*****
KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 22. juli 1987
om de tilsyns- og beskyttelsesforanstaltninger, som medlemsstaterne kan bemyndiges til at traeffe i medfoer af EOEF-traktatens artikel 115
(87/433/EOEF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE
FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 115, og
ud fra foelgende betragtninger:
Traktatens artikel 30 og foelgende artikler vedroerende ophaevelse af de kvantitative restriktioner og alle foranstaltninger med tilsvarende virkning gaelder baade for varer med oprindelse i Faellesskabet og for varer, der er overgaaet til fri omsaetning i en hvilken som helst af medlemsstaterne uanset disse varers oprindelse;
disse bestemmelser er til hinder for, at der i samhandelen inden for Faellesskabet kan kraeves importlicenser eller anvendes nogen som helst tilsvarende fremgangsmaade, ogsaa selv om det er et rent formelt krav;
desuden udelukker traktatens artikel 9, stk. 2, enhver administrativ procedure, der, for saa vidt angaar frie varebevaegelser, indebaerer forskelbehandling mellem varer, som har oprindelse i Faellesskabet, og varer, som har oprindelse i tredjelande, og er overgaaet til fri omsaetning i en af medlemsstaterne;
en fuldstaendig gennemfoerelse af disse principper forudsaetter imidlertid gennemfoerelse af en faelles handelspolitik;
gennemfoerelsen af en faelles handelspolitik er endnu ikke helt afsluttet; for visse varer fra tredjelande er de foranstaltninger, der anvendes af medlemsstaterne, nemlig endnu ikke blevet afloest af en ensartet ordning;
det forhold, at den faelles handelspolitik endnu kun er delvis gennemfoert, vil kunne bevirke, at der mellem medlemsstaterne fortsat bestaar handelspolitiske forskelle, der vil kunne foraarsage omlaegninger i samhandelen, som traktatens artikel 115 hjemler mulighed for at imoedegaa;
til dette formaal er Kommissionen befoejet til at bemyndige medlemsstaterne til at traeffe foranstaltninger med henblik paa tilsyn inden for Faellesskabet eller beskyttelsesforanstaltninger, der fraviger princippet om frie varebevaegelser inden for Faellesskabet, for varer, der har oprindelse i tredjelande, og er overgaaet til fri omsaetning i en af medlemsstaterne; det fastsaettes imidlertid i artikel 115, at der kun gives bemyndigelse til noedvendige foranstaltninger, samt at Kommissionen fortrinsvis skal vaelge saadanne foranstaltninger, som medfoerer de mindste forstyrrelser i faellesmarkedets funktion;
det foelger heraf, at der paa det nuvaerende stadium af gennemfoerelsen af det faelles marked kun boer gives bemyndigelse til foranstaltninger efter traktatens artikel 115, naar disse omlaegninger i samhandelen medfoerer oekonomiske vanskeligheder eller skader effektiviteten af handelspolitiske foranstaltninger, som anvendes af medlemsstaterne i henhold til Faellesskabets internationale forpligtelser;
efter Den Europaeiske Faelles Akt skal der fra den 1. januar 1993 vaere oprettet et faelles europaeisk omraade uden indre graenser med fri bevaegelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital; dette indebaerer dels, at de stadig bestaaende forskelle mellem medlemsstaternes handelspolitiske foranstaltninger gradvis afskaffes eller begraenses, dels at Kommissionen fuldt ud tager hensyn til disse maal ved vurderingen af, hvorvidt det er noedvendigt at give bemyndigelse til foranstaltninger efter traktatens artikel 115; Kommissionen har ved sin beslutning 80/47/EOEF af 20. december 1979 om de tilsyns- og beskyttelsesforanstaltninger, som medlemsstaterne kan bemyndiges til at traeffe over for indfoersel af visse varer, der har oprindelse i tredjelande og er overgaaet til fri omsaetning i en anden medlemsstat (1) fastlagt visse kriterier og procedurer for anvendelsen af traktatens artikel 115;
