KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 22. juni 2006
om ad hoc-finansiering af nederlandske public service-radio/tv-selskaber C 2/2004 (ex NN 170/2003)
(meddelt under nummer K(2006) 2084)
(Kun den nederlandske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2008/136/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig første led i artikel 88, stk. 2,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler, (1)
under hensyntagen til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB OG BAGGRUND
1. SAGSFORLØB
(1)
I løbet af 2002 (2) og 2003 (3) modtog Kommissionen flere klager, ifølge hvilke den offentlige støtteordning for nederlandske offentlige radio/tv-selskaber skulle udgøre ulovlig statsstøtte efter EF-traktatens artikel 87, stk. 1.
(2)
Under den foreløbige undersøgelse af klagerne modtog Kommissionen yderligere oplysninger fra klagerne (4) og fra de nederlandske myndigheder (5).
(3)
Efter den foreløbige vurdering af de påståede støtteforanstaltninger meddelte Kommissionen ved brev af 3. februar 2004 Nederlandene, at den havde besluttet at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, for visse foranstaltningers vedkommende, der kan betragtes som ny støtte.
(4)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (6). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til den omhandlede støtte.
(5)
Nederlandene reagerede på beslutningen om at indlede proceduren ved brev af 30. april 2004. Kommissionen modtog endvidere bemærkninger fra 11 interesserede parter (7). Ved brev af 29. april 2004 sendte Kommissionen kommentarerne til Nederlandene. De nederlandske myndigheders reaktion blev modtaget ved brev af 13. august 2004.
(6)
Kommissionen stillede supplerende spørgsmål til de nederlandske myndigheder ved brev af 4. januar 2005 og 25. maj 2005, og de nederlandske myndigheder svarede ved brev af 27. januar 2005 og 25. juli 2005. Der indkom yderligere oplysninger fra en af klagerne (De Telegraaf) den 25. juli 2005 og fra de nederlandske myndigheder den 2. september. Kommissionen bad de nederlandske myndigheder om en yderligere afklaring ved e-mail af 22. november 2005, som de nederlandske myndigheder besvarede den 25. november 2005. Efter et møde med myndighederne besluttede Kommissionen, at det var nødvendigt med en yderligere afklaring. Derfor blev der den 22. december 2005 fremsendt en anmodning om oplysninger til de nederlandske myndigheder, som de besvarede den 3. februar 2006 i overensstemmelse med den frist, de var blevet indrømmet. I relation til dette svar blev der i februar 2006 og april 2006 udvekslet yderligere e-mails mellem de nederlandske myndigheder og Kommissionen.
(7)
Der blev holdt et møde mellem de nederlandske myndigheder og repræsentanter for Kommissionen den 24. september 2004. Der blev holdt et møde med De Telegraaf den 27. oktober 2004. Der blev holdt et møde med Broadcast Partners den 5. januar 2005. Der blev holdt et møde mellem RTL og Kommissionen den 27. juli 2005 og mellem VESTRA og Kommissionen den 23. september 2005. Kommissionen havde endnu et møde med de nederlandske myndigheder den 1. februar og den 14. februar 2006.
(8)
Ud over denne procedure vedrørende »ny støtte« vurderes finansieringen af public service-radio/tv-selskaberne gennem årlige statslige tilskud og stimuleringsfonden (Stifo, Stichting Stimuleringsfonds Nederlandse Culturele Omroepproducties (8) i en separat procedure for »eksisterende støtte« (jf. statsstøtte nr. E-5/2005). I denne beslutning henviser Kommissionen kun til de foranstaltninger, der er omfattet af »proceduren for eksisterende støtte«, hvis det er nødvendigt for at få et samlet billede af finansieringen af offentlig radio/tv-virksomhed. Der vil imidlertid ikke blive taget stilling til, om de regelmæssige årlige betalinger og betalingerne fra stimuleringsfonden er forenelige med statsstøttereglerne.
(9)
Beslutningen vil også kun vurdere finansieringen af public service-radio/tv-selskabernes kerneområder (de såkaldte hovedopgaver) og således udelukke biopgaver, som f.eks. nye medietjenester, udbud af SMS og i-mode. Beslutningen vil heller ikke behandle NOS' investering i netværksoperatøren Nozema, der ifølge klagerne ikke er foretaget på markedsvilkår. Disse spørgsmål vil blive behandlet separat.
(10)
Beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure omfattede proceduren fra 1992. Ikke desto mindre ser det ud til, at de første ad hoc-betalinger først fandt sted i 1994. Endvidere er tallene op til 2005 nu tilgængelige og bør indgå. Den periode, beslutningen dækker, går derfor fra 1994 - da den første ad hoc-betaling blev foretaget - til 2005, der er det sidste år, for hvilket der foreligger endelige tal. Det skal bemærkes, at de nederlandske myndigheder opfordrede Kommissionen til også at inddrage 2006. Tallene for 2006 er imidlertid kun foreløbige og kan derfor ikke indgå.
2. DETALJERET BESKRIVELSE AF DEN OFFENTLIGE RADIO/TV-SEKTOR
(11)
Dette kapitel vil først i afsnit 2.1 omhandle aktørerne inden for (offentlig) radio/tv-virksomhed, og derefter i afsnit 2.2 de forskellige elementer i finansieringssystemet for den nederlandske radio/tv-sektor generelt. I den henseende vil de retlige bestemmelser, der pålægger radio/tv-selskaber en public service-opgave blive beskrevet, de forskellige finansieringsmekanismer vil blive forklaret (årlige betalinger og ad hoc-betalinger), og endelig vil det blive forklaret, hvilke reserver de offentlige radio/tv-selskaber har opbygget og bruger til at udføre deres public service-opgave. Herefter vil de nederlandske radio/tv-selskabers kommercielle aktiviteter blive diskuteret (afsnit 2.5). I afsnit 2.6 gøres der rede for NOS' erhvervelse af fodboldrettigheder, og afsnit 2.7 omhandler forholdet mellem radio/tv-selskaber og kabeloperatører. Endelig fastslår afsnit 2.8, hvilke foranstaltninger der indgår i denne procedure.
2.1. Aktører i den (offentlige) radio/tv-sektor
(12)
Public service-radio/tv-sektoren består af forskellige organisationer, herunder otte private foreninger (private radio/tv-selskaber, hvis medlemmer har fået overdraget en public service-opgave) og ti private fonde (private radio/tv-selskaber, hvis medlemmer ikke har en public service-opgave) (9).
(13)
Ud over de radio/tv-selskaber, der er nævnt i punkt 12, omfatter public service-sektoren en anden aktør, nemlig NOS, der har en dobbeltrolle. Den første er NOS, et public service-radio/tv-selskab med ansvar for tv- og radioprogrammer (under navnet »NOS RTV«). For det andet har NOS til opgave at koordinere hele public service- radio/tv-systemet, og denne opgave udføres af NOS' direktion (den såkaldte »Publieke Omroep«, herefter kaldet PO). PO, hvis funktioner og opgaver følger af medieloven, skal fremme samarbejdet mellem offentlige radio/tv-selskaber, koordinere de tre offentlige tv-kanaler og to gange om året aflægge rapport om de offentlige radio/tv-selskabers aktiviteter til den nederlandske mediemyndighed.
(14)
NOS modtager støtte over mediebudgettet både til opgaverne inden for rammerne af PO og NOS RTV.
(15)
Public service-tv-programmerne sendes af public service-radio/tv-selskaberne over tre offentlige kanaler (10).
(16)
Den nederlandske organisation for radio/tv-produktion (Nederlands Omroepbedrijf, herefter kaldet NOB) er også en del af det offentlige radio/tv-system. NOB er ansvarlig for optagelse, forberedelse af udsendelse og faktisk udsendelse af lyd, film og data til alle distributionskanaler. NOB yder disse tjenester til kommercielle radio/tv-selskaber og public service-radio/tv-selskaber. De tjenester, der ydes public service-radio/tv-selskaberne, betragter den nederlandske regering som offentlige tjenester, og de finansieres af det offentlige (11).
(17)
En separat fond (Stichting Ether Reclame, herefter kaldet STER) er udelukkende ansvarlig for salg af reklameplads og udsendelse af reklamer på offentlige kanaler. STER er ansvarlig for den sendetid, fonden har fået tildelt. STER's indtægter overføres direkte til staten.
(18)
Ud over de nationale public service-radio/tv-selskaber er der flere kommercielle radio/tv-selskaber, der opererer på nationalt niveau. Disse kommercielle radio/tv-selskaber er f.eks. RTL (RTL 4, 5 og 7 (alle fra CLT-UFA-koncernen) eller SBS6, NET5 og Veronica (fra SBS Broadcasting) eller Talpa (Talpa Media Holding). Deres indtægter stammer væsentligst fra reklamer i tv.
2.2. De retlige rammer for public service-radio/tv-virksomhed
(19)
Radio/tv-sektoren reguleres af medieloven og mediedekretet. Ifølge loven kan offentlige radio/tv-selskaber udføre fire aktivitetskategorier, som er defineret i den nuværende medielov som »hovedopgaver«, »biopgaver«, »biaktiviteter« og »tilknyttede aktiviteter«. De offentlige radio/tv-selskaber kan modtage statsstøtte til »hovedopgaver« og »biopgaver«.
2.2.1. Juridiske definitioner
(20)
Ifølge artikel 13c, stk. 1, i medieloven er »hovedopgaven« for public service-radio/tv-virksomhed:
a)
at sikre et pluralistisk programudbud af høj kvalitet til almindelig radio/tv-udsendelse inden for oplysning, kultur, uddannelse og underholdning på nationalt, regionalt og lokalt niveau og udsende programmerne eller få dem udsendt på åbne kanaler;
b)
at udføre alle aktiviteter vedrørende udbud af programmer og den nødvendige udsendelse i den henseende;
c)
at udsende programmer, der er beregnet til lande og områder uden for Nederlandene, og for nederlandske statsborgere i udlandet.«
(21)
Artikel 13c, stk. 2, i medieloven fastlægger de generelle krav til de programmer, der udsendes af offentlige radio/tv-selskaber. Programmerne skal »give borgerne et afbalanceret billede af samfundet og af interesser og synspunkter vedrørende samfund, kultur og filosofi, og:
a.
programmerne skal være tilgængelige for alle i det område, de er bestemt for
b.
de skal bidrage til pluralisme og kulturel diversitet i Nederlandene (…)«.
(22)
Endvidere er den samlede programtid, der tildeles de forskellige kategorier, f.eks. kultur, uddannelse og underholdning, reguleret af fastsatte procentandele (12).
(23)
Artikel 16 i medieloven foreskriver, at visse opgaver skal udføres af NOS RTV og fastlægger de nærmere detaljer for disse opgaver. Udbud af sport, herunder men ikke begrænset til konkurrence og Cup-kampe og internationale begivenheder, er dækket. Den samlede procentuelle sendetid til sådanne sportsbegivenheder er ikke fastsat i loven. I praksis er målet for NOS RTV at afsætte 9-11 % af den samlede sendetid til sportsprogrammer (13).
(24)
Radio/tv-foreninger har ret til sendetid til udsendelse af nationale tv-programmer og har ret til at modtage statsstøtte til at udføre denne opgave (artikel 31, stk. 4, i medieloven).
(25)
Ifølge artikel 13c, stk. 3, i medieloven, der blev indført i 2000, kan de offentlige radio/tv-selskaber »også udføre deres opgave ved - som nævnt i stk. 1 - at tilvejebringe andre midler til udbud og distribution af programmateriale end dem, der er nævnt i stk. (1)(a)«. Med andre ord kan public service-radio/tv-selskaberne udsende det public service-indhold, der er nævnt i punkt 20, som en hovedopgave, på andre medieplatforme (f.eks. internet).
(26)
Disse såkaldte »biopgaver« skal opfylde en række betingelser. De må f.eks. ikke have til formål at skabe profit for tredjemand (artikel 55 i medieloven). Drift af et website eller en temakanal er eksempler på sådanne biopgaver.
(27)
Det skal også nævnes, at driften af både »hoved-« og »biopgaver« skaber indtægter for public service radio/tv-selskaber, der anvendes til public service-formål (14).
(28)
De nederlandske public service radio/tv-selskaber kan også udføre aktiviteter, som er defineret som biaktiviteter og tilknyttede aktiviteter. Biaktiviteter (15) skal opfylde en række betingelser. Eksempler på sådanne biaktiviteter er salg af programguider, sponsorering, salg af programrettigheder og programrelateret materiale, udlejning af kontorplads og drive-in shows.
(29)
Andre aktiviteter er de såkaldte »tilknyttede aktiviteter«. Tilknyttede aktiviteter er aktiviteter, der udføres af radio/tv-sammenslutninger for deres medlemmer. De omfatter udgivelse af tidsskrifter og organisation og salg af rejsearrangementer.
2.2.2. Mandat og tilsyn
(30)
En uafhængig mediemyndighed (Commissariaat voor de Media) har til opgave at sikre overensstemmelse med de programmæssige og finansielle krav i medieloven og en korrekt gennemførelse af lovgivningen (artikel 9 i medieloven).
(31)
Mediemyndigheden har en juridisk opgave, der er fastlagt i artikel 134 i medieloven, som er at sikre, at de offentlige radio/tv-selskaber opfylder deres forpligtelser, herunder de kvoter der er fastsat for de forskellige programtyper. Mediemyndigheden kan pålægge bøder, hvis forpligtelserne ikke opfyldes. Endvidere kontrollerer mediemyndigheden, at de retlige restriktioner for sponsorering og reklame overholdes af radio/tv-selskaberne.
(32)
Myndigheden kontroller årligt på basis af de fremsendte regnskabsrapporter, om radio/tv-selskabernes regnskaber er i overensstemmelse med kravene i medieloven, mediedekretet og de finansielle retningslinjer (financial manual). Hvis det er tilfældet, godkender myndigheden de (budgetterede) beløb til regelmæssigt programudbud (artikel 100 og 101 i medieloven).
2.3. Finansieringskilder for public service-radio/tv-selskaber
(33)
De væsentligste ressourcer for public service-radio/tv-selskaberne er de årlige betalinger, der modtages fra staten. For at kunne klare budgetmæssige udsving har public service-radio/tv-selskaber ret til at henlægge nogle reserver. Endvidere har public service-radio/tv-selskaber siden 1994 modtaget ad hoc-betalinger.
(34)
Da ad hoc-støttens forenelighed ikke kan vurderes, uden at der tages højde for andre offentlige finansieringskilder, dækker følgende beskrivelse både de årlige betalinger og ad hoc-betalingerne (selv om de årlige betalinger og Stifo-betalingerne ikke er omfattet af denne beslutning, men vil blive vurderet separat i forbindelse med den igangværende undersøgelse af »eksisterende støtte« nr. E-5/2005).
2.3.1. Årlige betalinger
(35)
De nederlandske offentlige radio/tv-selskaber modtager årlige finansielle bidrag fra statens mediebudget. I perioden 1994-2005 beløb disse betalinger sig til omkring 7,1 mia. EUR. Af dette beløb blev omkring 819,6 mio. EUR overført til PO som betaling for ledelse og koordinering; de resterende 6,3 mio. EUR blev udbetalt til individuelle radio/tv-selskaber. Mediebudgettet finansieres af flere kilder: statens radio/tv-bidrag (opkræves hos skatteyderne), reklameindtægter fra STER og renteindtægter fra den generelle radio/tv-reserve (algemene Omroepreserve, herefter kaldet AOR) (16). Mediebudgettet sætter et loft over den årlige støtte til offentlige radio/tv-selskaber (og andre medieorganisationer).
2.3.2. Stifo
(36)
Ud over årlige betalinger modtog de offentlige radio/tv-selskaber betalinger fra Stifo (stimuleringsfond for kulturelle produktioner). Midlerne fra Stifo er en statsstøtteforanstaltning, men foranstaltningen blev godkendt af Kommissionen (NN 32/91). Støtteforanstaltningen Stifo skal således betragtes som eksisterende statsstøtte. Stifos betalinger til individuelle public service-radio/tv-selskaber (PO modtog ingen betalinger fra Stifo) beløb sig til 155 mio. EUR i perioden.
2.3.3. Ad hoc -betalinger
(37)
Ud over de overførsler, der er nævnt i punkt 34 og 35 - der betragtes som public service-radio/tv-selskabernes regelmæssige støttekilder, modtog selskaberne flere betalinger på ad hoc-basis. Disse betalinger blev enten foretaget direkte til radio/tv-selskaberne eller kanaliseret via særlige fonde og reserver.
2.3.3.1. Udligningsmidler
(38)
Udligningsmidlerne er en øremærket del af mediebudgettet. I perioden 1996-1998 blev et beløb på [...] (17) mio. EUR overført fra udviklingsmidlerne til NOS RTV. Udligningsmidlerne blev indført i 1996 for at medfinansiere de øgede udgifter til køb af programrettigheder. Betingelserne for fordeling af pengene er blevet vedtaget ved en fælles aftale mellem staten og de offentlige radio/tv-selskaber. Hvis de offentlige radio/tv-selskaber ikke fra deres almindelige budgetter kan købe rettigheder, hvis pris er steget voldsomt, går staten ind og udligner finansielt, dvs. medfinansierer erhvervelse af disse rettigheder med et tilsvarende beløb.
2.3.3.2. FOR-betalinger
(39)
I 1998 fik kulturministeren mulighed for (artikel 106a i medieloven) at overføre penge på ad hoc-basis fra AOR (den generelle radio/tv-reserve administreret af mediemyndigheden) til en fond, der skal finansiere PO's særlige initiativer. Fonden blev oprettet i 1999 med betegnelsen »FOR«, og den kontrolleres af PO.
(40)
Princippet er, at hvis AOR overstiger 90,8 mio. EUR, er der mulighed for overførsel til FOR. Der er imidlertid ikke tale om en automatisk proces. Hvert år beslutter ministeren for undervisning, kultur og videnskab, om der er mulighed for en overførsel, og i givet fald hvor stor den skal være. Hvis en sådan overførsel godkendes, er reglerne fastsat i en protokol. Disse protokoller blev udarbejdet i 1999 og 2001. Ifølge medieloven (artikel 99, stk. 2, litra d), skal budgettet også indeholde en beskrivelse af, hvordan bestyrelsen foreslår at bruge pengene. På grundlag af dette forslag kan ministeren stille midler til rådighed fra FOR til PO, og de kan bruges til de formål, ministeren fastsætter, når midlerne frigives (18). Selv om FOR er en fond oprettet med henblik på PO-initiativer, er den ikke en reserve, der indgår i PO's aktiver.
(41)
De midler, der er tilgængelige i FOR, giver PO mulighed for at give et kvalitativt incitament, forbedre programlægningen og investere i public service-radio/tv-selskaber generelt. Mere præcist er FOR's mål, at:
-
opveje faldende reklameindtægter hos STER
-
styrke programmernes mangfoldighed og kvalitet, hvor dette involverer ekstra engangsomkostninger, og
-
finansiere investeringer, der støtter nederlandsk public service-radio/tv-virksomhed generelt.
(42)
I 2005 havde den offentlige radio/tv-sektor modtaget 191,2 mio. EUR fra FOR, hvoraf 157,4 mio. EUR blev overført til individuelle public service-radio/tv-selskaber og 33,8 mio. EUR til PO.
2.3.3.3. CoBo-betalinger
(43)
Fonden for koproduktion (Coproductiefonds Binnenlandse Omroep: herefter kaldet CoBo) blev oprettet for at finansiere koproduktioner mellem nederlandske offentlige radio/tv-selskaber og andre programproducenter. Fondens indtægter stammer fra rettighedsbetaling fra belgiske og tyske kabeloperatører for distribution af de tre nederlandske kanaler i Belgien og Tyskland. Fonden er blevet oprettet af offentlige radio/tv-selskaber og forvaltes af en stiftelse. Fondens bestyrelse består af ledere fra de offentlige radio/tv-selskaber.
(44)
I 1994 besluttede de nederlandske myndigheder at yde tilskud til to delfonde, som CoBo forvalter, nemlig »filmfonden«, som finansierer koproduktioner af film og dokumentarfilm, og »telefilm«-projektet, der tager sigte på at fremme produktionen af tv-film af høj kvalitet.
(45)
De individuelle public service-radio/tv-selskaber modtog 31,7 mio. EUR i offentligt tilskud fra CoBo-fonden i perioden 1994-2005 (PO modtog ingen midler fra CoBo).
2.4. De enkelte radio/tv-selskabers reserver
(46)
Hvert radio/tv-selskab har visse reserver, der typisk er en programreserve og enten en forenings- eller en fondsreserve, afhængig af om public service-radio/tv-selskabet er en fond eller en forening.
2.4.1. Programreserver
(47)
De individuelle public service-radio/tv-selskaber kan øge deres reserver, når de samlede indtægter overstiger de samlede udgifter. Disse programreserver kan bruges til at dække kommende års programomkostninger.
(48)
Ifølge de nederlandske myndigheder lægges værdien af programmer, der er produceret, men som ikke har været udsendt, til programreserverne (19). Programreserverne afspejler således værdien af allerede producerede programmer. I 2005 androg de samlede programreserver, som de individuelle public service-radio/tv-selskaber besad, 78,6 mio. EUR.
(49)
I 2005 besluttede PO endvidere, at en del af programreserverne skulle overføres til selve PO, men radio/tv-selskaberne kunne beholde reserver svarende til 5-10 % af deres årsbudget. Public service-radio/tv-selskaberne overførte 42,457 mio. EUR til PO.
2.4.2. Foreningsreserver
(50)
Public service-radio/tv-foreninger startede som private retlige enheder. I årenes løb har de opbygget deres egne foreningsreserver fra bidrag og gaver fra medlemmer. Foreningsreserverne stammer således fra private midler. I 1993 besluttede den nederlandske regering at »fastfryse« foreningsreserverne. Fra det øjeblik skulle overskud fra tilknyttede aktiviteter og andre ikke-offentlige aktiviteter i princippet (20) bruges til public service-aktiviteter og kunne ikke længere overføres til foreningsreserverne. Public service-radio/tv-selskaberne i Nederlandene havde i 2005 en samlet foreningsreserve på omkring 131,1 mio.
2.4.3. Fondsreserve NOS RTV og mindre radio/tv-selskaber
(51)
NOS RTV, NPS og andre mindre radio/tv-selskaber uden medlemmer (artikel 39f i medieloven) har en »fondsreserve« (»Stichtingsreserve«). I 2005 androg fondsreserverne i alt 42,2 mio. EUR (21).
2.5. Reklameaktiviteter på public service-kanaler
(52)
Som allerede nævnt er STER ansvarlig for at sælge reklamer til public service-kanaler.
(53)
De andre store selskaber, der sælger tv-reklamer på det nederlandske marked, er IP og SBS. IP sælger reklamer på vegne af de kommercielle radio/tv-selskaber RTL4, RTL5 og Yorin. SBS sælger reklamer for de kommercielle radio/tv-selskaber SBS6, Net 5 og Veronica. Ud over IP og SBS er der enkelte andre kommercielle radio/tv-selskaber, som også sælger reklamer (22). STER's priser er beregnet på basis af prognoser fra reklamebureauer, konkurrenters priser og på basis af prishistorien.
