KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1677/98 af 29. juli 1998 om ændring af forordning (EØF) nr. 2454/93 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (EØS-relevant tekst)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (1), senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 82/97 (2), særlig artikel 249, og
ud fra følgende betragtninger:
Bestemmelserne i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 (3), senest ændret ved forordning (EF) nr. 75/98 (4), vedrørende personer, der foretager toldværdideklarationer, bør tilpasses til de bestemmelser, der gælder for klarerere, for at sikre konsekvens i forbindelse med anvendelsen af disse to sæt bestemmelser;
fællesskabsforskrifterne for passiv forædling omfatter tilfælde, hvor bevillinger udstedes i overensstemmelse med en beslutning truffet af Kommissionen; anvendelsen af denne procedure bør forenkles ved at ændre fremgangsmåden for udstedelse af en bevilling til en anden person end den, der lader forædlingsprocesserne udføre, med mulighed for anvendelse af udvalgsproceduren;
landbrugsprodukter kan kun behandles som returvarer, såfremt de genindføres inden for en frist på tolv måneder regnet fra datoen for antagelsen af udførselsangivelsen; denne frist kan ikke forlænges; på baggrund af erfaringerne bør det være muligt for toldmyndighederne at tillade, at denne frist forlænges, når der foreligger behørigt begrundede ekstraordinære omstændigheder; for at sikre en ensartet behandling af restitutionerne under den fælles landbrugspolitik bør nærmere oplysninger om hvert enkelt tilfælde meddeles Kommissionen;
der forekommer især i forbindelse med luftfart tilfælde, hvor store mængder varer skal ekspederes under et betydeligt pres; dette giver anledning til fejl med hensyn til angivelsen af varers status, fejl som ved ankomsten til bestemmelsesstedet korrigeres på foranledning af den pågældende part eller for dennes regning; i sådanne tilfælde, hvor toldkontrollen først finder sted på et senere tidspunkt, kan varen, hvis fejlen rettes, uden at de finansielle interesser lider nogen skade, anses for endnu ikke definitivt at være blevet unddraget toldtilsyn; denne mulighed bør ikke kunne misbruges;
det er hensigtsmæssigt at rationalisere de procedurer, der skal iværksættes på fællesskabsplan dels for situationer, hvor det kan tillades, at der ikke foretages efterfølgende bogføring af indførsels- eller udførselsafgifter, og dels for anmodninger om godtgørelse af eller fritagelse for indførsels- eller udførselsafgifter;
der bør ske en forhøjelse af den eksisterende tærskel for, hvornår medlemsstaterne selv (undtagen i tvivlstilfælde) kan træffe afgørelse om ikke at foretage efterfølgende bogføring af ikke-opkrævede afgifter, når de finder, at alle de i artikel 220, stk. 2, litra b), i forordning (EØF) nr. 2913/92, herefter benævnt »kodekser«, omhandlede betingelser er opfyldt; der bør desuden fastsættes en tærskel i ECU, under hvilken medlemsstaterne selv (undtagen i tvivlstilfælde) kan beslutte at acceptere godtgørelse af eller indrømme fritagelse for afgifter, når de finder, at de i kodeksens artikel 239, stk. 1, omhandlede betingelser er opfyldt;
det bør sikres, at personer, som berøres af en beslutning om efterfølgende bogføring af indførsels- eller udførselsafgifter eller af en beslutning om afvisning af at yde godtgørelse af eller indrømme fritagelse for indførsels- eller udførselsafgifter, har ret til at blive hørt; sådanne personer bør have mulighed for skriftligt at fremføre bemærkninger til alle de indvendinger, som Kommissionen påtænker at rejse over for dem i sine beslutninger; dette gør det nødvendigt at ændre fristerne for Kommissionens vedtagelse af sådanne beslutninger;
Rådets forordning (EF) nr. 974/98 af 3. maj 1998 om indførelsen af euroen (5) fastsætter, at euroen bliver de deltagende medlemsstaters valuta fra den 1. januar 1999; møntenheden er en euro; euroen er også indtil den 31. december 2001 opdelt i nationale møntenheder efter omregningskurserne; der består således en retlig ækvivalens mellem euroen og de nationale møntenheder; i overgangsperioden kan såvel euroen som den nationale møntenhed gyldigt anvendes i kontrakter, national lovgivning og andre retsakter;
