*****
KOMMISSIONENS FORORDNING (EOEF) Nr. 2053/89
af 10. juli 1989
om gennemfoerelsesbestemmelser for ordningen med minimumsimportpris for visse former for forarbejdede kirsebaer
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE
FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,
under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 426/86 af 24. februar 1986 om den faelles markedsordning for produkter forarbejdet paa basis af frugt og groensager (1), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 1125/89 (2), saerlig artikel 9, stk. 6,
under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 1676/85 af 11. juni 1985 om regningsenhedens vaerdi og om de omregningskurser, der skal anvendes i den faelles landbrugspolitik (3), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 1636/87 (4), saerlig artikel 10, stk. 2, og
ud fra foelgende betragtninger:
Ifoelge artikel 9, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 426/86 skal der anvendes en minimumsimportpris for visse produkter, der er anfoert i samme forordnings bilag I, del B; listen over produkter, der er undergivet denne ordning, er ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2247/88 (5) blevet udvidet til at omfatte visse former for forarbejdede kirsebaer;
ved Raadets forordning (EOEF) nr. 3225/88 (6) fastsaettes de almindelige regler for ordningen med minimumsimportpris for visse former for forarbejdede kirsebaer; der boer fastlaegges gennemfoerelsesbestemmelser for ordningen; formaalet med disse bestemmelser maa vaere at hindre, at de erhvervsdrivende undlader at overholde minimumspriserne ved hjaelp af svigagtige transaktioner, der er vanskelige at paavise og bekaempe effektivt; saadanne svigagtige transaktioner kan faa alvorlige konsekvenser for EF-markedet for de paagaeldende produkter, idet den manglende opkraevning af udligningsafgifter, som er foelgen, vil medfoere en alvorlig indtaegtsnedgang paa budgettet;
for at undgaa svig og de heraf foelgende skadelige konsekvenser for markedet for de omtalte forarbejdede kirsebaer boer der ske en reel skaerpelse af toldkontrollen; blandt andet boer medlemsstaternes toldvaesener for hvert indfoert vareparti kontrollere, om minimumsimportprisen er blevet overholdt og, hvis dette ikke er tilfaeldet, opkraeve en udligningsafgift, der er lig med forskellen mellem minimumsimportprisen og den angivne importpris;
hovedsigtet med en ordning med minimumsimportpriser er at sikre, at produkter fra tredjelande ikke bringer forstyrrelse paa EF-markedet, fordi de udbydes til for lave priser; det boer derfor indtil det salgsled, hvor varen afsaettes, kontrolleres, om minimumsimportprisen virkelig er blevet overholdt; der maa derfor som bevis for, at minimumsimportprisen er blevet overholdt, kraeves dokumenter, der angiver videresalgsprisen;
der er stor risiko for ukorrekt angivelse af importprisen; der boer derfor indfoeres en saerlig procedure, der kan anvendes i de tilfaelde, hvor der er mistanke om saadan ukorrekt angivelse;
det maa sikres, at den pligtige udligningsafgift opkraeves, hvis det viser sig, at minimumsimportprisen faktisk ikke er blevet overholdt; produkterne frigives derfor i henhold til artikel 13 i Raadets direktiv 79/695/EOEF (7), senest aendret ved direktiv 81/853/EOEF (8), og til artikel 20 i Kommissionens direktiv 82/57/EOEF (9), aendret ved direktiv 83/371/EOEF(10); desuden er importoeren forpligtet til at foere bevis for, at minimumsprisen er blevet overholdt; der boer ogsaa fastlaegges frister for fremlaeggelsen af naevnte beviser;
det er ogsaa noedvendigt at indfoere efterfoelgende kontrol af importen, og medlemsstaternes kompetente myndigheder maa foretage stikproevekontrol af omkring 10 % af de indfoerte varepartier; de erhvervsdrivende boer derfor opbevare de relevante dokumenter i en bestemt periode med henblik paa de kompetente myndigheders adgang til disse dokumenter; det vil vaere rimeligt at begraense perioden til de tre aar, der foelger efter det aar, hvor angivelsen om overgang til fri omsaetning er blevet antaget;
Kommissionen boer underrettes om, hvilke kontrolforanstaltninger der gennemfoeres for at undersoege, om minimumsimportpriserne overholdes;
Forvaltningskomitéen for Produkter Forarbejdet paa Basis af Frugt og Groensager har ikke givet udtalelse inden for den af formanden fastsatte frist -
UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:
Principper og definitioner
Artikel 1
Minimumsimportprisen for visse former for forarbejdede kirsebaer overholdes, naar importprisen ikke er lavere end den minimumsimportpris, der er gaeldende paa det tidspunkt, hvor angivelsen om overgang til fri omsaetning antages.