(54)
Tabel 1 viser udviklingen i seerandel for de public service radio/tv-selskaber, for hvilke STER står for salg af reklamer. Seerandelen (seere fra 13 år) er faldet i de seneste år fra 38,8 % i 1997 til 35,4 % i 2005. For segmentet 20-49 år er seerandelen endda lavere, nemlig 27,2 %.
Tabel 1:
Seerandel fra 13 år og 20-49 år (18.00-24.00), 1997-2005
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
13+
38,8
39,9
37,8
39,8
38,8
37,9
36,8
38,9
35,4
20-49
34,6
35,8
31,6
33,3
33,0
32,5
30,1
31,8
27,2
Kilde
:
Brev fra de nederlandske myndigheder af 24. februar 2006.
(55)
I 1994 oversteg de kommercielle radio/tv-selskabers brutto- (baseret på listepriser) og netto- (under hensyntagen til rabatter) indtægter fra reklamer de offentlige radio/tv-selskabers indtægter.
Tabel 2:
Bruttoindtægter fra tv-reklamer 1994-2005 (beløb × 1 mio. EUR)
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
Ster
327
298
225
234
257
290
348
343
383
489
581
471
Kommercielle radio/tv-selskaber
360
438
532
629
715
887
1 028
1 084
1 310
1 623
2 034
2 327
I alt
687
736
757
863
972
1 177
1 376
1 426
1 693
2 112
2 615
2 798
Kilde
:
Brev fra de nederlandske myndigheder af 24. februar 2006.
Tabel 3:
Nettoindtægter fra tv-reklamer 1994-2005 (beløb × 1 mio. EUR)
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
Ster
223
202
153
150
176
187
218
197
197
197
197
169
Kommercielle radio/tv-selskaber
239
281
324
378
405
448
508
484
520
537
549
599
I alt
462
483
477
528
581
635
726
683
717
733
746
768
Kilde
:
Brev fra de nederlandske myndigheder af 24. februar 2006.
(56)
Som det fremgår af ovenstående tabeller, er der forskel på bruttoindtægterne fra tv-reklamer og indtægterne efter fradrag af rabatter. Ifølge de nederlandske myndigheder er public service radio/tv-selskabernes priser ikke blot højere, de rabatter, de yder, er også lavere sammenlignet med de kommercielle radio/tv-selskaber (23).
2.6. NOS RTV's erhvervelse af fodboldrettigheder
(57)
I undersøgelsesperioden erhvervede NOS RTV senderettigheder til flere store fodboldbegivenheder (24). Det kommercielle radio/tv-selskab Canal+ (betalings-tv) erhvervede rettigheder til direkte transmission af kampe i den nederlandske første division (eredivisie). NOS RTV gav også delvist rettighederne til Champions League i underlicens til Canal+. Det kommercielle radio/tv-selskab SBS erhvervede senderettigheder til to nationale fodbold cup-kampe. Det fik også rettigheder til de nederlandske kampe i første division og kvalifikationskampene for det nederlandske EM-hold i 2004. Senderettighederne til forskellige udenlandske fodboldturneringer ejes af CLT-UFA, der er Europas største tv-foretagende (moderselskab for f.eks. RTL).
2.7. Forholdet mellem radio/tv-selskaber og kabeloperatører
(58)
I nederlandsk lovgivning betragtes traditionel kabeltransmission som en separat offentlig fremførelse ud fra et ophavsretligt synspunkt. I princippet kræves alle rettighedshavernes tilladelse, og rettighedshaveren kan kræve betaling hos kabeloperatøren for den offentlige fremførelse. Siden 1985 har der været en aftale mellem VECAI (der repræsenterer kabeloperatørerne) og NOS RTV (der repræsenterer public service-radio/tv-selskaberne), ifølge hvilken kabeloperatørerne er fritaget for at betale et ophavsretligt vederlag til public service-radio/tv-selskaberne (rettighedshaverne), når deres programmer sendes via kabel (25). Denne aftale blev indgået efter anmodning fra den nederlandske regering med den begrundelse, at borgerne allerede betalte en afgift for public service-tv. Man mente, at hvis kabeloperatørerne skulle betale et ophavsretligt vederlag, ville det medføre højere kabelafgifter, og det ville ikke være ønskeligt. De kommercielle radio/tv-selskaber har heller ikke opkrævet et ophavsretligt vederlag hos kabeloperatørerne. Det har imidlertid intet at gøre med ovennævnte aftale med public service-radio/tv-selskaberne.
(59)
Det skal bemærkes, at kabeloperatørerne er retligt forpligtet til at sende alle public service-radio/tv-selskabers radio- og tv-programmer (»must carry«-forpligtelse), og de kan ikke pålægge radio/tv-selskaberne sendeomkostningerne.
2.8. Foranstaltninger, der er omfattet af denne beslutning
(60)
Som det fremgår af beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure (26), er følgende foranstaltninger omfattet af denne beslutning:
(1)
Betalinger som nævnt i artikel 106a og 170c i medieloven til radio/tv-selskaber, som Kommissionen har betegnet som ad hoc-betalinger.
(a)
Betalingerne foregår enten i form af udligningsmidler til public service-radio/tv-selskaber eller fra AOR via FOR til public service-radio/tv-selskaberne. Disse betalinger foregik i perioden 1994-2005 og androg i alt [...] mio. EUR. Som nævnt ovenfor kan dette beløb opdeles på betalinger i form af såkaldte udligningsmidler ([...] mio. EUR) og betalinger fra AOR til FOR og efterfølgende fra FOR til public service-radio/tv-selskaberne (191,2 mio. EUR).
(b)
Betalinger fra fonden for koproduktion (CoBo). CoBo består af to specifikke delfonde, filmfonden og telefilm-projektet. Staten ydede 31,7 mio. EUR i tilskud til public service-radio/tv-selskaberne i perioden 1994-2005 via CoBo-fonden.
(2)
Garanteret adgang til kabel eller den såkaldte »must-carry«-forpligtelse (som nævnt i artikel 82i i medieloven).
(3)
NOB's gratis tilvejebringelse af tekniske faciliteter (som nævnt i artikel 89 og 90 i medieloven).
II. BEGRUNDELSE FOR AT INDLEDE PROCEDUREN OG PARTERNES ARGUMENTER
3. RESUME AF BEGRUNDELSEN FOR AT INDLEDE PROCEDUREN
(61)
Efter den indledende undersøgelse mente Kommissionen, at nogle af foranstaltningerne, eventuelt med undtagelse af »must carry«-forpligtelsen, udgjorde statsstøtte efter EF-traktatens artikel 87, stk. 1. Kommissionen udtrykte endvidere tvivl om, hvorvidt en sådan statsstøtte var forenelig ifølge EF-traktatens artikel 86, stk. 2.
(62)
Hvad angår støttens proportionalitet, gav Kommissionen udtryk for tvivl om, hvorvidt omkostninger og indtægter er fordelt på grundlag af klart fastsatte omkostningsregnskabsprincipper. Kommissionen rejste også tvivl om, hvorvidt der fuldt ud var taget højde for public service-indtægter ved beregningen af behovet for statsstøtte, hvilket kan betyde, at støtten overstiger nettoomkostningerne ved public service-forpligtelsen.
(63)
Endvidere vurderede Kommissionen, at midlerne i FOR og programreserverne kunne tyde på en strukturel overkompensation. Kommissionen bemærkede, at ud af de samlede ad hoc-betalinger var et beløb på 110 mio. EUR (baseret på tal fra 2001) ikke blevet brugt.
(64)
Endvidere meddelte Kommissionen, at den havde til hensigt at undersøge, om der ikke var tale om ulovlig konkurrenceforvridning på de kommercielle markeder. Kommissionen understregede, at en sådan konkurrenceforvridning kunne forekomme på markedet for reklame, intellektuelle ejendomsrettigheder til kabeltransmission og rettigheder til fodboldtransmissioner.
(65)
Endelig har NOB ikke ret til at fakturere public service radio/tv-selskaber for levering af tjenester, men selskabet modtager betaling for denne opgave direkte fra staten. Kommissionen bemærkede, at den gratis tilvejebringelse af tekniske faciliteter kan udgøre støtte til public service-radio/tv-selskaberne.
4. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(66)
Der er indkommet følgende kommentarer vedrørende denne beslutning.
(67)
De nederlandske radio/tv-selskaber hævdede, at de omhandlede foranstaltninger skulle betragtes som eksisterende støtte, da de udgør en del af det generelle finansieringssystem for public service-radio/tv-virksomhed. Endvidere bemærkede de, at Kommissionen kun skulle vurdere finansieringen af public service-radio/tv-virksomhed i lyset af Amsterdam-protokollen og ikke anvende kriterierne i Altmark-dommen (27) eller EF-traktatens artikel 87, stk. 1, eller artikel 86, stk. 2.
(68)
CLT-UFA bemærkede, at først efter 2002 kunne public service-radio/tv-selskabernes regnskaber revideres og godkendes af en uafhængig revisor.
(69)
Public service-radio/tv-selskaberne bemærkede, at der ikke er tale om en overkompensation på 110 mio. EUR som anført af Kommissionen. For det første arbejder public service-radio/tv-selskaber og den offentlige forvaltning med forskellige regnskabssystemer. Den offentlige forvaltning arbejder med indbetalingstidspunktet som regnskabsprincip, og public service-radio/tv-selskaberne med transaktionstidspunktet som regnskabsprincip. Det giver for forskellige situationer. Endvidere er FOR's indtægter ifølge public service-radio/tv-selskaberne øremærket til specifikke fremtidige mål. De anførte også, at overskydende finansiering ikke kan føre til forvridning på andre markeder, da finansieringen kun kan bruges til public service-aktiviteter.
(70)
ACT anførte, at STER optræder konkurrenceforvridende ved at underbyde priserne på reklamemarkedet. ACT anførte, at da public service-radio/tv-selskabers samlede årlige reklametid er mere begrænset end de kommercielle radio/tv-selskabers, burde STER's priser være højere end kommercielle operatørers.
(71)
SBS Broadcasting bekræftede, at priserne på det nederlandske marked for tv-reklamer er fastsat for GRP (Gross Rating Point), kategori 20-49. Da public service-radio/tv-selskaberne imidlertid tiltrækker flere seere end kommercielle radio/tv-selskaber uden for denne seergruppe, vil annoncører være villige til at betale et tillæg for GRP 20-49. Derfor vil en sammenligning af GRP 20-49 ikke afspejle den økonomiske virkelighed for produktet. Endvidere bemærkede SBS, at for GRP 13+ opererer public service-radio/tv-selskaberne med lavere priser end de kommercielle radio/tv-selskaber. Til støtte for kommentarerne fremsendte SBS oversigter over de gennemsnitlige priser for GRP 13+ for de forskellige kanaler i prime time i tidsrummet 1995-2004 og pr. måned i 2003 og 2004, der viser, at public service-radio/tv-selskabernes priser er lavere end de kommercielle operatørers priser.
(72)
Ifølge CLT-UFA har NOS RTV betalt overdrevent høje priser for fodboldrettigheder. Priserne skulle være langt over markedspriserne. CLT-UFA har fremsendt beregningsmodeller (28) for at vise, hvordan de beregner priserne for fodboldrettigheder, på basis af hvilke CLT-UFA konkluderede, at NOS RTV's bud på rettighederne til Champions League kampene i 2002 var betydeligt højere end CLT-UFA's. ACT og CLT-UFA mente endvidere, at Kommissionen ikke kunne nå til den konklusion, at der er utilstrækkeligt bevis for overbetaling af fodboldrettigheder på grundlag af et eksempel, hvor en kommerciel operatør kan have budt over.
(73)
VECAI (sammenslutningen af kabeloperatører) rejser to spørgsmål. For det første mener VECAI, at de kabeloperatører, der er underkastet »must-carry«-forpligtelsen burde kunne opkræve betaling hos de relevante radio/tv-selskaber. På grund af »must carry«-forpligtelsen har public service-radio/tv-selskaberne ikke betalt en afgift for transmission af signalet via kabelnetværk.
(74)
For det andet anførte VECAI, at kabeloperatørerne faktisk betaler en afgift til de organisationer, der forvalter rettigheder på vegne af NOS RTV, men NOS RTV og den nederlandske regering betragter dette som et administrationsgebyr. Ifølge VECAI er det et skjult vederlag for intellektuelle ejendomsrettigheder.
5. BEMÆRKNINGER FRA DE NEDERLANDSKE MYNDIGHEDER (29)
(75)
De nederlandske myndigheder anfører, at Kommissionens formodning om, at de omhandlede foranstaltninger ikke er en del af den regelmæssige årlige finansiering af public service-radio/tv-selskaberne er forkert. Den finansiering, der behandles i denne undersøgelse, stammer fra den regelmæssige finansieringsmekanisme og indgik fuldt ud i den budgetplanlægning, der har ført til betalingerne til public service-radio/tv-selskaber. Ifølge myndighederne indgår FOR, udligningsmidlerne, CoBo og betalingerne til NOB i den regelmæssige årlige finansieringsmekanisme.
(76)
De nederlandske myndigheder gør endelig Kommissionen opmærksom på, at vurderingen burde tage højde for den særlige situation, som public service-radio/tv-selskaberne befinder sig i. Myndighederne anmoder Kommissionen om at tage højde for Amsterdam-protokollen. Om nødvendigt bør den sag, som denne procedure omhandler, betragtes som forenelig støtte efter EF-traktatens artikel 86, stk. 2, som følge af principperne i Amsterdam-protokollen.
(77)
Det beløb, som Kommissionen indledningsvis angav som mulig overkompensation, er forkert. Det er beregnet på basis af midler, der fejlagtigt er blevet kvalificeret som reserver. Da brugen af disse midler er fastsat på forhånd og underlagt kontrol, kan der ikke være tale om overkompensation. Endvidere anfører myndighederne, at hvis de omhandlede foranstaltninger skal karakteriseres som statsstøtte, bør støtten betragtes som eksisterende statsstøtte i medfør af EF-traktatens artikel 88.
(78)
De nederlandske myndigheder understreger, at regnskaberne for de individuelle offentlige radio/tv-selskaber altid har været underlagt en uafhængig revisors godkendelse.
(79)
De nederlandske myndigheder mener, at sportstransmissioner af populære og mindre populære sportsbegivenheder falder inden for definitionen af public service-radio/tv-selskabers hovedopgaver. De nederlandske myndigheder mener ikke, at offentlige radio/tv-selskaber ved fastsættelsen af deres bud betalte mere, end hvad der var nødvendigt for at sikre sig erhvervelsen af vigtige rettigheder i relation til deres public service-opgaver og overordnede programlægning.
(80)
Myndighederne gentager, at NOB's public service-opgave er en integreret del af public service-systemet. Det forhold, at de offentlige radio/tv-selskaber ikke skal betale for NOB's tjenester, betyder ikke, at støtten ydes som tilskud til public service-radio/tv-selskaber.
(81)
De nederlandske myndigheder anfører, at eftersom de kommercielle operatører heller ikke opkræver et ophavsretligt vederlag hos kabeloperatører, må NOS RTV siges at optræde som en normal markedsøkonomisk operatør på dette særlige marked.
III. VURDERING AF FORANSTALTNINGERNE EFTER STATSSTØTTEREGLERNE
6. FOREKOMST AF STØTTE EFTER EF-TRAKTATENS ARTIKEL 87, STK. 1
(82)
EF-traktatens artikel 87, stk. 1, fastsætter følgende betingelser for forekomst af statsstøtte. For det første skal der være tale om en statslig intervention eller være brugt statsmidler; for det andet skal støtten begunstige modtageren. For det tredje skal støtten forvride eller true med at forvride konkurrencen. For det fjerde skal foranstaltningen påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.
6.1. Anvendelse af statsmidler
6.1.1. Ad hoc -betalinger
(83)
Betalinger som nævnt i artikel 106a og 170c i medieloven, som Kommissionen har kategoriseret som ad hoc-betalinger, kan opdeles i de såkaldte udligningsmidler, FOR-betalinger og CoBo-betalinger.
(84)
Hvad angår udligningsmidler, henlægges pengene først i AOR - som er en fond, hvis midler ejes af staten og forvaltes af mediemyndigheden - med henblik på at udligne nogle af public service-radio/tv-selskabernes udgifter, som er blevet højere end forventet. I næste omgang overføres statsmidlerne repræsenteret ved AOR's udligningsmidler til NOS RTV.
(85)
Betalinger fra FOR betragtes som statsmidler. Selv om FOR er en fond, der forvaltes og styres af »PO«, finansieres den af AOR, der indgår i mediebudgettet.
(86)
Et endnu vigtigere aspekt er, således som beskrevet i punkt 2.3.3.2, at PO fordeler pengene på basis af på forhånd indgåede aftaler om anvendelsen af FOR's midler. Selv om det er PO, der foreslår, hvordan pengene skal bruges, er det ministeren for undervisning, videnskab og kultur, der »tilpasser forslaget« og fastsætter de formål, pengene kan bruges til. PO kan kun træffe beslutning om at bruge pengene, når ministeren har fastsat kriterierne for fordeling af pengene. PO skal tage højde for de regler, ministeren har fastsat. Overførslen af statsmidler finder derfor sted, når FOR foretager betalinger til de enkelte radio/tv-selskaber. Det er en overførsel af statsmidler, der endvidere kan tilregnes staten (30).
(87)
De offentlige radio/tv-selskaber modtog i den periode, der undersøges i denne sag, et beløb på 191,2 mio. EUR fra FOR og et beløb på [...] mio. EUR fra udligningsmidler.
(88)
Betalinger fra CoBo-fondene betragtes som statsmidler. Som nævnt i nr. 43-44 stammer CoBo-fondens indtægter fra direkte bevillinger fra mediebudgettet og fra rettighedsbetaling fra belgiske og tyske kabeloperatører for distribution af de tre nederlandske kanaler i Belgien og Tyskland. Kommissionen mener, at både de direkte bevillinger fra mediebudgettet og rettighedsbetalingerne kan betragtes som statsmidler. Rettighedsbetalingerne skulle have været brugt til at finansiere radio/tv-selskabernes omkostninger ved public service-forpligtelsen. Ved at henlægge midlerne i CoBo-fonden steg behovet for offentlig støtte tilsvarende. Rettighedsbetalingerne må derfor betragtes som tabt indtægtsprovenu for staten.
(89)
Selv om CoBo-fonden ejes og forvaltes af en stiftelse (hvis bestyrelse ledes af public service-radio/tv-selskaberne), kan overførslerne fra CoBo-fonden kun stilles til public service-radio/tv-selskabernes rådighed på betingelser, der fastsættes af staten.
(90)
Public service-radio/tv-selskaberne modtog 31,7 mio. EUR fra CoBo-fonden i den periode, der undersøges i denne sag. Dette beløb udgør en overførsel af statsmidler til de enkelte radio/tv-selskaber.
6.1.2. Fri adgang til kabel
(91)
Den »must carry«-forpligtelse, der er pålagt kabeloperatørerne, involverer ikke overførsel af statsmidler, og kabeloperatørernes tabte indtægter kan heller ikke betragtes som overførsel af statsmidler (31). Kommissionen har ikke modtaget oplysninger, der tyder på det modsatte. Det vil sige, at den første opfattelse, hvorefter foranstaltningen ikke udgør statsstøtte efter EF-traktatens artikel 87, stk. 1, ikke kan bekræftes.
6.1.3. Gratis tekniske faciliteter fra NOB
(92)
Det offentlige selskab NOB modtager betalinger fra staten for de tjenester, selskabet er forpligtet til at levere til offentlige radio/tv-selskaber. Disse betalinger involverer direkte overførsel af statsmidler. De kommer i sidste instans de offentlige radio/tv-selskaber til gode, idet de modtager tjenesterne gratis (32). De nederlandske myndigheder har selv oplyst, at NOB simpelthen optræder som »kanal« for statens støtte til de offentlige radio/tv-selskaber, der aftager NOB's tjenester.
6.2. Økonomisk fordel
(93)
Ad hoc-finansieringen (betalinger til FOR og via udligningsmidler), overførsler til CoBo og gratis tilvejebringelse af tekniske faciliteter giver en økonomisk fordel til de nederlandske public service-radio/tv-selskaber, da disse foranstaltninger fritager dem for driftsomkostninger, som de ellers ville have haft.
6.2.1 Anvendelse af Altmark-dommen
(94)
Den nederlandske regering og de offentlige radio/tv-selskaber har fremført, at de omhandlede foranstaltninger kompenserer de nederlandske public service-radio/tv-selskaber for de nettoomkostninger, der følger af den tjeneste af almindelig økonomisk interesse, de er blevet pålagt at udføre. Det skulle betyde, at foranstaltningerne således ikke medfører en fordel for public service-radio/tv-selskaber og ikke udgør støtte, jf. Altmark-dommen (33).
(95)
Statslige foranstaltninger, der kompenserer for nettomeromkostninger som følge af levering af en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, udgør ikke statsstøtte efter EF-traktatens artikel 87, stk. 1, hvis kompensationen er fastsat på en sådan måde, at virksomheden ikke opnår en egentlig fordel. I Altmark-dommen fastsatte EF-Domstolen de betingelser, der skal være opfyldt for at undgå en sådan klassifikation. Disse betingelser er:
-
For det første skal den modtagende virksomhed faktisk være pålagt public service-forpligtelser, og disse forpligtelser skal være klart defineret.
-
For det andet skal de kriterier, der danner grundlag for beregningen af kompensationen, være fastlagt på forhånd på en objektiv og gennemsigtig måde.
-
For det tredje må kompensationen ikke overstige, hvad der er nødvendigt for helt eller delvis at dække de udgifter, der er afholdt ved opfyldelsen af public service-forpligtelserne, idet der skal tages hensyn til de hermed forbundne indtægter og til en rimelig fortjeneste ved opfyldelsen af forpligtelserne.
-
For det fjerde: hvis den virksomhed, der pålægges public service-forpligtelserne ikke udvælges efter offentligt udbud, skal den nødvendige kompensation fastsættes på grundlag af en analyse af de omkostninger, som en typisk virksomhed, der er veldrevet og udstyret med de produktionsmidler, der kræves for at opfylde de nødvendige public service-krav, ville have haft ved at opfylde disse forpligtelser under hensyntagen til de relevante indtægter og en rimelig fortjeneste ved opfyldelsen af forpligtelserne.
(96)
Kommissionen mener ikke, at de tre sidste betingelser er opfyldt i denne sag. For det første er overførslerne fra FOR, udligningsmidlerne og det finansielle bidrag fra CoBo til PSB ikke baseret på kriterier, der er fastlagt på forhånd på en objektiv og gennemsigtig måde.
(97)
Endvidere tager ad hoc-finansieringen og betalingerne fra CoBo ikke højde for alle radio/tv-selskabernes relevante indtægter og indeholder ikke de nødvendige garantier, der kan udelukke overkompensation. Som det fremgår mere detaljeret nedenfor resulterede ad hoc-støtten faktisk i en betydelig overkompensation.
(98)
Endelig er de nederlandske offentlige radio/tv-selskaber ikke udvalgt som leverandører af en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse efter offentligt udbud, og kompensationen er ikke fastsat på grundlag af en analyse af de omkostninger, som en typisk virksomhed, der er veldrevet og udstyret med de produktionsmidler, der kræves for at opfylde de nødvendige public service-krav, ville have haft ved at opfylde disse forpligtelser. Det samme gælder for finansieringen af de tekniske faciliteter, som NOB stiller til rådighed for public service-radio/tv-selskaberne.
