KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 306/2008
af 2. april 2008
om fastsættelse i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 842/2006 af mindstekrav og betingelser for gensidig anerkendelse i forbindelse med autorisation af personale, der genvinder visse opløsningsmidler, som er baseret på fluorholdige drivhusgasser, fra udstyr
(EØS-relevant tekst)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 842/2006 af 17. maj 2006 om visse fluorholdige drivhusgasser (1), særlig artikel 5, stk. 1, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Med henblik på kravene i forordning (EF) nr. 842/2006 er det nødvendigt at fastsætte regler for uddannelse af personale, der udfører aktiviteter, som potentielt kan forårsage lækager, med udstyr, der indeholder visse fluorholdige drivhusgasser.
(2)
Personale, som endnu ikke er autoriseret, men er tilmeldt et uddannelsesforløb med henblik på at erhverve en autorisation, bør i en begrænset periode have tilladelse til at udføre aktiviteter, hvortil der kræves en sådan autorisation, for at tilegne sig de praktiske færdigheder, der kræves til eksamen, under forudsætning af, at autoriseret personale fører tilsyn dermed.
(3)
En række medlemsstater har på nuværende tidspunkt ingen uddannelses- eller autorisationsprogrammer. Personale bør derfor have en begrænset periode til at erhverve en autorisation.
(4)
Med henblik på at undgå unødigt administrativt arbejde bør det være tilladt at opbygge et autorisationsprogram på eksisterende uddannelsesprogrammer, såfremt de omfattede færdigheder og den omfattede viden samt det pågældende uddannelsesprogram svarer til de mindstekrav, der er påtænkt i denne forordning.
(5)
Enheder, som fremstiller eller betjener udstyr, der indeholder opløsningsmidler baseret på fluorholdige drivhusgasser, kan udpeges som evaluerings- eller autorisationsorganer, evt. begge, såfremt de opfylder de relevante krav.
(6)
For at undgå unødvendige administrationsomkostninger bør medlemsstater, hvor der på nuværende tidspunkt ikke anvendes opløsningsmidler, der er baseret på fluorholdige drivhusgasser, have ret til ikke at oprette det fulde autorisationsprogram, såfremt den enkelte medlemsstat træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at autorisationer kan udstedes uden ugrundet ophold, hvis en anmodning herom skulle blive fremsat i fremtiden, så der ikke skabes unødige hindringer for at komme ind på markedet.
(7)
En eksamen er en effektiv metode til at afprøve, om en kandidat på forsvarlig vis kan udføre de handlinger, som direkte kan forårsage lækager, samt de handlinger, som indirekte kan forårsage lækager.
(8)
Officielt udpegede evaluerings- og autorisationsorganer bør sikre, at mindstekravene i denne forordning overholdes, og dermed bidrage til en faktisk og effektiv gensidig anerkendelse af autorisationer i hele Fællesskabet.
(9)
Der skal gives meddelelse til Kommissionen om autorisationsprogrammet for de autorisationer, som er genstand for gensidig anerkendelse, i det format, der er fastsat i Kommissionens forordning (EF) nr. 308/2008 af 2. april 2008 om fastsættelse i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 842/2006 af formatet til meddelelse om medlemsstaternes uddannelses- og autorisationsprogrammer (2).
(10)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelsen fra det udvalg, der er nedsat i medfør af artikel 18, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2037/2000 (3) -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
Denne forordning fastsætter mindstekrav til autorisation af personale, som genvinder visse opløsningsmidler, der er baseret på fluorholdige drivhusgasser, fra udstyr samt betingelser for gensidig anerkendelse af autorisationer udstedt i overensstemmelse med disse krav.
Artikel 2
Autorisation af personale
1. Personale, der udfører aktiviteten som omhandlet i artikel 1, skal have en autorisation som omhandlet i artikel 4.
2. Stk. 1 finder ikke anvendelse i en periode på maksimalt et år for personale, der er tilmeldt et uddannelsesforløb med det formål at erhverve en autorisation, under forudsætning af, at aktiviteten udføres under tilsyn af en autoriseret person.
3. Medlemsstaterne kan beslutte, at stk. 1 i en periode, som ikke må overskride den dato, der er anført i artikel 5, stk. 4, i forordning (EF) nr. 842/2006, ikke finder anvendelse for personale, der forud for den dato, der er anført i artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 842/2006, har udført den aktivitet, der er omhandlet i denne forordnings artikel 1.
Dette personale skal i den periode, der er anført i det første afsnit, anses for at være autoriserede for så vidt angår denne aktivitet med henblik på kravene i forordning (EF) nr. 842/2006.
Artikel 3
Udstedelse af autorisationer til personale
1. Et autorisationsorgan som omhandlet i artikel 4 udsteder en autorisation til personale, der har bestået en teoretisk og praktisk eksamen, som tilrettelægges af et evalueringsorgan som omhandlet i artikel 5, og som omfatter de i bilaget anførte mindstekrav til færdigheder og viden.