der boer for at udnytte den indvundne erfaring og overholde det handlingsprogram, som Faellesskabet har fastlagt med henblik paa gennemfoerelsen af enhedsmarkedet, foretages aendringer i beslutning 80/47/EOEF; bl. a. boer dens anvendelsesomraade udvides til at omfatte alle tilfaelde, hvor der bestaar forskelle mellem de handelspolitiske foranstaltninger, som medlemsstaterne har truffet i overensstemmelse med traktaten, herunder tilfaelde, hvor der endnu foreligger bemyndigelse til forskelle i foranstaltninger af toldmaessig art, og visse af dens kriterier og procedurer boer praeciseres; disse aendringer boer indarbejdes i teksten til naevnte beslutning, og der boer vedtages én enkelt retsakt;
saafremt der gives bemyndigelse til at traeffe en tilsynsforanstaltning, skal der automatisk og vederlagsfrit udstedes importdokumenter inden for en bestemt tidsfrist og for alle de maengder, som ansoegningen omfatter; saafremt der ansoeges om tilsynsforanstaltninger, fordi indfoerslerne vil kunne medfoere vanskeligheder i en medlemsstat, boer denne risiko vurderes paa baggrund af den hidtil konstaterede forstyrrelse i samhandelen og stoerrelsen af de importmuligheder, som Faellesskabet har ydet det paagaeldende tredjeland;
saafremt en medlemsstat anmoder om bemyndigelse til at anvende beskyttelsesforanstaltninger, boer fristen for udstedelse af importdokumenter forlaenges, saafremt de ansoegninger om udstedelse af dokumenter, der endnu ikke er faerdigbehandlet, naar op paa et vist antal;
de oplysninger og begrundelser, som medlemsstaterne giver til stoette for de anmodninger, de forelaegger for at opnaa bemyndigelse til at indfoere de paagaeldende foranstaltninger, skal goere det muligt for Kommissionen fuldt ud at vurdere, om en saadan bemyndigelse er noedvendig;
det boer fastsaettes, at Kommissionen efter behov kan gennemfoere en undersoegelse for at efterproeve rigtigheden af oplysninger, den raader over;
de i overensstemmelse med traktatens artikel 115 indfoerte beskyttelsesforanstaltninger skal, som foelge af, at de ikke blot udgoer en undtagelse fra traktatens artikel 9 og 30, men ogsaa er en hindring for gennemfoerelsen af en faelles handelspolitik, som omhandlet i traktatens artikel 113, fortolkes og anvendes strengt; under hensyntagen hertil og til de i den faelles akt fastsatte maal boer der kun gives bemyndigelse til anvendelse af saadanne foranstaltninger i et begraenset tidsrum, og kun naar situationens alvor kraever det;
for at undgaa hindringer for samhandelen inden for Faellesskabet boer det fastsaettes, at medlemsstaterne som almindelig regel ved opfyldelsen af formaliteterne i forbindelse med indfoersel af en vare fra en anden medlemsstat skal begraense sig til at anmode importoeren om visse oplysninger og data; medlemsstaterne maa som almindelig regel ved oprindelseskontrollen kun kraeve en erklaering vedroerende varens oprindelse ud fra det kendskab, importoeren med rimelighed kan formodes at have hertil -
VEDTAGET FOELGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Anvendelsesomraade
Denne beslutning finder anvendelse paa indfoersel i en medlemsstat af varer, der har oprindelse i et tredjeland og er overgaaet til fri omsaetning i Faellesskabet, for hvilke der ikke gaelder ensartede indfoerselsbetingelser.
Artikel 2
Tilsyn inden for Faellesskabet
1. Saafremt indfoersel i en medlemsstat af en af de i artikel 1 naevnte varer kunne medfoere oekonomiske vanskeligheder, kan indfoerslen af den naevnte vare efter bemyndigelse fra Kommissionen for et tidsrum, der fastsaettes af denne, goeres betinget af udstedelse af et importdokument.
