите, предоставяни на предприятия, осъществяващи дейност в отрасъл „рибарство и аквакултури“ съгласно Регламент (ЕО) № 104/2000 на Съвета (10);
б)
помощите, предоставяни на предприятия, осъществяващи дейност по първично производство на селскостопански продукти, посочени в приложение I към Договора;
в)
помощите, предоставяни на предприятия, осъществяващи дейност по преработка и търговия със селскостопански продукти, посочени в приложение I към Договора, в следните случаи:
i)
когато размерът на помощта е определен въз основа на цените или количествата на продуктите, които биват изкупувани от производителите или предлагани на пазара от съответните предприятия,
ii)
когато условие за предоставяне на помощта е същата да бъде прехвърлена частично или изцяло на първичните производители;
г)
помощите за дейности, свързани с износ за трети страни или държави-членки, по-конкретно - помощите, пряко свързани с изнасяните количества, със създаването и функционирането на дистрибуторски мрежи или с други текущи разходи по експортната дейност;
д)
помощите, поставени в зависимост от използването на местни вместо вносни стоки;
е)
помощите, предоставяни на предприятия, осъществяващи дейност във отрасъл „въгледобив“, както е дефиниран в Регламент (ЕО) № 1407/2002;
ж)
помощите за придобиване на товарни автомобили, предоставяни на предприятия, които осъществяват сухопътни превози на товари за други лица или срещу възнаграждение;
з)
помощите за предприятия в затруднение.
2. За целите на настоящия регламент:
а)
„селскостопански продукти“ означава продукти, посочени в приложение I към Договора за ЕО, с изключение на рибните продукти;
б)
„преработка на селскостопански продукти“ означава всяка една операция върху селскостопански продукт, от която се получава също селскостопански продукт, с изключение на дейностите, осъществявани на място в земеделското стопанство, необходими за приготвянето на животински или растителен продукт за първата му продажба;
в)
„търговия със селскостопански продукти“ означава държане или излагане с цел продажба, предлагане за продажба, доставяне или изобщо за пускане на пазара по какъвто и да било друг начин, с изключение на първата продажба от първичния производител на прекупвач или преработвател, както и всяка една дейност по подготвяне на продукта за тази първа продажба; продажбата от първичен производител на краен потребител се счита за търговия, ако се осъществява в самостоятелни помещения, предвидени за тази цел.
Член 2
Помощ de minimis (минимална помощ)
1. Приема се, че мерките за помощ не отговарят на всички критерии по член 87, параграф 1 от Договора и следователно са освободени от изискването за уведомление по член 88, параграф 3 от Договора, ако изпълняват условията, посочени в параграфи от 2 до 5 от настоящия член.
2. Общият размер на минималната помощ, предоставена на всяко едно предприятие, не може да надхвърля 200 000 EUR за период от три данъчни години. Общият размер на минималната помощ, предоставена на всяко едно предприятие, осъществяващо дейност в сектора „сухопътен транспорт“, не може да надхвърля 100 000 EUR за период от три данъчни години. Тези тавани се прилагат независимо от формата на минималната помощ или преследваната цел и независимо от това, дали предоставената от държавата-членка помощ се финансира, изцяло или частично, с ресурси, произхождащи от Общността. Периодът се определя на база данъчните години, използвани от предприятието в съответната държава-членка.
Когато общата сума на помощта, предоставена по една мярка за помощ, надхвърли горепосочения таван, тази сума не може да се ползва от благоприятно третиране по настоящия регламент дори за част, която не превишава този таван. В такива случаи не може да се иска благоприятно третиране на мярката за помощ по настоящия регламент - нито към момента на предоставяне на помощта, нито в който и да било по-късен момент.
3. Таванът по параграф 2 се изразява като паричен еквивалент. Всички използвани цифри са в брутно изражение, т.е. преди приспадане на данъци или други такси. Когато помощта се предоставя под форма различна от безвъзмездна помощ, за размер на помощта се приема брутния еквивалент на помощта.