2. Autorisationen skal som minimum indeholde følgende:
a)
navnet på autorisationsorganet, indehaverens fulde navn, et autorisationsnummer og eventuelt udløbsdatoen
b)
den aktivitet, som indehaveren af autorisationen er berettiget til at udføre
c)
udstedelsesdato og udsteders underskrift.
3. Hvis et eksisterende eksamensbaseret autorisationsprogram dækker de i bilaget anførte mindstekrav til færdigheder og viden og opfylder kravene i artikel 4 og 5, men det tilhørende bevis ikke indeholder de elementer, der er foreskrevet i denne artikels stk. 2, kan et autorisationsorgan som omhandlet i artikel 4 udstede en autorisation til indehaveren af denne kompetence uden at gentage eksaminationen.
4. Hvis et eksisterende eksamensbaseret autorisationsprogram opfylder kravene i artikel 4 og 5 og delvis dækker de i bilaget anførte mindstekrav til færdigheder, kan autorisationsorganerne udstede en autorisation, såfremt ansøgeren består en af et evalueringsorgan som omhandlet i artikel 5 tilrettelagt tillægseksamen i de færdigheder og den viden, som ikke er omfattet af den eksisterende autorisation.
Artikel 4
Autorisationsorgan
1. Der skal ved national lovgivning eller nationale regler oprettes et autorisationsorgan, eller en kompetent myndighed i medlemsstaten eller andre institutioner med bemyndigelse dertil skal udpege et autorisationsorgan, der har tilladelse til at udstede autorisationer til personale, der udfører den i artikel 1 omhandlede aktivitet.
Autorisationsorganet skal være objektivt i udførelsen af sine aktiviteter.
2. Autorisationsorganet fastsætter og anvender procedurer for udstedelse, suspension samt tilbagekaldelse af autorisationer.
3. Autorisationsorganet fører fortegnelser, som gør det muligt at bekræfte status for en person med autorisation. Fortegnelserne dokumenterer, at autorisationsprocessen er gennemført. Fortegnelserne skal opbevares i mindst fem år.
Artikel 5
Evalueringsorgan
1. Et evalueringsorgan, der er udpeget af den kompetente myndighed i en medlemsstat eller andre institutioner med bemyndigelse dertil, tilrettelægger eksaminer for personalet omhandlet i artikel 1. Et autorisationsorgan som omhandlet i artikel 4 kan også fungere som evalueringsorgan.
Evalueringsorganet skal være objektivt i udførelsen af sine aktiviteter.
2. Eksaminer planlægges og struktureres på en sådan måde, at det sikres, at de i bilaget anførte mindstekrav til færdigheder og viden er omfattet.
3. Evalueringsorganet vedtager rapporteringsprocedurer og fører fortegnelser med henblik på dokumentation af de enkelte og samlede resultater af evalueringen.
4. Evalueringsorganet sikrer, at eksaminatorerne ved en prøve har den fornødne viden om de relevante eksaminationsmetoder og eksamensdokumenter samt passende kompetencer på det område, der eksamineres i. Det sikrer også, at alt nødvendigt udstyr, værktøj og materiale er til rådighed i forbindelse med de praktiske prøver.
Artikel 6
Meddelelse
1. Senest den 4. januar 2009 giver medlemsstaterne Kommissionen meddelelse om navne og kontaktoplysninger for autorisationsorganer for personale omfattet af artikel 4 og om betegnelser for autorisationer for personale, der overholder kravene i artikel 3, under anvendelse af det i forordning (EF) nr 308/2008 fastsatte format.
2. Hvis der i en medlemsstat ikke anvendes opløsningsmidler baseret på fluorholdige drivhusgasser, kan denne medlemsstat beslutte ikke at udpege et autorisations- eller evalueringsorgan eller begge som omhandlet i artikel 4 og 5, førend behovet for sådanne autorisationer opstår i fremtiden. I så fald skal den pågældende medlemsstat træffe de nødvendige foranstaltninger i den nationale lovgivning for at sikre, at sådanne autorisationer kan udstedes uden ugrundet ophold, hvis en anmodning herom skulle blive fremsat i fremtiden.
Senest den 4. januar 2009 giver medlemsstaterne Kommissionen meddelelse om, hvorvidt de har til hensigt at anvende dette stykke, samt om de foranstaltninger, der er truffet for overholdelse deraf. I så fald finder stk. 1 ikke anvendelse.
3. Medlemsstaterne ajourfører den i medfør af stk. 1 indsendte meddelelse med relevante nye oplysninger og indsender den straks til Kommissionen.