(99)
Kommissionen mener derfor ikke, at alle betingelserne i Altmark-dommen er opfyldt i denne sag.
6.3 Konkurrencefordrejning
(100)
Fordelen ved ad hoc-finansieringen, overførslerne til CoBo og den gratis tilvejebringelse af tekniske faciliteter til de nederlandske public service-radio/tv-selskaber er ikke til rådighed for nogen anden virksomhed i en lignende situation. Da konkurrencen forvrides, når statsstøtte styrker modtagervirksomhedens konkurrencemæssige situation i forhold til konkurrenterne, kan fordelen forvride konkurrencen mellem PSB og andre virksomheder (34).
6.4 Påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne
(101)
Når en finansiel støtte, som ydes af en stat, styrker en virksomheds position i forhold til andre virksomheder, som den konkurrerer med i samhandelen inden for Fællesskabet, må det antages, at denne samhandel påvirkes af støtten (35), også selv om den støttemodtagende virksomhed ikke er direkte involveret i eksport (36). Når en medlemsstat yder støtte til virksomheder inden for service- og distributionssektoren, behøver støttemodtagerne heller ikke udøve virksomhed uden for den pågældende medlemsstat, for at støtten påvirker samhandelen (37).
(102)
I lyset af denne retspraksis hedder det i Kommissionens meddelelse om anvendelse af statsstøttereglerne på public service-radio- og tv-virksomhed (38) (herefter kaldet: radio/tv-meddelelsen):
»Statslig finansiering af public service-radio- og tv-virksomhed normalt vil påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne. Det er oplagt tilfældet, når der er tale om erhvervelse og salg af programrettigheder, der ofte finder sted på internationalt niveau. For de public service-selskaber, der har ret til at sælge reklametid, har også reklamer grænseoverskridende virkninger, navnlig i homogene sprogområder, der overskrider de nationale grænser. Endvidere kan radio- og tv-selskabernes ejerstruktur række ud over én medlemsstat (39)«.
(103)
I denne sag er de nederlandske radio/tv-selskaber selv aktive på det internationale marked. Gennem Den Europæiske Radiounion udveksler de tv-programmer og deltager i Eurovision. Endvidere sendes deres programmer i Belgien og Tyskland. Desuden konkurrerer de nederlandske public service-radio/tv-selskaber direkte med kommercielle selskaber, der opererer på det internationale radio- og tv-marked, og som har en international ejerskabsstruktur.
(104)
Kommissionen konkluderer derfor, at ad hoc-finansieringen, midlerne til CoBo og den gratis tilvejebringelse af tekniske faciliteter vil kunne påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1.
6.5 Konklusion
(105)
Da alle betingelserne i EF-traktatens artikel 87, stk. 1, er opfyldt, og da betingelserne i EF-Domstolens dom i Altmark-sagen ikke alle er opfyldt, konkluderer Kommissionen, at ad hoc-finansieringen (finansiering fra FOR og udligningsmidlerne), de midler, der er ydet via CoBo-fonden og den gratis tilvejebringelse af tekniske tjenester og faciliteter til de nederlandske public service-radio/tv-selskaber udgør statsstøtte efter EF-traktatens artikel 87, stk. 1. Derimod indebærer den fordel, der følger af fri adgang til kabelnetværket, ikke en overførsel af statsmidler og udgør ikke statsstøtte.
7. BETEGNELSE AF FORANSTALTNINGERNE SOM »NY« STØTTE.
(106)
Ifølge artikel 1, litra b, i Rådets forordning nr. 659/99 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 betyder »eksisterende støtte« (blandt andet):
»(i)
… enhver form for støtte, der eksisterede inden traktatens ikrafttræden i den pågældende medlemsstat, dvs. støtteordninger og individuel støtte, som var trådt i kraft før og er blevet fortsat efter traktatens ikrafttræden« (40).
(107)
Som nævnt ovenfor kan der skelnes mellem de årlige betalinger, der ikke indgår i denne beslutning, og ad hoc-betalinger.
7.1. Årlige betalinger
(108)
De årlige betalinger foretages på basis af artikel 110 i medieloven, der foreskriver, at »enheder, der er tildelt sendetid, har ret til at modtage støtte over det almindelige budget«. Støtteniveauet og tilvejebringelsen er også fastlagt i medieloven. Dette finansieringssystem eksisterede, før traktaten trådte i kraft, og betegnes som eksisterende støtte, jf. Kommissionens procedure E-5/2005 (41).
7.2. Ad hoc-betalinger
(109)
De såkaldte ad hoc-betalinger har en række karakteristika, som adskiller dem fra de regelmæssige årlige betalinger, og som gør, at de ikke kan betegnes som eksisterende støtte:
-
Retsgrundlaget for betalingerne blev vedtaget efter traktatens ikrafttrædelse. Staten indførte først i 1996 via udligningsmidlerne en mulighed for at udligne public service-radio/tv-selskabernes udgifter, hvis der var tale om en mærkbar prisstigning for programrettigheder. Før 1996 eksisterede muligheden for at udligne public service-radio/tv-selskabernes udgifter ikke. Endvidere blev ændringen af medieloven, der gør det muligt at foretage ad hoc-betalinger fra FOR til individuelle radio/tv-selskaber, indført i 1998. Hvad angår statslige bidrag til CoBo, besluttede staten først i 1994 at bidrage til denne fond.
-
De nuværende betalinger blev først foretaget fra 1994. Mere specifikt blev betalinger fra CoBo-fonden foretaget fra 1994, fra udligningsmidlerne fra 1996 og fra FOR fra 1999.
-
I modsætning til den regelmæssige årlige finansiering kan ad hoc-betalingerne ikke karakteriseres som betalinger, som public service-radio/tv-selskaberne er berettiget til. Ad hoc-betalingerne er således ikke en automatisk proces (42). Disse betalinger finder sted efter anmodning fra de individuelle public service-radio/tv-selskaber og foretages efter en specifik og individuel beslutning, der træffes af kulturministeren med udgangspunkt i artikel 106a i medieloven. Hvad angår FOR, beslutter ministeren f.eks. under hensyntagen til midlerne i FOR, om pengene skal overføres fra AOR til FOR. Herefter er det PO, der distribuerer pengene videre på basis af de regler, der er fastsat i protokollerne.
-
Betingelserne for, at disse overførsler kan finde sted, er fastsat i såkaldte »oveførselsprotokoller«, der blev oprettet i 1999 og 2002. Hvad angår CoBo, fastsætter staten visse betingelser for betalinger til og fra denne fond, der kun kan føres tilbage til 1994.
-
Endelig indrømmes der støtte til særlige formål, jf. punkt 2.3.3. De tjener f.eks. til at stimulere radio/tv-selskaber til at producere bedre programmer, klare udsving i reklameindtægter, udligne øgede priser for sportsrettigheder og fremme koproduktioner med belgiske og tyske radio/tv-selskaber.
7.3. Gratis tekniske faciliteter
(110)
Public service-radio/tv-selskaberne har modtaget gratis tekniske faciliteter fra NOB, siden medieloven trådte i kraft i 1987. Fra dette år begyndte NOB at stille faciliteter til rådighed for public service-radio/tv-selskaberne, mens det oprindelig var NOS, der tilvejebragte disse faciliteter. NOB har fået pålagt at levere en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse og leverer gratis faciliteterne til de enkelte public service-radio/tv-selskaber og modtager betaling direkte fra staten. Denne foranstaltning kan således også betragtes som en ny støtteforanstaltning.
7.4. Konklusion vedrørende betegnelsen »ny støtte«
(111)
Ad hoc-finansieringen (betalinger fra FOR til de enkelte public service-radio/tv-selskaber og udligningsmidlerne), overførslerne fra CoBo og den gratis tilvejebringelse af tekniske faciliteter skal betragtes som ny støtte og ikke som eksisterende støtte.
8. STØTTENS FORENELIGHED EFTER EF-TRAKTATENS ARTIKEL 86, STK. 2
(112)
På grundlag af foranstaltningernes karakteristika er den eneste mulige begrundelse for forenelighed EF-traktatens artikel 86, stk. 2, der foreskriver: »virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse (…) er underkastet denne traktats bestemmelser, navnlig konkurrencereglerne, i det omfang anvendelsen af disse bestemmelser ikke retligt eller faktisk hindrer opfyldelsen af de særlige opgaver, som er betroet dem. Udviklingen af samhandelen må ikke påvirkes i et sådant omfang, at det strider mod Fællesskabets interesse«.
(113)
Ifølge EF-Domstolens faste retspraksis kan der ifølge artikel 86, stk. 2, indrømmes en undtagelse fra forbuddet mod statsstøtte til virksomheder, der har fået pålagt at udføre en tjenesteydelse af generel økonomisk interesse. EF-Domstolens dom i Altmark-sagen bekræftede implicit, at statsstøtte, der ydes for at kompensere for merudgifter afholdt for at opfylde forpligtelser til offentlig tjeneste, kan være forenelig med det fælles marked, hvis betingelserne i EF-traktatens artikel 86, stk. 2, er opfyldt (43).
(114)
I overensstemmelse med EF-Domstolens faste retspraksis (44) udgør EF-traktatens artikel 86, stk. 2, en undtagelse, der skal fortolkes restriktivt. Domstolen har fastslået, at for at en foranstaltning kan omfattes af en undtagelse, skal alle følgende betingelser være opfyldt:
-
den omhandlede tjeneste skal være en tjeneste af almindelig økonomisk interesse og være klart defineret af medlemsstaten
-
den omhandlede virksomhed skal udtrykkeligt af medlemsstaten have fået overdraget at udføre tjenesten
-
anvendelsen af traktatens konkurrenceregler skal være hindrende for udførelsen af den særlige tjeneste, det er pålagt virksomheden at udføre, og undtagelsen fra disse regler må ikke påvirke samhandelen i et omfang, der strider mod Fællesskabets interesse.
(115)
Radio/tv-meddelelsen fastsætter de principper og metoder, som Kommissionen har til hensigt at anvende for at sikre, at ovennævnte betingelser overholdes. I denne sag skal det derfor undersøges om:
-
de nederlandske public service-radio/tv-selskabers aktiviteter er klart og præcist defineret af de nederlandske myndigheder som en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse (definition)
-
de nederlandske radio/tv-selskaber officielt af de nederlandske myndigheder er blevet pålagt at levere denne tjeneste (mandat)
-
statsfinansieringen overstiger nettoomkostningerne ved public service-forpligtelsen, idet der også tages hensyn til andre direkte eller indirekte indtægter, der stammer fra public service-forpligtelsen (proportionalitet).
8.1. Definition
(116)
I den forbindelse skal det nævnes, at ad hoc-finansieringen og den gratis tilvejebringelse af tekniske faciliteter skal støtte aktiviteter, der indgår i mandatet til at levere en tjeneste af almindelig økonomisk interesse. Det er derfor nødvendigt at vurdere public service-radio/tv-selskabernes samlede støtteniveau, men formålet med denne beslutning er ikke at vurdere den mekanisme og de betingelser, der gælder for statens finansiering, men kun ovennævnte specifikke foranstaltninger. Denne beslutning vedrører heller ikke organisationen af hele public service-radio/tv-systemet som sådan.
(117)
Som nævnt i punkt 33 i radio/tv-meddelelsen skal medlemsstaterne selv definere et offentligt radio/tv-selskabs mandat. I betragtning af radio/tv-sektorens særlige karakter, kan man ifølge Kommissionen »forestille sig en »bred« definition, der pålægger et givet selskab at udbyde et afbalanceret og varieret program i overensstemmelse med mandatet og EF-traktatens artikel 86, stk. 2, ifølge de fortolkende bestemmelser i protokollen. En sådan definition ville være i overensstemmelse med målsætningen om at opfylde de demokratiske, sociale og kulturelle behov i samfundet og sikre pluralisme, herunder kulturel og sproglig diversitet.«
(118)
Selv om definitionen imidlertid kan være bred, skal den være så klar og præcis, at der ikke er tvivl om, hvorvidt medlemsstaten mener, at en given aktivitet, der udføres af en bemyndiget operatør, skal omfattes af public service-mandatet eller ej. Som nævnt i punkt 36 i radio/tv-meddelelsen er Kommissionens rolle begrænset til at kontrollere, om public service-definitionen indeholder åbenbare fejl.
(119)
De nederlandske public service-radio/tv-selskabers hovedopgave er at sikre et pluralistisk programudbud af høj kvalitet til almindelig radio/tv-udsendelse af almindelig interesse, jf. artikel 13c i medieloven. Specifikke programkrav i relation til de indholdskategorier, der skal dækkes, og den sendetid, der skal tildeles hver kategori, fremgår også af lovgivningen.
(120)
CLT-UFA har anført, at de nederlandske public service-radio/tv-selskaber generelt sender for meget sport og navnlig for meget fodbold. Klagerne har præciseret, at NOS RTV sender de fleste af alle sportsbegivenheder i Nederlandene. Som nævnt ovenfor var meningen med ad hoc-støtten at finansiere de aktiviteter, der indgår i public service-mandatet, og at finansiere erhvervelse af sportsrettigheder.
(121)
Kommissionen mener imidlertid ikke, at udsendelse af sportsprogrammer i ca. 10 % af sendetiden udgør en åbenbar fejl. Sport kan indgå i radio/tv-selskabernes public service-opgave, og at bruge 10 % af sendetiden til sport er ikke uforeneligt med mandatet, som er at udbyde et afbalanceret og varieret public service-programmix.
(122)
Kommissionen mener, at hovedopgaven som defineret i artikel 13c(1) er ret bredt defineret, men at den må siges - i overensstemmelse med formuleringen i Amsterdam-protokollen - at opfylde de »demokratiske, sociale og kulturelle behov« i det nederlandske samfund. Definitionen i lovgivningen er således tilstrækkelig klar og præcis i forhold til hovedopgaven og indeholder ingen åbenbare fejl.
8.2. Mandat
(123)
Det hedder i punkt 40 i radio/tv-meddelelsen, at for at kunne omfattes af undtagelsen efter artikel 86, stk. 2, skal public service-mandatet overdrages en eller flere virksomheder ved en officiel akt. Kommissionen bemærker, at medieloven formelt pålægger NOS at udføre den public service-opgave, der er defineret i artikel 13c og den ledsagende lovgivning. De offentlige radio/tv-selskaber får ret til at udsende programmer på de offentlige kanaler i medfør af artikel 31 i medieloven, og Kommissionen mener, at hovedopgaven, som er udsendelse af programmer, i tilstrækkelig grad er overdraget public service-radio/tv-selskaber.
8.3. Proportionalitet
(124)
I kapitel 6.3 i radio/tv-meddelelsen forklares det, at proportionalitetstesten, som Kommissionen skal udføre, har to aspekter (45).
(125)
På den ene side skal Kommissionen beregne nettoomkostningerne ved de public service-opgaver, der er pålagt de nederlandske public service-radio/tv-selskaber, og kontrollere, om der er ydet for høj kompensation for disse omkostninger. Når der ydes kompensation til en virksomhed, må statsstøtten ikke overskride nettoomkostningerne ved public service-opgaven. For at beregne nettoomkostningerne skal der tages hensyn til de direkte og indirekte indtægter ved public service-opgaven. Derfor vil den nettofortjeneste, der følger af public service-aktiviteterne, blive inddraget ved vurderingen af støttens proportionalitet.
(126)
På den anden side skal Kommissionen undersøge alle foreliggende oplysninger, der antyder, at public service-radio/tv-selskaber har forvredet konkurrencen på kommercielle markeder mere end nødvendigt for at opfylde public service-opgaven. Public service-radio/tv-selskaber kan, da indtægtstab dækkes af statsstøtte, f.eks. føle sig foranlediget til at trykke reklamepriserne på markedet eller priserne på andre kommercielle aktiviteter for at nedbringe konkurrenternes indtjening. En sådan praksis vil kræve yderligere statsfinansiering for at kompensere for tabte indtægter fra kommercielle aktiviteter og vil derfor betyde, at der er tale om overkompensation for public service-forpligtelser.
8.3.1. Åbenhed og omkostningsallokering
(127)
Kommissionen skal først fastsætte omkostningerne ved den pågældende tjeneste af almindelig økonomisk interesse. Da de nederlandske public service-radio/tv-selskaber også udfører kommercielle aktiviteter, kræves det ifølge Kommissionens direktiv 80/723/EF om gennemskueligheden af de økonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder (46), som ændret af Kommissionens direktiv 2000/52/EF (47), at der føres adskilte regnskaber for de forskellige aktiviteter. Omkostninger og indtægter skal allokeres korrekt på grundlag af konsekvent anvendte og objektivt begrundede omkostningsregnskabsprincipper. Kun omkostninger, der udelukkende kan tilskrives public service-aktiviteter, der dog også kommer kommercielle aktiviteter til gode, skal ikke nødvendigvis opdeles på disse to aktivitetstyper, men kan udelukkende allokeres til public service-aktiviteter (48).
(128)
Direktivet om åbenhed er gennemført i Nederlandene ved en ændring af konkurrenceloven (»Mededingingswet«) (49). Endvidere forpligter et særligt dekret (50) public service-radio/tv-selskaberne til at føre adskilte regnskaber for alle biaktiviteter og tilknyttede aktiviteter. På grundlag heraf har de nederlandske myndigheder fremlagt oplysninger om public service-radio/tv-selskabernes omkostninger og indtægter i perioden 1994-2005.
(129)
Ifølge direktivet om åbenhed skal medlemsstaterne ikke blot sikre, at der føres adskilte regnskaber for public service og kommercielle aktiviteter, men også at alle omkostninger og indtægter allokeres korrekt på grundlag af konsekvent anvendte og objektivt begrundede omkostningsregnskabsprincipper, og at de omkostningsregnskabsprincipper, efter hvilke de adskilte regnskaber føres, er klart fastlagte.
(130)
I denne sag bemærker Kommissionen imidlertid, at dekretet ikke fastsætter, hvordan public service-radio/tv-selskaber skal allokere omkostninger, der skal opdeles på public service-aktiviteter og kommercielle aktiviteter. Oplysninger fra de nederlandske myndigheder bekræfter endvidere, at public service-radio/tv-selskaber bruger forskellige metoder til omkostningsallokering. Myndighederne hævder, at den individuelle allokering er korrekt, men at allokeringen på grund af de individuelle radio/tv-selskabers valg kan være forskellig fra det ene radio/tv-selskab til det andet. Kommissionen mener imidlertid, at det faktum, at der ikke gælder ensartede forhold for de forskellige radio/tv-selskaber, tyder på, at dekretet ikke tilstrækkelig tydeligt angiver, hvordan omkostningsallokeringen skal finde sted.
(131)
På grundlag af de oplysninger, de nederlandske myndigheder har fremlagt, kan det derfor ikke konkluderes, at omkostningerne er allokeret korrekt på basis af accepterede omkostningsallokeringsmetoder. Derfor mener Kommissionen, at alle nettoindtægter fra public service-radio/tv-selskabernes kommercielle aktiviteter bør indgå i vurderingen af statsstøttens proportionalitet i forhold til public service-omkostningerne. Det er også i overensstemmelse med de nederlandske retlige rammer, der gælder for public service-radio/tv-systemet, og som forpligter radio/tv-selskaberne til at bruge hele deres fortjeneste på public service-opgaver, herunder fortjenesten fra kommercielle aktiviteter (51).
8.3.2. Den offentlige støttes proportionalitet
(132)
Ifølge punkt 57 i radio/tv-meddelelsen må statsstøtte ikke overskride nettoomkostningerne ved radio/tv-selskabernes public service-opgave. Når nettoomkostningerne ved public service-opgaven således er fastsat, skal det vurderes, om den samlede statslige finansiering overstiger dette tal.
(133)
Hvis der som nævnt ovenfor ikke har fundet en fuldstændig og rimelig omkostningsallokering sted, skal nettoindtægterne fra alle de aktiviteter, der direkte eller indirekte har modtaget offentlig støtte, inddrages i beregningen af nettoomkostningerne ved public service-forpligtelsen (52). Kun indtægter fra kommercielle »stand alone«-aktiviteter skal ikke indgå i beregningen af nettoomkostningerne ved public service-opgaven. Der er tale om aktiviteter, der ikke hverken direkte eller indirekte - f.eks. gennem billigere produktionsfaktorer - har modtaget statsstøtte, eller som fuldt ud har betalt produktionsfaktorer, som de deler med, eller som følger af public service-aktiviteten.
(134)
Som allerede nævnt findes begrebet »stand alone«-aktiviteter ikke i det nederlandske public service-radio/tv-system, og der foregår heller ikke en meningsfuld og fuldstændig allokering af ressourcer mellem radio/tv-selskabernes forskellige aktiviteter. Endvidere fastsættes det i medieloven, at alle nettoindtægter fra hoved- og biopgaver (53), biaktiviteter og tilknyttede aktiviteter (54) skal bruges til opfyldelse af public service-opgaven (55).
(135)
Det vil sige, at nettoomkostningerne ved public service-aktiviteter beregnes under hensyntagen til indtægterne fra alle public service-radio/tv-selskabernes aktiviteter. Det vil sige:
-
for det første beregnes nettoomkostningerne ved public service ved fra de samlede omkostninger ved public service-forpligtelsen at fratrække de nettoindtægter, der stammer fra driften af public service-opgaven (hoved- og biopgaver) (56)
-
for det andet inddrages alle andre nettoindtægter fra kommercielle aktiviteter (biaktiviteter og tilknyttede aktiviteter)
-
for det tredje sammenlægges alle former for offentlig finansiering. Først den årlige statslige finansiering og Stifo-betalinger, der betragtes som »eksisterende støtteforanstaltninger«. Dernæst ad hoc-finansieringen (betalinger fra FOR og udligningsmidlerne) og betalinger fra CoBo, der betragtes som »nye støtteforanstaltninger«.
(136)
Summen af alle ovennævnte poster afgør, om den samlede statsstøtte overstiger de samlede nettoomkostninger ved public service-opgaven, eller med andre ord om der er tale om overkompensation for public service-opgaverne.
(137)
Hvad angår NOB's gratis tilvejebringelse af tekniske tjenester og faciliteter, skulle der i princippet tages højde for denne foranstaltning ved vurderingen af en eventuel overkompensation. Det er imidlertid ikke nødvendigt eksplicit at inddrage foranstaltningen i beregningerne, da indtægterne fra de gratis tekniske faciliteter kan betragtes som kompensation for omkostninger, der ellers skulle have været finansieret. Betaling af de omhandlede omkostninger ville have forøget omkostningerne ved den public service-opgave, der er pålagt de nederlandske public service-radio/tv-selskaber, med samme beløb. Inddragelse af disse omkostninger ville derfor ikke ændre det endelige nettoresultat (57).
8.4. Indledning af proceduren og undersøgelsesperiode
(138)
Ved indledningen af proceduren havde Kommissionen foreløbig beregnet overkompensationen til 110 mio. EUR. Beregningen var baseret på ufuldstændige tal for den faktiske overførsel til reserver og på de reserver, der var i public service-radio/tv-systemet i årene 1992-2002. Myndighederne havde ikke på det tidspunkt givet fuldstændige oplysninger om de enkelte radio/tv-selskaber.