reglerne for anvendelsen af det administrative enhedsdokument bør tilpasses med henblik på at tillade anvendelse af euroen; bilag 37 bør derfor tilpasses;
Rådets forordning (EF) nr. 374/98 af 12. februar 1998 om ændring af artikel 6 og 9 i forordning (EF) nr. 1172/95 om statistikker over Fællesskabets og dets medlemsstaters udveksling af goder med tredjelande (6) fastsætter, at den landefortegnelse, der for øjeblikket anvendes til udarbejdelse af statistikker over udveksling af goder, fra 1. januar 1999 afløses af en alfabetisk fortegnelse baseret på ISO-alfa 2-koderne;
det er derfor nødvendigt at tilpasse reglerne for anvendelse af det administrative enhedsdokument til denne nye situation; bilag 38 bør derfor ændres; medlemsstaterne bør dog have tilladelse til fortsat at anvende de nuværende koder indtil bilag 37 og 38 erstattes;
af økonomiske grunde er det ønskeligt at udvide listen i bilag 87 til at omfatte visse elektroniske komponenter og lignende varer som følge af gennemførelsen af informationsteknologiaftalen;
de i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Toldkodeksudvalget -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EØF) nr. 2454/93 foretages følgende ændringer:
1) Artikel 178, stk. 2, affattes således:
»2. Den i stk. 1 omhandlede toldværdideklaration må kun foretages af en person, der er etableret i Fællesskabet, og som er i besiddelse af de fornødne oplysninger.
Kodeksens artikel 64, stk. 2, litra b), andet led, og stk. 3, finder tilsvarende anvendelse.«
2) Artikel 759, stk. 3, affattes således:
»3. Hvis mere end én medlemsstat berøres af udførselstransaktionerne, og der er ansøgt om en enhedsbevilling, anvendes den i artikel 751, stk. 2, fastsatte fremgangsmåde.
Hvis der er indsigelse mod en påtænkt bevilling, beslutter Kommissionen efter udvalgsproceduren, om bevillingen kan meddeles og på hvilke betingelser.«
3) I artikel 844, stk. 4, indsættes som sidste afsnit:
»Hvis varerne angives til fri omsætning efter udløbet af den i første afsnit fastsatte frist, kan toldmyndighederne i den medlemsstat, hvor varerne genindføres, imidlertid tillade, at fristen overskrides, hvis ekstraordinære omstændigheder berettiger hertil. Når toldmyndighederne tillader, at fristen overskrides, meddeler de Kommissionen de nærmere omstændigheder vedrørende det pågældende tilfælde.«
4) I artikel 865 indsættes som sidste stykke:
»Når der er tale om luftfartsselskaber, der har tilladelse til at anvende en forenklet forsendelsesprocedure ved hjælp af et elektronisk manifest, anses en vare dog ikke for at være blevet unddraget toldtilsyn, hvis den på foranledning af den pågældende part eller for dennes regning behandles i overensstemmelse med dens status som ikke-fællesskabsvarer, før told-myndighederne konstaterer, at der er tale om en ikke forskriftsmæssig situation, og forudsat at den pågældende adfærd ikke indebærer nogen svigagtig fremgangsmåde.«
5) I artikel 869, litra b), ændres udtrykket »2 000 ECU« til »50 000 ECU«.
6) Som artikel 872a indsættes:
»Artikel 872 a
Når Kommissionen påtænker at træffe en beslutning, der ikke er gunstig for den part, der er berørt af den pågældende sag, underretter den når som helst under den i artikel 872 og 873 omhandlede procedure skriftligt denne part om sine indvendinger samt om alle de dokumenter, hvorpå disse indvendinger er baseret. Den pågældende part i sagen redegør skriftligt for sine synspunkter over for Kommissionen inden for en måned, regnet fra den dato indvendingerne blev afsendt. Har parten ikke givet sine synspunkter til kende inden for denne frist, anses den for at have givet afkald på muligheden for at tilkendegive sin holdning.«
7) I artikel 873 foretages følgende ændringer:
a) I andet afsnit, første og andet punktum, ændres »seks måneder« til »ni måneder«.