2. Kommissionen giver i reglen ikke den i stk. 1 omhandlede bemyndigelse, naar
a) der i det kalenderaar, der gaar forud for det aar, hvori anmodningen indgives, ikke har fundet vaesentlig import sted af den paagaeldende vare fra de andre medlemsstater;
b) de af Faellesskabet aabnede importmuligheder for den paagaeldende vare fra oprindelsestredjelandet ikke overskrider 1 % af de af Faellesskabet aabnede importmuligheder fra samtlige tredjelande, for hvilke der gaelder en lignende ordning.
3. Med forbehold af bestemmelserne i artikel 3 udstedes dette dokument vederlagsfrit af den paagaeldende medlemsstat for hele den maengde, som ansoegningen omfatter, inden for en frist paa hoejst fem arbejdsdage efter importoerens indgivelse af ansoegningen, uanset dennes hjemsted i Faellesskabet.
4. Med henblik paa at opnaa den i stk. 1 naevnte forudgaaende bemyndigelse tilsender medlemsstaten Kommissionen en anmodning indeholdende foelgende oplysninger:
a) en beskrivelse af varen med dens handelsbetegnelse, toldposition i den faelles toldtarif, NIMEXE-nummer og oprindelsesland;
b) hvilken importordning der anvendes ved direkte indfoersel over for oprindelseslandet og de oevrige tredjelande, herunder i givet fald hvilken toldordning der anvendes, og hvor meget i maengde og/eller i vaerdi der er mulighed for at indfoere samt de oekonomiske begrundelser for denne ordning;
c) maengden eller vaerdien af indfoerslerne af de paagaeldende varer:
- med oprindelse i det paagaeldende tredjeland, fordelt paa direkte indfoersler og indfoersler af varer i fri omsaetning,
- med oprindelse i alle tredjelande,
- med oprindelse i Faellesskabet;
d) risikoen for paaberaabte oekonomiske vanskeligheder og oplysninger til begrundelse herfor, saasom forbrug af varen, den nationale produktions, det paagaeldende tredjelands og alle tredjelandes markedsandel.
De i litra c) og d) naevnte oplysninger skal vedroere det paagaeldende og de to forudgaaende aar. Hvor disse oplysninger ikke kan leveres med den kraevede noejagtighed eller ikke kan leveres rettidigt, skal medlemsstaternes anmodning indeholde de bedste tilgaengelige oplysninger.
5. Den medlemsstat, der modtager den i artikel 1 omhandlede bemyndigelse, kan, af den der ansoeger om et importdokument, kun kraeve foelgende oplysninger og data:
a) identificering af importoeren og afsenderen i den medlemsstat, hvorfra varen kommer;
b) oprindelseslandet og den medlemsstat, hvorfra varen importeres;
c) beskrivelse af varen med angivelse af:
- dens handelsbetegnelse,
- dens position i den faelles toldtarif og NIMEXE-nummer;
d) varens vaerdi og maengde i de saedvanlige handelsmaessige enheder;
e) den eller de forventede datoer for leveringen;
f) beviser for varers overgang til fri omsaetning:
Hvis varerne endnu ikke er bragt i fri omsaetning paa den dato, hvor importansoegningen indgives, eller hvis der ikke paa denne dato kan forelaegges beviser, udstedes importdokumentet, men dets gyldighed begraenses til en maaned efter ansoegerens modtagelse deraf.
Artikel 3
Beskyttelsesforanstaltninger
1. Saafremt indfoersel i en medlemsstat af en af de i artikel 1 omhandlede varer medfoerer oekonomiske vanskeligheder dér, kan den paagaeldende medlemsstat indfoere beskyttelsesforanstaltninger efter bemyndigelse fra Kommissionen, der fastsaetter betingelserne og de naermere regler for disse foranstaltninger.