(139)
Efter indledningen af proceduren modtog Kommissionen tallene for de enkelte radio/tv-selskabers omkostninger og indtægter, der er mere detaljerede end de samlede tal, der forelå, da proceduren blev indledt. De nye oplysninger indeholder endvidere data frem til år 2005 og indeholder også et skøn for 2006.
(140)
Denne beslutning vedrører de ad hoc-betalinger, der blev foretaget fra 1994 frem til 2005. Hvad angår slutdatoen, har de nederlandske myndigheder opfordret Kommissionen til også at inddrage tallene for 2006. Kommissionen finder imidlertid ikke dette hensigtsmæssigt, da tallene for 2006 kun er skøn for det indeværende regnskabsår.
8.4.1. Vurdering af kompensationen til de enkelte public service-radio/tv-selskaber
(141)
Det fremgår, at 14 ud af 19 public service-radio/tv-selskaber har modtaget overkompensation i perioden 1994-2005. Overkompensationen gav fortjenester på 32 mio. EUR, der generelt er blevet overført til selskabernes programreserver.
(142)
En del af overkompensationen er imidlertid i nogle tilfælde blevet brugt til at udligne underkompensation i perioden før 1994. Nogle radio/tv-selskaber havde i begyndelsen af 1994 en negativ programreserve (58). Radio/tv-selskaberne havde kun mulighed for at registrere negative programreserver, når public service-omkostningerne oversteg de forskellige former for public service-støtte. Med andre ord kunne negative programreserver kun skyldes underkompensation af public service-omkostninger.
(143)
På den anden side skulle eventuelle tab på kommercielle aktiviteter finansieres via foreningsreserverne og kunne ikke afspejles i programreserverne. Ifølge de nederlandske myndigheder var foreningsreserverne opbygget af private midler.
(144)
Der er også tilfælde, hvor underkompensation af public service-omkostninger midlertidigt blev finansieret med foreningsreserver. I 1993 blev foreningsreserverne »indefrosset« af de nederlandske myndigheder; fra det tidspunkt kunne indtægter fra public service-aktiviteter og kommercielle aktiviteter ikke længere henlægges i disse foreningsreserver. Der blev imidlertid gjort en undtagelse for tilbagebetaling af tilskud fra foreningsreserver før 1994 til dækning af ufinansierede public service-omkostninger. Ifølge de nederlandske myndigheder er det den eneste situation, der efter 1994 fortsat gav anledning til tilførsel af midler til disse reserver (59).
(145)
Kommissionen mener, at de negative beløb i programreserverne og de positive udsving i foreningsreserverne efter 1994 kun opstod på grund af en tidligere »underkompensation« af public service-omkostninger. Den deraf følgende udligning af disse beløb betragtes derfor som støtteberettigede omkostninger som følge af public service-opgaven. Der skal derfor ikke tages højde for de tilsvarende beløb ved beregningen af overkompensationen.
(146)
Som nævnt ovenfor er overkompensationen generelt kommet programreserverne til gode. I 2005 besluttede PO for første gang på basis af artikel 109a og 19a(1)h i medieloven, at de reserver, som de individuelle radio/tv-selskaber besad ud over 5-10 % af deres årsbudget, skulle overføres til PO (60). Denne overførsel betragtes også som en del af ad hoc-foranstaltningerne og indgår ved beregningen af kompensationens proportionalitet. Det vil sige, at denne overførsel har nedbragt den samlede kompensation til radio/tv-selskaberne og samtidig øget PO's overkompensation.
(147)
Ved for hvert år fra 1994-2005 at fratrække nettoomkostningerne ved public service-opgaven fra den samlede finansiering, således som beskrevet i punkt 135, kommer Kommissionen til den konklusion, at ingen af radio/tv-selskaberne har modtaget offentlig støtte, der overstiger 10 % af deres årsbudget. Da omkostningerne ved public service-radio/tv-virksomhed varierer fra år til år, kan staten af budgethensyn ønske så få udsving i statsfinansieringen som muligt og tillade, at en vis procentdel af den årlige overkompensation fremføres til næste år. Kommissionen anerkendte dette princip i den danske sag om public service-radio/tv-virksomhed (61).
(148)
Kommissionen anførte i den sag, at reserverne skal beregnes i den særlige henseende, og at de skal justeres på faste tidspunkter, dvs. fratrækkes det følgende års kompensation, hvis der er konstateret overkompensation. Hvis overkompensationen således ikke overstiger 10 % af den årlige kompensation, er overkompensationen forenelig med EF-traktaten og kan fremføres til det efterfølgende år og fratrækkes den kompensation, der ydes for den periode.
(149)
Som allerede nævnt har de nederlandske myndigheder besluttet, at det enkelte public service-radio/tv-selskab kun kan opretholde en særlig reserve på højst 5-10 % af årsbudgettet (62). I betragtning af denne forpligtelse krævede PO i 2005, at radio/tv-selskaberne overførte 42,457 mio. EUR til PO. Myndighederne har også forpligtet sig til regelmæssigt at kontrollere reserverne og kræve tilbagebetaling af de beløb, der overstiger 10 % af den årlige kompensation fra 2006 (63). Betingelserne for at godkende en overkompensation, der ikke overstiger 10 % af public service-radio/tv-selskabernes årsbudget, som forenelig støtte er derfor opfyldt (64).
(150)
Da overkompensationen således ikke overstiger loftet på 10 % af årsbudgettet, kan den derfor betragtes som rimelig for udførelsen af public service-opgaven, og støtten kan derfor betragtes som forenelig med EF-traktatens artikel 86, stk. 2.
8.4.2. Overkompensation af PO
(151)
PO har også modtaget kompensation for ledelse og koordinering af radio/tv-systemet. Denne opgave udføres af en særlig instans, den såkaldte PO, der fører interne særskilte regnskaber. De nederlandske myndigheder har anført, at selv om NOS RTV og PO er en del af samme retlige enhed og også fremlægger konsoliderede regnskaber, har de under ingen omstændigheder adgang til hinandens midler.
(152)
På basis af de særskilte regnskaber for PO og ifølge tilgangen i punkt 135, kommer Kommissionen til den konklusion, at PO har modtaget en samlet overkompensation på 55,908 mio. EUR, ekskl. de reserver de individuelle radio/tv-selskaber overførte i 2005. Overførslen af reserver androg 42,457 mio. EUR. Når der tages højde for denne overførsel, andrager den samlede overkompensation til PO 98,365 mio. EU (55,908 mio. EUR +42,457 mio. EUR).
Tabel 4:
Oversigt over den årlige finansiering af PO (1994-2005) beløb × 1 mio. EUR (65)
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
I alt
Public service-omkostninger
53,1
60,5
61,8
64,6
69,3
77,3
89,0
94,7
100,4
91,2
91,9
95,2
948,9
Public service-indtægter
0
0
0
0,7
3,3
3,5
2,5
2,6
3,4
0,2
0
0
16,2
Public service-nettoomkostninger
53,1
60,5
61,8
63,9
66,0
73,8
86,4
92,0
97,0
90,9
91,9
95,2
932,7
Nettoresultat for kommercielle aktiviteter
5,7
5,9
6,5
7,3
10,7
16,0
13,7
12,0
10,8
13,1
22,3
9,7
133,7
Behov for offentlig støtte
47,5
54,6
55,3
56,5
55,4
57,8
72,7
80,0
86,2
77,8
69,6
85,5
799,0
Årlige betalinger
49,4
55,6
58,3
58,9
62,3
70,7
68,7
74,6
78,6
85,4
78,0
79,3
819,6
Årlige betalinger fra Stifo
0
0
0
0
0
0
0
0
0
0
0
0
0
Samlet årlig kompensation
49,4
55,6
58,3
58,9
62,3
70,7
68,7
74,6
78,6
85,4
78,0
79,3
819,6
Resultat før ad hoc-betalinger
1,9
1,0
3,0
2,3
6,9
12,8
-4,0
-5,4
-7,6
7,6
8,4
-6,2
20,7
Betalinger fra FOR
0
0
0
0
0
0
7,1
6,1
5,2
7,0
5,6
2,8
33,9
Betalinger fra udligningsmidler
0
0
0
0
0
0
0
0
0
0
0
0
0
Betalinger fra CoBo
0
0
0
0
0
0
0
0
0
0
0
0
0
Overførsel af overskydende reserver
0
0
0
0
0
0
0
0
0
0
0
42,5
42,5
Samlede ad hoc-betalinger
0
0
0
0
0
0
7,1
6,1
5,2
7,0
5,6
45,3
76,3
Særlige poster
0
0
0
0
0
0,9
0
0,2
0,2
0
0
0
1,4
Samlet over-/underkompensation
1,9
1,0
3,0
2,3
6,9
13,7
3,1
0,9
-2,1
14,5
14,0
39,1
98,4
(153)
Det vurderes, at overkompensationen på 98,365 mio. EUR ikke er nødvendig for udførelsen af public service-opgaven, og den kan derfor ikke omfattes af undtagelsen fra forbuddet mod statsstøtte i artikel 86, stk. 2. Overkompensationen betragtes derfor ikke som forenelig støtte og bør i princippet kræves tilbagebetalt af PO.
(154)
Det ser ikke desto mindre ud til, at overkompensationen overstiger de samlede ad hoc-betalinger til PO. PO har modtaget 33,870 mio. EUR som ad hoc-betalinger fra statens mediebudget, plus ad hoc-overførslen på 42,457 mio. EUR fra andre radio/tv-selskaber. Det giver i alt 76,327 mio. EUR i betalinger modtaget fra ad hoc-foranstaltninger. Endvidere har ad hoc-betalingerne også genereret renter, der skal inddrages ved beregningen af den støtte, der ikke blev ydet inden for rammerne af »eksisterende støtteforanstaltninger«. Tilbagebetalingen skal derfor begrænses til 76,327 mio. EUR plus renter, da den »resterende« overkompensation blev ydet via eksisterende støtte og ikke kan tilbagesøges.
8.5. Konkurrencebegrænsende adfærd på kommercielle markeder
(155)
Som forklaret i radio/tv-meddelelsen mener Kommissionen ikke, at konkurrencebegrænsende adfærd hos public service-radio/tv-selskaber er nødvendig for at opfylde public service-opgaven. I beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure nævnte Kommissionen følgende mulige konkurrenceforvridning på markedet.
8.5.1. Kabeltransmission
(156)
I den standardkontrakt, der i 1985 blev indgået mellem radio/tv-selskaber og kabeloperatører, foreskrives det på begæring af den nederlandske regering, at kabeloperatørerne ikke skal betale intellektuelle ejendomsrettigheder i forbindelse med transmission af nederlandske offentlige tv-programmer. Ved ikke at opkræve vederlag for intellektuelle ejendomsrettigheder hos kabeloperatører er spørgsmålet, om PO optrådte som en normal markedsøkonomisk operatør, da man gav afkald på en kommerciel indtægt.
(157)
De nederlandske myndigheder fremhæver, at det forhold, at PO ikke opkræver vederlag for intellektuelle ejendomsrettigheder, ikke nødvendigvis er i modstrid med almindelig markedsadfærd. Kommercielle radio/tv-selskaber opkræver heller ikke et vederlag hos kabeloperatørerne for transmission af deres programmer (66).
(158)
Kommercielle aftaler mellem radio/tv-selskaber og kabeloperatører kan have forskellig form, navnlig da transaktionen involverer udveksling af transmissionstjenester mod tilrådighedsstillelse af indhold, hvilket er værdifuldt for begge parter. Kommissionen mener derfor ikke, der er klare tegn på, at PO optrådte i modstrid med almindelig markedsadfærd, og at PO ved at give afkald på kommercielle indtægter øgede behovet for statsfinansiering.
8.5.2. Reklamemarkedet
8.5.2.1. Påstået prisunderbud for GRP 20-49.
(159)
Ved indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure havde Kommissionen ikke tilstrækkelige beviser for, at STER faktisk underbød priserne. De oplysninger, som klagerne og de nederlandske myndigheder har fremsendt efter indledningen af proceduren, skal vurderes.
(160)
Det hedder i punkt 58 i radio/tv-meddelelsen, at public service-radio/tv-selskaber kan føle sig foranlediget til at trykke reklamepriserne for at nedbringe konkurrenternes indtjening. Man skal imidlertid være opmærksom på, at offentlige radio/tv-selskaber i Nederlandene ikke direkte har reklameaktiviteter, da reklamesiden varetages af en særlig fond kaldet STER. STER's mandat er at udnytte den disponible reklametid på en sådan måde, at den bidrager optimalt til den centrale finansiering af public service-radio/tv-selskaber. STER fungerer som mellemled med den opgave at maksimere fortjenesten fra salg af offentlige radio/tv-selskabers reklameplads. Som allerede nævnt i punkt 17 overfører STER reklameindtægterne direkte til mediebudgettet.
(161)
En eventuel underbydende adfærd fra STER's side skulle afspejle sig i nogle af eller alle følgende forhold: lavere priser hos STER i forhold til konkurrenterne, øget markedsandel og indtægtstab for STER.
(162)
Som Kommissionen også anførte i beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure kunne en sammenligning af priserne hos offentlige og private reklamevirksomheder være en nyttig målestok for de kriterier, der er nævnt i punkt 58 i radio/tv-meddelelsen.
(163)
For at sammenligne priser er målgruppen 20-49 år den mest relevante. Som det fremgår af nedenstående tabel 5 er der forskellige undergrupper, hvoraf mange er rettet mod seere i aldersgruppen 20-49:
Tabel 5:
Procent for STER's realiserede GRP-mål (fortrolig 2004)
Mål
13+
20-34
35-49
50-64
20-49
Forbrugere 20-49
Forbrugere 20-49 + børn
Mænd 20-34
Kvinder20-34
Opnået
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
Kilde
:
Brev fra de nederlandske myndigheder af 27. januar 2005.
(164)
Tabel 5 viser, at STER væsentligst sælger reklamer til seere i kategorien 20-49 år. Fra 1999 har STER's markedsandel af reklame og af de seere, som public service-radio/tv-selskaberne har nået i målgruppen 20-49, været faldende. I målgruppen 20-49 år var bruttopriserne for annoncører som følger:
Tabel 6:
Bruttopriser for GRP 20-49 år (18.00-24.00), 1995-2005 i EUR
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
STER
1 470
1 496
1 499
1 315
1 485
1 541
1 562
1 624
1 816
1 932
1 890
Kommercielle radio/tv-selskaber
1 337
1 314
1 366
1 399
1 438
1 637
1 667
1 675
1 753
2 055
2 087
Kilde
:
Brev fra de nederlandske myndigheder af 23. februar 2006.
(165)
Pr. ovennævnte dato var STER's listepriser for GRP 20-49 kun en smule lavere end de kommercielle radio/tv-selskabers listepriser. Ifølge de nederlandske myndigheder yder radio/tv-selskaberne og STER ganske betydelige rabatter. De kommercielle radio/tv-selskaber synes at have ydet meget højere rabatter, navnlig fra 1998. Rabatterne fremgår af nedenstående tabel:
Tabel 7:
Rabatter ydet i 1994-2005 i %
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
STER
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
Kommercielle radio/tv-selskaber
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
Kilde
:
Brev fra de nederlandske myndigheder af 24. februar 2006.
(166)
Selv om STER har en mindre attraktiv seerskare end de kommercielle radio/tv-selskaber - STER har en lav selektivitet og har derfor sværere ved at tilbyde en meget specifik målgruppe - og en lavere markedsandel, hvad angår seere og reklamer (se tabel 9 nedenfor), er STER's nettopriser højere end de kommercielle radio/tv-selskabers.
Tabel 8:
Nettopriser for GRP 20-49 år (18.00h-24.00), 1995-2005 i EUR
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
STER
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
Kommercielle radio/tv-selskaber
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
(167)
Det fremgår endvidere af tabel 9, at der er en klar forbindelse mellem et faldende seertal og en faldende reklameandel for de offentlige radio/tv-selskaber. Der er ingen tegn på, at STER på grund af et eventuelt prisunderbud øger sin markedsandel eller i det mindste bevarer sin markedsandel på trods af faldende seertal hos kunderne, dvs. radio/tv-selskaberne. Tværtimod mister STER andele på markedet for reklamer i takt med at public service-radio/tv-selskaberne mister seere.
Tabel 9:
Markedsandele, hvad angår seere og reklamer
1998
1999
2000
2001
2002
2003
CSB seere
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
CSB reklamer
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
PSB seere
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
PSB reklamer
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
Kilde
:
Brev fra de nederlandske myndigheder af 3. februar 2006.
(168)
Endelig er der ingen tegn på, at STER mister reklameindtægter for at øge sin markedsandel.
Figur 1:
Udviklingen i brutto- og nettoindtægter
(169)
Det fremgår af tabel 7 og figur 1, at STER har tilbudt betydelige rabatter. Det fremgår imidlertid også af figur 1, at nettoindtægterne fra reklamer på trods af disse rabatter var forholdsvis konstante. Rabatterne har ikke ført til en større ændring i indtægterne.
(170)
Det vil sige, at ingen af de forhold, der typisk følger af en prisunderbydende adfærd - nemlig: lavere priser, øget markedsandel og midlertidigt indtægtstab - ser ud til at kunne konstateres på det nederlandske reklamemarked. Det skal igen understreges, at STER er et selskab, som er uafhængigt af public service-radio/tv-selskaberne, hvis indtægter går direkte til mediebudgettet. Kommissionen er derfor kommet til den konklusion, at intet tyder på, at STER har underbudt priserne i en grad, der fører til et urimeligt indtægtstab, der har øget behovet for yderligere offentlig støtte til public service-radio/tv-systemet.
8.5.2.2. Benchmark for reklamepriser
(171)
SBS Broadcasting BV har fremført, at »alene en sammenligning af STER's, IP's og/eller SBS's priser for GRP 20-49 kan ikke være det eneste kriterium for at fastslå, om STER underbyder priserne«.
(172)
SBS fremfører endvidere, at annoncørerne for det første er villige til at betale et tillæg for GRP 20-49, som STER tilbyder, da man også når forbrugere uden for målgruppen. Endvidere er STER's priser for GRP 13+ (teenagere) faktisk meget lavere end de kommercielle konkurrenters priser for GRP 13+. Kommissionen har fremsendt disse bemærkninger til de nederlandske myndigheder (67).
(173)
Hvad angår den første bemærkning, skal det straks fastslås, at salgsselskaber ønsker at nå en målgruppe, når de reklamerer for deres produkter. Seere uden for målgruppen er irrelevante. Et af kriterierne for at købe reklametid er muligheden for at vælge seermålgruppe. Hvis reklamepladsen ikke er selektiv, dvs. der er meget såkaldt »spild« (reklamerne når forbrugere uden for målgruppen), bliver den mindre interessant. Da de reklamer, STER sælger, har lav selektivitet - tiltrækker en bred gruppe seere - er det ifølge de nederlandske myndigheder faktisk svært for STER at opretholde sine reklamepriser. For det andet har GRP 13+ mindre betydning end GRP 20-49. Oplysningerne i tabel 5 viser den relativt lave betydning af GRP 13+ (fortrolige oplysninger) og viser klart, at GRP 13+ ikke er afgørende ved en prissammenligning. Som de nederlandske myndigheder har anført, er GRP 20-49 meget mere relevant. Det forhold, at prisen for GRP 13+ er lavere hos STER beviser ikke som sådan, at der er tale om et generelt prisunderbud fra public service-radio/tv-selskabernes side.
8.5.2.3. Konklusion vedrørende reklame
(174)
Det vil sige, at selv om STER har ydet betydelige rabatter, faldt de samlede reklameindtægter ikke, men forblev stabile. Kommissionen har vurderet de øvrige argumenter og de nederlandske myndigheders svar og konkluderer, at der ikke i øjeblikket er tegn på, at STER ikke forsøgte at maksimere reklameindtægterne, eller at selskabets adfærd ville føre til et øget behov for offentlig støtte.
8.5.3. Fodboldrettigheder
(175)
Da Kommissionen indledte proceduren anførte den, at der ikke var klare beviser for, at radio/tv-selskaberne betalte en pris for rettigheder til fodboldtransmissioner, der strukturelt lå over markedsværdien En af grundene var, at public service-radio/tv-selskaber tilbød højere priser under forhandlingerne end de kommercielle radio/tv-selskaber var villige til at betale. CLT-UFA klagede over, at de nederlandske offentlige radio/tv-selskaber betaler urimelig høje priser for fodboldrettigheder. Kommissionen anførte, at den ville vurdere situationen yderligere.
(176)
Den efterfølgende undersøgelse viste ingen tegn på, at de offentlige radio/tv-selskaber skulle have overbudt de kommercielle radio/tv-selskaber, eller at public service-radio/tv-selskaberne skulle have erhvervet rettigheder til fodboldbegivenheder i et omfang, der kunne lukke markedet for konkurrenterne Der er faktisk fundet eksempler på, at kommercielle radio/tv-selskaber besad vigtige fodboldrettigheder i undersøgelsesperioden (se punkt 55 ovenfor).
(177)
Der er imidlertid ikke konstateret specifik konkurrencebegrænsende adfærd i denne procedure, men spørgsmålet om, hvorvidt systemet som sådan giver tilstrækkelige garantier mod en eventuel konkurrencebegrænsende adfærd vil blive behandlet i procedure E-5/2005 om eksisterende støtte.
9. KONKLUSION
(178)
Af ovennævnte grunde konkluderer Kommissionen, at der har været tale om en overkompensation på 98,365 mio. EUR ydet gennem statsstøtte, der ikke kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet, jf. EF-traktatens artikel 86, stk. 2, og støtten skal derfor tilbagesøges hos NOS, hvad angår de opgaver, PO har udført.
(179)
Da overkompensationen imidlertid overstiger de samlede ad hoc-betalinger, der er ydet PO på i alt 76,3 mio. EUR, skal tilbagesøgningen begrænses til 76,327 mio. EUR plus renter, da den »resterende« overkompensation blev ydet via eksisterende støtte og ikke kan tilbagesøges -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
1. Den ad hoc-statsstøtte, som Nederlandene har ydet NOS som kompensation for den funktion NOS udfører gennem PO, er uforenelig med fællesmarkedet.
2. Den uforenelige ad hoc-statsstøtte skal tilbagesøges hos NOS. Det beløb, der skal tilbagesøges, er på 76,327 mio. EUR plus renter.
3. Ad hoc-statsstøtten til de individuelle public service-radio/tv-selskaber er forenelig med fællesmarkedet forudsat at det sikres, at et eventuelt overskydende beløb i tilfælde af overkompensation for public service-opgaver, indbetales til en særlig reserve, der ikke overstiger 10 % af radio/tv-selskabets årsbudget, og forudsat at de nederlandske myndigheder regelmæssigt kontrollerer overholdelsen af denne begrænsning.
Artikel 2
1. Nederlandene træffer alle nødvendige foranstaltninger for at tilbagesøge den i artikel 1 omhandlede statsstøtte til PO, som allerede ulovligt er udbetalt til støttemodtageren.
2. Tilbagesøgningen skal ske uophørligt og i overensstemmelse med national lovgivning, hvis denne giver mulighed for at efterkomme beslutningen hurtigt og effektivt. Den støtte, der skal tilbagesøges, pålægges renter fra det tidspunkt, den blev udbetalt til støttemodtagerne, indtil den er blevet tilbagebetalt.
