RÅDETS DIREKTIV 95/70/EF af 22. december 1995 om minimumsfællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af visse sygdomme hos toskallede bløddyr
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2), og
ud fra følgende betragtninger:
Bløddyr er opført i traktatens bilag II; afsætningen af bløddyr er en vigtig indtægtskilde for akvakultursektoren;
de bløddyrsygdomme, der henvises til i liste II i bilag A til Rådets direktiv 91/67/EØF af 28. januar 1991 om dyresundhedsmæssige betingelser for afsætning af akvakulturdyr og -produkter (3), har meget alvorlige følger for skaldyropdrættet; der forekommer andre sygdomme med lignende følger i tredjelande, der bør udarbejdes en liste over disse, og Kommissionen bør have mulighed for at tilpasse listen til udviklingen i den dyresundhedsmæssige situation;
et udbrud af disse sygdomme kan hurtigt antage epizootisk karakter med en sådan dødelighed og sådanne forstyrrelser til følge, at det kan gøre skaldyropdrættet væsentlig mindre rentabelt;
det er derfor nødvendigt, at det på fællesskabsplan fastsættes, hvilke foranstaltninger der skal træffes i tilfælde af sygdomsudbrud for at sikre en rationel udvikling af skaldyropdrættet og øge beskyttelsen af dyresundheden i Fællesskabet;
medlemsstaterne bør indberette alle tilfælde af konstateret abnorm dødelighed hos toskallede bløddyr til Kommissionen og de øvrige medlemsstater;
der må i så fald træffes foranstaltninger med sigte på at forhindre spredning af sygdommen, især i forbindelse med flytning af levende, toskallede bløddyr fra de pågældende brug og zoner;
en grundig epizootisk undersøgelse er påkrævet for at fastslå sygdommens oprindelse og hindre, at den spredes videre;
for at sikre et effektivt bekæmpelsessystem må diagnosticeringen af disse sygdomme harmoniseres og foretages under kompetente laboratoriers ansvar; disses samarbejde kan koordineres af et referencelaboratorium udpeget af Fællesskabet;
for at sikre en ensartet anvendelse af dette direktiv bør der fastlægges en kontrolprocedure på fællesskabsplan;
fælles foranstaltninger til bekæmpelse af sygdomme er et minimumskrav for opretholdelse af en ensartet dyresundhedsstatus;
det bør overlades til Kommissionen at vedtage de nødvendige gennemførelsesbestemmelser -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
I dette direktiv fastsættes der minimumsfællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af de sygdomme hos toskallede bløddyr, der omhandles i dette direktiv.
Artikel 2
1. Ved anvendelsen af dette direktiv finder definitionerne i artikel 2 i direktiv 91/67/EØF og i artikel 2 i direktiv 91/492/EØF (4) anvendelse i det omfang, det er relevant.
2. Desuden forstås ved »konstateret abnorm dødelighed«: pludseligt indtrædende dødelighed, som rammer ca. 15 % af bestandene inden for et kortvarigt tidsrum mellem to observationer (med bekræftelse i løbet af 15 dage). I klækningsanlæg anses dødeligheden for abnorm, hvis der ikke kan udklækkes larver i en periode, der omfatter flere efterfølgende gydninger fra forskellige gydebestande. I yngelanlæg anses dødeligheden for abnorm, hvis der inden for kort tid forekommer en pludselig, omfattende dødelighed i flere cylindre.
Artikel 3
Medlemsstaterne skal påse, at alle brug, som opdrætter toskallede bløddyr:
1) registreres af den officielle tjeneste; denne registrering skal løbende ajourføres
2) fører et register:
a) over levende toskallede bløddyr, der tilgår bruget, med detaljerede oplysninger om levering, antal eller vægt, størrelse og oprindelse
b) over toskallede bløddyr, der forlader bruget til genudlægning andetsteds, med detaljerede oplysninger om afsendelse, antal eller vægt, størrelse og bestemmelsessted
c) over konstateret abnorm dødelighed.
Den officielle tjeneste skal, såfremt den anmoder herom, til enhver tid have adgang til at gennemgå dette register, som skal ajourføres regelmæssigt og opbevares i fire år.
