KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 11. december 2007
om statsstøtte C 32/07 (ex N 389/06) midlertidig defensiv ordning for skibsbygningsindustrien - Portugal
(meddelt under nummer K(2007) 6063)
(Kun den portugisiske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2008/315/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med de nævnte bestemmelser (1) og under hensyntagen til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Portugal anmeldte foranstaltningen den 20. juni 2006. Kommissionen anmodede ved brev af 6. juli 2006 Portugal om yderligere oplysninger og foreslog i overensstemmelse med artikel 5, stk. 4, i forordning (EF) nr. 659/1999 (2) at forlænge fristen for en beslutning om den anmeldte støtte, indtil Kommissionen traf beslutning om en tilsvarende tidligere portugisisk anmeldelse, som stadig var under behandling (3). Portugal godkendte ved brev af 25. juli 2006 dette forslag.
(2)
Ved brev af 11. maj 2007 genoptog Kommissionen behandlingen af anmeldelsen og gjorde Portugal opmærksom på, at anmeldelsen endnu ikke var fuldstændig. Portugal fremsendte supplerende oplysninger ved brev af 5. og 26. juli 2007.
(3)
Ved brev af 10. august 2007 underrettede Kommissionen Portugal om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, vedrørende ovennævnte foranstaltning.
(4)
Ved brev af 17. september 2007, der blev registreret den 26. juli 2006, fremlagde de portugisiske myndigheder deres bemærkninger i forbindelse med ovennævnte procedure.
(5)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (4). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger. Der blev ikke modtaget bemærkninger fra tredjemand i denne forbindelse.
II. DETALJERET BESKRIVELSE AF STØTTEN
(6)
Støtten skulle ydes til Estaleiros Navais de Viana do Castelo S.A. (»ENVC«), et portugisisk skibsværft, som på nuværende tidspunkt har omkring 1 000 ansatte.
(7)
Portugal havde til hensigt at yde ENVC direkte tilskud på 6 575 558 EUR i tilknytning til syv skibsbygningskontrakter, der blev tildelt mellem den 4. februar og den 31. marts 2005. Oplysningerne vedrørende kontrakterne og den tilsvarende støtte kan opsummeres på følgende måde:
Skib til tung last af forskellig art
Dato for kontraktunderskrivelse
Reder
Foreslået statsstøtte (EUR)
C 228
24.2.2005
JMS Schiffahrtsgesellschaft mbH &CO KG MS
1 212 766
C 229
24.2.2005
JMS Schiffahrtsgesellschaft mbH &CO KG MS
1 212 766
C 230
4.2.2005
MARE Schiffahrtsgesellschaft
1 212 766
C 231
4.2.2005
MARE Schiffahrtsgesellschaft
661 102
C 232
4.2.2005
MARE Schiffahrtsgesellschaft
630 328
C 233
4.2.2005
MARE Schiffahrtsgesellschaft
433 064
C 210
31.3.2005
Mutualista Açoreana
1 212 766
(8)
Ifølge oplysningerne i anmeldelsen blev støtteansøgningen vedrørende samtlige syv kontrakter fremlagt af værfterne i juli 2005, dvs. efter kontraktunderskrivelsen. Portugal godkendte støtten under forudsætning af Kommissionens godkendelse heraf ved fælles beslutning truffet af ministeriet for finanser og offentlig administration og ministeriet for økonomi og innovation af 7. august 2006.
(9)
Skibene blev leveret eller forventes leveret på nedenstående datoer:
Skib
Leveringsdato
C 228
30. september 2007
C 229
30. december 2007
C 230
28. juli 2006
C 231
30. oktober 2006
C 232
3. januar 2007
C 233
24. april 2007
C 210
10. juli 2007
(10)
Portugal har til hensigt at tildele støtte i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1177/2002 om en midlertidig defensiv ordning for skibsbygningsindustrien (5) som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 502/2004 (6) (»MDO-forordningen«). MDO-forordningen trådte i kraft den 3. juli 2002 og udløb den 31. marts 2005 og var således ikke længere i kraft, da Portugal godkendte og anmeldte støtten.
(11)
Portugal fremfører, at kontrakterne er omfattet af MDO-forordningen, eftersom de blev underskrevet, mens den var i kraft.