3. De renter, der skal tilbagesøges ifølge stk. 2, skal beregnes i overensstemmelse med proceduren i artikel 9 og 11 i forordning (EF) nr. 794/2004 af 21. april 2004 (68).
4. Nederlandene pålægger senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning den støttemodtager, der er nævnt i stk. 1, at tilbagebetale den ulovlige og uforenelige støtte med renter.
Artikel 3
Nederlandene underretter senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterkomme beslutningen. Nederlandene fremsender disse oplysninger på det spørgeskema, der er vedlagt i bilag I til denne beslutning. Nederlandene fremsender inden for samme periode alle dokumenter, der viser, at tilbagesøgningsproceduren mod modtageren af den ulovlige og uforenelige støtte er indledt.
Artikel 4
Denne beslutning er rettet til Kongeriget Nederlandene.
Udfærdiget i Bruxelles, den 22. juni 2006.
РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 22 юни 2006 година
относно ad hoc финансирането на обществените радио- и телевизионни разпространители в Нидерландия C 2/2004 (ex NN 170/2003)
(нотифицирано под номер C(2006) 2084)
(единствено текстът на нидерландски език е автентичен)
(Текст от значение за ЕИП)
(2008/136/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 88, параграф 2, алинея първа от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като призова заинтересованите страни да представят своите коментари съгласно посочените по-горе разпоредби (1),
като взе предвид техните коментари,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА И ПРЕДИСТОРИЯ
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
През 2002 г. (2) и 2003 г. (3) Комисията получи множество жалби, в които се твърди, че установената обществена система за финансиране на обществените радио- и телевизионни разпространители в Нидерландия представлява незаконосъобразна и несъвместима държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
(2)
По време на предварителното разследване на жалбите Комисията получи допълнителна информация от ищците (4), както и от нидерландските власти (5).
(3)
В следствие на предварителната оценка на предполагаемите мерки на държавна помощ Комисията информира Нидерландия с писмо от 3 февруари 2004 г., че е решила да започне процедурата, описана в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО по отношение на някои мерки, които могат да бъдат квалифицирани като помощ.
(4)
Решението на Комисията да започне процедура бе публикувано в Официалния вестник на Европейския съюз (6). Комисията покани заинтересованите страни да представят своите коментари относно помощта.
(5)
Нидерландия отговори на решението за откриване на процедура с писмо от 30 април 2004 г. Освен това Комисията получи коментари от 11 заинтересовани страни (7). С писмо от 29 април Комисията препрати коментарите на Нидерландия. Отговорът на нидерландските власти бе получен с писмо от 13 август 2004 г.
(6)
Комисията отправи допълнителни въпроси към нидерландските власти с писма от 4 януари 2005 г. и 25 май 2005 г., на които нидерландските власти отговориха с писма от 27 януари 2005 г. и 25 юли 2005 г. Допълнителна информация бе получена от един от ищците (De Telegraaf) на 25 юли 2005 г. и от нидерландските власти - на 2 септември. Комисията се обърна към нидерландските власти за по-нататъшни разяснения с писма по електронна поща на 22 ноември 2005 г., на които властите отговориха на 25 ноември 2005 г. Комисията реши, след среща с властите, че са необходими по-нататъшни разяснения. С тази цел на 22 декември 2005 г. до нидерландските власти бе изпратено искане за информация, на което нидерландските власти, след като получиха отсрочка, отговориха на 3 февруари 2006 г. Във връзка с този отговор между нидерландските власти и Комисията бяха разменени писма по електронната поща през февруари 2006 г. и април 2006 г.
(7)
На 24 септември 2004 г. се състоя среща между нидерландските власти и Комисията. На 24 октомври 2004 г. се състоя среща с De Telegraaf. На 5 януари 2005 г. се състоя среща с Broadcast Partners. На 27 юли 2005 г. се проведе среща между RTL и Комисията, а на 23 септември 2005 г. - между VESTRA и Комисията. Комисията проведе още една среща с нидерландските власти на 1 и на 14 февруари 2006 г.
(8)
В допълнение към тази процедура за „нова помощ“ финансирането на обществените радио- и телевизионни оператори посредством годишни държавни плащания и Фонда за насърчаване (Stifo, Stichting Stimuleringsfonds Nederlandse Culturele Omroepproducties) (8) се оценява в отделна процедура за „съществуваща помощ“ (вж. държавна помощ № E-5/2005). В това решение Комисията има предвид мерките, които са предмет на „процедурата за съществуваща помощ“, само доколкото е необходимо да представи обща картина на финансирането на общественото радио- и телевизионно разпространение. Това решение обаче не засяга въпроса за съвместимостта с правилата за държавна помощ при редовните годишни плащания и за плащанията от Фонда за насърчаване.
(9)
Това Решение ще бъде също така ограничено до оценка на финансирането на същинските дейности на обществените радио- и телевизионни оператори (така наречените главни задачи). Следователно няма да се разглеждат странични дейности като новите медийни услуги, предлагането на SMS и i-mode. По подобен начин настоящото решение не засяга инвестициите, направени от NOS в мрежата на оператора Nozema, които според оплакванията вероятно не са направени на пазарни принципи. Тези въпроси ще бъдат разгледани отделно.
(10)
В заключение, решението да се открие официална процедура по разследване обхвана процедурата от 1992 г. Въпреки това изглежда, че първите ad hoc плащания са били направени едва през 1994 г. Нещо повече, цифрите до 2005 г. вече са на разположение и могат да се вземат под внимание. Периодът, обхванат от решението следователно започва от 1994 г. - когато са били направени първите ad hoc плащания - до 2005 г., за която има окончателни цифрови данни. Трябва да се отбележи, че нидерландските власти поканиха Комисията да вземе предвид и 2006 г. Цифрите за 2006 г. обаче са само временни и не могат да бъдат взети под внимание.
2. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА СИСТЕМАТА ЗА ОБЩЕСТВЕНО РАДИО- И ТЕЛЕВИЗИОННО РАЗПРОСТРАНЕНИЕ
(11)
Раздел 2.1 от тази глава представя участниците в сектора на (общественото) радио- и телевизионното разпространение. В раздел 2.2 следва описание на различните елементи на системата за финансиране в областта на радиото и телевизията в Нидерландия по принцип. Във връзка с това са описани правните разпоредби, които възлагат на радио- и телевизионните организации мисията да предоставят обществени услуги, подробно са изяснени различните механизми на финансиране (годишни плащания и ad hoc плащания) и накрая са обяснени резервите, които обществените оператори за радио- и телевизионно разпространение са изградили и използват за изпълнение на мисията си за осигуряване на обществени услуги. Търговските дейности на нидерландските обществени радио- и телевизионни оператори се обсъждат в раздел 2.5. Раздел 2.6 обяснява придобиването на футболните права от NOS, а раздел 2.7 се занимава с връзката между радио- и телевизионните разпространители и кабелните оператори. И накрая, в раздел 2.8 се описва кои мерки са предмет на настоящата процедура.
2.1. Участници в сектора на (общественото) радио- и телевизионно разпространение
(12)
Системата за обществено радио- и телевизионно разпространение се състои от различни организации, включително осем частни асоциации (частни радио- и телевизионни разпространители с членове, на които е възложена мисия за извършване на обществени услуги) и десет частни фондации (частни радио- и телевизионни разпространители без членове, на които е възложена мисия за извършване на обществени услуги) (9).
(13)
Освен радио- и телевизионните организации, упоменати в алинея 12, системата за обществено радио- и телевизионно разпространение включва още един участник - NOS - който изпълнява двойна роля. Първата роля е на организация за обществено разпространение, отговорна за телевизионните и радиопрограми (под името NOS RTV). Втората роля е на координатор на цялата система за обществено радио- и телевизионно разпространение и се изпълнява от управителния съвет на NOS (така наречения „Publieke Omroep“ или обществен разпространител, наричан по-нататък PO). PO, чиито функции и задачи са определени в Закона за медиите, насърчава сътрудничеството между обществените радио- и телевизионни разпространители, координира трите публични телевизионни канала и се отчита два пъти в годината за дейностите си, като обществена радио- и телевизионна организация пред Медийния орган.
(14)
NOS получава финансиране от медийния бюджет както за задачите, изпълнявани като PO, така и за тези, изпълнявани като NOS RTV.
(15)
Обществените телевизионни програми се разпространяват от обществените разпространители към три обществени канала (10).
(16)
Нидерландската организация за производство на програми за разпространение (Nederlands Omroepbedrijf, наричана по-нататък NOB) също е част от системата за обществено радио- и телевизионно разпространение. NOB извършва записването, подготовката за излъчване и действителното излъчване на звук, движеща се картина и данни по всички възможни канали за разпространение. NOB предоставя тези услуги на частни и обществени радио- и телевизионни разпространители. Услугите, осигурявани на обществените радио- и телевизионни разпространители се разглеждат като обществени услуги от нидерландското правителство и се финансират от публични фондове (11).
(17)
Отделна фондация (Stichting Ether Reclame, наричана по-нататък „STER“) носи изключителната отговорност за продажбата на рекламно пространство и радио- и телевизионното излъчване на реклами по обществените канали. STER носи отговорност за радио- и телевизионното време, което й е отпуснато. Приходите, генерирани от STER се прехвърлят директно на държавата.
(18)
Освен националните обществени радио- и телевизионни разпространители, има множество търговски радио- и телевизионни разпространители, опериращи на национално ниво. Примери за такива търговски радио- и телевизионни разпространители са RTL(RTL 4, 5 и 7, всички от групата на CLT-UFA), NET5 и Veronica (от групата на SBS Broadcasting group) и Talpa (Talpa Media Holding). Те генерират приходите си основно чрез телевизионна реклама.
2.2. Правна уредба на общественото радио- и телевизионно разпространение
(19)
В момента сектора на радио- и телевизионното разпространение се регулира от Закона за медиите от 21 април 1987 г. (Stb. 1987, 249) и Наредбата за медиите. Обществените радио- и телевизионни организации по закон имат право да извършват четири категории дейности, които са дефинирани в настоящия Закон за медиите като „основни задачи“, „странични задачи“, „странични дейности“ и „дейности за асоциациите“. Обществените радио- и телевизионни разпространители могат да получават държавно финансиране за „основните задачи“ и за „страничните задачи“.
2.2.1. Правни дефиниции
(20)
Член 13, буква в), параграф 1 от Закона за медиите описва „основната задача“ на общественото радио- и телевизионно разпространение, която е:
a)
„да осигурява плуралистично и висококачествено предлагане на програми за общо радио- и телевизионно разпространение в областта на информацията, културата, образованието и развлеченията на национално, регионално и местно ниво и излъчването им или предлагането им за излъчване по открити канали;
б)
да изпълнява всички дейности, свързани с предлагането на програми и необходимото в това отношение излъчване ;
в)
да разпространява радио- и телевизионни програми предназначени за страни и области извън Нидерландия и за нидерландски граждани, пребиваващи в чужбина.“
(21)
В член 13, буква в, параграф 2 от Медийния закон са изложени общите изисквания към програмите, които обществените радио- и телевизионни разпространители излъчват. Програмите трябва „балансирано да представят обществото, ,интересите и гледните точки за него, културата и философията сред населението; и
а)
програмите трябва да са достъпни за цялото население в съответните области;
б)
те дават своя принос за плурализма и културното разнообразие в Нидерландия (...)“.
(22)
В допълнение, общото програмно време, което се разпределя по различни категории като култура, образование и развлечения, се регулира посредством предварително определени проценти (12).
(23)
Член 16 от Медийния закон предвижда някои задачи да се изпълняват от NOS RTV и определя подробно тези задачи. Обхванато е осигуряването на спортни предавания, включително, но без да се ограничава до, състезания и мачове за купи и международни състезания. Процентът от общото радио- и телевизионно време за разпространение, който трябва да бъде предназначен за такива спортни събития не е предварително определен по закон. На практика NOS RTV се стреми да отдели 9-11 % от общото радио- и телевизионно време за предаване на спортни програми (13).
(24)
Асоциациите на радио- и телевизионните разпространители имат право на радио- и телевизионно време за осигуряване на национални телевизионни програми и имат правото, съгласно член 31, параграф 4 от Медийния закон, да получават държавно финансиране за осигуряване на тези програми.
(25)
В съответствие с член 13, буква в), параграф 3 от Медийния закон, който бе въведен през 2000 г., обществената система за радио- и телевизионно разпространение „може да изпълнява своята задача, както е упоменато в първа алинея, и като осигурява средства за доставка и разпределение на програмни материали, различни от тези, включени в параграф 1, точка a)“. С други думи, обществените радио- и телевизионни организации могат да разпространяват общественото съдържание, упоменато в параграф 20, като основна задача на други медийни платформи като Интернет.
(26)
Тези така наречени „странични задачи“ трябва да се подчиняват на редица условия. Според Член 55 от Медийния закон например те трябва да не работят с цел извличане на печалби за трети страни. Поддържането на Интернет страница или тематичен канал са примери за такива странични задачи.
(27)
Трябва да се спомене също, че осъществяването както на „основните“, така и на „страничните“ задачи генерират приходи за обществените радио- и телевизионни разпространители, които следва да се използват за обществени цели (14).
(28)
Нидерландските обществени радио- и телевизионни разпространители могат да извършват също така дейности, които са определени като странични дейности и дейности за асоциациите. Страничните дейности (15) трябва да се подчиняват на редица законови условия. Примери за такива странични дейности са продажбата на програмни схеми, спонсориране, продажба на програмни права и свързани с програмите материали, отдаване под наем на офис пространство и организиране на шоу на открито.
(29)
Други дейности са „дейности за асоциациите“, които са дейности, изпълнявани от асоциациите за радио- и телевизионно разпространение за членовете им. Те включват издаване на списания и организиране и продажба на пътнически услуги.
2.2.2. Проверки и надзор
(30)
Един независим Медиен орган (Commissariaat voor de Media) носи отговорност за гарантиране на съответствието с програмните и финансови изисквания на Медийния закон и въвеждащото законодателство (член 9 от Закона за медиите).
(31)
Медийният орган има правно задължение, описано в член 134 от Медийния закон, да гарантира изпълнението на задълженията на обществените радио- и телевизионни разпространители, включително установената квота за различните типове програми. Медийният орган може да налага глоби, ако тези задължения не се спазват. Той също така проверява дали радио- и телевизионните разпространители се съобразяват с правните ограничения за спонсорство и реклама.
(32)
На базата на предадените счетоводни отчети органът проверява всяка година дали годишните отчети на организациите за обществено радио- и телевизионно разпространение отговарят на изискванията на Медийния закон, Наредбата за медиите и Наръчника за финансова отчетност. Ако отговарят, Медийният орган одобрява бюджетните суми за осигуряване на редовна програма (членове 100 и 101 от Медийния закон).
2.3. Източници на финансиране на организациите за обществено радио- и телевизионно разпространение
(33)
Основен източник на финансиране на радио- и телевизионните разпространители са годишните суми, получавани от държавата. За да се смекчат бюджетните отклонения, на радио- и телевизионните организации е позволено да държат известни резерви. В допълнение, от 1994 г. радио- и телевизионните разпространители получават ad hoc плащания.
(34)
Тъй като оценката на съвместимостта на ad hoc финансирането не може да бъде извършена без да се отчетат другите източници за обществено финансиране, следващото описание обхваща както годишните плащания, така и ad hoc плащанията, дори ако годишните плащания и плащанията от фонда Stifo не са предмет на това решение (виж параграф 8).
2.3.1. Годишни плащания
(35)
Нидерландските радио- и телевизионни разпространители получават годишни финансови вноски от държавния бюджет за медиите. За периода 1994-2005 г. тези плащания възлизат приблизително на 7,1 милиарда еуро. Приблизително 819,6 милиона еуро от тази сума са прехвърлени на PO за неговата управляваща и координираща роля; останалите 6,3 милиарда еуро са платени на индивидуални радио- и телевизионни разпространители. Медийният бюджет се финансира от няколко източника: държавната вноска за радио- и телевизионно разпространение (събирана от данъкоплатците), рекламни приходи от STER и приходи от лихви от Общия фонд за радио- и телевизионно разпространение (Algemene Omroepreserve, наричан по- нататък AOR) (16). Размерът на медийния бюджет поставя таван на сумата за годишно финансиране, която може да се предоставя на обществените радио- и телевизионни разпространители и другите медийни организации.
2.3.2. Stifo
(36)
В допълнение към годишните плащания, радио- и телевизионните разпространители получават плащания от Stifo (Фонд за насърчаване на културните предавания). Средствата, отпускани от Stifo се квалифицират като мярка за държавна помощ, която обаче бе одобрена от Комисията (NN 32/91). По този начин помощта от Stifo следва да се разглежда като съществуваща държавна помощ. Плащанията от Stifo към отделните радио- и телевизионни разпространители (PO не е получил никакви суми от Stifo) за разглеждания период възлизат на 155 милиона еуро.
2.3.3. Ad hoc плащания
(37)
Освен посочените в алинеи 34 и 35 плащания - които се разглеждат като редовните източници на финансиране на обществените радио- и телевизионни разпространители, последните получават различни плащания на аd hoc база. Тези плащания са извършвани директно на радио- и телевизионните разпространители или посредством специални фондове и резерви.
2.3.3.1. Плащания от допълващи фондове
(38)
Допълващите фондове са средства от медийния бюджет за опредени цели. За периода 1996-1998 г. сумата прехвърлена от допълващите фондове към NOS RTV е [...] (17) милиона еуро. Допълващите фондове бяха въведени през 1996 г., за да съфинансират повишените цени за програмни права. Условията, при които тези средства могат да се разпределят, бяха приети с взаимно споразумение между държавата и радио- и телевизионните разпространители. Ако обществените радио- и телевизионни организации не се в състояние да финансират от редовния си бюджет закупуването на права, чиито цени са прекомерно високи, държавата ще даде своя принос, т.е. ще съфинансира придобиването на тези права като осигури допълваща сума.
2.3.3.2. Плащания от Резервния фонд за радио- и телевизионно разпространение (FOR)
(39)
През 1998 г. на министъра на образованието, културата и науката бе предоставена възможност, в съответствие с член 106, буква a) от Закона за медиите, да преведе сума на ad hoc база от AOR, който се управлява от Медийния орган, към фонд, предназначен да финансира конкретни инициативи на РО и на организациите за обществено радио- и телевизионно разпространение. Фондът, който се нарича FOR, бе учреден през 1999 г. и се контролира от РО.
(40)
По принцип, ако AOR надхвърли сумата от 90,8 милиона еуро, има възможност за прехвърляне на средства към FOR. Това обаче не става автоматично. Всяка година министърът на образованието, културата и науката решава дали е възможен трансфер на средства и ако е така, каква сума може да се прехвърли. Когато бъде одобрен такъв трансфер, правилата се описват в протокол. Такива протоколи са били съставени през 1999 г. и 2001 г. На основание на член 99, параграф 2, буква г) от Закона за медиите бюджетът трябва да съдържа и описание как Управителният съвет предлага да се изразходват парите. На базата на това предложение Министърът може да предостави на PO фондове от FOR, които могат да се използват за целите, посочени от Министъра при предоставяне на парите (18). Въпреки че FOR е фонд, предназначен за инициативи на РО, той не представлява резерв, който е част от активите на РО.
(41)
Финансовите средства, натрупани във FOR дават възможност на РО да даде качествен тласък, да подобри програмирането и инвестира в обществените радио- и телевизия. По-специално целта на FOR е да:
-
компенсира намалелите приходи от реклама на STER;
-
да засили разнообразието и качеството на програмите, когато за това се необходими допълнителни начални разходи; и
-
да финансира инвестиции, които подкрепят нидерландското обществено радио- и телевизионно разпространение като цяло.
(42)
До 2005 г. системата за обществено радио- и телевизионно разпространение получи 191,2 милиона еуро от FOR, 157,4 милиона еуро от които бяха прехвърлени на отделни обществени радио- и телевизионни оператори, а 33,8 милиона еуро - на РО.
2.3.3.3. Плащания от Фонда за копродукции (CoBo)
(43)
Фондът за копродукции (Coproductiefonds Binnenlandse Omroep: наричан по-нататък Фонд CoBo) бе създаден, за да финансира копродукции между нидерландските обществени радио- и телевизионни организации и други продуценти на програми. Неговите средства идват от приходи, генерирани от плащания за авторски права от белгийски и германски кабелни оператори за разпространение на трите нидерландски канала в Белгия и Германия. Фондът бе учреден от обществените радио- и телевизионни организации и се управлява чрез фондация. Управителният съвет на Фонда се състои от управители на обществените радио- и телевизионни разпространители.
(44)
През 1994 г. нидерландските власти решиха да направят плащане към два под-фонда, управлявани от Фонда CoBo, „Филмовия фонд“, който финансира копродукции на художествени и документални филми, и проекта„Телефилм“, който има за цел да стимулира производството телевизионни филми с високо качество.
(45)
Отделните обществени радио- и телевизионни организации са получили обществени средства в размер на 31,7 милиона еуро от Фонда CoBo за периода 1994-2005 г. РО не е получил никакви плащания от Фонда CoBo.
2.4. Резервите, държани от отделните обществени радио- и телевизионни разпространители
(46)
Всяка обществена радио- или телевизионна организация поддържа известни резерви, които нормално са програмни резерви или резерви към асоциация или фондация, в зависимост от това дали организацията за обществено радио- и телевизионно разпространение е фондация, или асоциация.
2.4.1. Програмни резерви
(47)
Отделните обществени радио- и телевизионни разпространители могат да увеличават резервите си, когато общите приходи надхвърлят общите разходи. Тези програмни резерви могат да се използват за покриване на програмни разходи в бъдещи години.
(48)
Съгласно нидерландските власти стойността на програмите, които са били произведени, но все още не са излъчени, се прибавя към програмните резерви (19). По този начин програмните резерви отразяват също стойността на вече произведените програми. През 2005 г. общите програмни резерви, държани от отделните обществени радио- и телевизионни организации възлизат на 78,6 милиона еуро.
(49)
През 2005 г. РО също така реши, че част от програмните резерви трябва да бъдат прехвърлени на самото РО, но на обществените радио- и телевизионни разпространители бе позволено да поддържат резерви до 5-10 % от годишния им бюджет. Обществените радио- и телевизионни разпространители преведоха 42,457 милиона еуро на РО .
2.4.2. Резерви на асоциациите
(50)
Асоциациите за обществено радио- и телевизионно разпространение са създадени като частни юридически лица. През годините те са изградили свои собствени резерви от вноски и дарения, получени от техните членове. Резервите на асоциациите следователно произлизат от частни средства. През 1993 г. нидерландското правителство реши да „замрази“ резервите на асоциациите. От този момент, по принцип (20), печалбите, получени от дейности за асоциации и други необществени дейности се наложи да се използват за обществени дейности и без възможност повече да бъдат прехвърляни към резервите на асоциациите. През 2005 г. общите резерви за асоциации на обществените радио- и телевизионни организации в Нидерландия възлизаха приблизително на 131,1 милиона еуро.
2.4.3. Резерви на фондация NOS RTV и на по-малки обществени радио- и телевизионни разпространители
(51)
NOS RTV, NPS и други по-малки обществени радио- и телевизионни разпространители без членове (член 39f от Закона за медиите) държат „резерви за фондации“ („stichtingsreserve“). Общото ниво на резервите на фондации през 2005 г. бе 42,2 милиона еуро (21).