b) Som sidste stykke indsættes:
»Når Kommissionen har underrettet den part, der er berørt af den pågældende sag, om sine indvendinger i overensstemmelse med artikel 872a, forlænges fristen på ni måneder med det tidsrum, der er forløbet mellem datoen for Kommissionens afsendelse af indvendingerne og datoen for modtagelsen af partens svar eller, hvis der ikke modtages noget svar, datoen for udløbet af den frist, der er givet den pågældende part til at tilkendegive sine synspunkter.«
8) I artikel 905, stk. 1, indsættes følgende afsnit som andet afsnit:
»Den besluttende toldmyndighed kan dog, medmindre den er i tvivl, selv beslutte at yde godtgørelse af eller indrømme fritagelse for afgifter, hvis den finder, at de i kodeksens artikel 239, stk. 1, omhandlede betingelser er opfyldt, for så vidt som det beløb, der vedrører den berettigede som følge af samme særlige situation, og som i givet fald vedrører flere indførsler eller udførsler, er under 50 000 ECU.«
9) Som artikel 906 a indsættes:
»Artikel 906 a
Når Kommissionen påtænker at træffe en beslutning, der ikke er gunstig for den part, som har anmodet om godtgørelse eller fritagelse, underretter den når som helst under den i artikel 906 og 907 omhandlede procedure skriftligt denne part om sine indvendinger samt om alle de dokumenter, hvorpå disse indvendinger er baseret. Den part, som har anmodet om godtgørelse eller fritagelse, redegør skriftligt for sine synspunkter inden for en måned, regnet fra den dato indvendingerne blev afsendt. Har parten ikke givet sine synspunkter til kende inden for denne frist, anses den for at have givet afkald på muligheden for at tilkendegive sin holdning.«
10) I artikel 907 foretages følgende ændringer:
a) I andet afsnit ændres »seks måneder« til »ni måneder«
b) Som sidste afsnit indsættes:
»Når Kommissionen har underrettet den part, der har anmodet om godtgørelse eller fritagelse, om sine indvendinger i overensstemmelse med artikel 906a, forlænges fristen på ni måneder med det tidsrum, der er forløbet mellem datoen for Kommissionens afsendelse af indvendingerne og datoen for modtagelsen af partens svar eller, hvis der ikke modtages noget svar, datoen for udløbet af den frist, der er givet den pågældende part til at tilkendegive sine synspunkter.«
11) Bilag 37 ændres som angivet i bilag I til nærværende forordning.
12) Bilag 38 ændres som angivet i bilag II til nærværende forordning.
13) Bilag 87 ændres som angivet i bilag III til nærværende forordning.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 1, nr. 11 og 12 anvendes fra den 1. januar 1999.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 29. juli 1998.
31998R1677
L 212/18
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (EО) № 1677/98 НА КОМИСИЯТА
от 29 юли 1998 година
за изменение на Регламент (ЕИО) № 2454/93 за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността
(текст от значение за ЕИП)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 21 октомври 1992 г. за създаване на Митнически кодекс на Общността (1), последно изменен с Регламент (EО) № 82/97 на Европейския парламент и на Съвета (2), и по-специално член 249 от него,
като има предвид, че е необходимо разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията (3), последно изменен с Регламент (EO) № 75/98 (4), относно декларирането на митническа стойност да се приравнят с тези, прилагани за митническата декларация, за да се получи по-единно приложение на разпоредбите от двата регламента;
като има предвид, че законодателството на Общността за пасивно усъвършенстване урежда случаите, подлежащи на разрешително след решение от страна на Комисията; като има предвид, че следва да се улесни използваната процедура, като се измени процедурата за отпускане на разрешително на лице, различно от лицето, уреждащо операциите по пасивно усъвършенстване, при използване на изискваната от Комитета процедура;
като има предвид, че изискването при ползване на правото за върнати стоки, селскостопанските продукти да се внасят отново в срок до 12 месеца след датата на приемане на митническата декларация за износ, без да се допуска възможност за удължаване на срока; като има предвид, че с оглед натрупания опит, митническите органи следва да допускат удължаване на срока при наличие на действително обосновани случаи, дължащи се на изключителни обстоятелства; като има предвид, че с оглед унифициране на нормите на възстановявани суми по реда на общата селскостопанска политика, данни за всеки специален случай следва да се изпращат до Комисията;