III. BEGRUNDELSE FOR INDLEDNING AF PROCEDUREN
(12)
I sin beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i forbindelse med denne sag fremhævede Kommissionen, at den nærede tvivl om støttens forenelighed med fællesmarkedet i henhold til MDO-forordningen af følgende årsager.
(13)
Kommissionen nærede for det første tvivl om støttens tilskyndelsesvirkning. Kommissionen påpegede, at støtteansøgningen først blev indgivet efter kontraktunderskrivelsen. Portugal godkendte ligeledes kun støtten internt (på betingelse af Kommissionens godkendelse) mere end et år efter indgivelsen af ansøgningen. De portugisiske myndigheder fremlagde ikke dokumentation for, at ENVC ved underskrivelse af kontrakten havde fået garanti for, at skibsværftet ville modtage støtte. Kommissionen nærede derfor tvivl om, hvorvidt ENVC var blevet tilskyndet til at gennemføre de pågældende projekter, fordi der forelå statsstøtte.
(14)
Kommissionen satte for det andet spørgsmålstegn ved retsgrundlaget for godkendelse af støtten. Kommissionen fremhævede, at MDO-forordningens gyldighed ophørte den 31. marts 2005, hvorfor den ikke var i kraft, da Portugal godkendte og anmeldte støtteforanstaltningen. Kommissionen påpegede også, at den i sin beslutning vedrørende sag C 26/2006 (ex N 110/06) (7) udførligt havde forklaret, hvorfor den vurderede, at MDO-forordningen ikke længere udgjorde et gyldigt retsgrundlag for godkendelse af ny driftsstøtte inden for skibsbygning. Portugal havde i det foreliggende tilfælde ikke fremlagt nye oplysninger, der kunne ændre Kommissionens vurdering i denne forbindelse, og kunne derfor ikke i denne fase anse støtten for at være forenelig med fællesmarkedet.
IV. BEMÆRKNINGER FRA PORTUGAL
(15)
Hvad angår de pågældende kontrakter, fremhævede Portugal, at skibsværftet generelt konkurrerede med skibsværfter uden for Fællesskabet og navnlig var udsat for illoyal konkurrence fra de koreanske værfter, som netop var omhandlet i MDO-forordningen. Hertil kommer, at kontrakterne ikke påvirkede og heller ikke truede med at påvirke konkurrencen i EU, eftersom alle EU-værfter havde samme adgang til støtte ydet under MDO-forordningen, som var gældende i alle medlemsstater. De anmeldte foranstaltninger kunne derfor ikke anses for at påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.
(16)
Hvad angår støttens tilskyndelsesvirkning, fremførte Portugal, at ENVC ikke havde haft reel mulighed for at fremlægge en behørigt begrundet støtteansøgning forud for undertegnelsen af kontrakterne på grund af særlige forhold i forbindelse med forhandlingerne. Kontakterne med rederne var blevet etableret, inden støtteansøgningen var indgivet af ENVC. Portugal påpegede ligeledes, at selv om ENVC havde underskrevet kontrakterne uden offentlig garanti om, at de ville modtage støtten, forhandlede og underskrev værfterne kontrakterne og byggede skibene i forventning om, at både de portugisiske myndigheder og Kommissionen ville godkende støtten, når de objektive betingelser for at kunne modtage støtte var opfyldt i det foreliggende tilfælde.
(17)
Hvad angår retsgrundlaget for at godkende støtten, henviste de portugisiske myndigheder til deres bemærkninger i forbindelse med sag C 26/2006 (8), som de også mente var gældende i den foreliggende sag. De portugisiske myndigheder understregede, at de pågældende kontrakter blev underskrevet, mens MDO-forordningen var gældende, dvs. før den 31. marts 2005 og inden WTO's instans til bilæggelse af tvister havde godkendt rapporten fra det panel, der fordømte den nævnte forordning. Portugal erklærede ligeledes, at det ikke var muligt at anmelde støtten før udløbet af MDO-forordningen, eftersom kontrakterne først blev underskrevet i februar og marts 2005 (dvs. kort før MDO-forordningens udløb). De portugisiske myndigheder mener derfor ikke, at dette medfører ugyldighed for disse kontrakter, som opfyldte de objektive betingelser, der var fastsat i MDO-forordningen, da undertegnelsen fandt sted.