2. Kommissionen giver kun denne bemyndigelse for et begraenset tidsrum, og kun naar situationens alvor kraever det.
3. Med henblik paa at opnaa bemyndigelsen tilsender medlemsstaten Kommissionen en anmodning, der ud over de i artikel 2, stk. 4, litra a) og b), naevnte angivelser indeholder foelgende oplysninger og data:
a) den medlemsstat, hvorfra varen indfoeres:
b) datoen for indgivelsen af ansoegningen om importdokument;
c) maengden og vaerdien af de indfoersler af den paagaeldende vare, som har fundet sted, eller hvortil der er givet tilladelse:
- med oprindelse i det paagaeldende tredjeland, fordelt paa direkte indfoersler og indfoersler af varer i fri omsaetning,
- med oprindelse i de oevrige tredjelande, over for hvilke der i den medlemsstat, der anmoder om bemyndigelsen, findes en tilsvarende importordning eller ordning med lignende virkninger,
- med oprindelse i alle tredjelande,
- med oprindelse i Faellesskabet;
d) saa vidt muligt maengden og vaerdien af genudfoerslerne til de oevrige medlemsstater og til tredjelande af den vare, der har oprindelse i det paagaeldende tredjeland;
e) de paaberaabte oekonomiske vanskeligheder, belyst ved hjaelp af udviklingen i en raekke faktorer, saasom produktion, udnyttelse af kapaciteten, forbrug, salg, det paagaeldende tredjelands, alle tredjelandes og den nationale produktions markedsandel, priser (dvs. prisfald eller udeblivende prisstigninger, der normalt ville vaere indtraadt), tab og vinding, beskaeftigelse;
f) paa Kommissionens anmodning de foranstaltninger, der er taget eller paataenkes for at raade bod paa situationen i den paagaeldende sektor.
De under litra c), d) og e) naevnte oplysninger skal vedroere det paagaeldende og de to forudgaaende aar.
Hvor disse oplysninger ikke kan leveres med den kraevede noejagtighed eller ikke kan leveres rettidigt, skal medlemsstaternes anmodning indeholde de bedste tilgaengelige oplysninger.
Kommissionen kan, naar den finder det noedvendigt, gennemfoere en undersoegelse for at efterproeve noejagtigheden af medlemsstaternes oplysninger. Kommissionen kan i dette tilfaelde, naar der ikke er indfoert beskyttelsesforanstaltninger og dette risikerer at vaere til alvorlig skade for den paagaeldende sektor, give bemyndigelse til midlertidig anvendelse af beskyttelsesforanstaltninger, indtil resultaterne af den naevnte undersoegelse foreligger.
4. Det forhold, at en medlemsstat indgiver en anmodning, kan ikke vaere til hinder for, at der paa de betingelser og inden for de frister, der er fastsat i artikel 2, udstedes importdokumenter, hvorom der er ansoegt inden Kommissionens beslutning.
5. Saafremt medlemsstaten imidlertid konstaterer, at maengden eller den samlede vaerdi af de ansoegninger, der er til behandling, og som vedroerer den paagaeldende vare med oprindelse i det paagaeldende tredjeland, udgoer enten over 5 % af de direkte importmuligheder fra dette tredjeland, eller over 1 % af den totale eksterne EOEF-import gennem den sidste 12- maaneders periode, for hvilke statistiske informationer er tilgaengelige:
- forlaenges fristen for udstedelse af importdokumenter til 10 arbejdsdage efter importoerens indgivelse af ansoegningen,
- kan medlemsstaten afvise disse ansoegninger om importdokumenter, saafremt Kommissionens beslutning bemyndiger den hertil.
