Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/44/EF
af 25. juni 2002
om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med arbejdstagernes eksponering for risici på grund af fysiske agenser (vibrationer) (16. særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 137, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen [1], fremsat efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Sikkerhed, Hygiejne og Sundhedsbeskyttelse på Arbejdspladsen,
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg [2],
efter høring af Regionsudvalget,
efter proceduren i traktatens artikel 251 [3], på grundlag af Forligsudvalgets fælles udkast af 8. april 2002, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) I henhold til traktaten kan Rådet ved udstedelse af direktiver vedtage minimumsforskrifter med henblik på at forbedre især arbejdsmiljøet for at sikre et højere niveau for beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed. Det skal i disse direktiver undgås, at der pålægges administrative, finansielle og retlige byrder af en sådan art, at de hæmmer oprettelse og udvikling af små og mellemstore virksomheder.
(2) I henhold til Kommissionens meddelelse om dens handlingsprogram til gennemførelse af fællesskabspagten om arbejdstagernes grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettigheder bør der etableres minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med arbejdstagernes udsættelse for risici på grund af fysiske agenser. I september 1990 vedtog Europa-Parlamentet en beslutning om dette handlingsprogram [4], hvori blandt andet Kommissionen opfordres til at udarbejde et særdirektiv på området risici, der er forbundet med støj og vibrationer, samt alle andre fysiske agenser på arbejdspladsen.
(3) Som et første skridt anses det for nødvendigt at indføre foranstaltninger til beskyttelse af arbejdstagerne mod de risici, der er forbundet med vibrationer, på grund af disses virkninger på arbejdstagernes sundhed og sikkerhed, især skader på muskler, knogler, nerver og kar. Disse foranstaltninger skal ikke blot sikre den enkelte arbejdstagers sundhed og sikkerhed, men ligeledes bidrage til fastlæggelse af et minimumsbeskyttelsesniveau for alle arbejdstagere i Fællesskabet, således at en eventuel konkurrenceforvridning undgås.
(4) Dette direktiv opstiller minimumsforskrifter, hvilket giver medlemsstaterne mulighed for at fastholde eller vedtage mere fordelagtige bestemmelser til beskyttelse af arbejdstagerne, navnlig fastsættelse af lavere tal for aktionsværdien eller grænseværdien for den daglige vibrationseksponering. Gennemførelsen af dette direktiv kan ikke berettige til tilbageskridt i forhold til de nuværende forhold i de enkelte medlemsstater.
(5) Et system til beskyttelse mod vibrationer bør uden unødige detaljer begrænses til fastsættelse af de mål, der skal nås, de principper, der skal overholdes, og de grundlæggende værdier, der skal anvendes for at gøre det muligt for medlemsstaterne at gennemføre minimumsforskrifterne på en ensartet måde.
(6) En nedsættelse af eksponeringen for vibrationer gennemføres mest effektivt gennem iværksættelse af forebyggende foranstaltninger allerede ved planlægningen af arbejdspladserne samt gennem valg af udstyr, fremgangsmåde og arbejdsmetoder, således at risiciene fortrinsvis nedsættes ved kilden. Bestemmelser om udstyr og arbejdsmetoder bidrager således til beskyttelsen af de arbejdstagere, der anvender dem.
(7) Arbejdsgiverne bør tilpasse sig den tekniske udvikling og den videnskabelige viden på området risici i forbindelse med eksponering for vibrationer med henblik på at forbedre beskyttelsen af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed.
(8) Inden for søfart og luftfart er det på det nuværende tekniske niveau ikke under alle omstændigheder muligt at overholde eksponeringsgrænseværdierne for helkropsvibration. Det bør derfor være muligt at fastsætte behørigt begrundede undtagelser.
(9) Da dette direktiv er et særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i Rådets direktiv 89/391/EØF af 12. juni 1989 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet [5] finder nævnte direktiv derfor anvendelse på spørgsmål vedrørende arbejdstagernes eksponering for vibrationer, dog med forbehold af strengere og/eller mere specifikke bestemmelser i nærværende direktiv.
(10) Nærværende direktiv udgør et konkret led i gennemførelsen af den sociale dimension inden for det indre marked.
(11) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen [6] -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
DEL I
GENERELLE BESTEMMELSER
Artikel 1
Formål og anvendelsesområde
1. Dette direktiv, som er det 16. særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF, indeholder minimumskrav til beskyttelse af arbejdstagerne mod sådanne risici for deres sundhed og sikkerhed, der opstår eller kan opstå som følge af eksponering for mekaniske vibrationer.
2. Kravene i dette direktiv gælder for aktiviteter, hvor arbejdstagerne eksponeres eller kan eksponeres for risici ved mekaniske vibrationer i forbindelse med arbejdet.
3. Direktiv 89/391/EØF finder anvendelse på hele det i stk. 1 nævnte område, medmindre nærværende direktiv indeholder strengere og/eller mere specifikke bestemmelser.
Artikel 2
Definitioner
I dette direktiv forstås ved:
a) "hånd-arm-vibrationer": mekaniske vibrationer, der, hvis de overføres til et menneskes hænder og arme, medfører risiko for arbejdstagernes sundhed og sikkerhed, navnlig skader på kar, knogler, led, nerver eller muskler.
b) "helkropsvibration": mekanisk vibration, der, hvis den overføres til hele kroppen, medfører risiko for arbejdstagernes sundhed og sikkerhed, navnlig sygdomme i lænderyggen og skader på rygsøjlen.