V. VURDERING AF STØTTEN
(18)
I henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(19)
Kommissionen vurderer, at den planlagte foranstaltning er statsstøtte i medfør af EF-traktatens artikel 87, stk. 1. Der er tale om støtte finansieret med statsmidler. Bortset fra, at MDO-forordningen finder anvendelse i alle medlemsstater, og at alle skibsværfter er berettigede til støtte under den nævnte forordning, således som det fremføres af Portugal, er foranstaltningerne selektive, da de i det foreliggende tilfælde er begrænset til ENVC. Denne selektive støtte kan fordreje konkurrencen, i og med at den giver ENVC en fordel i forhold til konkurrenterne, som ikke modtager støtte. I den forbindelse berører det forhold, at ENVC eventuelt konkurrerer med de koreanske skibsværfter ikke, at det ligeledes konkurrerer med andre skibsværfter i fællesmarkedet. Skibsbygningsindustrien er endelig en økonomisk sektor, som er præget af betydelig samhandel mellem medlemsstaterne, hvorfor foranstaltningerne kan påvirke samhandelen mellem disse.
(20)
Kommissionen bekræfter derfor, at den anmeldte støtte er omfattet af EF-traktatens artikel 87, stk. 1.
(21)
Hvad angår det generelle princip, kan statsstøtte kun anses for at være forenelig med fællesmarkedet, hvis den er nødvendig for at tilskynde den støttemodtagende virksomhed til at handle på en måde, der bidrager til at nå de mål, der er opstillet i forbindelse med den pågældende undtagelse (9).
(22)
Kommissionen påpeger i den forbindelse, at målet med MDO-forordningen var, »at sikre, at skibsværfterne i Fællesskabet kan klare sig over for den illoyale konkurrence fra Korea« (sjette betragtning). Der kunne således ydes direkte støtte svarende til højst 6 % af kontraktværdien før støtte, forudsat at kontrakten havde været genstand for konkurrence fra et koreansk skibsværft, som tilbød en lavere pris (artikel 2).
(23)
Portugal anfører i denne sag, at selv om ENVC ikke havde nogen form for garanti for at modtage støtte, da kontrakterne blev underskrevet, nærede det forventninger herom, eftersom kontrakterne opfyldte de objektive betingelser for at kunne være omfattet af støtte under MDO-forordningen.
(24)
Kommissionen mener imidlertid, at der i den foreliggende sag ikke er tilstrækkeligt bevis for, at støtten var afgørende for ENVC's underskrivelse af kontrakterne.
(25)
Således som det allerede er fremhævet i beslutningen om at indlede undersøgelsesproceduren, fremlagde de portugisiske myndigheder en kopi af et brev fra en reder, hvori det hævdes, at rederen for seks af de pågældende kontrakter (skib C 228 til C 233) var blevet tilbudt priser, der lå lavere end de koreanske skibsværfters. Dette brev er imidlertid fra 9. marts 2005, dvs. at det først blev sendt til ENVC efter værftets underskrivelse af kontrakterne om disse pristilbud. Det må derfor formodes, at værftet ved underskrivelsen af de første seks kontrakter ikke kunne have sikkerhed for, at kontrakterne opfyldte alle betingelserne for støtteberettigelse. Hvad angår den syvende kontrakt (skib C 210), forekommer omstændighederne også tvivlsomme, eftersom oplysningerne om, at der var modtaget lavere koreanske tilbud først blev sendt til ENVC den 31. marts 2005, dvs. samme dag som ENVC underskrev kontrakten.
(26)
Portugal fremlagde ikke formel eller uformel dokumentation for, at ENVC inden kontraktunderskrivelsen havde modtaget oplysninger fra de portugisiske myndigheder om, at der kunne ydes støtte i forbindelse med disse kontrakter (10). I stedet for formodes det, at ENVC var parat til at gennemføre disse kontrakter, selv uden at have garanti for at modtage støtte. I det dokument, som de portugisiske myndigheder fremlagde i den indledende undersøgelsesfase, fremførte de f. eks. ligeledes, at ENVC var retligt forpligtet til at bygge skibene - også selv om støtten ikke blev godkendt. Portugal tilføjede, at i den foreliggende sag anmodede ENVC først om støtte efter udløbet af MDO-forordningen, hvilket synes at bekræfte, at skibsværftet var rede til at gennemføre projekterne, selv om det risikerede ikke at modtage støtte.
