KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 27. april 2007
om afslutning af regnskaberne for medlemsstaternes betalingsorganer over de udgifter, der finansieres af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, for regnskabsåret 2006
(meddelt under nummer K(2007) 1901)
(2007/327/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1258/1999 af 17. maj 1999 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (1), særlig artikel 7, stk. 3,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 af 21. juni 2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (2), særlig artikel 32,
efter høring af Fondskomitéen, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
På grundlag af medlemsstaternes årsregnskaber, ledsaget af de nødvendige oplysninger, skal regnskaberne for de i artikel 4, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1258/1999 omhandlede betalingsorganer afsluttes. Regnskabsafslutningen omfatter attester om, at de fremsendte regnskaber er fuldstændige, nøjagtige og pålidelige på baggrund af godkendelsesorganernes rapporter.
(2)
Efter artikel 7, stk. 1, i Kommissionens forordning (EF) nr. 296/96 af 16. februar 1996 om de oplysninger, som medlemsstaterne skal fremsende, og om månedlig bogføring af de udgifter, der finansieres gennem Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen (EUGFL) (3), skal de udgifter, der bogføres for regnskabsåret 2006, svare til de udgifter, som medlemsstaterne har afholdt mellem den 16. oktober 2005 og den 15. oktober 2006.
(3)
Fristerne er udløbet for medlemsstaternes indgivelse til Kommissionen af de dokumenter, der er omhandlet i artikel 6, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 1258/1999 og i artikel 4, stk. 1, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1663/95 af 7. juli 1995 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 729/70 for så vidt angår proceduren for regnskabsafslutning for EUGFL, Garantisektionen (4).
(4)
Kommissionen har kontrolleret de fremsendte oplysninger og inden den 31. marts 2007 meddelt medlemsstaterne resultaterne af dens kontrol af disse oplysninger, vedlagt de nødvendige ændringer.
(5)
Efter artikel 7, stk. 1, første afsnit, i forordning (EF) nr. 1663/95 fastlægges ved den i artikel 7, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1258/1999 omhandlede beslutning om regnskabsafslutning, jf. dog senere beslutninger efter artikel 7, stk. 4, i nævnte forordning, de udgifter, der blev afholdt i hver medlemsstat i det pågældende regnskabsår, og som skal anerkendes som påhvilende EUGFL, Garantisektionen, på grundlag af de i ovennævnte forordnings artikel 6, stk. 1, litra b), omhandlede regnskaber samt nedsættelser og suspenderinger af forskud for det pågældende regnskabsår, herunder de i artikel 4, stk. 3, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 296/96 omhandlede nedsættelser. Efter artikel 154 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (5) opføres resultatet af beslutningen om regnskabsafslutning, som eventuelt viser, at de samlede udgifter, der efter artikel 151, stk. 1, og artikel 152 i nævnte forordning er bogført under det pågældende regnskabsår, afviger fra de samlede udgifter, som Kommissionen har anerkendt ved beslutningen om regnskabsafslutning, under én artikel med saldobeløbet.
(6)
Årsregnskaberne og ledsagedokumenterne gør det muligt for Kommissionen at træffe afgørelse for visse betalingsorganers vedkommende om, hvorvidt de fremsendte regnskaber er fuldstændige, nøjagtige og pålidelige i lyset af de foretagne kontroller. Disse beløb er nærmere beskrevet i den sammenfattende rapport, som er forelagt EUGFL-Komitéen på samme tidspunkt som nærværende beslutning.
(7)
Den foretagne kontrol har vist, at information fremsendt af visse betalingsorganer kræver yderligere undersøgelser, og deres regnskaber kan derfor ikke afsluttes ved nærværende beslutning.
(8)
I artikel 4, stk. 2, i forordning (EF) nr. 296/96 er det fastsat, at medlemsstaternes betaling af udgifterne efter udløbet af de foreskrevne frister medfører nedsættelse af forskuddene på bogføringen, jf. artikel 14 i Rådets forordning (EF) nr. 2040/2000 af 26. september 2000 om budgetdisciplin (6). Efter artikel 4, stk. 3, i forordning (EF) nr. 296/96 tages overskridelserne af fristerne i august, september og oktober dog i betragtning ved beslutningen om regnskabsafslutning, undtagen hvis de kan konstateres inden den sidste beslutning om forskud i regnskabsåret. En del af de udgifter, som visse medlemsstater anmeldte i ovennævnte periode, blev afholdt efter fristernes udløb, og for nogle foranstaltninger har Kommissionen ikke accepteret nogen formildende omstændigheder. Der bør derfor i nærværende beslutning fastsættes de tilhørende nedsættelser. I henhold til artikel 7, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1258/1999 vil der på et senere tidspunkt blive vedtaget en beslutning, der definitivt fastsætter de udgifter, der skal afvises fra fællesskabsfinansiering, vedrørende disse nedsættelser og andre udgifter, som er blevet afholdt efter udløbet af tidsfristerne.