Artikel 3
Grænseværdier for eksponering og aktionsværdier
1. Hånd-arm-vibrationer:
a) grænseværdien for den daglige eksponering i en referenceperiode på otte timer fastsættes til 5 m/s2
b) aktionsværdien for den daglige eksponering i en referenceperiode på otte timer fastsættes til 2,5 m/s2.
Arbejdstagerens eksponering for hånd-arm-vibrationer vurderes eller måles på grundlag af bestemmelserne i del A, punkt 1, i bilaget.
2. Helkropsvibrationer:
a) grænseværdien for den daglige eksponering i en referenceperiode på otte timer fastsættes til 1,15 m/s2 eller efter medlemsstatens valg til en vibrationsdosisværdi (vibration dose value) på 21 m/s1,75
b) aktionsværdien for den daglige eksponering i en referenceperiode på otte timer fastsættes til 0,5 m/s2 eller efter medlemsstatens valg til en vibrationsdosisværdi på 9,1 m/s1,75.
Arbejdstagerens eksponering for helkropsvibrationer vurderes eller måles på grundlag af bestemmelserne i del B, punkt 1, i bilaget.
DEL II
ARBEJDSGIVERNES FORPLIGTELSER
Artikel 4
Identificering og vurdering af risici
1. For at opfylde forpligtelserne i artikel 6, stk. 3, og artikel 9, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF, vurderer eller om nødvendigt måler arbejdsgiveren arbejdstagernes eksponering for mekaniske vibrationer. Måling foretages alt efter omstændighederne i overensstemmelse med punkt 2 i del A eller B i bilaget til nærværende direktiv.
2. Eksponeringen for mekaniske vibrationer kan vurderes ved observation af den konkrete arbejdsgang og på baggrund af oplysninger om den sandsynlige styrke af de vibrationer, der opstår ved anvendelse af udstyret eller udstyrstypen under disse særlige forhold, herunder tilsvarende oplysninger fra fabrikanten af udstyret. Der er i dette tilfælde ikke tale om måling, som kræver særligt apparatur og en særlig metode.
3. Den i stk. 1 omhandlede vurdering og måling planlægges omhyggeligt og gennemføres med passende mellemrum, navnlig under hensyn til den i artikel 7 i direktiv 89/391/EØF krævede kompetence. Resultaterne af vurderingen og/eller målingen af vibrationseksponeringen opbevares i en passende form, så de senere kan konsulteres.
4. I overensstemmelse med artikel 6, stk. 3, i direktiv 89/391/EØF skal arbejdsgiveren være særlig opmærksom på følgende, når risikoen evalueres:
a) eksponeringens styrke, type og varighed, herunder eksponering for intermitterende vibrationer eller gentagne stød
b) eksponeringsgrænseværdierne og eksponeringsaktionsværdierne i artikel 3 i nærværende direktiv
c) enhver effekt af sundheds- og sikkerhedsmæssig art på arbejdstagere, der eksponeres for særlig risiko
d) eventuelle indirekte virkninger på arbejdstagernes sikkerhed af interaktionen mellem mekaniske vibrationer og arbejdsstedet eller andet udstyr
e) oplysninger fra fabrikanterne af arbejdsudstyr i henhold til de relevante EF-direktiver
f) muligheden for at anvende andet udstyr, som er udformet med henblik på at nedbringe eksponeringen for mekaniske vibrationer
g) eksponering for helkropsvibrationer efter arbejdstidens ophør, der foregår på arbejdsgiverens ansvar
h) særlige arbejdsforhold, f.eks. arbejde i lave temperaturer
i) relevante oplysninger, der er indsamlet i forbindelse med helbredskontrollen, herunder offentliggjorte oplysninger, i det omfang det er muligt.
5. Arbejdsgiveren skal være i besiddelse af en risikovurdering i henhold til artikel 9, stk. 1, litra a), i direktiv 89/391/EØF og kunne angive, hvilke foranstaltninger der skal træffes i overensstemmelse med nærværende direktivs artikel 5 og 6. Risikovurderingen opbevares i en passende form efter national lovgivning og praksis og kan omfatte arbejdsgiverens begrundelse for, at art og omfang af risikoen i forbindelse med mekaniske vibrationer gør en yderligere detaljeret risikovurdering unødvendig. Risikovurderingen skal holdes ajour, især hvis der er sket væsentlige ændringer, der kunne gøre den uaktuel, eller hvis resultaterne af helbredskontrollen viser, at det er nødvendigt.
Artikel 5
Bestemmelser med sigte på at undgå eller nedsætte eksponeringen
1. Under hensyn til den tekniske udvikling og de foranstaltninger, der kan anvendes for at reducere risikoen ved kilden, skal de risici, der er en følge af eksponeringen for mekaniske vibrationer, elimineres ved kilden eller nedbringes til et minimum.
Nedbringelse af disse risici foretages på grundlag af de generelle principper om forebyggelse i artikel 6, stk. 2, i direktiv 89/391/EØF.