2.5. Реклама по обществените канали
(52)
Както бе обяснено в параграф 17, STER отговаря за продажбата на рекламно време по обществените канали.
(53)
Другите основни компании, които продават рекламно време по телевизиите и действат на нидерландския пазар, са IP и SBS. IP продава рекламно време от името на търговските радио- и телевизионни разпространители RTL4, RTL5 и Yorin. SBS продава рекламно време за своите търговски радио- и телевизионни компании SBS6, Net 5 и Veronica. В допълнение към IP и SBS има няколко други търговски радио- и телевизионни компании, които също продават рекламно време (22).Цените, на които продава STER, са калкулирани на базата на прогнози от рекламни агенции, на цени на конкуренти и на исторически цени.
(54)
Таблица 1 по-долу показва развитието на зрителския дял на обществените радио- и телевизионни разпространители, в който STER управлява дейността по продажбата на реклами. Делът на зрителската аудитория над 13-годишна възраст през последните години е намаляла от 38,8 през 1997 г. на 35,4 % през 2005 г. За категорията 20-49 г. делът на аудиторията е дори по-нисък - 27,2 %.
Таблица 1
Дял от аудиторията на възраст над 13 г. и 20-49 г. (18.00 ч. - 24.00 ч.), 1997-2005 г.
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
13+
38,8
39,9
37,8
39,8
38,8
37,9
36,8
38,9
35,4
20-49
34,6
35,8
31,6
33,3
33,0
32,5
30,1
31,8
27,2
Източник
:
Писмо от 24.2.2006 г. от нидерландските власти.
(55)
От 1994 г. брутния приход (на базата на цени по ценоразпис) и нетния приход (като се вземат предвид дадените отстъпки), генериран от търговските радио- и телевизионни компании на рекламния пазар превишават приходите, генерирани от обществените радио- и телевизионни организации.
Таблица 2
Брутни приходи от телевизионна реклама в периода 1994 - 2005 г. (в милиони еуро)
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
STER
327
298
225
234
257
290
348
343
383
489
581
471
Търговски разпространители
360
438
532
629
715
887
1 028
1 084
1 310
1 623
2 034
2 327
Общо:
687
736
757
863
972
1 177
1 376
1 426
1 693
2 112
2 615
2 798
Източник
:
Писмо от 24.2.2006 г. от нидерландските власти.
Таблица 3
Нетни приходи от телевизионна реклама в периода 1994 - 2005 г. (в милиони еуро)
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
STER
223
202
153
150
176
187
218
197
197
197
197
169
Търговски разпространители
239
281
324
378
405
448
508
484
520
537
549
599
Общо:
462
483
477
528
581
635
726
683
717
733
746
768
Източник
:
Писмо от 24.2.2006 г. от нидерландските власти.
(56)
Както може да се заключи от Таблици 1, 2 и 3, има разлика между брутните приходи от телевизионна реклама и нетните приходи с отстъпки. Според нидерландските власти не само публикуваните тарифи на обществените радио- и телевизионни организации са по-високи, но и отстъпките, които предоставят са по-ниски в сравнение с търговските радио- и телевизионни разпространители (23).
2.6. Придобиване на футболни права от NOS RTV
(57)
В разследвания период NOS RTV получи права за излъчване на няколко важни футболни събития (24). Търговският разпространител Canal+ (pay-TV - платена телевизия) получи правата за предаване на живо на мачовете от нидерландската първа лига. Правата за Шампионската лига също бяха частично дадени като под-лиценз на Canal+ от NOS RTV. Търговският разпространител SBS получи правата за излъчване на две национални футболни купи. Той получи и правата за мачовете от нидерландската първа дивизия и квалификационните мачове на нидерландския отбор за Европейския шампионат през 2004 г. Правата за излъчване на различни чужди футболни състезания се държат от CLT-UFA, най-голямата група за разпространение в Европа (компания-майка на RTL например).
2.7. Отношения между радио- и телевизионни разпространители и кабелни оператори
(58)
Традиционното кабелно предаване се разглежда като отделна публикация за целите на авторското право по нидерландското законодателство. По принцип се изисква разрешение от всички носители на авторски права, а носителят на авторското право може да предяви претенция за плащане на публикацията от кабелния оператор. От 1985 г. има споразумение между VECAI (представител на кабелните оператори) и NOS RTV (представител на обществените радио- и телевизионни разпространители), според което кабелните оператори са освободени от плащане на авторско право на обществените радио- и телевизионни организации (носителите на авторско право), когато техните програми се излъчват по кабел (25). Това споразумение бе направено по искане на нидерландското правителство, въз основа на факта, че гражданите вече са платили своя принос към общественото радио- и телевизионно разпространение. Бе взето под внимание, че би било нежелателно плащането на авторски права от кабелните оператори, което може да доведе до по-високи абонаментни такси. Търговските радио- и телевизионни разпространители също не изискват плащане на авторски права от кабелните оператори. Това обаче не е свързано със споменатото по-горе споразумение с обществените радио- и телевизионни организации .
(59)
Трябва да се отбележи, че кабелните оператори са задължени по закон да препредават всички обществени радио- и телевизионни програми („must carry“ obligation) и нямат право да искат заплащане на разходи за предаване от разпространителите.
2.8. Мерките, които са обект на това Решение
(60)
Както е посочено в решението за откриване на официална процедура на разследване (26), обект на настоящото Решение са следните мерки:
(1)
Плащанията на обществените радио- и телевизионни организации, посочени в член 106a и 170c от Закона за медиите, които са категоризирани от Комисията като ad hoc плащания. Това са:
(a)
плащания на обществените радио- и телевизионни разпространители, направени или от допълващите фондове, или от AOR, посредством FOR. За периода 1994-2005 г. тези плащания възлизат на [...] милиона еуро. Тази сума може да бъде разделена на плащания, направени от допълващите фондове ([...] милиона еуро) и плащания, направени от AOR към FOR и след това от FOR към обществените радио- и телевизионни организации (191,2 милиона еуро).
(b)
плащания от Фонда за копродукции (CoBo). Фондът CoBo се състои от два специфични под-фонда, Филмовият фонд и Проектът за телевизионни филми. В периода 1994-2005 г. държавата е отпуснала 31,7 милиона еуро на обществените радио- и телевизионни организации посредством Фонда за копродукции
(2)
Осигурен достъп до кабелната телевизия, известно като задължение за препредаване („must carry“ obligation), посочено в член 82и от Закона за медиите.
(3)
Безплатно предоставяне на технически съоръжения от NOB, гарантирано от членове 89 и 90 от Закона за медиите.
II. ОСНОВАНИЯ ЗА ЗАПОЧВАНЕ НА ПРОЦЕДУРА И АРГУМЕНТИ НА СТРАНИТЕ
3. РЕЗЮМЕ НА ОСНОВАНИЯТА ЗА ЗАПОЧВАНЕ НА ПРОЦЕДУРА
(61)
След първоначалното разследване Комисията стигна до заключение, че някои мерки, с възможното изключване на задължението за препредаване, представляват държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО. Комисията също така изрази съмнения относно съвместимостта на такава държавна помощ по член 86, параграф 2 от Договора за ЕО.
(62)
По отношение пропорционалността на финансирането Комисията изрази съмнения дали разходите и приходите са били разпределени в съответствие с ясно определени принципи за счетоводна отчетност на разходите. Комисията изрази съмнения дали приходите от не-публични услуги са били взети под внимание в пълна степен, когато са правени изчисления за нуждите от държавно финансиране, което води до риск от финансиране, надхвърлящо нетните разходи за обществената услуга.
(63)
Освен това Комисията счете, че нивото на средства за FOR и програмните резерви е показател за структурно свръх-компенсиране. Комисията отбеляза, че от общата сума на ad hoc плащания, не са били използвани 110 милиона еуро (на базата на цифри от 2001 г.).
(64)
Нещо повече, Комисията изрази своето намерение да разследва дали конкуренцията на търговските пазари не е била изкривена незаконосъобразно. Комисията изтъкна, че такова изкривяване на конкуренцията би могло да се случи на пазарите за реклама, интелектуална собственост при кабелно излъчване и права за излъчване на футболни срещи.
(65)
И накрая, NOB няма право да иска заплащане от обществените радио- и телевизионни организации за услугите, които предоставя, след като получава плащания за тази задача директно от държавата. Комисията отбеляза, че безплатното предоставяне на технически съоръжения може да представлява помощ за обществените радио- и телевизионни организации.
4. КОМЕНТАРИ ОТ ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(66)
Във връзка с настоящото решение, следните коментари бяха представени .
(67)
Нидерландските обществени радио- и телевизионни организации заявиха, че въпросните мерки трябва да се разглеждат като съществуваща помощ, тъй като те съставляват част от общата система за финансиране на общественото разпространение. Освен това те отбелязаха, че Комисията трябва да оценява финансирането на общественото радио- и телевизионно разпространяване само в светлината на Протокола относно системата на обществено радио- и телевизионно разпространение в държавите-членки, приложен към Договора за ЕО (наричан по-нататък „Протокол от Амстердам“), а не следва да прилага критериите на решението Алтмарк (27) или член 87, параграф 1 или член 86, параграф 2 от Договора за ЕО.
(68)
CLT-UFA отбелязаха, че счетоводните отчети на системата за радио- и телевизионно разпространение могат да се проверят и одобрят от независим одитор едва от 2002 г.
(69)
Обществените радио- и телевизионни организации отбелязаха, че няма свръх-компенсация от 110 милиона еуро, както се посочва от Комисията. Първо, обществените радио- и телевизионни организации и правителството работят с различни счетоводни системи. Правителството работи със счетоводство на принципа на отразяване на паричните средства при получаването им, а обществените радио- и телевизионни организации работят на принципа на разходи и приходи, които се отразяват в отчетите към момента на договарянето. Това е причина за възникване на несъответствия. Освен това, приходите от FOR, според обществените радио- и телевизионни организации, са набелязани за конкретни бъдещи цели. Нещо повече, те отбелязаха, че излишното финансиране не може да води до изкривявания в други пазари, тъй като това финансиране може да се използва само за дейности в обществена полза.
(70)
ACT заяви, че STER се държи по антиконкурентен начин като подбива цените на рекламния пазар. Той твърди, че след като общото рекламно време на обществените оператори в годината е по-ограничено от това на частните разпространители, STER трябва да начислява по-високи цени от частните оператори.
(71)
SBS Broadcasting потвърди, че цените на нидерландския рекламен телевизионен пазар са насочени към GRP категория 20-49 г. Тъй като обществените радио- и телевизионни организации обаче привличат повече зрители от търговските разпространители извън тази зрителска група, рекламодателите биха плащали премия за GRP категория 20-49 г. Следователно сравнение на GRP категория 20-49 г. не би изразило икономическата реалност за продукта. Нещо повече, SBS отбеляза, че за GRP категория 13+ обществените оператори определят по-ниски цени от търговските оператори. За да подкрепи коментарите си, SBS представи прегледи на средните брутни цени за GRP категория 13+ за различните канали по време на праймтайма за периода 1995-2004 г. и по месеци през 2003 г. и 2004 г., които показват, че тези на обществените разпространители са по-ниски от цените на повечето търговски оператори.
(72)
Според CLT-UFA организацията NOS RTV е платила прекомерни цени за футболни права. Цените са били далеч над пазарните. CLT-UFA представи изчислителни модели (28), за да покаже как калкулират цените за футболни права и заключи, на тази база, че офертата, направена от NOS RTV за правата върху мачовете от Шампионската лига през 2002 г. е била значително по-висока от тази, направена от CLT-UFA. ACT и CLT-UFA отчетоха, освен това, че Комисията не би трябвало да стига до извода, че има недостатъчни доказателства за надплащане на футболни права на базата на пример, при който частен оператор вероятно е предложил по-висока оферта.
(73)
Асоциацията на кабелните оператори, VECAI, повдига два въпроса. Първо, тя счита, че кабелните оператори, които са обект на задължението за препредаване („must carry“ obligation), трябва да имат възможност да искат плащане от съответните разпространители. Поради задължението за препредаване, обществените радио- и телевизионни организации не са платили такса за предаване на сигнала по кабелните мрежи.
(74)
На второ място, VECAI приведе довода, че кабелните оператори в действителност плащат такса на организациите, които управляват правата от името на NOS RTV, но NOS RTV и нидерландското правителство разглеждат това като такса за управление. Според VECAI това е замаскирана такса за права на интелектуална собственост.
5. КОМЕНТАРИ ОТ НИДЕРЛАНДСКИТЕ ВЛАСТИ (29)
(75)
Нидерландските власти заявяват, че предположението на Комисията, че съответните мерки не са част от нормално годишно финансиране на обществените радио- и телевизионни организации като част от държавното финансиране са погрешни. Финансирането, което е предмет на разследването произтича от нормалния механизъм на финансиране и е бил неделима част от бюджетното планиране, което е довело до плащанията на организациите за обществено радио- и телевизионно разпространение. Според властите FOR, допълващите фондове, Фондът CoBo и плащанията на NOB са част от механизма за нормално годишно финансиране.
(76)
Нидерландските власти накрая припомнят на Комисията, че преценката трябва да вземе предвид специфичния контекст, в който работят обществените радио- и телевизионни организации. Властите молят Комисията да вземе предвид Протокола от Амстердам. Ако е необходимо, предметът на настоящата процедура би трябвало да се квалифицира като съвместима помощ по смисъла на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО, в контекста на принципите, заложени в Протокола от Амстердам.
(77)
Сумата, условно посочена от Комисията като възможна свръх-компенсация е погрешна. Това заключение следва от източниците на средства, които грешно са квалифицирани като резерви. Тъй като използването на тези средства е предварително определено и е предмет на контрол, не може да става въпрос за свръх-компенсация. Нещо повече, властите привеждат като аргумент, че ако въпросните мерки се смятат за държавна помощ, помощта трябва да се разглежда като съществуваща държавна помощ по смисъла на член 88, параграф 1 от Договора за ЕО.
(78)
Нидерландските власти изтъкват, че отчетите на отделните асоциации за обществено радио- и телевизионно разпространение винаги са били обект на одобрение от независим одитор.
(79)
Нидерландските власти смятат, че предаванията на популярни и по-малко популярни спортове попадат под дефиницията на основната задача на обществените радио- и телевизионни организации. Нидерландските власти смятат, че когато определят своята оферта за права на предаване, обществените оператори не плащат повече отколкото е необходимо за придобиване на важни права във връзка с обществената ми мисия и общото програмиране.
(80)
Властите повтарят, че обществената мисия на NOB е част от обществената система за радио- и телевизионно разпространение. Фактът, че NOB не иска от обществените оператори заплащане за услугата, която предоставя, не означава, че на обществените радио- и телевизионни организации е отпусната помощ.
(81)
Нидерландските власти заявяват, че при положение че частните оператори също не изискват плащане на авторски права от кабелните оператори, може да се каже, че NOS RTV действа като нормален пазарен оператор при обстоятелствата на този конкретен пазар.
III. ОЦЕНКА НА МЕРКИТЕ СПОРЕД ПРАВИЛАТА ЗА ДЪРЖАВНА ПОМОЩ
6. НАЛИЧИЕ НА ПОМОЩ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 87, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДОГОВОРА ЗА ЕО
(82)
Член 87, параграф 1 от Договора определя следните условия за наличие на държавна помощ. Първо, трябва да има намеса от страна на държавата или да става за сметка на държавни ресурси. Второ, това трябва да дава преимущество на получателя. Трето, трябва да променя или да заплашва с промяна конкуренцията. Четвърто, намесата трябва да засяга търговията между държавите-членки.
6.1. Наличие на държавни ресурси
6.1.1. Аd hoc плащания
(83)
Плащанията на организациите за обществено радио- и телевизионно разпространение, за които става въпрос в член 106, точка a) и 170, точка в) от Закона за медиите, които са категоризирани от Комисията като ad hoc плащания, могат да се разделят на плащания от допълващи фондове, плащания от FOR и плащания от Фонда CoBo.
(84)
В случая с допълващите фондове, първо парите се заделят в рамките на AOR - който е фонд, чиито ресурси се притежават от държавата и се управляват от Медийния орган - с цел допълване на определени видове разходи, по-високи от предвидените, направени от обществените радио- и телевизионни организации. На един втори етап държавните ресурси, представени от допълващите фондове на AOR, са прехвърлени на NOS RTV.
(85)
Плащанията, извършени от фонд FOR се разглеждат като държавни ресурси. Въпреки че FOR е фонд, администриран и управляван от РО, парите идват от AOR, който е част от медийния бюджет.
(86)
По-важното е , както е описано в раздел 2.3.3.2, че РО разпределя парите на базата на споразумения, направени предварително, за използване на парите от FOR. Въпреки че именно РО предлага как да се използват парите, министърът на образованието, науката и културата „приема предложението“ и утвърждава за какви цели може да се използват парите. РО може само да вземе решението да изразходва парите, след като веднъж министърът е утвърдил критериите за разпределението им. РО следва да вземе предвид правилата, установени от министъра. Следователно може да се смята, че прехвърлянето на държавни ресурси се осъществява, когато се направят плащанията от FOR към индивидуалните оператори. Това е прехвърляне на държавни ресурси, което освен това може да бъде приписано на държавата (30).
(87)
По време на периода на разследване обществените радио- и телевизионни организации са получили сума от 191,2 милиона еуро от FOR и [...] милиона еуро от допълващите фондове.
(88)
Плащанията, извършени от Фонд CoBo се разглеждат като държавни ресурси. Както е описано в параграф 43 парите във Фонд CoBo идват от директни вноски от медийния бюджет и от приходи, генерирани от плащания за авторски права, платени от белгийски и германски кабелни оператори за разпространение на трите нидерландски канала в Белгия и Германия. Комисията възприема възгледа, че не само директните вноски от медийния бюджет, но и плащанията за авторско право могат да се разглеждат като държавни ресурси. Всъщност плащанията за авторски права би трябвало да бъдат използвани за финансиране на разходите за обществени услуги на операторите. В резултат от заделянето им във Фонд CoBo се е увеличила пропорционално потребността от обществено финансиране. Плащанията за авторски права са следователно еквивалентни на ресурси, от които се е отказала държавата.
(89)
Освен това, въпреки че Фондът за копродукции CoBo е притежаван и управляван от фондация (чийто управителен съвет се ръководи от организациите за обществено радио- и телевизионно разпространение), средствата от Фонда за копродукции CoBo се предоставят на обществените радио- и телевизионни организации само при условия, определени от държавата.
(90)
Обществените радио- и телевизионни организации са получили 31,7 милиона еуро от Фонда за копродукции CoBo през периода на разследване. Това е прехвърляне на държавни ресурси към индивидуални обществени радио- и телевизионни организации .
6.1.2. Свободен достъп до кабел
(91)
Задължението за препредаване („must carry“ obligation), наложено на кабелните оператори не е свързано с превеждане на държавни ресурси, нито отказаните приходи на кабелни оператори може да се разглеждат като прехвърляне на държавни ресурси (31). Комисията няма информация, която да показва друго. В съответствие с това предварителният възглед, че мярката не представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, може да бъде потвърден.
6.1.3. Безплатни технически съоръжения от NOB
(92)
Обществената компания NOB получава плащания от държавата за услугите, които е задължена да предоставя на обществените радио- и телевизионни организации. Тези плащания са свързани с директни преводи на държавни ресурси. В крайна сметка те облагодетелстват обществените оператори, които получават безплатни услуги (32). В действителност самите нидерландски власти заявяват, че NOB действа просто като „носител“ за прехвърляне на държавно финансиране на обществените радио- и телевизионни организации , които ползват услугите на NOB.
6.2. Икономическо преимущество
(93)
Ad hoc финансирането (плащания на FOR и посредством допълващите фондове), прехвърлянията на Фонда за копродукции CoBo и предоставянето на безплатни технически съоръжения дават икономическо преимущество на нидерландските организации за обществено радио- и телевизионно разпространение, в смисъл че тези мерки ги освобождават от оперативни разходи, които при други обстоятелства трябва да поемат.
6.2.1. Приложимост на решението по делото Алтмарк
(94)
Нидерландското правителство и обществените радио- и телевизионни организации твърдят, че мерките, които се разследват, компенсират обществените оператори за нетните разходи по изпълнение на тяхната обществена мисия. Това би означавало, че мерките следователно не биха предоставяли преимущество на обществените радио- и телевизионни организации и не биха представлявали помощ, в съответствие с решението по делото Алтмарк (33).
(95)
Държавни мерки, компенсиращи нетните допълнителни разходи за услуги от общ икономически интерес, не се квалифицират като държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, ако компенсацията се определя по такъв начин, че предприятието не може да получи реално преимущество. В решението по делото Алтмарк Европейският съд описа условията, които трябва да удовлетворява една компенсация, за да не бъде класифицирана като държавна помощ. Това са следните условия:
-
първо, предприятието получател трябва действително да има задължения за извършване на обществени услуги и тези задължения трябва да бъдат ясно дефинирани;
-
второ, параметрите на базата, на която се изчислява компенсацията, трябва да бъдат установени предварително по обективен и прозрачен начин;
-
трето, компенсацията не може да надвишава това, което е необходимо за покриване изцяло или частично на разходите, възникнали при изпълнение на задълженията, свързани с предоставяне на обществената услуга, като се отчитат съответните приходи и разумна печалба;
-
четвърто, когато предприятието, което трябва да изпълнява задължения, свързани с предоставянето на обществена услуга, в специфичния случай не е избрано в съответствие с процедура за обществена поръчка, нивото на необходимата компенсация трябва да се определя на базата на анализ на разходите, които би направило едно типично, добре управлявано и адекватно снабдено със средства за производство предприятие, така че да е в състояние да отговори на необходимите изисквания на обществената услуга, при изпълнение на тези задължения, като се отчитат съответните приходи и разумна печалба за изпълнение на задълженията.
(96)
Комисията смята, че в настоящия случай не са изпълнени последните три условия, определени в параграф 95. Първо, прехвърлянето на средства от FOR, допълващите фондове и финансовата вноска от Фонда за копродукции CoBo към обществените радио- и телевизионни организации не се основава на предварително установени обективни и прозрачни параметри.
(97)
Освен това, нито ad hoc финансовите мерки, нито плащанията от Фонда за копродукции CoBo отчитат всички съответни приходи на обществените оператори. Нито пък включват необходимите предпазни мерки, за да се изключи свръх-компенсиране. Наистина, както ще бъде оценено с повече подробности по-долу, в резултат на финансирането ad hoc всъщност се получи значително свръх-компенсиране.
(98)
И накрая, нидерландските обществени радио- и телевизионни организации не са били избрани за доставчици на услуги от общ икономически интерес на базата на търг, нито е провеждан анализ, който да гарантира, че нивото на компенсация е било определено на базата на анализ на разходите, които би направило при изпълнение на тези задължения едно типично, добре управлявано и адекватно снабдено със средства за производство предприятие, така че да е в състояние да отговори на необходимите изисквания на обществената услуга. Същото се отнася и до финансирането на техническите съоръжения, предоставени на обществените радио- и телевизионни организации от NOB.
(99)
Следователно Комисията счита, че в този случай не са изпълнени всички условия, определени в решението по делото Алтмарк.