(9)
Kommissionen har efter artikel 14 i forordning (EF) nr. 2040/2000 og artikel 4, stk. 2, i forordning (EF) nr. 296/96 allerede nedsat eller tilbageholdt visse månedlige forskud på bogføring af udgifter i regnskabsåret 2006. I lyset af det foregående og for at undgå en forhastet eller kun midlertidig tilbagebetaling af de pågældende beløb bør de ikke godkendes i forbindelse med nærværende beslutning, under forbehold af, at de undersøges senere i henhold til artikel 7, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1258/1999.
(10)
I artikel 7, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1663/95 er det fastsat, at de beløb, der som følge af beslutningen om regnskabsafslutning omhandlet i det første afsnit skal tilbagebetales af eller udbetales til den enkelte medlemsstat, fastsættes ved, at det forskud, der er udbetalt for det pågældende regnskabsår, dvs. 2006, trækkes fra de udgifter, der er anerkendt for samme regnskabsår i henhold til første afsnit. Disse beløb trækkes fra eller lægges til forskuddene for udgifterne i den anden måned efter den måned, hvor beslutningen om regnskabsafslutning træffes.
(11)
Efter artikel 32, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1290/2005 bæres de finansielle konsekvenser af den manglende inddrivelse som følge af uregelmæssigheder af den pågældende medlemsstat med 50 % og af fællesskabsbudgettet med 50 %, hvis inddrivelsen som følge af disse uregelmæssigheder ikke har fundet sted inden for en frist på fire år efter datoen for den første administrative eller retslige konstatering eller på otte år, hvis inddrivelsen er genstand for søgsmål ved de nationale domstole. Artikel 32, stk. 3, i nævnte forordning forpligter medlemsstaterne til sammen med årsregnskaberne at tilsende Kommissionen en sammenfattende oversigt over de inddrivelsesprocedurer, der er iværksat som følge af uregelmæssigheder. Der findes detaljerede bestemmelser om medlemsstaternes pligt til at indberette de beløb, der skal inddrives, i Kommissionens forordning (EF) nr. 885/2006 af 21. juni 2006 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 for så vidt angår godkendelse af betalingsorganer og andre organer og regnskabsafslutning for EGFL og ELFUL (7). Bilag III til nævnte forordning indeholder modeller for tabel 1 og 2, som medlemsstaterne skal fremlægge i 2007. Kommissionen bør på basis af de tabeller, som medlemsstaterne har udfyldt, træffe beslutning om de finansielle konsekvenser af den manglende inddrivelse som følge af uregelmæssigheder, der er mere end henholdsvis fire og otte år gamle. Denne beslutning foregriber ikke fremtidige overensstemmelsesbeslutninger efter artikel 32, stk. 8, i forordning (EF) nr. 1290/2005.
(12)
Efter artikel 32, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1290/2005 kan medlemsstaterne beslutte ikke at fortsætte inddrivelsen. En sådan beslutning kan kun træffes, hvis de allerede påløbne og de yderligere forventede udgifter til inddrivelse tilsammen vil være større end det beløb, der skal inddrives, eller hvis inddrivelse ikke er mulig på grund af, at debitor eller de personer, der er juridisk ansvarlige for uregelmæssigheden, er insolvente, hvilket skal være konstateret og anerkendt i henhold til den pågældende medlemsstats lovgivning. Hvis denne beslutning ikke er truffet inden for en frist på fire år efter datoen for den første administrative eller retslige konstatering eller på otte år, hvis inddrivelsen er genstand for søgsmål ved de nationale domstole, bør de finansielle konsekvenser af den manglende inddrivelse bæres af fællesskabsbudgettet med 100 %. I den sammenfattende oversigt, der omhandles i artikel 32, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1290/2005 angives de beløb, for hvilke medlemsstaten har besluttet ikke at fortsætte inddrivelsesprocedurerne, samt begrundelsen for beslutningen herom. Disse beløb afholdes ikke af de pågældende medlemsstater, og byrden påhviler derfor fællesskabsbudgettet. Denne beslutning foregriber ikke fremtidige overensstemmelsesbeslutninger efter artikel 32, stk. 8, i nævnte forordning.
(13)
Efter artikel 7, stk. 3, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1258/1999 og artikel 7, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1663/95 foregriber nærværende beslutning ikke Kommissionens senere beslutninger om afvisning af fællesskabsfinansiering for udgifter, der ikke er afholdt i henhold til fællesskabsbestemmelserne -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Hermed afsluttes regnskaberne for betalingsorganerne i medlemsstaterne vedrørende udgifter, der finansieres af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, for regnskabsåret 2006, jf. dog artikel 2.