2. Hvis de i artikel 3, stk. 1, litra b), og artikel 3, stk. 2, litra b), omhandlede aktionsværdier overskrides, skal arbejdsgiveren på grundlag af risikovurderingen i henhold til artikel 4 fastlægge og gennemføre et program med tekniske og/eller organisatoriske foranstaltninger, som tager sigte på at nedbringe eksponeringen for mekaniske vibrationer og de dermed forbundne risici til et minimum, idet der navnlig tages hensyn til:
a) alternative arbejdsmetoder, som medfører lavere eksponering for mekaniske vibrationer
b) valg af passende arbejdsudstyr med et godt ergonomisk design og det lavest mulige vibrationsniveau under hensyn til det arbejde, der skal udføres
c) hjælpeudstyr, som nedsætter risikoen for skader forårsaget af vibrationer, navnlig sæder, der effektivt opfanger helkropsvibrationer, og håndtag, der dæmper hånd-arm-vibrationer
d) passende programmer for vedligeholdelse af arbejdsudstyr, arbejdssteder og arbejdspladssystemer
e) arbejdsstedernes og arbejdspladsernes udformning og indretning
f) relevant information til og træning af arbejdstagerne med hensyn til sikker og korrekt anvendelse af arbejdsudstyret, således at eksponering for mekaniske vibrationer nedbringes mest muligt
g) begrænsning af eksponeringens varighed og styrke
h) passende arbejdstider med tilstrækkelige pauser
i) udlevering af beklædning til udsatte arbejdstagere, således at de beskyttes mod kulde og fugt.
3. Arbejdstagere må under ingen omstændigheder eksponeres for en påvirkning, der overskrider eksponeringsgrænseværdien.
Hvis eksponeringsgrænseværdien er blevet overskredet på trods af de foranstaltninger, som arbejdsgiveren har truffet på grundlag af dette direktiv, tager arbejdsgiveren straks skridt til at bringe eksponeringen ned under grænseværdien, han fastslår årsagerne til, at denne er blevet overskredet, og tilpasser beskyttelses- og forebyggelsesforanstaltningerne herefter for at undgå, at grænseværdien overskrides igen.
4. I henhold til artikel 15 i direktiv 89/391/EØF tilpasser arbejdsgiveren de i nærværende artikel nævnte foranstaltninger til de behov, som de arbejdstagere, der eksponeres for særlig risiko, har.
Artikel 6
Underretning og træning af arbejdstagerne
Med forbehold af artikel 10 og 12 i direktiv 89/391/EØF sørger arbejdsgiveren for, at arbejdstagere, der eksponeres for risiko for mekaniske vibrationer på arbejdsstedet, og/eller disses repræsentanter får underretning og træning, der afspejler resultatet af risikovurderingen, jf. artikel 4, stk. 1, i nærværende direktiv, navnlig
a) foranstaltninger, der træffes i henhold til dette direktiv for at fjerne risikoen for mekaniske vibrationer eller nedbringe den til et minimum
b) eksponeringsgrænseværdierne og eksponeringsaktionsværdierne
c) resultatet af de vurderinger og målinger af mekaniske vibrationer, der foretages i henhold til artikel 4 i nærværende direktiv, og de skader, som det anvendte arbejdsudstyr kan medføre
d) hvorfor og hvordan tegn på skade skal opdages og anmeldes
e) hvornår arbejdstagerne har ret til helbredskontrol
f) sikker arbejdspraksis, der kan begrænse eksponeringen for mekaniske vibrationer mest muligt.
Artikel 7
Høring og inddragelse af arbejdstagerne
Arbejdstagerne og/eller disses repræsentanter høres i henhold til artikel 11 i direktiv 89/391/EØF om og deltager i afgørelsen af de spørgsmål, der er omfattet af nærværende direktiv.
DEL III
FORSKELLIGE BESTEMMELSER
Artikel 8
Helbredskontrol
1. Medlemsstaterne træffer foranstaltninger med henblik på iværksættelse af relevant helbredskontrol af arbejdstagere, når resultaterne af den i artikel 4 omhandlede risikovurdering viser, at der er fare for de pågældendes helbred, jf. dog artikel 14 i direktiv 89/391/EØF. Disse foranstaltninger, herunder kravene om helbredsjournaler og adgangen hertil, indføres i overensstemmelse med national lovgivning og/eller praksis.
Helbredskontrol, hvis resultater skal tages i betragtning ved iværksættelse af forebyggende foranstaltninger på det konkrete arbejdssted, har til formål at sikre en tidlig forebyggelse og diagnosticering af enhver forringelse af sundheden på grund af eksponering for mekaniske vibrationer; en sådan kontrol er relevant, hvis
- arbejdstagerens udsættelse for vibrationer er af en sådan art, at en identificerbar sygdom eller dens helbredsskadelige virkninger kan sættes i forbindelse med eksponeringen
- det er sandsynligt, at sygdommen eller virkningerne kan opstå under de særlige forhold, arbejdstageren arbejder under
- der findes effektive teknikker til at identificere sygdommen eller de helbredsskadelige virkninger.
Under alle omstændigheder skal arbejdstagere, der eksponeres for mekaniske vibrationer, der overstiger værdierne i artikel 3, stk. 1, litra b), og artikel 3, stk. 2, litra b), have ret til en passende helbredskontrol.
2. Medlemsstaterne indfører ordninger, der skal sikre, at der udarbejdes helbredsjournaler for alle arbejdstagere, der underkastes helbredskontrol i henhold til stk. 1, og at disse holdes ajour. Helbredsjournalerne skal indeholde et sammendrag af resultaterne af den helbredskontrol, der er foretaget. De opbevares i en passende form, så de kan konsulteres senere, og under hensyn til beskyttelseskravene til personlige helbredsoplysninger.
Den kompetente myndighed skal efter anmodning have tilsendt kopier af journalerne. Den enkelte arbejdstager skal efter anmodning have adgang til sin personlige helbredsjournal.