Artikel 2
1. Ved anvendelse af denne forordning anses importprisen for at vaere sammensat af foelgende elementer:
a) fob-prisen i oprindelseslandet
b) transport- og forsikringsomkostningerne indtil indfoerselsstedet til Faellesskabets toldomraade.
2. I stk. 1 forstaas ved »fob-pris« den kontantpris, der er betalt, eller som skal betales for produktmaengden i et vareparti, herunder omkostningerne ved indladning i et transportmiddel paa indladningsstedet i oprindelseslandet samt andre omkostninger afholdt i det paagaeldende land. fob-prisen omfatter ikke omkostninger, som saelgeren afholder fra det tidspunkt, hvor produkterne er blevet indladet i transportmidlet.
3. Hvis det for over 15 % af et indfoert vareparti konstateres, at priserne ved videresalg, der foregaar enten direkte eller via mellemmand, er lavere end minimumsprisen, betragtes det vejede gennemsnit af disse priser dog som importprisen.
4. Naar de i stk. 1 omhandlede elementer er angivet i en anden valuta end valutaen i den medlemsstat, hvor overgangen til fri omsaetningen sker, anvendes bestemmelserne i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1766/85 (1) om de valutakurser, der skal anvendes ved fastsaettelse af toldvaerdien.
5. Importprisen skal anfoeres i angivelsen om overgang til fri omsaetning.
6. I naervaerende forordning forstaas ved endelig bruger enten en fabrikant, som anvender det paagaeldende produkt ved at forarbejde det til et andet produkt henhoerende under en anden KN-kode end den, der er anfoert i angivelsen om overgang til fri omsaetning, eller en detailhandler, som udelukkende afsaetter sine varer til forbrugere.
7. I naervaerende forordning forstaas ved indfoert vareparti alle produkter, som er omfattet af samme angivelse om overgang til fri omsaetning.
Artikel 3
Minimumsimportprisen justeres med en monetaer koefficient, der er fastlagt saaledes, at prisen omregnes ved hjaelp af den gennemsnitlige vekselkurs, som er fastlagt for fastsaettelsen eller aendringen af de monetaere udligningsbeloeb.
Kontrol og afgifter ved import
Artikel 4
Hver gang en angivelse om overgang til fri omsaetning antages, sammenligner medlemsstaternes kompetente myndigheder den angivne importpris med den minimumsimportpris, der gaelder for varen den dag, hvor angivelsen antages.
Er der til den paa fakturaen anfoerte pris knyttet en betalingsfrist paa over tre maaneder, nedsaettes denne pris med 1 % for hver maaneds betalingsfrist ud over disse tre maaneder.
Artikel 5
Er importprisen lavere end minimumsimportprisen for varen, opkraever medlemsstaternes kompetente myndigheder en udligningsafgift, der er lig med forskellen mellem de to priser.
Saerlig kontrolprocedure
Artikel 6
1. Hvis toldmyndighederne naerer begrundet tvivl om, at den pris, der er anfoert i angivelsen om overgang til fri omsaetning, ikke svarer til den faktiske importpris, kraever de af importoeren, at han inden seks maaneder foerer bevis for, at produktet er blevet afsat paa betingelser, der garanterer, at minimumsimportprisen er blevet overholdt, uden at dette beroerer anvendelsen af artikel 13 i direktiv 79/695/EOEF og artikel 20 i direktiv 82/57/EOEF.