Artikel 7
Betingelser for gensidig anerkendelse
1. Gensidig anerkendelse af autorisationer udstedt i andre medlemsstater gælder for autorisationer udstedt i overensstemmelse med artikel 3.
2. Medlemsstaterne kan kræve, at indehavere af autorisationer udstedt i en anden medlemsstat skal tilvejebringe en oversættelse af autorisationen til et andet officielt fællesskabssprog.
Artikel 8
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 2. april 2008.
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 306/2008 НА КОМИСИЯТА
от 2 април 2008 година
за установяване, в съответствие с Регламент (ЕО) № 842/2006 на Европейския парламент и на Съвета, на минимални изисквания и условия за взаимно признаване на сертифицирането на служители, извършващи извличане от съоръжения на някои разтворители на базата на флуорирани парникови газове
(текст от значение за ЕИП)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 842/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 17 май 2006 г. относно някои флуорирани парникови газове (1), и по-специално член 5, параграф 1 от него,
като има предвид, че:
(1)
Във връзка с изискванията на Регламент (ЕО) № 842/2006 е необходимо да се формулират правила за квалификация на служителите, изпълняващи дейности по съоръжения, съдържащи някои флуорирани парникови газове, които биха могли да предизвикат изтичания на такива газове.
(2)
За тези служители, които още не са получили сертификат, но вече са включени в курс за сертифициране, следва за ограничен период от време да бъде разрешено да изпълняват дейности, за които се изисква такова сертифициране, с цел да придобият практически опит, необходим за изпита, при условие че тяхната работа се наблюдава от сертифицирани служители.
(3)
В някои държави-членки понастоящем няма съответни системи за професионална квалификация или сертифициране. По тази причина следва да бъде разрешен ограничен период от време, който съответните служители да използват за придобиване на сертификати.
(4)
С цел да се избегнат излишни административни натоварвания, следва да се разреши за изграждането на сертификационна система да се използват съществуващите системи за професионална квалификация, при условие че уменията и знанията, придобивани по съответната система, са равностойни на минималните изисквания, предвидени в настоящия регламент.
(5)
В ролята на оценяващи или сертифициращи органи, или едновременно и като двата вида органи, биха могли да бъдат определени производители или оператори на съоръжения, съдържащи разтворители на базата на флуорирани парникови газове, при условие че отговарят на съответните изисквания.
(6)
С оглед да бъдат избегнати излишни административни разходи всяка държава-членка, в която в момента не се използват разтворители на базата на флуорирани парникови газове, следва да има право да не създава цялостна сертификационна система, при условие че съответната държава членка направи необходимата подготовка, за да може такива сертификати да се издават без неоправдано закъснение, в случай че бъдат поискани в бъдеще, като по този начин не се създават неоправдани препятствия за навлизане на пазара.
(7)
Изпитът е ефективно средство за проверка на способностите на кандидата да извършва правилно дейности, които могат пряко или косвено да причинят изтичане на парникови газове.
(8)
Официално определените оценяващи органи и сертифициращи органи следва да осигурят спазване на минималните изисквания, установени с настоящия регламент, като по този начин допринесат за реалното и ефективно взаимно признаване на сертификати в цялата Общност.
(9)
На Комисията следва да бъде съобщавана информацията относно системата за сертифициране, чиито сертификати подлежат на взаимно признаване, във формата, определен с Регламент (ЕО) № 308/2008 на Комисията от 2 април 2008 г. за установяване, съгласно Регламент (ЕО) № 842/2006 на Европейския парламент и на Съвета, на формата на уведомленията за програмите на държавите-членки за обучение и сертифициране (2).
(10)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на комитета, създаден съгласно член 18, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2037/2000 на Европейския парламент и на Съвета (3),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет и обхват
Настоящият регламент установява минималните изисквания за сертифициране на служители за извличане от съоръжения на някои разтворители на базата на флуорирани парникови газове, както и на условията за взаимно признаване на сертификатите, издадени съгласно тези изисквания.
Член 2
Сертифициране на служители
1. Служителите, които извършват посочените в член 1 дейности, следва да притежават сертификат, както е посочено в член 4.
2. За служителите, които са записани на курс за обучение за получаване на сертификат и работят под наблюдението на лице, притежаващо сертификат, изискването по параграф 1 няма да се прилага за срок от максимум 1 година.
3. Държавите-членки могат да решат, че изискването по параграф 1 няма да се прилага за период, който следва да не просрочва датата, посочена в член 5, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 842/2006, за тези служители, които са извършвали дейността, предвидена в член 1 от настоящия регламент, преди датата, посочена в член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 842/2006.
Такива служители следва да бъдат считани за сертифицирани по отношение на тези дейности за периода, посочен в първата алинея, по смисъла на изискванията на Регламент (ЕО) № 842/2006.