като има предвид, че се създават ситуации, особено в сектора на въздушните превози, когато големи количества стоки се разпращат по назначение при условия на голямо напрежение; като има предвид, че това може да доведе до грешки при посочване на статута на такива стоки, а тези грешки да се поправят по инициатива на, или от името на заинтересованото лице при получаване на стоките на местоназначението им; като има предвид, че в такива случаи, когато стоките подлежат само на последващ освобождаването им контрол, се допуска, при условие че не са нанесени финансови щети при поправяне на грешката, като стоките не са били освободени напълно от митнически надзор; като има предвид, че тази възможност следва да се ограничи от злоупотреби;
като има предвид факта, че е подходящо да се изгладят процедурите прилагани на ниво на Общността и отнасящи се, от една страна от последващо въвеждане в счетоводството на вносни или износни митни сборове, а от друга - заявления за обратно изплащане или възстановяване на събрани вносни или износни митни сборове;
като има предвид, че е препоръчително да се увеличи сегашният праг, под който самите държавите-членки може да решават, освен в случаите, когато имат съмнения, да не извършват последващо вписване в счетоводните си сметки на сборове, които не са наложени поради спазени условия по реда на буква б) от член 220, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 (наричан по-долу „Кодекса“); като има предвид, че освен това е препоръчително да се определи праг в ECU, под който самите държави-членки имат право да разрешават, освен при съмнения, обратно изплащане, или възстановяване когато са преценили, че са спазени условията на член 239, параграф 1 от Кодекса;
като има предвид, че следва да се запази правото на изслушване както на лица, засегнати от решение за последващо освобождаването на стоките вписване в счетоводните книги на вносни или износни митни сборове, така и от заявители за обратно изплащане или възстановяване на вносни или износни митни сборове; като има предвид, че в този смисъл заинтересованите страни следва да разполагат с възможност да представят писмено коментарите си по възраженията, които Комисията възнамерява да направи при вземане на съответното си решение; като има предвид, че тази възможност налага изменение на крайните срокове за приемане на тези решения от страна на Комисията;
като има предвид, че Регламент (EО) № 974/98 на Съвета от 3 май 1998 г. за въвеждането на еурото (5) разпорежда еурото да бъде валутата на държавите-членки от 1 януари 1999 г.; като има предвид, че до 31 декември 2001 г. еурото се изразява в национални валутни единици съгласно обменните курсове; като има предвид, че следователно е налице правна равнопоставеност между единицата еуро и националните парични единици; като има предвид, че през преходния период договори, национално законодателство и други правни инструменти могат да се съставят с еднаква валидност в еуро, или в националната парична единица;
като има предвид, че е необходимо въвеждане на мерки за уеднаквяване на правилата по Единния административен документ, за да се позволи използването на паричната единица евро; като има предвид, че в този смисъл е необходимо изменение на приложение 37;
като има предвид, че Регламент (EО) № 374/98 на Съвета от 12 февруари 1998 г. за изменение на членове 6 и 9 от Регламент (EО) № 1172/95 относно статистиката за търговията на стоки между Общността и нейните държави-членки с държави, които не са членки (6), разпорежда от 1 януари 1999 г. държавната номенклатура, използвана понастоящем за статистически цели при търговията със стоки, да се замени с азбучна номенклатура, основана на двубуквения код на държавите по ISO;
като има предвид, че следователно е необходимо да се изравнят правилата за използване на Единния административен документ, така че да се отчетат така направените промени; като има предвид, че приложение 38 следва да се приравни съответно; като има предвид, че е желателно да се позволи на държавите-членки да продължат да използват текущите кодове до подмяната на приложения 37 и 38;
като има предвид, че е желателно да се разшири списъкът на приложение 87 на икономическа основа за някои електронни компоненти и сродни, по смисъла на въведеното Споразумение за информационни технологии;
като има предвид, че мерките, въведени от разпоредбите на настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по Митническия кодекс,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕИО) № 2454/93 се изменя, както следва:
1.
Член 178, параграф 2 се заменя със следния текст:
„2. Декларацията за митническа стойност по реда на параграф 1 се попълва от лице, установено в Общността и притежаващо съответните факти.
Второ тире от член 64, параграф 2, буква б) и член 64, параграф 3 от Кодекса се прилага mutatis mutandis“.
2.