2. Den kompetente myndighed kan forlaenge den i stk. 1 omhandlede frist med hoejst tre maaneder, hvis den erhvervsdrivende indgiver en begrundet ansoegning herom.
Artikel 7
1. Minimumsimportprisen anses at vaere overholdt, hvis importoeren for mindst 95 % af det indfoerte vareparti foerer bevis for, at produktet i uforandret stand efter emballering er blevet afsat direkte eller via mellemmaend til de endelige brugere til en pris, der er lig med eller hoejere end minimumsimportprisen.
2. Hvis beviser hidroerende fra den endelige bruger ikke kan fremlaegges paa trods af importoerens bestraebelser herpaa, kan de kompetente myndigheder acceptere andre beviser, der godtgoer, at produktet er blevet solgt paa betingelser, der angiver, at minimumsprisen er blevet overholdt.
3. Anvendelsen af den saerlige kontrolprocedure hindrer ikke den efterfoelgende kontrol som omhandlet i artikel 8, 9 og 10.
Efterfoelgende kontrol
Artikel 8
Med henblik paa efterfoelgende kontrol opbevarer importoeren i mindst tre aar efter det aar, hvor angivelsen om overgang til fri omsaetning er blevet antaget, beviserne for, at saelgeren har faaet betaling, samt alle forretningspapirer saasom fakturaer, kontrakter og korrespondance vedroerende koeb og salg af de paagaeldende produkter, saaledes at de kan stilles til raadighed for de kompetente myndigheder.
Artikel 9
1. De kompetente myndigheder foretager stikproevekontrol.
2. Kontrollen skal hvert kalenderaar omfatte omkring 10 % af de indfoerte varepartier.
Artikel 10
Hvis de kompetente myndigheder i forbindelse med kontrol konstaterer, at minimumsimportprisen ikke er blevet overholdt, opkraever de udligningsafgiften, hvorfra i givet fald er trukket det beloeb, der allerede tidligere er blevet betalt som udligningsafgift.
Afsluttende bestemmelser
Artikel 11
Medlemsstaterne underretter en gang om aaret inden udgangen af foerste halvaar Kommissionen, om, hvilke kontrolforanstaltninger der er blevet gennemfoert det foregaaende aar for at undersoege, om minimumspriserne er blevet overholdt.
Artikel 12
Denne forordning traeder i kraft paa ottendedagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 10. juli 1989.
31989R2053
L 195/11
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕИО) № 2053/89 НА КОМИСИЯТА
от 10 юли 1989 година
относно установяване на подробни правила за прилагането на системата на минимални цени при вноса на някои преработени череши
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 426/86 на Съвета от 24 февруари 1986 г. относно общата организация на пазара на продукти от преработени плодове и зеленчуци (1), последно изменен с Регламент (ЕИО) № 1125/89 (2), и по-специално член 9, параграф 6 от него,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 1676/85 на Съвета от 11 юни 1985 г. относно стойността на разчетната единица и обменния курс, които трябва да се прилагат за целите на Общата селскостопанска политика (3), последно изменен с Регламент (ЕИО) № 1636/87 (4), и по-специално член 10, параграф 2 от него,
като има предвид, че член 9, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 426/86 предвижда прилагането на минимална цена при вноса на някои продукти, включени в приложение I, част Б на този регламент; като има предвид, че с Регламент (ЕИО) № 2247/88 на Съвета (5) списъкът от продукти, спрямо които се прилага тази система, бе разширен с някои преработени череши;
като има предвид, че Регламент (ЕИО) № 3225/88 на Съвета (6) установява общи правила, отнасящи се до системата на минимални цени при вноса на някои преработени череши; като има предвид, че следва да се определят подробните правила за прилагането на тази система; като има предвид, че тези правила трябва да имат за цел да не се допуска спазването на минималните цени да бъде заобикаляно от търговците чрез измамнически практики, които трудно се разкриват, и срещу които трудно може да се води ефикасна борба; като има предвид, че тези измамнически практики могат да имат сериозни последствия за пазара на въпросните продукти в Общността, и че неналагането на изравнителни такси, каквито те пораждат, представлява съществена загуба по отношение на бюджетните ресурси;