Член 3
Издаване на сертификати на служители
1. На служителите, които са издържали теоретичен и практически изпит, организиран от оценяващ орган, както е посочено в член 5, по отношение на минимума от умения и познания, посочени в приложението, следва да бъде издаден сертификат от сертифициращ орган, съгласно посоченото в член 4.
2. Сертификатът трябва да съдържа минимум следната информация:
а)
наименованието на сертифициращия орган, пълното име на притежателя, номер на сертификата и дата, до която е валиден, ако има такава;
б)
дейностите, които притежателят на сертификата е оправомощен да извършва;
в)
дата на издаване и подпис на издалия сертификата.
3. В случаите, в които съществуващата система за сертифициране, основаваща се на провеждането на изпит, покрива минималните умения и познания, посочени в приложението, и отговаря на изискванията на членове 4 и 5, но съответният атестат не съдържа посочените в параграф 2 от настоящия член елементи, се допуска съответстващ на изискванията на член 4 сертифициращ орган да издаде сертификат на притежателя на тази квалификация без повторно явяване на изпит.
4. В случаите, когато съществуваща система за сертифициране, основаваща се на провеждането на изпит, отговаря на изискванията на членове 4 и 5 и частично покрива минималните умения и познания, посочени в приложението, сертифициращите органи могат да издават сертификат, при условие че кандидатът издържи допълнителен изпит, организиран от съответстващ на изискванията на член 5 оценяващ орган, по тези умения и познания, които не са покрити от съществуващото сертифициране.
Член 4
Сертифициращ орган
1. Сертифициращият орган следва да бъде определен посредством национален законов или подзаконов акт, или да бъде назначен от компетентния орган на държавата-членка или от други организации, които са оправомощени за това, като имащ правото да издава сертификати на служители, които изпълняват дейностите, посочени в член 1.
Сертифициращият орган следва да е безпристрастен при извършването на своята дейност.
2. Сертифициращият орган следва да определя и прилага процедурите по издаването, временното отменяне и отнемането на сертификати.
3. Сертифициращият орган следва да води документация, удостоверяваща статута на всяко сертифицирано лице. Тази документация следва да доказва, че действително е изпълнена съответната процедура по сертифициране. Документацията следва да се пази за период от най-малко 5 години.
Член 5
Оценяващ орган
1. Изпитите за служителите, посочени в член 1, следва да се организират от оценяващ орган, определен от компетентните органи на държавата-членка или от други институции, които са оправомощени за това. На изискванията за оценяващ орган може да отговаря и сертифициращ орган по смисъла на член 4.
Оценяващият орган следва да е безпристрастен при извършването на своята дейност.
2. Изпитите следва да бъдат планирани и структурирани по начин, който гарантира покриването на минималните умения и познания, определени в приложението.
3. Оценяващият орган следва да приеме процедури за докладване и да съхранява документация, за да се даде възможност за удостоверяване на резултатите от изпита на отделно лице и на цялостните резултати от оценяването.
4. Оценяващият орган следва да гарантира, че назначените изпитващи лица за даден изпит притежават необходимите знания относно съответните изпитни методи и документи, както и подходяща компетентност в областта на изпита. Също така този орган следва да гарантира, че необходимото оборудване, инструменти и материали са в наличност за провеждане на практическите изпити.
Член 6
Уведомяване
1. До 4 януари 2009 г. държавите-членки следва да съобщят на Комисията наименованията и данните за контакт на сертифициращите органи за служители по смисъла на член 4, както и наименованията на отговарящите на изискванията на член 3 сертификати за служители, като при съобщаването следва да се използва форматът, определен с Регламент (ЕО) № 308/2008.
2. Ако в дадена държава-членка не се използват разтворители на базата на флуорирани парникови газове, тази държава-членка може да вземе решение да не определя сертифициращ орган или оценяващ орган по смисъла на член 4 и съответно член 5, или нито един от двата органа, преди да се появи в бъдеще необходимост от такова сертифициране. В такъв случай държавата-членка следва да включи в националното законодателство съответните разпоредби, които да осигурят издаването на такива сертификати без неоправдани закъснения, в случай че такова сертифициране бъде поискано в бъдеще.
До 4 януари 2009 г. държавите-членки следва да уведомят Комисията за евентуално намерение да приложат настоящия параграф и за съответните разпоредби. В този случай параграф 1 не се прилага.
3. Държавите-членки следва да актуализират уведомлението, представено съгласно параграф 1, със съответната нова информация и незабавно да предоставят на Комисията актуализираното уведомление.
Член 7
Условия за взаимно признаване
1. Взаимното признаване на сертификати, издадени в други държави-членки, следва да се прилага само за сертификати, издадени в съответствие с член 3.
2. Държавите-членки могат да изискват от притежателите на сертификати, издадени в друга държава-членка, да предоставят превод на сертификата на някой от другите официални езици на Общността.
Член 8
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 2 април 2008 година.