(27)
Det er Kommissionens generelle regel, at for at støtten kan have en tilskyndelsesvirkning, skal ansøgningen herom indgives, inden projektet indledes (11). Det var ikke tilfældet. Støtteanmodningen blev først indgivet efter kontraktunderskrivelsen (dvs. i juli 2005, mens kontrakterne blev underskrevet i februar og marts 2005). Hertil kommer, at Portugal kun godkendte støtten internt (på betingelse af Kommissionens godkendelse) mere end et år efter indgivelsen af ansøgningen om støtte. Hvad angår de formelle aspekter, er kravet med hensyn til tilskyndelsesvirkningen således heller ikke opfyldt.
(28)
Kommissionen konkluderer derfor, at Portugal ikke har fremlagt tilstrækkelig dokumentation for støttens tilskyndelsesvirkning.
(29)
Hvad angår retsgrundlaget for at godkende støtten, fremlagde Portugal ikke ny dokumentation, der fjerner den tvivl, som Kommissionen gav udtryk for i sin beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure. Portugals vigtigste argument i denne forbindelse er, at kontrakterne er støtteberettigede, fordi de blev undertegnet, mens MDO-forordningen var gyldig. Portugal fremhæver ligeledes, at det forhold, at støtten først blev anmeldt efter MDO-forordningens udløb, ikke har indvirkning på støtteberettigelsen for de kontrakter, der er omfattet af støtten.
(30)
I en tidligere beslutning (12) havde Kommissionen imidlertid redegjort for, hvorfor den ikke længere anså MDO-forordningen for at udgøre et gyldigt retsgrundlag for at godkende ny driftsstøtte til fordel for skibsbygningsindustrien.
(31)
Kommissionen fremhæver, at den tidsbegrænsende anvendelse af MDO-forordningen er fastsat i dens artikel 5 (13), som fastsætter, at forordningen »udløber den 31. marts 2005«. Det forhold, at artikel 4 i MDO-forordningen fastsætter, at denne forordning anvendes »på endelige kontrakter, der undertegnes i tidsrummet fra forordningens ikrafttræden til dens udløb«, er ifølge Kommissionen en betingelse for forenelighed og ikke en fastsættelse af forordningens anvendelsesperiode.
(32)
Dette bekræftes ligeledes i anden del af artikel 4, som fastsætter, at MDO-forordningen ikke finder anvendelse på »endelige kontrakter, der undertegnes, før Fællesskabet i De Europæiske Fællesskabers Tidende har meddelt, at det har indledt en tvistbilæggelsesprocedure mod Korea (…), og endelige kontrakter, der undertegnes en måned eller mere efter, at Kommissionen i De Europæiske Fællesskabers Tidende har meddelt, at denne tvistbilæggelsesprocedure har ført til en løsning eller indstilles«.
(33)
Det er på baggrund af ovenstående klart, at MDO-forordningen kun kunne finde anvendelse, hvis der forelå en tvist med Korea (14), og under alle omstændigheder aldrig efter den 31. marts 2005
(34)
Denne fortolkning understøttes af det egentlige mål med MDO-forordningen: »Som en ekstraordinær og midlertidig foranstaltning og for at bistå Fællesskabets skibsværfter inden for de segmenter, der har lidt under negative virkninger i form af væsentlig og alvorlig skade på grund af illoyal koreansk konkurrence, bør der gives tilladelse til anvendelse af en midlertidig defensiv ordning inden for afgrænsede markedssegmenter i et kort og begrænset tidsrum« (15) (tredje betragtning).
(35)
I den foreliggende sag skete ENVC's indgivelse af ansøgning om støtte til de portugisiske myndigheder og godkendelsen af disse samt anmeldelsen til Kommissionen efter datoen for udløbet af MDO-forordningen, hvorfor støtteforanstaltningerne helt klart ligger uden for forordningens anvendelsesperiode.
(36)
Som det allerede er fastsat i beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i forbindelse med denne sag, understreger Kommissionen desuden, at der ved fortolkningen af MDO-forordningen bør tages hensyn til Fællesskabets internationale forpligtelser. I henhold til Domstolens faste retspraksis bør fællesskabslovgivningen i videst muligt omfang fortolkes på en måde, der er i overensstemmelse med international lovgivning, herunder med Fællesskabets forpligtelser i forhold til WTO (16).