като има предвид, че за да се предотвратят измамите и вредните последици от тях за пазара на въпросните преработени череши, следва да се въведе по категоричен начин засилен митнически контрол; като има предвид, че националните митнически власти следва да проверят дали се спазва минималната цена за всяка внесена партида и, в случай че тази цена не е била спазена, да наложат изравнителна такса, която се равнява на разликата между минималната цена при вноса и декларираната цена при вноса;
като има предвид, освен това, че основната цел на една система на минимални цени при вноса е да се гарантира, че продуктите от трети страни няма да нарушават пазара на Общността, тъй като цените, по които се предлагат са твърде ниски; като има предвид, че следователно, действителното спазване на минималната цена при вноса трябва да бъде проверявано до етапа на продажба; като има предвид, че следва да се прибегне, с цел предоставяне на доказателство за спазването на минималната цена при вноса, до документи, установяващи цената на препродажба;
като има предвид, че рисковете от невярно деклариране на цена при вноса са значителни; като има предвид, че следователно е необходимо, в случай на подозрения за невярно декларирана цена при вноса, да бъде въведена специална процедура;
като има предвид, че в случаите когато минималната цена при вноса фактически не е била спазена, събирането на изравнителната такса трябва да бъде гарантирано; като има предвид, че за тази цел могат да се освобождават продукти съгласно член 13 от Директива 79/695/ЕИО на Съвета (7), последно изменена с Директива 81/853/ЕИО (8) и член 20 от Директива 82/57/ЕИО на Комисията (9), изменена с Директива 83/371/ЕИО (10); като има предвид, че вносителят трябва да представи доказателство за спазването на минималната цена при вноса; като има предвид, че следва също така да се уточнят сроковете за представяне на такова доказателство;
като има предвид, че е необходимо също така да се въведе последващ контрол на вноса; като има предвид, че компетентните органи на държавите-членки трябва да извършват проверки на принципа на случайния подбор, обхващащи приблизително 10 % от внесените партиди; като има предвид, че от търговците трябва да се изисква да съхраняват за определен период съответните документи с цел тяхното предоставяне на компетентните органи; като има предвид, че следва този период да бъде ограничен до три години след годината, през която декларацията за пускане в свободно движение е била приета;
като има предвид, че Комисията трябва да бъде информирана за осъществявания контрол с цел проверяване спазването на минималните цени при вноса;
като има предвид, че Управителният комитет за продуктите преработени от плодове и зеленчуци не е дал становище в определения от неговия председател срок,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Принципи и определения
Член 1
Минималната цена при вноса на някои преработени череши се смята за спазена, когато цената при вноса не е по-ниска от минималната цена при вноса, приложима към датата, на която декларацията за пускане в свободно движение е приета.
Член 2
1. По смисъла на настоящия регламент, следните фактори съставляват цената при вноса:
а)
FOB цената в страната по произход; и
б)
разходи за транспорт и застраховки до мястото на въвеждане в митническата територия на Общността.
2. По смисъла на параграф 1 „FOB цена“ означава цената на мястото на доставката, която е платена или трябва да се плати за количеството продукти, съдържащо се в дадена партида, включително разходите за качване на партидата на борда на дадено превозно средство на мястото на изпращане в страната по произход, а също и други разходи, възникнали в тази страна. FOB цената не включва стойността на която и да е услуга, която се поема от продавача от момента, в който продуктите са качени вече на борда на превозното средство.
3. Когато се констатира, че цените на препродажба, пряко или чрез търговски посредници, са по-ниски с повече от 15 % от минималната цена за дадена внесена партида, средно претеглената стойност на тези цени се счита за цената при вноса.