Artikel 4
1. Medlemsstaterne skal påse, at der gennemføres et løbende overvågnings- og prøveudtagningsprogram i brug og zoner med opdræt af toskallede bløddyr samt på naturlige banker, der benyttes til opdræt, med henblik på at konstatere abnorm dødelighed, således at det sikres, at bestandenes sundhedstilstand overvåges.
Endvidere kan den officielle tjeneste anvende ovennævnte program i renseanlæg og lagerbassiner, som udleder vand i havet.
Hvis der under anvendelsen af programmet konstateres abnorm dødelighed, eller hvis den officielle tjeneste har oplysninger, der giver anledning til mistanke om sygdomme, skal man:
- opstille en liste over lokaliteter, hvor sygdommene i direktiv 91/67/EØF, bilag A, liste II, findes, medmindre disse sygdomme er omfattet af et program, der er godkendt i henhold til nævnte direktiv
- opstille en liste over lokaliteter, hvor der er konstateret en abnorm dødelighed i forbindelse med sygdommene i bilag D, eller hvorom den officielle tjeneste har oplysninger, der giver anledning til mistanke om sygdomme
- overvåge udviklingen og den geografiske udbredelse af de i første og andet led omhandlede sygdomme.
2. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel, herunder navnlig retningslinjerne for det i stk. 1 omhandlede program, særlig kontrolfrekvens og -tidsplan, prøveudtagningsregler (statistisk repræsentativ mængde) og diagnosemetoder, fastsættes efter proceduren i artikel 10.
Artikel 5
1. Medlemsstaterne skal påse, at enhver mistanke om tilstedeværelse af de i artikel 4 omhandlede sygdomspatogener og alle tilfælde af konstateret abnorm dødelighed hos toskallede bløddyr i brug, opdrætszoner eller på naturlige banker, der benyttes til opdræt, samt i renseanlæg eller lagerbassiner, som udleder deres vand i havet, hurtigst muligt indberettes til den officielle tjeneste af skaldyrsopdrætterne eller enhver anden, der måtte have konstateret det.
2. I det i stk. 1 omhandlede tilfælde skal den officielle tjeneste påse:
a) at der udtages prøver til undersøgelse på et godkendt laboratorium
b) indtil resultatet af den i litra a) omhandlede undersøgelse foreligger, at ingen bløddyr forlader det angrebne brug, den angrebne opdrætszone eller de angrebne naturlige banker, der benyttes til opdræt, eller de angrebne renseanlæg eller lagerbassiner, som udleder deres vand i havet, for at blive genudlagt eller flyttet til et andet brug eller til vandmiljøet uden den officielle tjenestes tilladelse.
3. Hvis den i stk. 2, litra a), omhandlede undersøgelse ikke viser tilstedeværelse af et patogen, ophæves de i stk. 2, litra b), omhandlede restriktioner.
4. Hvis den i stk. 2 omhandlede undersøgelse viser tilstedeværelse af et patogen, som er årsag til den konstaterede abnorme dødelighed eller kan være årsag til denne dødelighed, eller af et patogen for en af de sygdomme, der er omhandlet i artikel 4, skal den officielle tjeneste foretage en epizootisk undersøgelse for at fastslå eventuelle infektionsveje og for at kontrollere, om bløddyr har forladt bruget, opdrætszonen eller de naturlige banker, der benyttes til opdræt, for at blive genudlagt eller flyttet til et andet brug eller andet sted i perioden forud for konstateringen af den abnorme dødelighed.
Hvis den epizootiske undersøgelse viser, at sygdommen er indført på et eller flere brug, opdrætszoner eller naturlige banker, der benyttes til opdræt, og at dette bl.a. skyldes flytning af bløddyr, finder bestemmelserne i stk. 2 anvendelse.
Dog kan den officielle tjeneste uanset artikel 3, stk. 1, litra c), i direktiv 91/67/EØF inden for sit område tillade flytning af levende toskallede bløddyr til andre brug, opdrætszoner eller naturlige banker, der benyttes til opdræt, som er inficeret med samme sygdom.
Om fornødent kan der fastlægges passende supplerende foranstaltninger i overensstemmelse med proceduren i artikel 10.