3. Hvis det ved en helbredskontrol konstateres, at en arbejdstager har en identificerbar sygdom eller helbredsproblemer, som en læge eller en arbejdsmediciner eller tilsvarende sagkyndig mener skyldes eksponering for mekaniske vibrationer under arbejdet,
a) underretter lægen eller en anden kvalificeret person arbejdstageren om det resultat, der vedrører denne personligt, og giver arbejdstageren oplysninger og råd mv. om, hvilken helbredskontrol arbejdstageren bør gennemgå efter eksponeringens ophør
b) underrettes arbejdsgiveren om alle væsentlige resultater af helbredskontrollen under hensyntagen til kravene om beskyttelse af personlige helbredsoplysninger
c) skal arbejdsgiveren
- revidere den risikovurdering, der er foretaget i henhold til artikel 4
- revidere de foranstaltninger, der skal fjerne eller nedbringe risikoen i henhold til artikel 5
- tage hensyn til rådene fra arbejdsmedicineren eller den tilsvarende sagkyndige, en anden kvalificeret person eller den kompetente myndighed, når han gennemfører foranstaltninger til at fjerne eller nedbringe risikoen i henhold til artikel 5, f.eks. når han sætter arbejdstageren til andet arbejde, hvor der ikke er risiko for yderligere eksponering, og
- sørge for løbende helbredskontrol og på ny kontrollere andre arbejdstageres helbredstilstand, hvis de har været udsat for samme eksponering. I sådanne tilfælde kan den kompetente læge, en arbejdsmediciner eller den tilsvarende sagkyndige eller den kompetente myndighed foreslå, at personer, der har været eksponeret, gennemgår en helbredsundersøgelse.
Artikel 9
Overgangsperiode
For så vidt angår gennemførelsen af de forpligtelser, der er omhandlet i artikel 5, stk. 3, har medlemsstaterne efter høring af arbejdsmarkedets parter i overensstemmelse med national lovgivning eller praksis mulighed for at anvende en overgangsperiode på højst fem år fra den 6. juli 2005, hvis der anvendes arbejdsudstyr, der blev stillet til arbejdstagernes rådighed før den 6. juli 2007, og som ikke under hensyn til de seneste tekniske fremskridt og/eller de organisatoriske foranstaltninger kan overholde grænseværdierne for eksponering. For så vidt angår udstyr, der anvendes i landbrugs- og skovbrugssektoren har medlemsstaterne mulighed for at forlænge overgangsperioden med højst fire år.
Artikel 10
Undtagelser
1. Under overholdelse af de generelle principper for beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed kan medlemsstaterne for søfart og luftfart under behørigt begrundede omstændigheder fravige artikel 5, stk. 3, for så vidt angår helkropsvibration, når det under hensyn til det tekniske niveau og arbejdsstedernes særlige karakteristika ikke er muligt at overholde grænseværdien for eksponering til trods for, at der er truffet tekniske og/eller organisatoriske foranstaltninger.
2. Hvis en arbejdstagers eksponering for mekaniske vibrationer normalt er mindre end de eksponeringsværdier, der er nævnt i artikel 3, stk. 1, litra b), og i artikel 3, stk. 2, litra b), men varierer mærkbart fra den ene arbejdsperiode til den anden og af og til overstiger grænseværdien for eksponering, kan medlemsstaterne ligeledes fravige bestemmelserne i artikel 5, stk. 3. Den gennemsnitlige eksponering for vibration beregnet over en periode på 40 timer skal dog være mindre end grænseværdien for eksponering, og det skal påvises, at risici fra eksponeringsmønstret er mindre end risici fra eksponering ved grænseværdien for eksponering.
3. Medlemsstaterne giver de i stk. 1 og 2 omhandlede dispensationer efter høring af arbejdsmarkedets parter i overensstemmelse med national lovgivning og praksis. Sådanne dispensationer skal ledsages af vilkår, der under hensyn til særlige omstændigheder sikrer, at de heraf følgende risici begrænses til et minimum, og at der indføres skærpet helbredskontrol for de berørte arbejdstagere. Disse dispensationer tages op til fornyet overvejelse hvert fjerde år og ophæves, så snart årsagerne til indførelsen heraf bortfalder.
4. Medlemsstaterne tilsender hvert fjerde år Kommissionen en liste over de i stk. 1 og 2 omhandlede dispensationer, idet de angiver de præcise omstændigheder og årsager, som har fået dem til at give disse dispensationer.
Artikel 11
Tekniske ændringer
Ændringer i bilaget af rent teknisk art som følge af
a) vedtagelsen af direktiver om teknisk harmonisering og standardisering vedrørende produktudvikling, konstruktion, fremstilling eller indretning af arbejdsudstyr og/eller arbejdssteder
b) den tekniske udvikling, ændringer i de mest relevante harmoniserede europæiske standarder eller specifikationer og nye resultater vedrørende mekanisk vibration
vedtages efter forskriftsproceduren i artikel 12, stk. 2.
Artikel 12
Udvalg
1. Kommissionen bistås af det udvalg, der er nævnt i artikel 17, stk. 2, i direktiv 89/391/EØF.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.
3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.
DEL IV
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 13
Rapporter
Medlemsstaterne forelægger hvert femte år Kommissionen en rapport om den praktiske gennemførelse af bestemmelserne i dette direktiv med anførelse af de af arbejdsmarkedets parter fremførte synspunkter. Den skal indeholde en beskrivelse af bedste praksis med hensyn til at forebygge sundhedsskadelige vibrationer og andre måder at tilrettelægge arbejdet på samt af, hvad medlemsstaterne har gjort for at formidle kendskabet til denne bedste praksis.