6. Medlemsstaten indsender ansoegning om beskyttelsesforanstaltninger pr. telex eller telefax og sender samtidig paa samme maade en kopi til de kompetente myndigheder, som medlemsstaterne har udpeget hertil. Den giver ansoegeren om importdokumentet underretning om, at der er indgivet en anmodning om indfoerelse af beskyttelsesforanstaltninger.
7. Kommissionen skal traeffe afgoerelse med hensyn til medlemsstaternes anmodning inden fem arbejdsdage fra modtagelsen heraf.
Artikel 4
Bevis for oprindelse
1. I forbindelse med formaliteterne ved indfoersel af varer, der er omfattet af foranstaltninger med henblik paa tilsyn inden for Faellesskabet eller beskyttelsesforanstaltninger, kan de kompetente myndigheder i indfoerselsmedlemsstaten anmode importoeren om at angive varens oprindelse paa toldangivelsen eller paa importdokumentansoegningen.
2. Der kan kun anmodes om yderligere oplysninger ved toldklareringen, og kun saafremt det er absolut noedvendigt at fastslaa de paagaeldende varers egentlige oprindelse paa grund af alvorlig, begrundet tvivl herom. Anmodningen om saadanne yderligere oplysninger maa imidlertid ikke i sig selv vaere til hinder for indfoersel af varerne.
Afsluttende bestemmelser
Artikel 5
Med undtagelse af de i artikel 2, stk. 4, litra d), og artikel 3, stk. 3, litra e), naevnte oplysninger finder de ved denne beslutning fastsatte procedurer anvendelse, naar effektiviteten af de handelspolitiske foranstaltninger, medlemsstaterne traeffer i henhold til Faellesskabets internationale forpligtelser, bringes i fare paa grund af omlaegninger i samhandelen.
Artikel 6
1. Denne beslutning anvendes fra den 1. oktober 1987.
2. Beslutning 80/47/EOEF ophaeves fra samme dato. Henvisninger til den ophaevede beslutning skal betragtes som henvisninger til naervaerende beslutning.
Artikel 7
Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 22. juli 1987.
31987D0433
L 238/26
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 22 юли 1987 година
относно надзорните и защитни мерки, чието вземане може да бъде разрешено на държавите-членки съгласно член 115 от Договора за ЕИО
(87/433/ЕИО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 115 от него;
като има предвид, че член 30 и следващите от Договора относно елиминирането на количествените ограничения и всички мерки с равностоен ефект се прилагат без разграничение на продуктите с произход в Общността и тези, които са пуснати в свободно обращение в някоя държава-членка, независимо от техния произход;
като има предвид, че съгласно тези разпоредби изискването, дори и да е чисто формално, при търговията в рамките на Общността, за лицензия за внос или сходна процедура е забранено;
като има предвид, че в допълнение, член 9, параграф 2 от Договора забранява всяка административна процедура, предназначена за установяване на различни правила за движението на стоки в зависимост от това дали те са с произход от Общността или с произход от трети страни и дали са били пуснати в свободно обращение в една от държавите-членки;
като има предвид, въпреки това, че пълното прилагане на тези принципи предполага ефективното установяване на обща търговска политика;
като има предвид, че установяването на обща търговска политика все още не е завършено; като има предвид, че мерките, прилагани от държавите-членки по отношение на някои продукти от трети страни все още не са заменени с еднакви общи правила;
като има предвид, че фактът, че общата търговска политика все още не е напълно установена, означава че ще продължава да има несъответствия между търговските политики на държавите-членки, които има вероятност да причинят нарушения в търговията, които член 115 от Договора е предназначен да предотврати;
като има предвид, че за тази цел Комисията е оправомощена да разрешава на държавите-членки да предприемат надзорни мерки вътре в Общността или защитни мерки, независимо от принципа на свободно движение в рамките на Общността на стоки с произход от трети страни и пускането им в свободно обращение в една от държавите-членки; като има предвид, все пак, че член 115 предвижда, че тези мерки може да са разрешени само когато са необходими, и че Комисията дава приоритет на онези мерки, които причиняват най-малко смущение на функционирането на общия пазар; като има предвид, че резултатът е, че на настоящия етап от установяването на общия пазар мерките съгласно член 115 от Договора следва да бъдат разрешени само когато нарушенията в търговията водят до икономически трудности или излагат на опасност ефективността на мерките на търговската политика, взети от държавите-членки съгласно международните задължения на Общността;