5. Den officielle tjeneste påser, at Kommissionen og de andre medlemsstater i overensstemmelse med gældende fællesskabsprocedurer straks får meddelelse om tilfælde af konstateret abnorm dødelighed i forbindelse med et patogen, om de foranstaltninger, der er truffet for at analysere og kontrollere situationen, samt om årsagen til dødeligheden.
Artikel 6
1. Prøveudtagning og laboratorieundersøgelser til bestemmelse af årsagen til abnorm dødelighed hos toskallede bløddyr foretages ved brug af metoder, der fastsættes efter proceduren i artikel 10.
2. Medlemsstaterne påser, at der i alle medlemsstaterne udpeges et nationalt referencelaboratorium, der har faciliteter og specialuddannet personale til at foretage de i stk. 1 omhandlede undersøgelser.
3. Medlemsstater, der ikke har et nationalt laboratorium med kompetence på området, kan som en undtagelse fra stk. 2 anvende et kompetent laboratorium i en anden medlemsstat.
4. Listen over de nationale referencelaboratorier for sygdomme hos toskallede bløddyr findes i bilag C.
5. De nationale referencelaboratorier samarbejder med det i artikel 7 nævnte EF-referencelaboratorium.
Artikel 7
1. EF-referencelaboratoriet for sygdomme hos toskallede bløddyr er angivet i bilag A.
2. Det i stk. 1 omhandlede laboratoriums beføjelser og opgaver er angivet i bilag B, jf. dog Rådets beslutning 90/424/EØF af 26. juni 1990 om visse udgifter på veterinærområdet (5), især artikel 28.
Artikel 8
1. Sagkyndige fra Kommissionen kan, i det omfang det er nødvendigt for at sikre en ensartet anvendelse af dette direktiv, foretage kontrol på stedet. De kan med henblik herpå via stikprøvekontrol og uden forskelsbehandling sikre sig, at den kompetente myndighed kontrollerer, at kravene i dette direktiv er overholdt.
Kommissionen underretter medlemsstaterne om resultatet af den foretagne kontrol.
2. Den i stk. 1 nævnte kontrol udføres i samarbejde med den kompetente myndighed.
3. Den medlemsstat, på hvis område der foretages kontrol, yder de sagkyndige al den hjælp, der er nødvendig for gennemførelsen af deres opgave.
4. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter proceduren i artikel 10.
Artikel 9
Bilag A ændres om fornødent af Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen.
Bilag B, C og D kan om fornødent ændres efter proceduren i artikel 10.
Artikel 10
1. Når der henvises til proceduren i denne artikel, indbringer formanden straks sagen for Den Stående Veterinærkomité, der er nedsat ved afgørelse 68/361/EØF (6), i det følgende benævnt »komitéen«, enten på eget initiativ eller på anmodning af en medlemsstat.
2. Kommissionens repræsentant forelægger komitéen et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Komitéen afgiver en udtalelse om det udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyntagen til, hvor meget spørgsmålet haster. Den udtaler sig med det flertal, som er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Under afstemninger i komitéen tildeles de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, som er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
3. a) Kommissionen vedtager de påtænkte foranstaltninger, når de er i overensstemmelse med komitéens udtalelse.
b) Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med komitéens udtalelse, eller er der ikke afgivet nogen udtalelse, forelægger Kommissionen straks Rådet et forslag til de foranstaltninger, der skal træffes. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.
Har Rådet ved udløbet af en frist på tre måneder regnet fra forslagets forelæggelse for det ikke truffet nogen afgørelse, vedtages de foreslåede foranstaltninger af Kommissionen, medmindre Rådet med simpelt flertal har udtalt sig mod de nævnte foranstaltninger.
Artikel 11
Senest den 31. december 1999 forelægger Kommissionen Rådet en rapport, som, om fornødent efter høring af Den Videnskabelige Veterinærkomité, er udarbejdet på grundlag af erfaringerne med anvendelsen af dette direktiv samt af den tekniske og videnskabelige udvikling, i givet fald ledsaget af ændringsforslag.
Rådet udtaler sig med kvalificeret flertal om sådanne forslag.
Artikel 12
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 1. juni 1997. De underretter straks Kommissionen herom.
Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.