På grundlag af disse rapporter foretager Kommissionen en samlet evaluering af gennemførelsen af direktivet, bl.a. på baggrund af forskning og videnskabelige oplysninger, og giver Europa-Parlamentet, Rådet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg samt Det Rådgivende Udvalg for Sikkerhed, Hygiejne og Sundhedsbeskyttelse på Arbejdspladsen underretning herom og fremlægger om nødvendigt forslag til ændringer.
Artikel 14
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 6. juli 2005. De underretter straks Kommissionen herom. Medlemsstaterne vedføjer en udførligt begrundet liste over de overgangsordninger, de har vedtaget i overensstemmelse med artikel 9.
Når medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de allerede har udstedt eller udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 15
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 16
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Luxembourg, den 25. juni 2002.
32002L0044
L 177/13
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА № 2002/44/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 25 юни 2002 година
относно минималните изисквания за здраве и безопасност, свързани с експозицията на работниците на рисковете от физически агенти (вибрации) (шестнадесета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаването на Европейската общност, и по- специално член 137, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1), представено след консултации с Консултативния комитет по безопасност, хигиена и опазване на здравето на работното място,
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
след консултации с Комитета на регионите,
като заседават в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (3), във връзка със съвместния проект, одобрен от Помирителния комитет на 8 април 2002 година,
като имат предвид, че:
(1)
Съгласно Договора Съветът може да приема с директиви минимални изисквания за насърчаване на подобренията, по-специално на работната среда, за да се гарантира по-високо равнище на безопасността и здравето на работниците. Тези директиви трябва да избягват да налагат такива административни, финансови и правни ограничения, които могат да възпрепятстват създаването и развитието на малки и средни предприятия.
(2)
Съобщението на Комисията за нейната програма за действие във връзка с прилагането на Хартата на Общността за основните социални права на работниците предвижда да се въведат минимални изисквания за защита на здравето и безопасността, свързани с експозицията на работниците на рискове, дължащи се на физически агенти. През септември 1990 г. Европейският парламент прие резолюция за тази програма за действие (4), като по-специално призова Комисията да състави специална директива за рисковете, свързани с шума и вибрациите, както и с всеки друг физичен агент на работното място.
(3)
Като първа стъпка се прецени, че е необходимо да се въведат мерки за защита на работниците от рисковете, дължащи се на вибрациите, поради тяхното въздействие върху здравето и безопасността на работниците, по-специално мускулно-костните, нервни и съдови нарушения. Тези мерки са насочени не само към гарантиране на здравето и безопасността на всеки отделен работник, но и към създаване на минимална основа за закрила на всички работници в Общността, което да предотврати евентуални нарушения при защитата на конкуренцията.
(4)
Настоящата директива определя минимални изисквания, което дава възможност на държавите-членки да запазят или да приемат по-благоприятни разпоредби за закрила на работниците, по специално да определят по-ниски стойности за дневната стойност за предприемане на действие или дневната гранична стойност на експозиция на вибрации. Прилагането на настоящата директива не може да служи като основание за влошаване на положението във всяка държава-членка.
(5)
Системата за защита срещу вибрации трябва да се ограничи да определи без излишни подробности целите, които трябва да се постигнат, принципите, които трябва да се спазват, и основните ценности, които трябва да се използват, с оглед държавите-членки да могат да прилагат минималните изисквания по еднакъв начин.
(6)
Равнището на експозиция на вибрации може по-ефикасно да се понижи чрез въвеждането на превантивни мерки още при проектирането на работните места, както и чрез избирането на работното оборудване, процедури и методи на работа, като се даде приоритет на намаляването на рисковете при източника. Следователно, разпоредбите относно съоръженията и методите на работа допринасят за закрила на работниците, които ги използват.
(7)
Работодателите следва да се съобразяват с техническия напредък и научните познания относно рисковете, свързани с експозицията на вибрации, с оглед да подобрят безопасността и защитата на здравето на работниците.
(8)
В морския и във въздушния транспорт не е възможно да се спазват при всички обстоятелства граничните стойности за експозиция на вибрациите, предавани на цялото тяло, поради настоящото състояние на техниката. Следователно, необходимо е да се предвидят разпоредби за надлежно основателни изключения.
(9)
Тъй като настоящата директива е индивидуална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО на Съвета от 12 юни 1989 г. за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето на работниците на работното място (5), то споменатата директива се прилага по отношение на експозицията на работниците на вибрации, без това да отменя по-ограничителните и/или по-специални разпоредби, съдържащи се в настоящата директива.
(10)
Настоящата директива представлява конкретна стъпка към създаването на социалното измерение на вътрешния пазар.
(11)
Мерките, необходими за прилагането на настоящата директива, се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за определяне на условията и реда за упражняване на правоприлагащите правомощия, поверени на Комисията (6),
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
РАЗДЕЛ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Цел и приложно поле
1. Настоящата директива, която е шестнадесетата специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО, определя минималните изисквания за защита на работниците от рискове за тяхното здраве и безопасност, които произтичат или има вероятност да произтекат в резултат от експозиция на механични вибрации.
2. Изискванията на настоящата директива се прилагат за дейностите, при изпълнението на които работниците са изложени или могат да бъдат изложени на рискове, дължащи се на механични вибрации, по време на тяхната работа.