Помощ, изплащана на няколко части, се сконтира към стойността ѝ в момента на предоставянето ѝ. За лихвен процент при сконтирането и изчисляването на брутния еквивалент на помощта се използва референтният лихвен процент, действащ към датата на предоставяне.
4. Настоящият регламент се прилага само за помощи, при които брутният еквивалент на помощта може да бъде изчислен точно и това може да стане предварително, без необходимост от извършване на оценка на риска („прозрачни помощи“). В частност:
а)
Помощите по заеми се разглеждат като прозрачни минимални помощи, ако брутният еквивалент на помощта е изчислен на база пазарните лихви, действащи към момента на предоставяне.
б)
Помощите, заложени в капиталови инжекции, не се разглеждат като прозрачни минимални помощи, с изключение на случаите, когато общият размер на инжектираните публични средства е под тавана за помощта de minimis.
в)
Помощите, заложени в мерки за рисково капиталово финансиране, не се разглеждат като прозрачни минимални помощи, с изключение на случаите, когато съответната схема за рисков капитал осигурява капитал само до тавана за помощта de minimis за всяко едно от предприятията, към които е насочена схемата.
г)
Индивидуалните помощи, предоставяни по гаранционни схеми на предприятия, които не са предприятия в затруднение, се разглеждат като прозрачни минимални помощи, ако гарантираната част на пораждащия гаранцията заем, предоставян по такава схема, не надвишава сумата от 1 500 000 EUR на предприятие. Индивидуалните помощи, предоставяни по гаранционни схеми на предприятия, осъществяващи дейност в сектора за „сухопътен транспорт“, които не са предприятия в затруднение, се разглеждат като прозрачни минимални помощи, ако гарантираната част на пораждащия гаранцията заем, предоставян по такава схема, не надвишава сумата от 750 000 EUR на предприятие. Ако гарантираната част на пораждащия гаранцията заем възлиза само на определен процент от този таван, приема се, че брутният еквивалент на помощта на гаранцията съответства на същия процент от приложимия таван по член 2, параграф 2. Гаранцията не може да превишава 80 % от заема, който я поражда. Освен това, гаранционните схеми се считат за прозрачни, ако i) преди въвеждане на схемата, методиката за изчисляване на брутния еквивалент на помощта на гаранцията е била одобрена след нотифицирането на Комисията по друг регламент на Комисията в областта на държавните помощи и ii) одобрената методика изрично третира оценяваните видове гаранции и видове пораждащи ги транзакции с оглед прилагането на настоящия регламент.
5. Минималната помощ не се натрупва с държавна помощ за същите приемливи разходи, ако в резултат на това натрупване интензитетът на помощта би превишил интензитета, определен за конкретните обстоятелства на отделния случай с регламент или решение за групово освобождаване, приети от Комисията.
Член 3
Мониторинг
1. Когато държавата-членка възнамерява да предостави минимална помощ на дадено предприятие, тя уведомява писмено предприятието за предвиждания размер на помощта (изразена в брутен еквивалент на помощта) и за нейния минимален (de minimis) характер, като изрично се позовава на тази регламент и цитира неговото наименование и данните за публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз. Когато минималната помощ се предоставя на различни предприятия въз основа на схема за помощ и по тази схема на предприятията биват предоставяни индивидуални помощи в различни размери, съответната държава-членка може по свой избор да изпълни това задължение, като съобщи на предприятията фиксирана сума, съответстваща на максималната помощ, отпускана по схемата. В този случай, фиксираната сума се използва за определяне на това, дали е достигнат таванът по член 2, параграф 2. Освен това, преди предоставяне на такава помощ, съответната държава-членка трябва да получи от предприятието декларация, в писмена или електронна форма, относно получаването на други минимални помощи през двете предшестващи данъчни години и през текущата данъчна година.