2. Dog kan medlemsstaterne fra den i stk. 1 nævnte dato og under overholdelse af traktatens almindelige bestemmelser opretholde eller indføre strengere bestemmelser end dette direktivs bestemmelser for deres produktion. De underretter Kommissionen om enhver sådan foranstaltning.
3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 13
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 14
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 22. december 1995.
31995L0070
L 332/33
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 95/70/ЕО НА СЪВЕТА
от 22 декември 1995 година
относно въвеждане на минимални общностни мерки за контрол на някои болести по двучерупчестите мекотели
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 43 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като има предвид, че мекотелите са изброени в приложение II към договора; като има предвид, че търговията с мекотели представлява важен източник на приходи за сектор на аквакултурите;
като има предвид, че болестите по мекотелите, посочени в списък II от приложение А към Директива 91/67/ЕИО на Съвета от 28 януари 1991 г. относно ветеринарно-санитарните изисквания при пускането на пазара на аквакултури и продукти от тях (3), сериозно засягат индустрията за отглеждане на черупести мекотели; като има предвид, че други болести с подобен ефект се срещат в трети страни; като има предвид, че следва да се състави списък с такива болести и следва да се даде на Комисията възможност да коригира този списък в светлината на развитието във ветеринарно-санитарната област;
като има предвид, че огнищата на такива болести могат бързо да добият епизоотични размери, причинявайки смъртност и смущения в мащаб, който може значително да намали доходността при отглеждането на черупчести мекотели;
като има предвид, че следователно е необходимо да се установят мерки на общностно равнище, които следва да се приемат в случай на огнище на болестта, за да се осигури рационално развитие на сектора за отглеждане на черупчести мекотели и да се допринесе за защита на здравето на животните в Общността;
като има предвид, че държавите-членки следва да докладват на Комисията и другите държави-членки за всички случаи на наблюдавана повишена смъртност при двучерупчести мекотели;
като има предвид, че в такива случаи следва да се вземат мерки с цел предотвратяване на разпространението на болестта, и по-специално във връзка с отстраняване на живите двучерупчести мекотели от съответните ферми и зони;
като има предвид, че пълното епизоотично проучване е от изключителна важност за определяне произхода на болестта и за предотвратяване на по-нататъшно разпространение;
като има предвид, че за да се осигури ефективна система на контрол, диагностицирането на болестите трябва да се хармонизира и да се осъществява под контрола на отговорни лаборатории, чиято координация може да се осигури от референтна лаборатория, определена от Общността;
като има предвид, че за да се осигури еднообразно прилагане на настоящата директива, следва да се създаде процедура за проверки в Общността;
като има предвид, че общите мерки за контрол на болестите създават минимална база за поддържане на единен стандарт за здравето на животните;
като има предвид, че задачата за приемане на необходимите за изпълнението мерки следва да се повери на Комисията,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Настоящата директива установява минимални общностни мерки за контрол на болестите по двучерупчестите мекотели, посочени в настоящата директива.
Член 2
1. За целите на настоящата директива при необходимост се прилагат определенията, определени в член 2 от Директива 91/67/ЕИО и член 2 от Директива 91/492/ЕИО (4).
2. В допълнение „наблюдавана повишена смъртност“ е внезапна смъртност, която засяга приблизително 15 % от колониите и настъпва през краткия период между две проверки (потвърдени в рамките на 15 дни). Смъртността в люпилнята се счита за повишена, когато фермерът не може да излюпи ларви през даден период, който включва последователно хвърляне на хайвер от различни родители. В обектите за отглеждане на ларви, смъртността се счита за повишена, когато за кратко време настъпва внезапна и със значителни размери смъртност, обхващайки няколко люпилни.
Член 3
Държавите-членки гарантират, че всички ферми, които отглеждат двучерупчести мекотели:
1.
са регистрирани от официалната служба; тази регистрация трябва постоянно да се актуализира;
2.
водят регистър за:
а)
живите двучерупчести мекотели, които постъпват във фермата, като документират цялата информация във връзка с тяхната доставка, брой или тегло, размер и произход;
б)
двучерупчестите мекотели, които напускат фермата за повторно потапяне, като документират цялата информация във връзка с тяхното изпращане, брой или тегло, размер и местоназначение;
в)
наблюдаваната повишена смъртност.