като има предвид, че Единният европейски акт предвижда установяването, от 1 януари 1993 г., на зона без вътрешни граници, в която стоки, услуги и капитал ще може да се придвижват свободно; като има предвид, че това означава от една страна, че различията, които все още съществуват между търговските политики, прилагани от държавите-членки да бъдат постепенно премахнати или намалени, а от друга, че Комисията трябва да вземе предвид тези цели при оценяване на необходимостта от разрешаване на мерките съгласно член 115 от Договора;
като има предвид, че със своето Решение 80/47/ЕИО от 20 декември 1979 г. относно надзорните и защитните мерки, чието вземане може да бъде разрешено на държавите-членки по отношение на вноса на някои продукти с произход от трети страни и пуснати в свободно обращение в друга държава-членка (1), Комисията установи някои критерии и процедури, които трябва да се следват при прилагане на член 115 от Договора;
като има предвид, че с оглед миналия опит и програмата за действие, която Общността сама си е определила за установяването на единния пазар, Решение 80/47/ЕИО следва да бъде изменено, и по-специално неговия обхват следва да бъде разширен за всички онези случаи, когато съществуват различия между мерките на търговска политика, предприети от държавите-членки в съответствие с Договора, включително за случаите, когато различия между тарифните мерки са все още разрешени, както и да се уточнят някои от критериите и процедурите; като има предвид, че за да се отчетат тези изменения горепосоченото решение следва да се преработи като единен акт;
като има предвид, че в случаите, когато дадена надзорна мярка е разрешена, документите за внос трябва да се издават автоматично, безплатно, в рамките на определен период от време и за всяко поискано количество; като има предвид, че ако надзорните мерки са поискани въз основа на това, че вносът може да доведе в дадена държава-членка до икономически трудности, реалността от такава опасност следва да бъде оценена в светлината на отклоненията в търговията, наблюдавани в миналото и нивото на възможностите за внос, предоставени от Общността на въпросната трета страна;
като има предвид, че ако дадена държава-членка поиска разрешение да приложи защитни мерки, срокът за издаването на документите за внос трябва да бъде удължен, ако обемът, обхванат от висящите заявления за документи, достигне определено ниво;
като има предвид, че информацията и основанията, представени от държавите-членки в подкрепа на исканията за разрешение да въведат въпросните мерки, трябва да бъдат такива, че да дават възможност на Комисията да оцени напълно необходимостта от такова разрешение;
като има предвид, че следва да бъде предвидено, че ако е необходимо, Комисията може да проведе проучване, за да провери валидността на информацията, с която разполага;
като има предвид, че мерките, приети съгласно член 115 от Договора поради факта, че не само съставляват изключение от разпоредбите на членове 9 и 30 от Договора, но също така препятстват установяването на обща търговска политика съгласно член 113 от Договора, трябва да бъдат стриктно тълкувани и прилагани; като има предвид, че за да се отчете това, както и целите, заложени от Единния европейски акт, такива мерки следва да се прилагат само за ограничен период от време и когато сериозността на положението го изисква;
като има предвид, че за да гарантира, че търговията вътре в Общността не е възпрепятствана, следва да се предвиди държавите-членки по принцип да трябва да искат от вносителя, като част от изпълнението на формалностите, свързани с вноса на даден продукт от друга държава-членка, само определена информация и данни; като има предвид, че по отношение на проверките относно произхода държавите-членки по принцип трябва да изискват само опростена декларация за произхода на продукта, като логично се очаква, че вносителят го знае,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Приложно поле
Настоящото решение се прилага за вноса в държава-членка на продукти с произход от трета страна и пуснати за свободно обращение в Общността, които не са предмет на единни условия за внос в държавите-членки.