3. Директива 89/391/ЕИО се прилага напълно в цялата област, посочена в параграф 1, без това да отменя по-ограничителните и/или по-специални разпоредби, съдържащи се в настоящата директива.
Член 2
Определения
По смисъла на настоящата директива следните термини означават:
a)
„вибрация ръка-рамо“: механична вибрация, която, когато е предадена на системата ръка-рамо при човека, води до рискове за здравето и безопасността на работниците, по-специално до съдови, костни или ставни, нервни или мускулни нарушения;
б)
„вибрация на цялото тяло“: механична вибрация, която, когато е предадена на цялото тяло, води до рискове за здравето и безопасността на работниците, по- специално до болки в кръста и до травми на гръбначния стълб.
Член 3
Гранични стойности на експозиция и стойности за предприемане на действие
1. За вибрациите, предавани на системата ръка-рамо:
a)
дневната гранична стойност на експозиция, определена за осемчасов период, е 5 m/s2 ;
б)
дневната стойност на експозиция за предприемане на действие, определена за осемчасов период, е 2,5 m/s2.
Експозицията на работниците на вибрациите, предавани на системата ръка-рамо, се оценява или изчислява въз основа на разпоредбите, съдържащи се в точка 1, част А от приложението.
2. За вибрациите, предавани на цялото тяло:
a)
дневна гранична стойност на експозиция, определена за период от осем часа, се определя на 1,15 m/s2 или, по избор на държавата-членка, на стойност на вибрационна доза от 21 m/s1,75;
б)
дневна стойност на експозиция за предприемане на действие, определена за период от осем часа, се определя на 0,5 m/s2 или, по избор на държавата-членка, на стойност на вибрационна доза от 9,1 m/s1,75.
Експозицията на работниците на вибрациите, предавани на цялото тяло, се оценява или измерва въз основа на разпоредбите, съдържащи се в точка 1, част Б от приложението.
РАЗДЕЛ II
ЗАДЪЛЖЕНИЯ НА РАБОТОДАТЕЛИТЕ
Член 4
Определяне и оценка на рискове
1. При изпълнение на задълженията, определени в член 6, параграф 3, и в член 9, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО, работодателят оценява и, ако е необходимо, измерва равнищата на механични вибрации, на които работниците са изложени. Измерването се извършва в съответствие с точка 2, част А от приложението или точка 2, част Б от приложението към настоящата директива, в зависимост от случая.
2. Оценката на равнището на експозиция на механични вибрации може да се оцени посредством наблюдение на специфичните работни практики и използване на съответната информация за вероятната стойност на вибрациите, съответстваща на оборудването или на типа оборудване, използвано при конкретните условия на употреба, включително на информация от такова естество, предоставена от производителя на оборудването. Това действие се разграничава от измерването, което изисква използването на специална апаратура и на подходяща методология.
3. Оценяването и измерването, посочени в параграф 1, се планират и извършват от компетентни служби на подходящи интервали, като се вземат предвид, по-специално, разпоредбите на член 7 от Директива 89/391/ЕИО относно необходимите компетентни служби или лица. Данните, получени от оценката и/или измерването на равнището на експозиция на вибрации, се съхраняват в подходяща форма, за да има възможност за справка на последваща дата.
4. Съгласно член 6, параграф 3 от Директива 89/391/ЕИО, когато пристъпва към оценка на риска, работодателят обръща специално внимание на следното:
a)
равнището, вида и продължителността на експозиция, включително всяка експозиция на периодични вибрации или на повтарящи се удари;
б)
граничните стойности на експозиция и стойностите на експозиция за предприемане на действие, определени в член 3 от настоящата директива;
в)
всяко въздействие върху здравето и безопасността на работниците, които са с особена чувствителност към експозицията на вибрации;
г)
всяко косвено въздействие върху безопасността на работниците, произтичащо от взаимодействия между вибрациите и работното място или друго работно оборудване;
д)
информация, предоставена от производителите на работното оборудване, съгласно съответните директиви на Общността;
е)
съществуването на заместващо работно оборудване, проектирано за намаляване на равнището на експозиция на механични вибрации;
ж)
случаите, при които експозицията на вибрации, предавани на цялото тяло, продължава и след приключване на работното време, за които е отговорен работодателят;
з)
специфични условия на работа, като ниски температури;
и)
подходяща информация, получена от здравно наблюдение, включително и публикувана информация, в рамките на възможното.
5. Работодателят трябва да разполага с оценка на риска в съответствие с член 9, параграф 1, буква а) от Директива 89/391/ЕИО и да определя мерките, които трябва да се вземат в съответствие с членове 5 и 6 от настоящата директива. Оценката на риска се записва на подходящ носител съгласно националното законодателство и практика; тя може да включва обосновка от работодателя за това, че поради естеството и обхвата на рисковете, свързани с вибрациите, не е необходима последваща подробна оценка на риска. Оценката на риска редовно се преразглежда, по-специално, ако са настъпили значителни промени, поради които тя е неактуална, или когато резултатите от здравното наблюдение показват необходимостта от нейното актуализиране.
Член 5
Разпоредби, целящи да се избегне или да се намали експозицията
1. Рисковете, произтичащи от експозиция на механични вибрации, се отстраняват при източника или се свеждат до минимум, като се отчитат техническият прогрес и наличието на мерки за контролиране на риска при източника.
Намаляването на тези рискове се основава на общите принципи за превенция, съдържащи се в член 6, параграф 2 от Директива 89/391/ЕИО.