6.3. Изкривяване на конкуренцията
(100)
Преимуществото, предоставено от ad hoc финансирането, прехвърлянето на средства във Фонда за копродукции CoBo и осигуряването на безплатни технически съоръжения на нидерландските организации за обществено радио- и телевизионно разпространение не са поставени на разположение на друго предприятие в подобна ситуация. При условие че конкуренцията се изкривява винаги, когато държавна помощ подсили конкурентната позиция на облагодетелстваното предприятие по отношение на неговите конкуренти, преимуществото дава възможност да се изкриви конкуренцията между обществените радио- и телевизионни организации и останалите предприятия (34).
6.4. Ефект върху търговията между държавите-членки
(101)
Когато държавна помощ засили позицията на едно предприятие в сравнение с други предприятия, конкуриращи се във вътрешнообщностната търговия, на последното трябва да се гледа, като на засегнато от тази помощ (35), дори ако облагодетелстваното предприятие не се включи в износ (36). По подобен начин, когато една държава-членка отпусне помощ на предприятия, работещи в секторите на услугите и разпределението, предприятията получатели може да не извършват сами своя бизнес извън държавите-членки, така че помощта да има ефект върху търговията в Общността (37).
(102)
В съответствие с този съдебен случай през 2001 г. съобщение на Комисията относно приложението на правилата за обществено радио- и телевизионно разпространение (наричано по-долу „Съобщението за радио- и телевизионно разпространение“) (38) разяснява, че:
„Ето защо може да се приеме, че държавното финансиране на обществените радио- и телевизионни организации по принцип засяга търговията между държавите-членки. Това е ясна позиция що се отнася до придобиването и продажбата на програмни права, което често се случва на международно ниво. Рекламата също, в случая на обществени радио и телевизия, които имат възможност да продават рекламно пространство, има трансграничен ефект, особено за хомогенни в езиково отношение области отвъд националните граници. Освен това, структурата на собственост на частните радиостанции и телевизии може да обхваща повече от една държава-членка“ (39).
(103)
В настоящия случай самите нидерландски обществени оператори са активни на международния пазар. Посредством членството им в Европейския съюз за радио- и телевизия те могат да обменят телевизионни програми и да участват в системата Евровизия. Освен това техните програми се излъчват в Белгия и Германия. Нещо повече, нидерландските са в пряка конкуренция с частните организации, които действат на международния пазар за радио- и телевизионно разпространение и имат международна структура на собствеността.
(104)
На тази основа Комисията прави извода, че ad hoc финансирането, средствата, осигурени на Фонда за копродукции CoBo и предоставянето на безплатни технически съоръжения са такива, че засягат търговията между държавите-членки по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
6.5. Заключение
(105)
Тъй като всички условия, посочени в член 87, параграф 1 от Договора за ЕО са изпълнени, а условията, поставени от Европейския съд в решението по делото Алтмарк, не са изпълнени в тяхната цялост, Комисията прави извода, че ad hoc финансирането (финансиране от FOR и допълващите фондове), средствата отпуснати чрез Фонда за копродукции CoBo и осигуряването на безплатни технически услуги и съоръжения на нидерландските обществени радиостанции и телевизии може да се квалифицира като държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО. От друга страна, преимуществата, произтичащи от безплатен достъп до кабелната мрежа, не включва прехвърляне на държавни средства и не представлява държавна помощ.
7. КЛАСИФИЦИРАНЕ НА МЕРКИ КАТО „НОВА“ ПОМОЩ
(106)
Съгласно член 1, точка б) от Решение на Съвета (ЕО) № 659/99 от 22 март 1999 г., описващ подробни правила за приложение на член 93 от Договора за ЕО (40), „съществуваща помощ“ означава, inter alia:
„(и)
…, всяка помощ, която е съществувала преди влизането в сила на Договора в съответната държава-членка, т.е., схеми за помощ или индивидуална помощ, които са влезли в действие преди и са все още приложими след влизане в сила на Договора“.
(107)
Както бе заявено преди това, може да се направи разлика между годишните плащания, които не са предмет на това Решение, и плащанията ad hoc.
7.1. Годишни плащания
(108)
Годишните плащания се правят на базата на член 110 от Закона за медиите, който постановява, че „лицата, на които е предоставено време за радио- и телевизионно разпространение, имат право на финансиране от общия бюджет“. Нивото на финансиране и наличността са описани в същия Закон за медиите. Тази система на финансиране съществуваше преди влизането в сила на Договора и се разглежда като съществуваща помощ, както е признато от Комисията в процедура E-5/2005 (41).
7.2. Аd hoc плащания
(109)
Плащанията ad hoc имат редица характеристики, които ги разграничават от редовните годишни плащания и представляват довод против класифицирането им като съществуваща помощ:
-
Правната основа за плащанията е била установена след влизане в сила на Договора. Едва през 1996 г. държавата е въвела възможността, чрез допълващите фондове, да се допълват разходи, направени от обществените радио- и телевизионни организации в случай на прекомерно увеличаване на цени за програмни права. Преди 1996 г. не съществуваше възможността за допълване на плащанията, извършени от обществените радио- и телевизионни организации. По подобен начин, поправката на Закона за медиите, която прави възможно извършването на ad hoc плащания от FOR към индивидуални оператори бе въведена през 1998 г. Що се отнася до приноса на CoBo, едва през 1994 г. държавата реши да участва в този фонд.
-
Действителни плащания бяха извършени едва от 1994 г. По-специално, плащания от Фонда за копродукции CoBo бяха извършени през 1994 г., от допълващия фонд - от 1996 г., а от FOR - от 1999 г.
-
За разлика от редовното годишно финансиране, плащанията ad hoc не могат да бъдат считани за плащания, на които обществените радио- и телевизионни организации имат право. Ето защо, плащането на ad hoc финансирането не е автоматичен процес (42). Тези плащания се извършват при поискване от индивидуалните организации за обществено радио- и телевизионно разпространение и се отпускат след конкретно и индивидуално решение, направено от министъра на културата, на базата на член 106, буква a) от Закона за медиите. В случая с FOR, например, министърът решава, след като вземе предвид нивото на FOR, дали средствата трябва да се прехвърлят от AOR към FOR. След това РО разпределя парите по-нататък на базата на правила, описани в Протоколи.
-
Условията, при които могат да бъдат извършени прехвърлянията на средства, са описани в „Протоколи за прехвърляне“, установени през 1999 и 2002 г. Както е в случая с Фонда за копродукции CoBo, държавата установява известни условия за извършване на плащания от и към фонда, които са едва от 1994 г.
-
И накрая, финансирането се отпуска за специални случаи, както е посочено в раздел 2.3.3. Те включват стимулирането на обществените радио- и телевизионни организации да произвеждат по-добри програми, като поемат колебанията в приходите от реклама, като допълват увеличени цени за спортни права и стимулират копродукциите с белгийски и немски организации за радио- и телевизионно разпространение.
7.3. Безплатни технически съоръжения
(110)
Обществените радио- и телевизионни организации получават безплатно ползване на технически съоръжения от NOB от влизането в сила на Закона за медиите от 1987 г. От тази година NOB започна да предоставя съоръжения на обществените радио- и телевизионни организации, докато първоначално тези съоръжения са били предоставяни от NOS. На NOВ бе възложено задължението да предоставя услуга от общ икономически интерес. Той предоставя съоръженията на индивидуалните обществени радио- и телевизионни организации безплатно и получава плащания директно от държавата. По този начин тази мярка може също да бъде считана като мярка за нова помощ.
7.4. Заключение относно класифицирането като „нова помощ“
(111)
Аd hoc финансирането (плащания от FOR към индивидуални обществени радио- и телевизионни организации и от допълващите фондове), трансферите от Фонда за копродукции CoBo и предоставянето на безплатни технически съоръжения - всичко това би трябвало да се счита по-скоро като нова помощ, отколкото като съществуваща помощ.
8. СЪВМЕСТИМОСТ НА ПОМОЩТА ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 86, ПАРАГАРАФ 2 ОТ ДОГОВОРА ЗА ЕО
(112)
На базата на характеристиките на мерките, единствено възможното основание за съвместимост е член 86, параграф 2 от Договора за ЕО, който постановява, че: „предприятия, натоварени с извършване на услуги от общ икономически интерес (…), са предмет на правилата, съдържащи се в Договора, и по-специално на правилата за конкуренцията, доколкото прилагането на тези правила не възпрепятства изпълнението, по закон или в действителност, на специфичните задачи, които са определени за тях. Не трябва да се оказва влияние върху развитието на търговията до такава степен, която би се оказала в разрез с интересите на Общността“.
(113)
Съдът на европейските общности бе последователен като постанови, че член 86, параграф 2 от Договора за ЕО може би дава основания за отклонение от забраната за държавна помощ на предприятия, на които е възложено изпълнението на услуги от общ икономически интерес. Решението на Съда по делото Алтмарк безусловно потвърди, че държавна помощ, която компенсира разходите, направени от едно предприятие, за да предоставя услуги от общ икономически интерес, може да се окаже съвместима с общия пазар, ако отговаря на условията в член 86, параграф 2 от Договора за ЕО (43).
(114)
В съответствие с установената съдебна практика, основана на прецеденти, на Европейския съд (44), член 86, параграф 2 от Договора за ЕО представлява отклонение, което трябва да се интерпретира ограничено. Съдът ясно заяви, че за да може една мярка да бъде приета за такова отклонение, трябва да бъдат изпълнени всички условия, които следват:
-
въпросната услуга трябва да бъде услуга от общ икономически интерес и да бъде ясно определена като такава от държавата-членка;
-
предоставянето на тази услуга трябва да бъде изрично възложено на въпросното предприятие от държавата-членка;
-
приложението на правилата за конкуренция от Договора трябва да възпрепятства изпълнението на специфичните задачи, поставени на предприятието и изключването от тези правила не трябва да оказва влияние върху развитието на търговията до такава степен, която би се оказала в разрез с интересите на Общността.
(115)
Съобщението относно радио- и телевизионното разпространение определя принципите и методите, които Комисията възнамерява да прилага с цел да гарантира спазването на условията, посочени по-горе. Следователно трябва да се проучи дали в настоящия случай:
-
радио- и телевизионната дейност на нидерландските обществени разпространители са ясно и точно определени от нидерландските власти като услуги от общ икономически интерес (определение);
-
на нидерландските обществени радио- и телевизионни организации е официално възложено от нидерландските власти да извършват тази услуга (възлагане);
-
държавното финансиране не надхвърля нетните разходи за тази обществена услуга, като се отчетат също други преки или непреки приходи, получени от обществената услуга (пропорционалност).
8.1. Дефиниция
(116)
В този контекст трябва да се отбележи, че ad hoc финансирането и безплатното предоставяне на технически съоръжения са били предназначени да подкрепят дейности, които са част от общата обществена функция. Необходима е следователно оценка на общото ниво на финансиране на обществените радио- и телевизионни организации, но, с изключение на конкретните мерки, посочени по-горе, това Решение няма намерение да оценява механизма и условията, при които е предоставено държавно финансиране. Настоящото Решение не засяга и организацията на системата за обществено радио- и телевизионно разпространение като цяло.
(117)
Както е посочено в параграф 33 от Съобщението относно радио- и телевизионното разпространение, задача на всяка държава-членка е да определи обществения ангажимент на обществените радио- и телевизионни разпространители. Като се отчете специфичната природа на сектора на радио- и телевизионното разпространение обаче Комисията счита, че „едно „широко“ определение, възлагащо на определен радио- и телевизионен разпространител задачата да осигурява балансирано и разнообразно програмиране в съответствие с неговия ангажимент, е легитимно по смисъла на член 86, параграф 2, с оглед на тълкувателните разпоредби на Протокола. Такова определение трябва да е в съответствие с целта за удовлетворяване на демократичните, социални и културни потребности на дадено общество и гарантиране на плурализма, включително културното и езиково разнообразие“.
(118)
Въпреки широтата на определението, то трябва да бъде достатъчно ясно и точно, за да не оставя съмнение дали дадена дейност, изпълнявана от оператора, на когото е възложена, е предназначена от държавата-членка да бъде включена в обществения ангажимент или не. Както е посочено в параграф 36 на Съобщението за радио- и телевизионно разпространение, ролята на Комисията е ограничена до проверка дали определението за обществена услуга в сектора на радиото и телевизията съдържа явна грешка.
(119)
Основната задача на нидерландските обществени радио- и телевизионни разпространители е да осигуряват висококачествени и разнообразни програми за общо излъчване по обществените канали, в общ интерес, както е посочено в член 13, буква в) от Закона за медиите. В законодателството се съдържат и конкретни програмни изисквания, отнасящи се до категориите съдържание, които трябва да бъдат обхванати и определеното времетраене за всяка категория.
(120)
CLT-UFA посочиха, че обществените радио и телевизия в Нидерландия предават прекалено много спорт като цяло и по-специално прекалено много футбол. Ищците заявиха, че NOS RTV предава основната част от всички спортни събития в Нидерландия. Както бе посочено по-горе, ad hoc финансирането е било предназначено за финансиране на дейности, които са част от обществената функция и по този начин били предназначени и за придобиване на спортни права.
(121)
Комисията е на мнение обаче, че разпространението на спортни програми, в рамките на около 10 % от общото време за излъчване, не представлява явна грешка. Спортът може да бъде част от обществената мисия на радио- и телевизионните разпространители и отделянето на 10 % от времето за спорт не е несъвместимо с обществения ангажимент за предлагане на балансиран и разнообразен програмен микс като обществена услуга.
(122)
Комисията е на мнение, че основната задача, както е определена в член 13 буква в), параграф 1 от Закона за медиите, е по-скоро широко определена, но може да се счита, че удовлетворява - в съответствие с текста на протокола от Амстердам - „демократичните, социални и културни потребности“ на нидерландското общество. По този начин определението в закона е достатъчно ясно и точно по отношение на основната задача и не съдържа никакви явни грешки.
8.2. Възлагане на задължения
(123)
В параграф 40 от Съобщението относно радио- и телевизионното разпространение е посочено, че с цел да се облагодетелства от изключението по смисъла на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО, извършването на обществени услуги трябва да се възложи на нидерландските обществени радио- и телевизионни разпространители посредством официален закон. Комисията отбелязва, че Законът за медиите официално възлага на NOS задачата да изпълнява обществената задача, определена в член 13с и подкрепящото законодателство. Правото да излъчват програми по обществените канали е дадено на обществените радио- и телевизионни разпространители от член 31 от Закона за медиите и Комисията счита, че основната задача за разпространение на програми е ясно възложена на обществените радио- и телевизионни разпространители.
8.3. Пропорционалност
(124)
В Глава 6.3 от Съобщението относно радио- и телевизионното разпространение е обяснено, че тестът за пропорционалност, който Комисията трябва да проведе, е двоен (45).
(125)
От една страна, Комисията трябва да изчисли нетните разходи на обществената задача, възложена на нидерландските обществени радио- и телевизионни разпространители и да провери дали тези разходи са свръх-компенсирани или не. Когато се компенсира едно предприятие, държавната помощ не трябва да надхвърля нетните разходи на мисията за извършване на обществена услуга. За да се стигне до нетните разходи, трябва да се вземат предвид и останалите преки и непреки приходи в резултат от изпълнението на обществената мисия. Следователно при оценяване пропорционалността на помощта ще бъде взета под внимание нетната печалба от реализиране на обществените дейности.
(126)
От друга страна, Комисията трябва да разследва всяка информация, с която разполага и която навежда на мисълта, че обществените радио- и телевизионни разпространители нарушават конкуренцията на търговските пазари повече от необходимото за изпълнение на обществената си мисия. Например една организация за обществено радио- и телевизионно разпространение, чиито по-ниски приходи ще бъдат компенсирани от държавната помощ, може да бъде изкушена да намали цените за реклама или други непублични услуги за пазара, така че да намали приходите на конкурентите. При такава практика ще е необходимо допълнително държавно финансиране, за да се компенсират пропуснатите приходи от търговски дейности и следователно ще е показател за наличие на свръх-компенсиране на обществените задължения.
8.3.1. Прозрачност и разпределение на разходите
(127)
На първо място Комисията трябва да определи разходите за услугите от общ икономически интерес. Тъй като нидерландските обществени радио и телевизия извършват също непублични дейности, те са задължени водят отделни сметки за различните изпълнявани дейности от Директива 80/723/ЕИО от 25 юни 1980 г. за прозрачността на финансовите отношения между държавите-членки и обществените предприятия (46), допълнена от Директива 2000/52/EО (47) на Комисията. Разходите и приходите трябва да са правилно обозначени въз основа на ясно установени, обективни счетоводни принципи. Разходи, които се дължат изцяло на обществени дейности, като същевременно облагодетелстват и търговски дейности, не е необходимо да се разпределят между двете и могат изцяло да бъдат разпределени към публичния сектор (48).
(128)
Директивата за прозрачност се прилага в Нидерландия чрез поправката на Закона за конкуренцията („Mededingingswet“) (49). Освен това със специална наредба (50) обществените разпространители се задължават да водят различни сметки за всички странични дейности и дейности за асоциациите. Въз основа на това нидерландските власти представят информация за разходите и приходите на обществените разпространители за периода 1994-2005 г.
(129)
Според Директивата за прозрачност от държавите-членки се изисква да гарантират, не само че се водят отделни сметки за публичните и непублични дейности, но и че всички разходи и приходи са коректно разпределени въз основа на последователно прилагани и обективно оправдани разходни счетоводни принципи и че принципите за разпределение на разходите, според които се водят отделните сметки, са ясно установени.
(130)
Въпреки това Комисията отбелязва, че Наредбата не определя как обществените разпространители да разпределят разходите, които са общи за публичните и непублични дейности. Нещо повече, информацията от нидерландските власти потвърждава, че обществените радио и телевизионни разпространители използват различни методи за разпределение на разходите. Властите привеждат доводи, че на индивидуално ниво разпределението е правилно, но поради различния избор, който индивидуалните разпространители, правят по отношение на разпределението, то може да се различава от един разпространител до друг. Комисията обаче смята факта, че няма съгласуваност между различните разпространители е показател за това, че Наредбата не предписва достатъчно добре как да се извършва разпределението на разходите.
(131)
Ето защо, въз основа на информацията, представена от нидерландските власти, не може да се направи заключение, че разходите са разпределени правилно на базата на приетите методи за разпределение на разходите. Следователно Комисията смята, че при определяне дали държавното финансиране е пропорционално на разходите за обществената услуга, трябва да се вземат предвид всички нетни приходи от търговски дейности на обществените радио- и телевизионни организации, Това е в съответствие и с нидерландската законодателна рамка, която се отнася за системата за обществено радио- и телевизионно разпространение и която задължава разпространителите да използват всичките си доходи в обществена услуга, включително и тези от търговски дейности (51).
8.3.2. Пропорционалност на общественото финансиране
(132)
Според параграф 57 от Съобщението за радио- и телевизионно разпространение, държавната помощ не бива да надхвърля нетните разходи, понесени от разпространителя. По този начин, след като са определени нетните разходи за обществена услуга, трябва да бъде установено дали общата сума на държавно финансиране не надхвърля тази на разходите.
(133)
Ако не е направено цялостно и смислено разпределение на разходите, нетните приходи от всички дейности, които са се възползвали, пряко или непряко, от общественото финансиране, трябва да се отчетат при изчисляване на нетните разходи за обществени услуги (52). Единствено приходите от „обособените“ търговските дейности не трябва да се вземат предвид при установяване на нетните разходи за обществената мисия. Това са дейности, които не са се облагодетелствали пряко или непряко - например, чрез по-евтини входни суровини, - от държавното финансиране, или които са платили цялата стойност на входните суровини, които са общи и в резултат от обществената дейност.
(134)
В нидерландската обществена система за радио- и телевизионно разпространение няма понятие за „обособени“ дейности, нито смислено и цялостно разпределение на ресурсите между различните дейности на разпространителите. Освен това Законът за медиите предвижда всички нетни приходи от основните и странични задачи (53), страничните дейности и дейностите за асоциации (54) да се използват за изпълнение на обществената мисия (55).
(135)
Следователно нетните разходи за обществените дейности се определят като се отчитат приходите от всички дейности на организациите за обществено радио- и телевизионно разпространение. Изчисленията следователно са следните:
-
първо, нетните разходи за обществена услуга се определят като нетните приходи, получени от експлоатацията на обществената услуга (основни и странични задачи) се извадят от общите разходи за осигуряване на обществените услуги (56);
-
второ, всички други нетни търговски приходи следва да се отчитат (странични дейности и дейности за асоциациите);
-
трето, всички форми на обществено финансиране следва да се сумират. Първо, годишното държавно финансиране и плащанията от фонда Stifo се разглеждат като мерки на „съществуваща помощ“. След това ad hoc финансирането (плащания от FOR и допълващите фондове) и плащания от Фонда за копродукции CoBo, които се разглеждат като мерки на „нова помощ“.
(136)
Сумата от всички тези точки определя дали общото държавно финансиране надхвърля или не общите нетни разходи за обществена услуга или, с други думи дали има или няма свръх-компенсиране на задачите за предоставяне на обществена услуга.
(137)
Що се отнася до безплатното предоставяне на технически услуги и съоръжения от NOB, мярката трябва, по принцип, да се вземе под внимание при оценката на свръх-компенсацията. Въпреки това не е необходимо мярката да се включва категорично в изчисленията, тъй като ползите от безплатното техническо обслужване може да се разглеждат като компенсиращи разходи, които в противен случай трябваше да бъдат финансирани. По този начин, задължението да се плащат въпросните разходи би увеличило със същата сума разходите за обществени услуги, възложени на нидерландските обществени радио- и телевизионни организации. Включването на други разходи следователно не би променило крайния нетен резултат (57).
8.4. Решение за започване на процедура и период за разследване
(138)
В решението за започване на процедурата Комисията определи сумата на свръх-компенсиране, по предварителна оценка, на 110 милиона еуро. Изчислението бе базирано на непълна информация за действителната сума на трансферите към резервите и на нивото на резервите, държани в системата за обществено радио- и телевизионно разпространение, като цяло в периода 1992-2002 г. По това време властите не бяха предоставили пълни данни за индивидуалните разпространители.
(139)
След започване на процедурата Комисията получи данните за приходите и разходите на индивидуалните радио- и телевизионни разпространители, които са по-подробни в сравнение с общите данни, представени при откриване на процедурата. Освен това новата информация представя актуални данни до 2005 г. като включва и приблизителна оценка за 2006 г.
(140)
Това Решение засяга ad hoc плащанията, които са били платени към 1994 г. и покрива периода до 2005 г. Що се отнася до крайната дата, нидерландските власти са поканили Комисията да вземе предвид също и цифрите от 2006 г. Въпреки това, Комисията не смята това за подходящо, тъй като цифрите от 2006 г. са само приблизителна оценка на текущата бюджетна година.
8.4.1. Оценка на компенсациите за индивидуалните организации за обществено радио- и телевизионно разпространение
(141)
Става ясно, че 14 от 19-те обществени разпространители са били прекомерно компенсирани за периода 1994-2005 г. Въпросното компенсиране е осигурило печалби от 32 милиона еуро, които са прехвърлени предимно към програмните им резерви.