De beløb, der skal tilbagebetales af eller udbetales til den enkelte medlemsstat i henhold til nærværende beslutning, herunder dem, der er en følge af anvendelsen af artikel 32, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1290/2005, er angivet i bilag I.
Artikel 2
Regnskaberne for betalingsorganerne i medlemsstaterne vedrørende udgifter, der finansieres af EUGFL, Garantisektionen, for regnskabsåret 2006, som angivet i bilag II, udskilles fra nærværende beslutning og vil blive omfattet af en senere beslutning om regnskabsafslutning.
Artikel 3
Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 27. april 2007.
РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
oт 27 април 2007 година
за приключване на сметките на разплащателните агенции на държавите-членки за разходите, финансирани от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, за финансовата 2006 година
(нотифицирано под номер C(2007) 1901)
(2007/327/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1258/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. за финансиране на Общата селскостопанска политика (1), и по-специално член 7, параграф 3 от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета от 21 юни 2005 г. относно финансирането на Общата селскостопанска политика (2), и по-специално член 32 от него,
след консултиране с Комитета на фонда,
като има предвид, че:
(1)
На основата на годишните отчети, представени от държавите-членки, придружени от изискваната информация, сметките на разплащателните агенции, посочени в член 4, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1258/1999, следва да бъдат приключени. Приключването обхваща пълнотата, точността и истинността на предадените сметки по смисъла на докладите, изготвени от сертифициращите органи.
(2)
Съгласно член 7, параграф 1 от Регламент (EО) № 296/96 на Комисията от 16 февруари 1996 г. относно предаваните от държавите-членки счетоводни данни и месечното осчетоводяване на разходите, финансирани от секция „Гарантиране“ на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) (3), се вземат предвид разходите за финансовата 2006 година, направени от държавите-членки между 16 октомври 2005 г. и 15 октомври 2006 г.
(3)
Сроковете, дадени на държавите-членки за предаване пред Комисията на документите, посочени в член 6, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 1258/1999 и в член 4, параграф 1 от Регламент (EО) № 1663/95 на Комисията от 7 юли 1995 г. относно подробни правила за прилагане на Регламент (EИО) № 729/70 на Съвета относно процедурата за приключване на сметките на секция „Гарантиране“ на ФЕОГА (4), са изтекли.
(4)
Комисията провери получената информация и съобщи на държавите-членки преди 31 март 2007 г. резултатите от проверката заедно с необходимите поправки.
(5)
В съответствие с първата алинея на член 7, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1663/95, решението за приключването на сметките, посочено в член 7, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1258/1999 определя, без да се засягат решенията, взети впоследствие в съгласие с член 7, параграф 4 от регламента, сумата от разходите, направени във всяка държава-членка през отчетната финансова година, признати за сметка на секция „Гарантиране“ на ФЕОГА, въз основа на сметките, посочени в член 6, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1258/1999, както и намаленията и временното спиране на авансите за отчетната финансова година, включително намаленията, посочени във втората алинея на член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 296/96. Съобразно с член 154 от Регламент (EО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 г. относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (5), резултатите от решението за приключване, т.е. всяко несъответствие, получило се между общите разходи, осчетоводени в сметките за дадена финансова година според член 151, параграф 1 и член 152 от същия Регламент и общите разходи, взети предвид от Комисията в решението за приключване, следва да се осчетоводи под отделна статия като допълнителни разходи или намаляване на разходите.
(6)
По смисъла на извършената проверка годишните счетоводни отчети и съпътстващите документи позволяват на Комисията да вземе решение относно пълнотата, точността и истинността на предадените сметки за някои от разплащателните агенции. Подробностите за тези суми бяха описани в Обобщения доклад, който бе представен на Комитета на фонда заедно с настоящото решение.
(7)
По смисъла на извършената проверка информацията, предадена от някои разплащателни агенции, изисква допълнителни проучвания и техните сметки следователно не могат да бъдат приключени с настоящото решение.
(8)
Член 4, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 296/96 относно авансовите плащания срещу осчетоводяване на разходите, които следва да се намалят с размера на разходите, направени от страните-членки след определения краен срок, в съответствие с член 14 от Регламент (EО) № 2040/2000 на Съвета от 26 септември 2000 г. относно бюджетната дисциплина (6). Според член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 296/96, обаче, всяко просрочване на крайния срок през август, септември и октомври се взима под внимание в решението за приключване на сметките с изключение на случаите, когато то е отразено преди крайното решение за финансовата година по отношение на авансовите плащания. Някои от разходите, декларирани от определени държави-членки през гореспоменатия период, са извършени след крайния срок и за някои от мерките Комисията не прие никакви смекчаващи вината обстоятелства. Следователно настоящото решение следва да фиксира съответните намаления. В съответствие с член 7, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1258/1999, по-късно ще бъде взето решение за окончателно фиксиране на разходите, за които няма да се отпуска финансиране от Общността относно тези намаления и всякакви други разходи, за които може да стане ясно, че са били направени след фиксираните крайни срокове.