2. Въз основа на оценката на риска, спомената в член 4, когато стойностите на експозиция за предприемане на действие, определени в член 3, параграф 1, буква б), и параграф 2, буква б) са превишени, работодателят разработва и прилага програма от технически и/или организационни мерки, предназначени да сведат до минимум експозицията на механични вибрации и произтичащите от него рискове, като по-специално взема предвид:
a)
други методи на работа, при които експозицията на механични вибрации е по-ниска;
б)
избор на подходящо работно оборудване, проектирано в съответствие с ергономичните изисквания и генериращо възможно най-малко вибрации предвид на работата, която трябва да се извършва;
в)
доставка на допълнително оборудване, намаляващо риска от увреждания, дължащи се на вибрациите, например седалки, които ефективно намаляват вибрациите, предавани на цялото тяло, и ръкохватки, които намаляват вибрациите, предавани на системата ръка-рамо;
г)
подходящи програми за поддръжка на работното оборудване, на работното място и на системите на работното място;
д)
проектиране и разположение на работните места;
е)
подходяща информация и обучение на работниците за правилно и безопасно използване на работното оборудване с цел да се сведе до минимум експозицията им на вибрации;
ж)
ограничаване на продължителността и интензивността на експозицията;
з)
подходяща организация на работното време, която предвижда достатъчно периоди за почивка;
и)
предоставяне на дрехи, предпазващи експонираните работници от студ и влага.
3. Във всички случаи работниците не трябва да бъдат експонирани на нива, превишаващи граничните стойности на експозиция.
Ако въпреки мерките, взети от работодателя в изпълнение на настоящата директива, граничната стойност на експозиция е превишена, работодателят незабавно предприема мерки, за да сведе експозицията под тази стойност. Той установява причините за превишаване на граничната стойност на експозиция и в зависимост от това съобразява мерките за защита и превенция с цел да не се допусне ново превишаване на граничната стойност.
4. Съгласно член 15 от Директива 89/391/ЕИО, работодателят съобразява мерките, споменати в настоящия член, с изискванията на работниците, които са особено чувствителни към рискове, дължащи се на експониране на вибрации.
Член 6
Информация и обучение на работниците
Без да се засягат членове 10 и 12 от Директива 89/391/ЕИО, работодателят гарантира, че работниците, които са експонирани на рискове, дължащи се на механични вибрации на работното място, и/или техните представители получават информация и обучение, съответстващо на резултата от оценката на риска, предвидена в член 4, параграф 1 от настоящата директива, отнасящи се по-специално до:
a)
мерките, предприети в приложение на настоящата директива с цел отстраняване или свеждане до минимум на рисковете, произтичащи от механични вибрации;
б)
граничните стойности на експозиция и стойностите на експозиция за предприемане на действие;
в)
резултатите от оценката и измерването на механичните вибрации, извършени в съответствие с член 4 от настоящата директива, и възможните увреждания, произтичащи от използваното работно оборудване;
г)
необходимостта и начина за откриване и съобщаване на признаците на увреждане;
д)
случаите, при които работниците подлежат на здравно наблюдение;
е)
безопасните работни практики с цел да се сведе до минимум експозицията на механични вибрации.
Член 7
Консултиране и участие на работниците
Консултирането и участието на работниците и/или на техните представители във връзка с материята, обхваната от настоящата директива, се осъществява в съответствие с член 11 от Директива 89/391/ЕИО.
РАЗДЕЛ III
ДРУГИ РАЗПОРЕДБИ
Член 8
Здравно наблюдение
1. Без да се засяга член 14 от Директива 89/391/ЕИО, държавите-членки приемат разпоредби, за да осигурят подходящо здравно наблюдение на работниците във връзка с резултата от оценката на риска, предвидена в член 4, параграф 1 от настоящата директива, когато се посочва, че има риск за тяхното здраве. Тези разпоредби, включително уточнените изисквания за здравните досиета и възможността да се правят справки в тях, се въвеждат в съответствие с националното законодателство и/или практики.
Здравното наблюдение, чийто резултати се вземат предвид за прилагането на превантивни мерки на конкретно работно място, е предназначено да предотврати и да диагностицира бързо всяко заболяване, свързано с експозицията на механични вибрации. Това наблюдение е подходящо, когато:
-
експозицията на работниците на вибрации е такава, че може да се направи връзка между тази експозиция и заболяване, което може да бъде определено, или вредни влияния върху здравето,
-
е възможно заболяването или влиянията да се появят при специални условия на труд, и
-
съществуват изпитани техники за откриване на заболяването или на вредните влияния върху здравето.
Във всички случаи работниците, изложен на равнища на вибрации, надвишаващи стойностите, определени в член 3, параграф 1, буква б), и параграф 2, буква б), подлежат на подходящо здравно наблюдение.
2. Държавите-членки приемат разпоредби, за да гарантират, че за всеки работещ, който подлежи на здравно наблюдение в съответствие с параграф 1, е съставено здравно досие, което се актуализира. Здравните досиета съдържат резюме на резултатите от осъществяваното здравно наблюдение. Те се съставят в подходяща форма, която дава възможност за последващи справки при спазване на лекарската тайна.
Екземпляр от данните в досието в подходящ вид се предоставя на компетентния орган при поискване. Работникът, по негово искане, има достъп до личното си здравно досие.