(142)
Въпреки това, в някои случаи част от свръх-компенсацията беше използвана, за да балансира недостатъчната компенсация за периода преди 1994 г. В началото на 1994 г. някои разпространители са имали негативен резултат от програми (58). На разпространителите е било разрешено само да регистрират негативни програмни резерви, когато разходите за публични услуги надхвърлят различните източници на финансиране на обществените услуги. С други думи, отрицателните програмни резерви могат единствено да бъдат резултат от недостатъчно компенсиране на разходите за обществена услуга.
(143)
От друга страна, всяка възможна загуба от търговски дейности е трябвало да бъде финансирана чрез резервите на асоциациите и не е могла да бъде отразена в програмните резерви.Според нидерландските власти резервите на асоциациите са били изградени с частни фондове.
(144)
Има и случаи, при които недостатъчното компенсиране на разходите за обществени услуги временно е било финансирано с резерви на асоциациите. През 1993 г. резервите на асоциациите са били „замразени“ от нидерландските власти; от този момент нататък вече не е било възможно приходите от обществени услуги и търговски дейности да се прибавят към тези резерви на асоциациите. Въпреки това е било направено едно изключение за възстановяване на плащания, извършени от резерви на асоциациите преди 1994 г. за покриване на нефинансирани разходи за обществени услуги. Според нидерландските власти това е единственото обстоятелно, при което след 1994 г. към тези резерви са били прибавяни парични средства (59).
(145)
Комисията смята, че отрицателните суми, записани в програмните резерви и положителните вариации на резервите на асоциациите след 1994 г. са получени само като резултат от предишни „недостатъчно компенсиране“ на разходи за обществени услуги. Последвалото балансиране на тези суми следователно се разглежда като избираеми разходи за обществената задача. Следователно съответстващите суми не бива да се вземат предвид за установяване на свръх-компенсацията.
(146)
Както е посочено в алинея параграф 141, свръх-компенсацията постъпвала обикновено в програмните резерви. През 2005 г. РО решава за пръв път, въз основа на член 19a, параграф 1з и член 109a от Закона за медиите, че резерви, държани от индивидуалните разпространители и надхвърлящи годишния им бюджет с 5-10 %, трябва да се прехвърлят на РО (60). Това прехвърляне също се разглежда като част от ad hoc мерките и се взема под внимание при определяне на пропорционалността на компенсацията. В резултат на това прехвърляне намаля общата компенсация за индивидуалните обществени радио- и телевизионни разпространители, като същевременно увеличава свръх-компенсирането на РО.
(147)
Като изважда - за всяка година от 1994 до 2005 г. - нетните разходи за обществени услуги от общото финансиране, получено от държавата, по начина описан в раздел 8.3.2, Комисията стига до заключението, че нито един от индивидуалните разпространители не е получил обществено финансиране, превишаващо 10 % от годишния си бюджет. Тъй като разходите за обществено радио- и телевизионно разпространение могат да се променят всяка година, държавата може всъщност да поиска, поради бюджетни причини, да задържи до минимум отклоненията в държавното финансиране и да разреши известен процент от годишното свръх-компенсиране да бъде пренесено за следващата година. Комисията призна този принцип в случая с нидерландската система за обществено радио- и телевизионно разпространение (61).
(148)
В нидерландския случай с държавна помощ Комисията посочи, че тези резерви трябва да бъдат установени с конкретна цел и че те трябва да станат редовни, на фиксирана дата, т.е. да бъдат изваждани от компенсацията за следващата година, ако се установи, че има свръх-компенсация. По този начин, ако свръх-компенсацията не надхвърля 10 % от сумата на годишната компенсация, такава свръх-компенсация е съвместима с Договора за ЕО и може да се пренася за следващия годишен период и да се изважда от сумата на компенсацията, платима по отношение на този период.
(149)
Нидерландските власти решиха, че всяка отделна организация за радио- и телевизионно разпространение може да поддържа само определен резерв от максимум 5-10 % от годишния бюджет (62). С оглед на това ограничение през 2005 г. РО нареди прехвърлянето на 42,457 милиона еуро резерви от индивидуалните обществени радио- и телевизионни организации към РО. Властите също така поеха ангажимент да извършват редовен мониторинг на резервите и да нареждат възстановяване на излишъците над 10 % от годишната компенсация, считано от 2006 (63) г. Следователно комисията смята, че са изпълнени условията за приемане като съвместима дадена сума на свръх-компенсация, при условие че тя не надхвърля повече от 10 % от годишния бюджет на обществените радио- и телевизионни организации (64).
(150)
Тъй като свръх-компенсацията не надхвърля един марж от 10 % от годишния бюджет, това следователно може да се разглежда като изпълнение на мисията за предоставяне на обществени услуги и по този начин помощта се разглежда като съответстваща на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО.
8.4.2. Свръх-компенсация на РО.
(151)
РО също получи компенсация за ролята си в управлението и координирането на системата за радио- и телевизионно разпространение. РО изпълнява тази роля като отделна организация, която води, отделно вътрешно счетоводство. Нидерландските власти посочват, че въпреки че NOS RTV и РО са части от едно юридическо лице и представят консолидирани отчети, едната организация по никакъв начин няма достъп до фондовете на другата.
(152)
Въз основа на отделните отчети за РО и в съответствие с описания по-горе счетоводен метод, Комисията стига до заключението, че РО е получил обща свръх-компенсация от 55,908 милиона еуро, без да се включват резервите, които са били прехвърлени през 2005 г. от индивидуални разпространители. Общата сума на прехвърлените резерви възлиза на 42,457 милиона еуро. Когато се отчита това прехвърляне, общата свръх-компенсация на РО възлиза на 98,365 (55,908 + 42,457) милиона еуро.
Таблица 4:
Преглед на годишното финансиране на РО (1994-2005) - суми в милиони еуро (65)
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
Общо:
Разходи за обществена дейност
53,1
60,5
61,8
64,6
69,3
77,3
89,0
94,7
100,4
91,2
91,9
95,2
948,9
Приходи от обществена дейност
0
0
0
0,7
3,3
3,5
2,5
2,6
3,4
0,2
0
0
16,2
Нетни разходи за обществена дейност
53,1
60,5
61,8
63,9
66,0
73,8
86,4
92,0
97,0
90,9
91,9
95,2
932,7
Нетен резултат от търговски дейности
5,7
5,9
6,5
7,3
10,7
16,0
13,7
12,0
10,8
13,1
22,3
9,7
133,7
Потребност от обществено финансиране
47,5
54,6
55,3
56,5
55,4
57,8
72,7
80,0
86,2
77,8
69,6
85,5
799,0
Годишни плащания
49,4
55,6
58,3
58,9
62,3
70,7
68,7
74,6
78,6
85,4
78,0
79,3
819,6
Годишни плащания от Stifo
0
0
0
0
0
0
0
0
0
0
0
0
0
Общо годишна компенсация
49,4
55,6
58,3
58,9
62,3
70,7
68,7
74,6
78,6
85,4
78,0
79,3
819,6
Резултат преди
ad hoc
плащанията
1,9
1,0
3,0
2,3
6,9
12,8
-4,0
-5,4
-7,6
7,6
8,4
-6,2
20,7
Плащания от FOR
0
0
0
0
0
0
7,1
6,1
5,2
7,0
5,6
2,8
33,9
Плащания от допълващи фондове
0
0
0
0
0
0
0
0
0
0
0
0
0
Плащания от Фонд CoBo
0
0
0
0
0
0
0
0
0
0
0
0
0
Прехвърляне на излишни резерви
0
0
0
0
0
0
0
0
0
0
0
42,5
42,5
Общо аd hoc плащания
0
0
0
0
0
0
7,1
6,1
5,2
7,0
5,6
45,3
76,3
Извънредни суми
0
0
0
0
0
0,9
0
0,2
0,2
0
0
0
1,4
Общо годишна свръх- компенсация/недостигаща компенсация
1,9
1,0
3,0
2,3
6,9
13,7
3,1
0,9
-2,1
14,5
14,0
39,1
98,4
(153)
От гледна точка на Комисията свръх-компенсацията от 98,365 милиона еуро не е необходима за функциониране на обществената услуга и не може, следователно, да се ползва от отклонението от член 86, параграф 2 за забрана на държавната помощ. Свръх-компенсацията следователно не се разглежда като съвместима помощ и по принцип следва да бъде възстановена от РО.
(154)
Въпреки това излиза, че свръх-компенсацията надхвърля общата сума на натрупаните плащания ad hoc за РО. РО е получил 33,870 милиона еуро като плащания ad hoc от държавния медиен бюджет, плюс ad hoc прехвърляне на 42,457 милиона еуро от други радио- и телевизионни разпространители. Това прави общо 76,327 милиона еуро получени плащания от ad hoc мерки. В допълнение, по плащанията ad hoc също е начислявана лихва, което трябва да се отчете при определяне на размера на финансовите средства, които не са били получени в контекста на „мерките за съществуваща помощ“ Следователно възстановяването би трябвало да възлиза на 76,327 милиона еуро плюс лихвите, тъй като „остатъкът“ от свръх-компенсацията е била отпусната като съществуваща помощ и не може да се възстановява.
8.5. Антиконкурентно поведение на търговски пазари
(155)
Както е обяснено в Съобщението за радио- и телевизионно разпространение, Комисията е на мнение, че антиконкурентното поведение на обществените разпространители не може да се разглежда като необходимо за изпълнение на обществената им мисия. В решението си да започне официална процедура на разследване Комисията спомена следните възможни нарушения на пазара:
8.5.1. Кабелно излъчване
(156)
Договорът по модел, сключен между разпространителите и кабелните оператори през 1985 г. предвижда, по искане на нидерландското правителство, кабелните оператори да не плащат права на интелектуална собственост за излъчване на програмите на нидерландската обществена телевизия. Справедливо е да се зададе въпроса дали, като се отказва от плащане на правата за интелектуална собственост от кабелните оператори, РО действа като нормален пазарен оператор, при положение че се е отказал от търговски приходи.
(157)
Нидерландските власти привеждат обаче довода, че фактът, че РО не претендира за възнаграждение за правата на интелектуална собственост, не противоречи задължително на пазарното поведение. В крайна сметка търговските радио и телевизии също не изискват такса от кабелните оператори за излъчване на техните програми (66).
(158)
В действителност търговските споразумения между радио- и телевизионните разпространители и кабелните оператори могат да приемат различни форми, особено с оглед на факта, че сделката включва обмяна на услуги за излъчване на налично съдържание, което има стойност и за двете страни. В съответствие с това Комисията установява, че липсват ясни индикации, че РО е действал в противоречие с пазарното поведение, и че като се е отказал от търговски приходи е увеличил потребността си от държавно финансиране.
8.5.2. Рекламен пазар
8.5.2.1. Предполагаемо подбиване на цените на рейтинг точки за възрастова група 20-49 г.
(159)
При откриване на официалната процедура за разследване Комисията не разполагаше с достатъчни доказателства, че STER действително е подбивал цените. Въпреки това трябва да се оцени информацията, която бе представена след откриване на разследването от ищците и нидерландските власти.
(160)
Параграф 58 от Съобщението за радио- и телевизионно разпространение посочва, че обществените радиостанции и телевизии може да се изкушат да намаляват цените за реклама, така че да намалят приходите на конкурентите. Все пак трябва да се има предвид, че обществените радио- и телевизионни организации в Нидерландия не извършват директно рекламни дейности, а рекламните дейности се изпълняват от отделна организация в лицето на STER. В съответствие с мисията си STER трябва да използва времето, отпуснато за реклама по такъв начин, че да осигурява оптимален принос към централното финансиране на обществените радио- и телевизионни организации. Той функционира като посредник, със задачата да извлече максимални печалби от продажбата на рекламното пространство на обществените радио- и телевизионни организации. Както вече бе споменато в параграф 17, STER прехвърля рекламните приходи директно в медийния бюджет.
(161)
За поведение, водещо до подбиване на цените от STER, може да се правят изводи от някои или от всичките следни обстоятелства: тъй като цените на STER са по-ниски от тези на конкурентите, има нарастване на пазарния дял и загуба на приходи за STER.
(162)
Първо, както Комисията също така посочи в решението за откриване на официална процедура за разследване, сравнението между цените на обществените и частните компании за продажба на реклами може да се разглежда като съдържателна мярка за критериите, посочени в параграф 58 от Съобщението за радио- и телевизионно разпространение.
(163)
Най-подходяща за сравнение на цените е целевата група на 20-49-годишните. Както може да се заключи от Таблица , има различни подгрупи, много от които са насочени към зрители в границите 20-49 години.
Таблица 5:
Процент на целевите GRP (рейтинг точки), придобити от STER през 2004 г.
Целева група:
13+
20-34
35-49
50-64
20-49
Пазаруващи 20-49
Пазаруващи 20-49:
Мъже 20-34
Жени 20-34
Придобити
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
Източник
:
Писмо от 27.1.2005 г. от нидерландските власти.
(164)
Таблица посочва, че STER предимно продава реклами за зрители. От 1999 г. намалява пазарният дял на STER в рекламите и аудиторията, до която имат достъп обществените радио- и телевизионни организации, за целевата възрастова група 20-49 г. Брутните цени, които рекламодателите са заплащали за целевата група 20-49 г., са следните:
Таблица 6:
Брутни цени за рейтинг точка за целевата група 20-49 г. (18.00 ч. - 24.00 ч.), 1995- 2005 г. в еуро
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
STER
1,470
1,496
1,499
1,315
1,485
1,541
1,562
1,624
1,816
1,932
1,890
Частни разпространители
1,337
1,314
1,366
1,399
1,438
1,637
1,667
1,675
1,753
2,055
2,087
Източник
:
Писмо от 3.2.2006 г. от нидерландските власти.
(165)
Въз основа на представените по-горе данни цените по ценоразпис за целевата група 20-49 г. на STER са само малко по-ниски от цените по ценоразпис на частните радио- и телевизионни организации. Според нидерландските власти радио- и телевизионните организации и на STER отпускат значителни отстъпки. Частните радио- и телевизионни организации сякаш предоставят много по-големи отстъпки, особено от 1998 г. Тези отстъпки са изброени по-долу:
Таблица 7:
Действителни отстъпки, предоставени в периода 1994-2005, в %
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
STER
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
Частни разпространители
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
Източник
:
Писмо от 24.2.2006 г. от нидерландските власти.
(166)
Въпреки че STER има по-малко атрактивна аудитория, отколкото частните радио- и телевизионни разпространители - той има по-ниска селективност и поради това има по-малки възможности да предложи много специфична целева група - има и по-малка аудитория и дял в рекламния пазар (виж Таблица 9 по-долу), неговите нетни цени са по-високи от тези, които се заплащат на частните р адио- и телевизионни организации.
Таблица 8:
Нетни цени за рейтинг точка за целевата група 20-49 г. (18.00 ч. - 24.00 ч.), 1995-2005 г. в еуро
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
STER
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
Частни разпространители
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
(167)
От Таблица може, освен това, да се направи извода, че има ясна корелация между намалението в дела на аудиторията и рекламния дял за обществените радио- и телевизионни организации. Няма доказателство, че STER увеличава пазарния си дял чрез потенциален дъмпинг на цените или дори че поддържа пазарния си дял въпреки намалението в аудиторията на своите клиенти радио- и телевизионни организации. Обратно, STER губи дела си в рекламния пазар със същия темп, с който обществените радио- и телевизионни организации губят аудитория.
Таблица 9:
Дялове в аудиторията и рекламния пазар
1998
1999
2000
2001
2002
2003
Аудитория на частните разпространители
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
Реклами при частните разпространители
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
Аудитория на обществените разпространители
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
Реклами при обществените разпространители
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
Източник
:
Писмо от 3.2.2006 г. от нидерландските власти.
(168)
И накрая, няма доказателства, че STER губи рекламни приходи с цел да увеличи пазарния си дял.
Схема 1:
Развитие на брутните и нетни приходи
(169)
От Таблица 7 и Схема 1 може да се направи извода, че STER е предложила значителни отстъпки. Въпреки това, от Схема 1 може също да се направи извода, че въпреки тези отстъпки, нетните приходи от продажба на рекламно пространство са останали относително постоянни. Използването на отстъпки не е довело до големи промени в приходите.
(170)
Следователно нито едно от обстоятелствата, които нормално придружават поведение на подбиване на цените - а именно: по-ниски цени, повишаване на пазарния дял и временна загуба на приходи - не изглежда да е настъпило на рекламния пазар в Нидерландия. Отново трябва да се подчертае, че STER е компания, независима от обществените радио- и телевизионни организации и нейните приходи отиват директно в медийния бюджет. В съответствие с това Комисията трябва да стигне до заключението, че няма признаци STER да е подбил цените до такава степен, че да доведе до несъразмерна загуба на приходи, която да е повишила потребността от допълнително държавно финансиране на системата за обществено радио- и телевизионно разпространение.
8.5.2.2. Стандарт за сравнение на цените за реклама
(171)
SBS Broadcasting BV приведе довода, че „само ценовото сравнение между цените за рейтинг точка в групата 20-49 г., плащани на STER или на IP и/или на SBS не могат да бъдат изключителен критерий, за да се установи дали STER подбива или не цените“.
(172)
SBS твърди също така, че на първо място рекламодателите са склонни да плащат допълнителна премия за рейтинг точките в групата 20-49 г., предложени от STER, защото достига и хора, извън целевата група. Освен това цените на STER за рейтинг точки (GRP) за възрастова група 13+ (категорията на тийнейджърите) за реална доставка са в действителност много по-ниски от цените на частните конкуренти за GRP 13+. Тези въпроси бяха предоставени от Комисията на нидерландските власти (67).
(173)
По отношение на първия въпрос, трябва да е ясно от самото начало, че маркетинговите компании се стремят да достигнат до определена целева група, когато рекламират своите продукти. Аудиториите извън целевата група нямат значение. Един от критериите за закупуване на рекламно време е селективността на целевата аудитория. Ако рекламният разрез не е селективен, т.е. има много от така наречения „отпадък“ (реклами, достигащи до хора извън целевата група), тогава рекламния разрез става по-малко интересен. Поради факта, че рекламното пространство, продавано от STER, има ниска селективност - то привлича широк обхват зрители - в действителност за STER, според нидерландските власти, е трудно да поддържа рекламните си тарифи. Второ, рейтинг точките (GRP) за групата 13+ г. е с по-малко значение, отколкото рейтинг точките за групата 20-49 г. Информацията в Таблица показва относително ниското значение на рейтинг точките за групата 13+ г. и ясно посочва, че рейтинг точките (GRP) за групата 13+ г. не са от решаващо значение, когато се прави сравнение на цените. Както заявиха нидерландските власти, рейтинг точките за групата 20-49 г. е от много по-голямо значение. Фактът, че цената за рейтинг точки за групата 13+ е по-ниска при STER, не означава сама по себе си, че има общо подбиване на цените от обществените радиостанции и телевизии.
8.5.2.3. Заключение относно рекламите
(174)
Следователно, въпреки фактът, че STER предлага значителни отстъпки, общите приходи, идващи от рекламно пространство, не са намалели, а са останали стабилни. След като оцени останалите доводи и отговорите на нидерландските власти, Комисията стига до извода, че понастоящем няма доказателства, че STER не е направил опит да увеличи максимално рекламните си приходи и че неговото поведение би довело до повишена нужда от държавно финансиране.
8.5.3. Футболни права
(175)
Когато започна процедурата, Комисията заяви, че няма ясни признаци, за да се направи заключение, че радио- и телевизионните организации са плащали цена за правата за предаване на футболни състезания, която да е структурно над пазарната стойност. Една от причините бе, че обществените радиостанции и телевизии са предлагали по-високи суми по време на преговорите, отколкото са били склонни да предложат частните разпространители. CLT-UFA се оплака, че нидерландските обществени радио- и телевизионни организации плащат високи цени за футболни права. Комисията посочи, че ще направи оценка на това положение по-нататък.
(176)
Последвалото разследване не представи доказателства, че обществените радио- и телевизионни организации са предложили над цената на частните обществените радио- и телевизионни организации, нито че обществените радио и телевизия са придобили права за футболно събитие до такава степен, че да направят възможно затварянето на пазара за конкурентите. В действителност бяха открити примери за важни футболни права, задържани от частните разпространители в периода, подлежащ на разследване (виж параграф 55).
(177)
Все пак, тъй като в настоящата процедура не бяха идентифицирани практики, противоречащи на конкуренцията, въпросът за това дали системата като такава предлага достатъчна защита срещу възможността за антиконкурентно поведение, ще бъде разгледан в процедура E-5/2005 за съществуваща помощ.
9. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(178)
Поради причините, изложени по-горе, Комисията стига до заключението, че има наличие на свръх-компенсация от 98,365 милиона еуро за NOS за функциите, които изпълнява като РО и че тази сума е била отпусната посредством мерки на държавна помощ, които не могат да се разглеждат като съвместими с общия пазар на базата на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО и поради това следва да бъдат възстановени от NOS.
(179)
Въпреки това, тъй като свръх-компенсацията надхвърля общата сума на ad hoc плащанията към NOS за функциите, които изпълнява като РО, която възлиза общо на 76,327 милиона еуро, възстановяването трябва да се ограничи на 76,327 милиона еуро, тъй като „останалата“ свръх компенсация е била отпусната чрез съществуваща помощ и не може да бъде възстановена,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Ad hoc държавната помощ, която Нидерландия отпуска на NOS за функциите, които изпълнява като РО, е несъвместима с общия пазар.
2. Несъвместимата ad hoc държавна помощ следва да бъде възстановена от NOS. Сумата, която трябва да се възстанови, е 76,327 милиона еуро, плюс лихви.
3. Аd hoc държавната помощ, отпусната от Нидерландия на индивидуалните обществени радио- и телевизионни организации, е съвместима с общия пазар, при условие че, ако такава помощ води до свръх-компенсация за обществената мисия, излишъкът следва да се държи в специален резерв за тази цел, чиято сума не надвишава 10 % от годишния бюджет на радио- или телевизионната организация и при условие че спазването на това ограничение редовно се контролира от Нидерландия.
Член 2
1. Нидерландия взима всички необходими мерки, за да си възстанови помощта от РО, за която става въпрос в член 1 и която е била предоставена незаконосъобразно на бенефициерът.
2. Възстановяването влиза в сила без отлагане и в съответствие с процедурите на националното законодателство, при условие че те разрешават незабавното и ефективно прилагане на решението. Помощта, която трябва да се възстанови, следва да включва лихвите от датата, на която е била предоставена на бенефициерите до датата на нейното възстановяване.
3. Лихвите, които следва да бъдат възстановени съгласно параграф 2, следва да бъдат изчислени в съответствие с процедурите, описани в членове 9 и 11 от Решение (ЕО) № 794/2004 (68).
4. В срок от два месеца след уведомлението за това Решение, Нидерландия изисква бенефициерът, посочен в член 1, да възстанови незаконосъобразната и несъвместима държавна помощ и дължимата лихва.
Член 3
Нидерландия информира Комисията, в срок от два месеца след уведомлението за това Решение, какви мерки е взела вече и планира да вземе, за да се съобрази с него. Тя предоставя тази информация, като използва модела на въпросник от Приложение 1 към решението. Нидерландия в рамките на същия период от време представя всички документи, които предлагат доказателства, че е инициирана процедура за възстановяване срещу бенефициерът на незаконосъобразната и несъвместима държавна помощ.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Кралство Нидерландия.
Съставено в Брюксел на 22 юни 2006 г.