(37)
Kommissionen noterer sig i den forbindelse, at Korea anfægtede MDO-forordningens forenelighed med WTO-reglerne. Den 22. april 2005 udsendte et WTO-panel en beretning, ifølge hvilken MDO-forordningen og forskellige nationale ordninger, der var vedtaget under dette instrument, og som allerede var i kraft, da Korea klagede til WTO, var i strid med artikel 23, stk. 1, i WTO-forståelsen vedrørende regler og procedurer for bilæggelse af tvister (17). WTO's tvistbilæggelsesorgan vedtog den 20. juni 2005 dette panels beretning med en henstilling om, at Fællesskabet foretager en tilpasning af MDO-forordningen og de nationale ordninger, der er vedtaget herunder, i overensstemmelse med de forpligtelser, som påhviler Fællesskabet i henhold til WTO-aftalerne (18). Fællesskabet meddelte den 20. juli 2005 WTO's tvistbilæggelsesorgan, at det allerede havde efterlevet organets beslutning og henstillinger, eftersom MDO-forordningens gyldighed var ophørt den 31. marts 2005, og medlemsstaterne ikke fortsat kunne yde driftsstøtte under denne forordning.
(38)
I WTO-panelets beretning og WTO-tvistbilæggelsesorganets beslutning om at godkende denne beretning fordømmes MDO-forordningen i sig selv, fordi den strider imod WTO-reglerne, og Fællesskabet pålægges at indstille anvendelsen af den. Fællesskabets forpligtelse til at efterleve WTO-tvistbilæggelsesorganets beslutning omfatter ligeledes fremtidige beslutninger om ydelse af ny støtte inden for rammerne af MDO-forordningen (19). Da Fællesskabet meddelte WTO's tvistbilæggelsesorgan, at det allerede havde tilpasset sine foranstaltninger til dette organs beslutning og henstillinger, eftersom MDO-forordningens gyldighed var ophørt den 31. marts 2005, og medlemsstaterne ikke længere kunne yde driftsstøtte under denne forordning, forpligtede det sig til at ophøre med at anvende denne forordning til godkendelse af ny støtte. Godkendelse af den omhandlede støtte ville derfor være i strid med Fællesskabets internationale forpligtelser.
(39)
Det forhold, at Rådet ikke har forlænget gyldighedsperioden for MDO-forordningen efter dens udløb, er et klart udtryk for, at det ikke havde til hensigt fortsat at bemyndige Kommissionen til at godkende støtte under den nævnte forordning. Det er i overensstemmelse med, at Fællesskabet havde informeret WTO's tvistbilæggelsesorgan om, at medlemsstaterne ikke kunne fortsætte med at yde driftsstøtte i henhold til denne forordning.
(40)
Portugal fremlagde ikke nye argumenter, der anfægtede Kommissionens vurdering, som der var redegjort for i beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, og som er gengivet i de foregående punkter.
(41)
Kommissionen konkluderer derfor, at den anmeldte støtte ikke kan godkendes inden for rammerne af MDO-forordningen. Eftersom der ikke kan indrømmes andre undtagelser i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 2 eller 3, er støtten uforenelig med fællesmarkedet -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Den af Portugal påtænkte statsstøtte på 6 575 558 EUR til Estaleiros Navais de Viana do Castelo S.A. i forbindelse med syv kontrakter undertegnet af dette skibsværft kan ikke godkendes i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1177/2002 om en midlertidig defensiv ordning for skibsbygningsindustrien (20) som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 502/2004 (21), og den er derfor uforenelig med fællesmarkedet. Støtten kan ikke iværksættes.
Artikel 2
Denne beslutning er rettet til Republikken Portugal.
Udfærdiget i Bruxelles, den 11. december 2007.
РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 11 декември 2007 година
относно държавна помощ C 32/07 (ex N 389/06), временен защитен механизъм за корабостроене - Португалия
(нотифицирано под номер C(2007) 6063)
(Само текстът на португалски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2008/315/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 88, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си съгласно посочените по-горе разпоредби (1) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
Португалия уведоми за мярката на 20 юни 2006 г. С писмо от 6 юли 2006 г. Комисията поиска допълнителна информация от Португалия и предложи удължаване на срока, в рамките на който Комисията следва да вземе решение относно нотифицираната мярка, в съответствие с член 4, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 659/1999 (2), докато Комисията вземе решение по предишно подобно уведомление от Португалия, което все още е в процес на оценка (3). С писмо от 25 юли 2006 г. Португалия прие това предложение.