Член 2
Надзор вътре в Общността
1. Когато има опасност внос в държава-членка на продукт, упоменат в член 1, да породи икономически затруднения, вносът на този продукт, след разрешение, дадено от Комисията за определен период, може да бъде подложен на условие за издаване на документ за внос.
2. Като общо правило Комисията няма да даде разрешението, упоменато в параграф 1, освен когато:
а)
е имало значителен внос на въпросния продукт от други държави-членки по време на календарната година, предхождаща годината, в която е подадено заявлението;
б)
възможностите за внос за въпросния продукт, открити от Общността vis-a-vis третата страна на произход, надвишават 1 % от общите възможности за внос, открити от Общността vis-a-vis всички трети страни, подложени на сходни правила.
3. Без да се накърнява член 3, документите за внос се издават от съответната държава-членка, за всяко искано количество и безплатно, в рамките на максимален период от пет работни дни от датата на внасяне на заявлението от вносителя, независимо от това, къде в Общността е мястото му на стопанска дейност.
4. С цел получаване на разрешението, упоменато в параграф 1, държавата-членка предоставя в искането си следните конкретни данни на Комисията:
а)
описание на продукта и подробности за търговското му означение, номера на позицията му в Общата митническа тарифа, кода NIMEXE и страната на произход;
б)
правилата, приложими за прекия внос vis-a-vis страната на произход и други трети страни, включително, когато е уместно, тарифния режим, обема и/или количеството на възможностите за внос, както и икономическите съображения, на които се основават правилата;
в)
обема или количеството на вноса на въпросния продукт:
-
произхождащ от съответната трета страна, разбит между прекия внос и продуктите в свободно обращение,
-
произхождащ от всички трети страни,
-
произхождащ от Общността.
г)
икономическите трудности, за които се твърди, че биха предизвикали опасност, показани чрез фактори като консумация на продукта и съответни пазарни дялове, държани от националното производство, съответната трета страна и всички трети страни.
Информацията, изисквана по букви в) и г), обхваща двете предходни години и текущата година. Когато тази информация не може да се предостави с исканата точност или не може да се предостави навреме, искането на държавата-членка съдържа наличната информация.
5. Държавата-членка, която е получила разрешението, упоменато в параграф 1, може да изиска от заявител документ за внос само при следната информация и данни:
а)
подробности, които идентифицират вносителя и изпращача в държавата-членка износител;
б)
страната на произход и държавата-членка износител;
в)
описание на продукта с подробности за:
-
търговското му означение,
-
номера на позицията му в Общата митническа тарифа и кода NIMEXE;
г)
стойността и количеството на продукта в единици, обикновено използвани в търговията;
д)
предвидената дата или дати за доставка;
е)
доказателства, че продуктът е в свободно обращение: ако продуктите още не са в свободно обращение на датата, когато е подадено заявлението за внос или, ако доказателствата не могат да бъдат предоставени до тази дата, се предоставя документ за внос, но неговата валидност е ограничена до един месец след получаване на документа от заявителя.
Член 3
Защитни мерки
1. Когато вносът в държава-членка на продукт, упоменат в член 1, води до икономически трудности, въпросната държава-членка може да предприеме защитни мерки след получаване на разрешение от Комисията, която определя условията и подробностите на такива мерки.
2. Комисията предоставя разрешение само за ограничен период и когато сериозността на положението го изисква.