4. Когато факторите, посочени в параграф 1, са изразени във валута, различна от тази на държавата-членка, в която се извършва пускането на продуктите в свободно движение, се прилага Регламент (ЕИО) № 1766/85 на Комисията (11) относно обменните курсове, които трябва да се прилагат за определянето на митническата стойност.
5. Цената при вноса трябва да фигурира в декларацията за пускане в свободно движение.
6. Крайният потребител, по смисъла на настоящия регламент, е или производител, който използва въпросния продукт с цел преработката му в друг продукт, попадащ под код по КН, различен от този, фигуриращ в декларацията за пускане в свободно движение, или търговец на дребно, продаващ изключително на потребители.
7. По смисъла на настоящия регламент внесена партида съставляват всички продукти, които са били предмет на една и съща декларация за пускане в свободно движение.
Член 3
Минималната цена при вноса се адаптира с помощта на паричен коефициент, определен така че тази цена да се конвертира със средния обменен курс, използван при определянето или изменянето на изравнителните парични суми.
Контрол и облагане при внос
Член 4
При всяко приемане на декларация за пускане в свободно движение, компетентните национални органи сравняват декларираната цена при вноса с минималната цена при вноса, прилагана за стоките към датата на приемане на декларацията.
Когато цената, фигурираща във фактурата, е за отложено плащане за период, надхвърлящ три месеца, фигуриращата във фактурата цена се намалява с 1 % за всеки месец от срока на плащане над тези три месеца.
Член 5
Когато цената при вноса е по-ниска от прилаганата за стоките минимална цена при вноса, компетентните национални органи налагат изравнителна такса, равняваща се на разликата между тези цени.
Специална процедура за контрол
Член 6
1. Когато митническите власти имат основателни съмнения, че цената, фигурираща в декларацията за пускане в свободно движение отразява действителната цена при вноса, те изискват от вносителя да представи, в рамките на шест месеца, доказателство, че продуктът е бил пласиран съгласно условия, гарантиращи, че минималната цена при вноса е била спазена, без да се засяга прилагането на член 13 от Директива 79/695/ЕИО, и на член 20 от Директива 82/57/ЕИО.
2. Срокът по параграф 1 може да бъде удължен от компетентния орган с не повече от три месеца, на основата на надлежно обоснована молба от оператора.
Член 7
1. Минималната цена при вноса се счита за спазена, ако вносителят представи доказателство за поне 95 % от внесената партида, че продуктът е бил продаден на крайния потребител без допълнителна преработка, след пакетиране, пряко или чрез търговски посредници, на цена, която е поне равна на минималната цена при вноса.
2. Ако доказателството от страна на крайния потребител, въпреки всички предприети от вносителя стъпки, не може да бъде представено, компетентните органи могат да приемат друго доказателство, потвърждаващо, че продуктът е бил продаден съгласно условия, сочещи, че минималната цена е била спазена.
3. Прилагането на специалната процедура за контрол не засяга посочения в членове 8, 9 и 10 последващ контрол.
Последващ контрол
Член 8
Вносителят държи на разположение за проверка от компетентните органи, с оглед на последващ контрол, доказателство за плащането към продавача, както и всички търговски документи като фактури, договори и кореспонденция, отнасящи се до покупката и продажбата на въпросните продукти, за поне три години след годината, през която е била приета декларацията за пускане в свободно движение.
Член 9
1. Компетентните органи осъществяват проверки на принципа на случайния подбор.
2. Извършваните всяка календарна година проверки трябва да обхващат около 10 % от внесените партиди.
Член 10
Ако по време на проверка компетентните органи установят, че минималната цена при вноса не е била спазена, те налагат изравнителна такса, по-ниска от всяка предсрочно платена сума като изравнителна такса.
Заключителни разпоредби
Член 11
Държавите-членки информират Комисията веднъж годишно, преди края на първото шестмесечие, за осъществения през предходната година контрол, имащ за цел да се провери спазването на минималните цени при вноса.
Член 12
Настоящият регламент влиза в сила на осмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 10 юли 1989 година.