(9)
Комисията, съгласно член 14 от Регламент (ЕО) № 2040/2000 и член 4, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 296/96, вече намали или прекрати редица авансови месечни плащания срещу осчетоводяване на разходите за 2006 финансова година. По смисъла на горепосоченото, за да се избегне каквото и да било временно възстановяване на въпросните средства, те няма да бъдат признати в настоящото решение, без да се засяга допълнителното разглеждане по член 7, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1258/1999.
(10)
Втората алинея на член 7, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1663/95 относно сумите, които могат да бъдат възстановявани или се заплащат на всяка държава-членка в съответствие с решението за приключване на сметки, посочено в първата алинея, които се определят като се приспаднат платените аванси през съответната финансова година, т.е. 2006 година, от признатите разходи за същата година съгласно първата алинея. Тези суми се приспадат или прибавят към авансите, които се изплащат от втория месец след влизане в сила на решението за извършване на счетоводно приключване.
(11)
Съгласно член 32, параграф 5 от Регламент (EО) № 1290/2005 50 % от финансовите последствия от невръщането на съответната сума се понасят от въпросната държава-членка, а останалите 50 % от бюджета на Общността, ако сумата не е върната в продължение на четири години от произнасянето на първоначалното административно или съдебно заключение или в продължение на осем години в случаите, когато са предприети мерки за връщане на сумата чрез националните съдилища. Член 32, параграф 3 от същия регламент задължава страните-членки да предоставят на Комисията заедно с годишните счетоводни отчети обобщен доклад за процедурите по връщане на средствата, предприети в отговор на нередностите. Подробни правила за приложението на задължението за докладване на сумите за възстановяване са изложени в Регламент (ЕО) № 885/2006 на Комисията от 21 юни 2006 г. относно реда и начина на прилагане на Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета за акредитиране на разплащателните агенции и други стопански субекти и приключването на сметките на ФЕАГ и ЕАФРД (7). Приложение III към горния регламент съдържа примерните таблици 1 и 2, които трябва да се представят от държавите-членки през 2007 година. Въз основа на таблиците, попълнени от държавите-членки, Комисията следва да реши за финансовите последици от невръщането на неиздължените суми отпреди четири, респективно осем години. Това решение не засяга бъдещи решения за съответствие съобразно с член 32, параграф 8 от Регламент (EО) № 1290/2005.
(12)
Съгласно член 32, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 държавите-членки могат да решат да не изискват възстановяване. Такова решение може да бъде взето само ако разходите, извършени или предстоящи, надхвърлят сумата за възстановяване или ако възстановяването се окаже невъзможно поради неплатежоспособност, отчетена и призната по националното законодателство, на длъжника или на лицата, правно отговорни за нередностите. Ако такова решение бъде взето до четири години от датата на първичното административно или съдебно решение или до осем години, ако искът за възстановяване е отнесен до националните съдилища, 100 % от финансовите последствия от невъзстановяването се поемат от бюджета на Общността. В Обобщения доклад, споменат в член 32, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1290/2005, се посочват сумите, които държавата-членка е решила да не възстановява, както и причините за това решение. Тези суми не се начисляват на съответните държави-членки, а се поемат от бюджета на Общността. Това решение не засяга евентуално бъдещи решения за съответствие съгласно член 32, параграф 8 от въпросния регламент.
(13)
В съгласие с член 7, параграф 3, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1258/1999 и член 7, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1663/95 това Решение не засяга решенията, взети впоследствие от Комисията, които изключват от финансиране от Общността на разходи, които не са направени в съответствие с правилата на Общността,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Без да се засяга член 2, сметките на разплащателните агенции на държавите-членки за разходите, финансирани от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, за финансовата 2006 година са приключени.
Сметките, които подлежат на възстановяване от, или трябва да се изплатят на всяка държава-членка според това решение, включително произтичащите от прилагането на член 32, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1290/2005, са изложени в приложение I.
Член 2
За финансовата 2006 година сметките на разплащателните агенции на държавите-членки относно разходите, финансирани от секция „Гарантиране“ на ФЕОГА, изложени в приложение II, се отделят от това решение и ще бъдат обект на бъдещо решение за приключване.
Член 3
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 27 април 2007 година.