Член 759, параграф 3 се заменя със следния текст:
„3. При подаване на заявление за единно разрешително и в операциите по износ е включена повече от една държава-членка, се прилага процедурата по реда на член 751, параграф 2.
При наличие на възражения по подадено разрешително, Комисията решава съобразно с процедурата на комитета дали може да се издаде разрешително и при какви условия“.
3.
Към член 844, параграф 4 се добавя следната алинея:
„Когато стоките се декларират за внос след изтичане на срока посочен в първа алинея от настоящия параграф, митническите органи на държавата-членка на последващия внос разрешават удължаване на срока, когато изключителни обстоятелства налагат това. Когато митническите органи допускат удължаване на срока, те предават съответните данни по случая на Комисията“.
4.
Към член 865 се добавя следният параграф:
„В случаите на авиокомпании, получили разрешително да използват опростен митнически режим транзит посредством електронен митнически манифест, стоките не се считат за освободени от митнически надзор, ако по инициатива или от името на заинтересованото лице се третират съобразно статута им на чуждестранни стоки, преди митническите органи да установят нередност и когато поведението на въпросното лице не подсказва измамни действия“.
5.
В член 869, буква б), изразът „2 000 ECU“ се заменя с израза „50 000 ECU“.
6.
Добавя се следният член 872а:
„Член 872a
Когато, на какъвто и да е етап от процедурата по реда на членове 872 и 873, Комисията възнамерява да приеме неблагоприятно решение за въпросното лице по разглеждания случай, тя изпраща в писмен вид възраженията си, като ги придружава с всички документи довели до обосноваване за тези възражения. Засегнатото по този случай лице представя писмено позицията си пред Комисията в срок от един месец от датата, на която са изпратени възраженията. Когато лицето не изрази позиция в този срок, се приема че се е отказало от правото си да изрази позиция“.
7.
Член 873 се изменя, както следва:
a)
в първо и второ изречение от втори параграф, думите „шест месеца“ се заменят с думите „девет месеца“;
б)
добавя се следният параграф:
„Когато Комисията е предала възраженията си на засегнатото лице по представения случай, по реда на член 872a, крайният срок от девет месеца се удължава от срок равен на този от датата, на който Комисията е изпратила възраженията си и датата, на която е получила отговора на засегнатото лице, или при отсъствие на такъв отговор, датата на изтичане на срока, определен за представяне на отговор от страна на засегнатото лице“.
8.
В член 905, параграф 1, се добавя втора алинея:
„С изключение на случаите, когато митническият орган, който взема решението има основания за съмнения, той може да вземе решението по обратно изплащане или възстановяване на митни сборове за случаите, които счита че изпълняват условията, определени в член 239, параграф 1 от Кодекса, при условие че въпросната сума за един субект във връзка с една или повече вносни или износни операции, но отнасяща се до една и съща специална ситуация, е по-малка от 50 000 ECU“.
9.
Добавя се следният член 906a:
„Член 906a
Когато, на какъвто и да е етап от процедурата по реда на членове 906 и 907, Комисията възнамерява да приеме неблагоприятно решение за въпросното лице по разглеждания случай, тя предава в писмен вид възраженията си, като ги придружава с всички документи, довели до обосноваване на тези възражения. Засегнатото по този случай лице представя писмено позицията си пред Комисията в срок от един месец от датата, на която са изпратени възраженията. Когато лицето не изрази позиция в този срок се приема, че се е отказало от правото си да изрази позиция“.
10.
Член 907 се изменя, както следва:
a)
в първо и второ изречение от втори параграф, думите „шест месеца“ се заменят с думите „девет месеца“;
б)
добавя се следният параграф:
„Когато Комисията е предала възраженията си на засегнатото лице по представения случай, по реда на член 906a, крайният срок от девет месеца се удължава от срок, равен на този от датата, на който Комисията е изпратила възраженията си и датата, на която е получила отговора на засегнатото лице, или, при отсъствие на такъв отговор, датата на изтичане на срока, определен за представяне на отговор от страна на засегнатото лице“.
11.
Приложение 37 се изменя съобразно приложение I по-долу.
12.
Приложение 38 се изменя съобразно приложение II по-долу.
13.
Приложение 87 се изменя съобразно приложение III по-долу.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Точки 11 и 12 от член 1 се прилагат от 1 януари 1999 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 29 юли 1998 година.