(2)
С писмо от 11 май 2007 г. Комисията поднови оценката на уведомлението и припомни на Португалия, че уведомлението е непълно. Португалия предостави допълнителна информация с писма от 5 юли 2007 г. и 26 юли 2007 г.
(3)
С писмо от 10 август 2007 г. Комисията уведоми Португалия, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО, по отношение на помощта.
(4)
С писмо от 17 септември 2007 г. португалските органи представиха своето мнение в контекста на посочената по-горе процедура.
(5)
Решението на Комисията да открие процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (4). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си. Нямаше мнения от трети страни.
II. ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА ЗА ПОМОЩ
(6)
Получател на помощта следваше да бъде Estaleiros Navais de Viana do Castelo S.A. („ENVC“), португалска корабостроителница, в която работят около 1 000 души.
(7)
Португалия предлага да предостави на ENVC пряка помощ в размер на 6 575 558 EUR във връзка със седем договора за корабостроене, подписани между 4 февруари 2005 г. и 31 март 2005 г. Подробностите около договорите и съответната предложена помощ са следните:
Многофункционален тежкотоварен плавателен съд
Дата на подписване на договора
Собственик на кораба
Предложена държавна помощ (EUR)
C 228
24.2.2005 r.
JMS Schiffahrtsgesellschaft mbH & CO KG MS
1 212 766
C 229
24.2.2005 r.
JMS Schiffahrtsgesellschaft mbH & CO KG MS
1 212 766
C 230
4.2.2005 r.
MARE Schiffahrtsgesellschaft
1 212 766
C 231
4.2.2005 r.
MARE Schiffahrtsgesellschaft
661 102
C 232
4.2.2005 r.
MARE Schiffahrtsgesellschaft
630 328
C 233
4.2.2005 r.
MARE Schiffahrtsgesellschaft
433 064
C 210
31.3.2005 r.
Mutualista Açoreana
1 212 766
(8)
Съгласно информацията, предоставена в уведомлението, молбата за помощ по отношение на всичките седем договора е била подадена от корабостроителницата през юли 2005 г., т.е. след подписването на договорите. Португалия разреши помощта, при условие че тя бъде одобрена от Комисията, със съвместно решение от 7 август 2006 г. на Министерството на финансите и публичната администрация и на Министерството на икономиката и нововъведенията.
(9)
Плавателните съдове бяха доставени, или е следвало да бъдат доставени, на следните дати:
Плавателен съд
Дата на доставка
C 228
30 септември 2007 година
C 229
30 декември 2007 година
C 230
28 юли 2006 година
C 231
30 октомври 2006 година
C 232
3 януари 2007 година
C 233
24 април 2007 година
C 210
10 юли 2007 година
(10)
Португалия предлага да предостави помощта на основание Регламент (ЕО) № 1177/2002 на Съвета относно временен защитен механизъм за корабостроене (5), изменен с Регламент (ЕО) № 502/2004 на Съвета (6) („регламента за ВЗМ“). Регламентът за ВЗМ влезе в сила на 3 юли 2002 г. и срокът му на действие изтече на 31 март 2005 г. Следователно, този регламент вече не е бил в сила в момента, в който Португалия е одобрила и нотифицирала помощта.
(11)
Португалия твърди, че договорите попадат в приложното поле на регламента за ВЗМ, тъй като те са подписани докато регламентът все още е бил в сила.
III. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(12)
В своето решение да открие официалната процедура за разследване по настоящия случай Комисията отбеляза, че има съмнения относно съвместимостта на помощта с общия пазар въз основа на регламента за ВЗМ поради причините, изложени по-долу.
(13)
Първо, Комисията има съмнения относно стимулиращия ефект на помощта. Комисията подчерта, че молбата за помощ е била подадена едва след подписването на договорите. Също така, Португалия е одобрила помощта вътрешно (при условие че е одобрена от Комисията) след повече от една година след подаване на молбата за помощ. Португалия не е представила доказателства, че по времето, когато ENVC е подписала договорите, е имало каквито и да било уверения, че корабостроителницата ще получи помощ. Поради това, Комисията има съмнения, че ENVC е била мотивирана по някакъв начин от наличието на държавна помощ за извършване на съответните проекти.