Държавата-членка предоставя нова минимална помощ само след като е проверила, че с нея общият размер на минималната помощ, получена от предприятието през периода, обхващащ съответната данъчна година и двете предходни данъчни години в тази държава-членка, няма да надхвърли тавана, установен в член 2, параграф 2.
2. Ако държавата-членка е създала централен регистър на минималните помощи, съдържащ пълна информация за всички минимални помощи, предоставяни от всеки един орган в тази държава-членка, първата алинея от параграф 1 спира да се прилага от момента, в който регистърът обхване период от три години.
Ако помощта се предоставя от държавата-членка по гаранционна схема за гаранции, финансирана от бюджета на ЕО по мандат чрез Европейския инвестиционен фонд, първата алинея от параграф 1 от настоящия член може да не се прилага.
В тези случаи ще се прилага следната система за мониторинг:
а)
Европейският инвестиционен фонд ежегодно изготвя, въз основа на информация, която финансовите посредници са длъжни да предоставят на ЕИФ, списък с получателите на помощта и брутния еквивалент на помощта, получен от всеки получател. Европейският инвестиционен фонд изпраща тази информация на съответната държава-членка и на Комисията; и
б)
съответната държава-членка изпраща тази информация на крайните получатели до три месеца след получаването ѝ от Европейския инвестиционен фонд; и
в)
съответната държава-членка получава декларация от всеки получател, че общият размер на получената от него минимална помощ не превишава тавана, установен в член 2, параграф 2. Ако таванът е превишен за един или повече получатели, съответната държава-членка прави необходимото с оглед помощта, която е довела до превишаване на тавана, да бъде предмет на уведомление до Комисията или възстановена от получателя.
3. Държавите-членки документират и събират цялата информация относно прилагането на настоящия регламент. Тази документация трябва да съдържа цялата информация, необходима за да се докаже, че условията на настоящия регламент са спазени. Документацията относно индивидуална минимална помощ се съхранява за срок от 10 години от датата на предоставянето ѝ. Документацията относно схемите за минимални помощи се съхранява за срок от 10 години след предоставяне на последната индивидуална помощ по съответната схема. По писмено искане, съответната държава-членка предоставя на Комисията, в срок до 20 работни дни или в по-дълъг срок, ако такъв бъде определен с искането, цялата информация, която Комисията счита за необходима, за да прецени дали са спазени условията по настоящия регламент, по-специално общия размер на минималната помощ, получена от всяко едно предприятие.
Член 4
Изменения
Член 2 от Регламент (ЕО) № 1860/2004 се изменя, както следва:
а)
в точка 1 се заличават думите „преработка и търговия“;
б)
точка 3 се заличава.
Член 5
Преходни мерки
1. Настоящият регламент се прилага към помощите, предоставени преди влизането му в сила на предприятия, осъществяващи дейност в отрасъл „транспорт“ и на предприятия, осъществяващи дейност по преработка и търговия със селскостопански продукти, ако съответната помощ изпълнява всички условия, посочени в член 1 и член 2. Помощите, които не изпълняват тези условия, се оценяват от Комисията в съответствие с приложимите рамки, насоки, съобщения и известия.
2. Всяка индивидуална минимална помощ, предоставена между 2 февруари 2001 г. и 30 юни 2007 г., която изпълнява условията на Регламент (ЕО) № 69/2001, се счита за несъответстваща на всички критерии по член 87, параграф 1 от Договора и следователно се освобождава от изискването за изпращане на уведомление по член 88, параграф 3 от Договора.
3. След изтичане на срока на настоящия регламент, всяка помощ de minimis, която изпълнява условията на регламента, може да бъде реализирана законосъобразно за допълнителен период от шест месеца.
Член 6
Влизане в сила и срок на действие
Настоящият регламент влиза в сила на деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2007 г. до 31 декември 2013 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 15 декември 2006 година.