3. За да получи разрешение, държавата-членка представя в искането си до Комисията следните сведения и данни в допълнение към тези, упоменати в член 2, параграф 4, букви а) и б):
а)
държавата-членка износител;
б)
датата, на която заявлението за документ за внос е било подадено;
в)
обемът и количеството на внос на въпросния продукт, действително осъществен или разрешен:
-
произхождащ от съответната трета страна, разбито между прекия внос и продуктите в свободно обращение,
-
произхождащ от друга трета страна, по отношение на която искащата държава-членка поддържа сходен режим на внос или режим с равностоен ефект,
-
произхождащ от всички трети страни,
-
произхождащ от Общността.
г)
когато е възможно, обемът и количеството на реекспорт на продукта с произход от съответната трета страна към други държави-членки и към трети страни;
д)
твърдяните икономически трудности, показани от тенденцията на такива фактори като: производство, използване на капацитет, консумация, продажби, пазарни дялове, държани от съответната трета страна, от всички трети страни и съответно от националното производство, цени (т.е. занижени цени или възпрепятстване на нормално повишение на цените), печалби и загуби, заетост;
е)
по искане на Комисията - предприетите или предложени мерки за справяне с положението във въпросния сектор.
Исканата информация съгласно букви в), г) и д) обхваща двете предходни години и текущата година.
Когато тази информация не може да се предостави с исканата точност или не може да се предостави навреме, искането на държавата-членка съдържа информацията, която е налична. Когато сметне за необходимо, Комисията може да проведе проучване, за да провери валидността на информацията, която ѝ е предоставена от държавите-членки.
В този случай тя може, когато липса на защитни мерки би довела до опасност от съществена вреда на въпросния сектор, да разреши прилагането на защитни мерки на временна основа в очакване на резултатите от проучването.
4. Внасянето на искането от държавата-членка не може да възпрепятства издаването, при условията и в срока, определени в член 2, на документи за внос, за които е подадено заявление преди решението на Комисията.
5. Въпреки това, когато държавата-членка счете, че обемът или общото количество, обхванати от висящи заявления по отношение на въпросния продукт с произход от съответната трета страна е повече от 5 % от възможния директен внос от съответната трета страна или 1 % от общия внос в ЕИО, осъществен през изминалия 12-месечен период, за който е налична статистическа информация:
-
максималният период за издаване на документи за внос се увеличава на 10 работни дни от датата на подаване на заявлението от вносителя,
-
държавата-членка може да отхвърли заявлението за документи за внос, ако решението на Комисията ѝ го разрешава.
6. Държавата-членка отправя искането за защитни мерки по телекс или телефакс. Копие се изпраща едновременно и по същия начин до съответните служби, определени от другите държави-членки за тази цел. Тя информира заявителите на документи за внос за внасянето на искане за защитни мерки.
7. Комисията взема решение по искането на държавата-членка в рамките на 5 работни дни от получаването му.
Член 4
Доказателство за произход
1. Като част от изпълнението на формалностите, свързани с вноса на продукти, които са предмет на мерки за надзор вътре в Общността или на защитни мерки, съответните власти на държавата-членка вносител може да поискат вносителят да посочи произхода на продуктите в митническата декларация или в заявлението за документ за внос.
2. Допълнително доказателство може да се иска само при освобождаване от митница и в случаи, когато сериозни и добре обосновани съмнения направят такова доказателство съществено, за да се установи истинския произход на въпросните продукти. Въпреки това, искането за такова допълнително доказателство само по себе си не може да предотврати вноса на стоките.
Заключителни разпоредби
Член 5
Процедурите, установени в настоящото решение се прилагат, когато ефективността на мерките на търговската политика, прилагана от държавите-членки в изпълнение на международните задължения на Общността, е изложена на опасност поради нарушения в търговията, с изключение на сведенията, упоменати в член 2, параграф 4, буква г) и член 3, параграф 3, буква д).
Член 6
1. Настоящото решение се прилага от 1 октомври 1987 г.
2. Решение 80/47/ЕИО на Комисията се отменя от тази дата. Позоваванията на отмененото решение се смятат за позовавания на настоящото решение.
Член 7
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 22 юли 1987 година.