Този регистър, който е на разположение по всяко време за проверка от официалната служба при поискване, се актуализира редовно и се съхранява в продължение на четири години.
Член 4
1. Държавите-членки осигуряват прилагането на програми за надзор и за вземане на проби във фермите за двучерупчести мекотели, районите на изкуствено отглеждане и местата за естествен добив, за да се наблюдава дали няма повишена смъртност и да се следи здравната ситуация при колониите.
В допълнение официалната служба може да приложи горната програма в центровете за пречистване и цистерните за съхранение, които изпускат вода в морето.
По време на прилагането на тази програма, ако се забележи някаква повишена смъртност или ако официалната служба има информация, която дава основание за съмнение за наличие на болести, тогава се вземат следните мерки:
-
съставя се списък на местата, където са налице болестите, посочени в списък II от приложение А към Директива 91/67/ЕИО, при условие че такива болести не са предмет на програма, одобрена съгласно горепосочената директива,
-
съставя се списък на местата, при които е наблюдавана повишена смъртност в резултат на наличие на посочените в приложение Г болести или за които официалната служба има информация, даваща основание за съмнение за наличието на болести,
-
извършва се проверка на развитието и географското разпространение на посочените в първо и второ тире болести.
2. Подробните правила за изпълнение на този член и inter alia правилата, които следва да се прилагат при създаване на посочената в параграф 1 програма, по-специално по отношение на честотата и графика на проверките, процедурите за вземане на проби (статистически представителен обем) и методите за диагностициране, се приемат в съответствие с предвидената в член 10 процедура.
Член 5
1. При съмнение за наличие на някоя от посочените в член 4 болести и при наблюдавана повишена смъртност при двучерупчестите мекотели във фермите, районите на изкуствено отглеждане или в местата за естествен добив, в центровете за пречистване или цистерните за съхранение, които изпускат вода в морето, държавите-членки осигуряват възможно най-бързо уведомяване на официалната служба от страна на фермерите, отглеждащи черупчести мекотели, или от което и да е друго лице, извършило такова наблюдение.
2. В случаите, посочени в параграф 1, официалната служба в държавите-членки осигурява:
а)
вземането на проби за изследване в одобрена лаборатория;
б)
докато се изчаква резултатът от посоченото в буква а) изследване, не се допуска мекотелите да напускат съответната ферма, района на изкуствено отглеждане или местата за естествен добив, центровете за пречистване или цистерните за съхранение, които изпускат вода в морето, с цел повторно полагане или повторно потапяне в друга ферма или във водната среда, освен с разрешение от официалната служба.
3. Ако посоченото в параграф 2, буква а) изследване не покаже наличие на патогени, ограниченията, посочени в параграф 2, буква б) отпадат.
4. Ако посоченото в параграф 2 изследване покаже наличие на патоген, причиняващ наблюдаваната повишена смъртност или който може да бъде причината за тази смъртност, или наличие на патоген на една от посочените в член 4 болести, официалната служба трябва да извърши епизоотично проучване, за да определи възможните начини на заразяване и да провери дали през периода, предхождащ наблюдаването на повишената смъртност, мекотелите не са напуснали фермата, района на изкуствено отглеждане или местата за естествен добив с цел повторно полагане или повторно потапяне някъде другаде.
Ако епизоотичното проучване покаже, че болестта е била въведена в една или повече ферми, райони на изкуствено отглеждане или места за естествен добив в резултат inter alia на преместени мекотели, тогава се прилагат разпоредбите на параграф 2.
Чрез дерогация от член 3, параграф 1, буква в) от Директива 91/67/ЕИО обаче официалната служба може, в рамките на своята територия, да разреши преместване на живите двучерупчести мекотели в други ферми, райони на изкуствено отглеждане или места за естествен добив, които са заразени със същата болест.
Ако е необходимо, може да се вземе решение за по-нататъшни подходящи мерки в съответствие с процедурата в член 10.
5. Официалната служба осигурява незабавно информиране на Комисията и другите държави-членки в съответствие с действащите процедури на Общността за всеки случай на наблюдавана повишена смъртност свързана с патогени, за всякакви взети мерки за анализиране и контрол на ситуацията и за причината за смъртността.