3. Когато в резултат на здравното наблюдение се установи, че работещ страда от заболяване или увреждане на здравето, което може да бъде определено и което се разглежда от лекар или от специалист по трудова медицина като произтичащо от експозицията му на механични вибрации на работното място:
a)
работникът се уведомява от лекаря или от друго лице, притежаващо подходяща квалификация, за резултата, който лично го засяга. По-специално, той получава информация и съвети за здравно наблюдение, на което трябва да се подложи след края на експозицията на вибрации;
б)
работодателят се уведомява за всяко важно заключение, произтичащо от здравното наблюдение, при спазване на лекарската тайна;
в)
работодателят:
-
преразглежда оценката на риска, направена съгласно член 4,
-
преразглежда предвидените мерки за отстраняване или намаляване на рисковете съгласно член 5,
-
взема предвид становището на специалиста по трудова медицина или на всяко друго надлежно квалифицирано лице или на компетентния орган за въвеждането на всяка мярка, преценена като необходима с цел отстраняване или намаляване на рисковете, съгласно член 5, включително евентуалното преместване на работника на друга работа, която не съдържа риск от експозиция на вибрации, и
-
организира постоянно здравно наблюдение и взема мерки за преразглеждане на здравното състояние на работниците с подобна експозиция. В този случай компетентният лекар или специалистът по трудова медицина или компетентният орган може да предложи експонираните работници да бъдат подложени на медицински преглед.
Член 9
Преходен период
Що се отнася до изпълнението на задълженията, предвидени в член 5, параграф 3, държавите-членки, след съгласуване със социалните партньори, при спазване на националното законодателство или практики имат право да ползват максимален преходен период от 5 години, считано от 6 юли 2005 г., в случаи на използване на работно оборудване, което е било предоставено на работниците преди 6 юли 2007 г. и които не позволяват да се спазват граничните стойности на експозиция, предвид последните постижения на технически прогрес и/или прилагането на организационни мерки. Що се отнася до работното оборудване, използвано в отраслите на селското и горското стопанство, държавите-членки имат право да продължат максималния преходен период с четири години.
Член 10
Дерогация
1. При спазване на общите принципи за опазване на здравето и безопасността на работниците, държавите-членки могат, при надлежно обосновани обстоятелства, да дерогират член 5, параграф 3 за отраслите на корабоплаването и въздухоплаването, относно вибрациите, предавани на цялото тяло, когато предвид състоянието на техниката и специфичните характеристики на работните места не е възможно да се спази граничната стойност на експозиция, въпреки прилагането на технически и/или организационни мерки.
2. В случай, когато експозицията на механични вибрации на работещ обикновено е под стойностите на експозиция за предприемане на действие, определени в член 3, параграф 1, буква б), и параграф 2, буква б), но понякога чувствително се колебае и в даден момент може да превиши граничната стойност на експозиция, държавите-членки също могат да разрешат дерогация на член 5, параграф 3. Независимо от това, средната стойност на експозиция, изчислена на базата на 40 часа, трябва да остане по-ниска от граничната стойност на експозиция и трябва да е налице обосновка, че рисковете, дължащи се на режима на експозиция, на който е подложен работникът, са по-ниски от тези, дължащи се на равнище на експозиция, съответстващо на граничната стойност.
3. Дерогациите, посочени в параграфи 1 и 2, се правят от държавите-членки след консултации със социалните партньори съгласно националното законодателство и практики. Към тези дерогации трябва да се посочат условия, които предвид особените обстоятелства гарантират, че произтичащите от тях рискове са сведени до минимум и че съответните работници имат право на засилено здравно наблюдение. Тези дерогации се преразглеждат на всеки четири години и се отменят веднага щом отпаднат обстоятелствата, които са ги обосновали.
4. На всеки четири години държавите-членки предоставят на Комисията списък на дерогациите, посочени в параграфи 1 и 2, като посочват конкретните обстоятелства и причини, поради които се е наложило да допуснат тези дерогации.
Член 11
Технически изменения
Измененията от чисто техническо естество, които трябва да се направят в приложението в съответствие с:
a)
приемането на директиви в областта на техническото хармонизиране и стандартизацията относно проектирането, изграждането, производството или конструкцията на работно оборудване и/или на работни места;
б)
техническия прогрес, развитието на най-подходящите хармонизирани европейски стандарти или спецификации и натрупаните нови познания за вибрациите;
се изработват в съответствие с регламентната процедура, установена в член 12, параграф 2.
Член 12
Комитет
1. Комисията се подпомага от Комитета, посочен в член 17, параграф 2 от Директива 89/391/ЕИО.
2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО при спазване на разпоредбите на член 8 от него.
Периодът, предвиден в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, е три месеца.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.
РАЗДЕЛ IV
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 13
Доклади
На всеки пет години държавите-членки представят на Комисията доклад за практическото прилагане на настоящата директива, като посочват гледната точка на социалните партньори. Докладът съдържа описание на най-добрите практики за превенция на вредните за здравето вибрации и на други начини на организацията на труда, както и на мерките, приети от държавите-членки, за оповестяване на тези практики.
Въз основа на тези доклади Комисията пристъпва към обща оценка на прилагането на директивата, по-специално въз основа на научните изследвания и информация, и уведомява Европейския парламент, Съвета и Икономическия и социален комитет, както и Консултативния комитет за безопасност, хигиена и опазване на здравето на работното място за тази оценка, както и за предложените съответни изменения.
Член 14
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 6 юли 2005 година. Те незабавно информират Комисията за това. Те прилагат също надлежно мотивиран списък с преходните мерки, приети от тях в съответствие с член 9.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки представят на Комисията текста на разпоредбите от националното си законодателство, които те вече са приели или приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 15
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
Член 16
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 25 юни 2002 година.