Член 6
1. Вземането на проби и лабораторното изследване за определяне на причината за повишена смъртност при двучерупчестите мекотели се извършват, като се използват методите, установени в съответствие с посочената в член 10 процедура.
2. Държавите-членки осигуряват определяне на национална референтна лаборатория с оборудване и експертен персонал, които да ѝ позволяват да извършва посоченото в параграф 1 изследване.
3. Чрез дерогация от параграф 2 държавите-членки, които нямат национална лаборатория, компетентна в областта, може да използват услугите на национална лаборатория със съответната компетенция на друга държава-членка.
4. Списъкът на националните референтни лаборатории за болести по двучерупчестите мекотели се съдържа в приложение В.
5. Националните референтни лаборатории си сътрудничат с посочената в член 7 референтна лаборатория на Общността.
Член 7
1. Референтната лаборатория на Общността за болести по двучерупчестите мекотели е посочена в приложение А.
2. Без да се засяга Решение 90/424/ЕИО от 26 юни 1990 г. (5) относно разходите във ветеринарната област, и по-специално член 28 от него, функциите и задълженията на посочената в параграф 1 лаборатория са тези, установени в приложение Б.
Член 8
1. Експерти на Комисията могат, доколкото това е необходимо за осигуряване на единното прилагане на настоящата директива, да извършват проверки на място. По този начин те могат да извършват проверки на случаен и недискриминационен принцип, за да се уверят, че компетентният орган контролира спазването на изискванията на настоящата директива.
Комисията информира държавите-членки за резултатите от тези проверки.
2. Посочените в параграф 1 проверки се извършват в сътрудничество с компетентния орган.
3. Държавата-членка, на чиято територия се извършват проверките, осигурява всякакво поискано от експертите съдействие във връзка с изпълнение на тяхната задача.
4. Подробните правила за прилагането на този член се приемат в съответствие с посочената в член 10 процедура.
Член 9
Съветът изменя приложение А, когато е необходимо, като се произнася с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията.
Когато е необходимо, приложения Б, В и Г могат да се изменят в съответствие с посочената в член 10 процедура.
Член 10
1. Когато трябва да се следва посочената в този член процедура, въпросите незабавно се отнасят до Постоянния ветеринарен комитет (наричан по-долу „Комитета“), създаден с Решение 68/361/ЕИО (6), от неговия председател, по негова собствена инициатива или по искане на държавата-членка.
2. Представителят на Комисията представя на Комитета проект за мерките, които трябва да се вземат. Комитетът представя своето становище по проекта в рамките на срок, който може да бъде посочен от председателя съобразно спешността на въпроса. Становището се формира с посоченото в член 148, параграф 2 от Договора мнозинство, в случай на решения, които Съветът приема по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в Комитета се претеглят по установения в същия член начин. Председателят не гласува.
3.
а)
Комисията приема предвидените мерки, ако те са в съответствие със становището на Комитета.
б)
Ако предвидените мерки не са в съответствие със становището на Комитета или ако не е представено становище, Комисията незабавно представя на Съвета предложение във връзка с мерките, които трябва да се вземат. Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство.
Ако, при изтичане на период от три месеца от датата, на която Съветът е сезиран, същият не се е произнесъл, предложените мерки се приемат от Комисията, освен ако Съветът не е взел решение срещу тези мерки с обикновено мнозинство.
Член 11
Най-късно до 31 декември 1999 г. Комисията представя на Съвета доклад, изготвен, ако е необходимо, след консултации с Научния ветеринарен комитет, като се взема предвид придобитият при прилагането на настоящата директива опит и техническото и научно развитие, и който е придружен от предложения за изменения, когато това е уместно.
Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство по всяко такова предложение.
Член 12
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива преди 1 юни 1997 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Въпреки това, от посочената в параграф 1 дата държавите-членки могат, при спазване на общите правила на Договора, да поддържат или прилагат спрямо тяхното производство разпоредби, по-стриктни от посочените в настоящата директива. Те информират Комисията за това.
3. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното си законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 13
Настоящата директива влиза в сила на 20-ия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
Член 14
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 22 декември 1995 година.