(14)
Второ, Комисията постави под въпрос правното основание за одобрение на помощта. Комисията отбеляза, че срокът на действие на регламента за ВЗМ е изтекъл на 31 март 2005 г. и следователно регламентът вече не е бил в сила в момента, когато Португалия е одобрила и нотифицирала помощта. Комисията също подчерта, че в своето решение относно дело № C 26/2006 (ex N 110/2006) (7) бе обяснила подробно причините, поради които смята, че регламентът за ВЗМ вече не може да бъде валидно правно основание за одобряването на нови оперативни помощи за корабостроенето. По настоящия случай Португалия не е представила никаква нова информация, която би променила становището на Комисията в това отношение, и поради това на този етап Комисията не би могла да счете, че помощта е съвместима с общия пазар.
IV. МНЕНИЕ, ПРЕДСТАВЕНО ОТ ПОРТУГАЛИЯ
(15)
Португалия подчерта, че по принцип, във връзка с въпросните договори корабостроителницата е била в конкуренция предимно с корабостроителници извън Общността, като в частност е била изправена пред нелоялната конкуренция от корейски корабостроителници, което между другото бе и темата на регламента за ВЗМ. Освен това, договорите не засягаха и не заплашваха да засегнат конкуренцията в ЕС, тъй като всички корабостроителници в ЕС имаха равнопоставен достъп до помощ съгласно регламента за ВЗМ, пряко приложим във всички държави-членки. Следователно не можеше да се приеме, че нотифицираните мерки оказват влияние върху търговията между държавите-членки.
(16)
По отношение на стимулиращия ефект на помощта Португалия изтъкна, че по същество не е било възможно ENVC да подаде надлежно обоснована молба за помощ преди подписване на договорите поради някои аспекти, свързани с преговорите. Контактите със собствениците на корабите бяха установени преди подаване на молба за помощ от ENVC. Португалия също така твърди, че макар и ENVC да е подписала договорите без публични гаранции, че ще получи помощта, корабостроителницата е договорила и подписала договорите и е построила плавателните съдове с очакването португалските органи и Комисията да разрешат помощта, щом като че в този случай обективните условия за получаване на помощта са били изпълнени.
(17)
Що се касае до правното основание за одобряване на помощта, Португалия припомни своето мнение, предоставено в контекста на дело № C 26/2006 (8), което счита за приложимо в настоящия случай. Португалия отбеляза, че въпросните договори са били подписани по време на периода на прилагане на регламента за ВЗМ, т.е. преди 31 март 2005 г. и преди Органът за уреждане на спорове на СТО да приеме доклада на експертната група за възражение срещу регламента за ВЗМ. Португалия също заяви, че не е било възможно да уведоми за помощта преди изтичането на срока на действие на регламента за ВЗМ, тъй като договорите са подписани едва през февруари и март 2005 г. (т.е. точно преди изтичането на срока на действие на регламента за ВЗМ). Въпреки това, според Португалия това не анулира валидността на тези договори, които са изпълнявали обективните условия на регламента за ВЗМ към момента на тяхното подписване.
V. ОЦЕНКА
(18)
Съгласно член 87, параграф 1 от Договора за ЕО помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държави-членки, е несъвместима с общия пазар.
(19)
Комисията смята, че предложените мерки представляват държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО. Мерките приемат формата на безвъзмездна помощ, която се финансира от държавни ресурси. Дори при условие, че регламентът за ВЗМ се е прилагал във всички държави-членки и всички корабостроителници са могли да кандидатстват за помощ съгласно регламента за ВЗМ, както се аргументира Португалия, мерките са избирателни, тъй като в този случай се ограничават до ENVC. Тази избирателна безвъзмездна помощ има вероятност да наруши конкуренцията, тъй като дава на ENVC предимство пред други конкуренти, които не получават помощ. В тази връзка, фактът че ENVC е могла да се конкурира с корабостроителници в Корея не омаловажава факта, че ENVC също се е конкурирала с други корабостроителници на общия пазар. Най-сетне, корабостроенето е икономическа дейност, която включва засилена търговия между държавите-членки, и следователно има вероятност мерките да засегнат търговията между тях.
(20)
Вследствие на това Комисията потвърждава, че нотифицираната мярка за помощ попада в приложното поле на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
(21)
Като общ принцип държавната помощ може да се смята за съвместима с общия пазар само, ако тя е необходима, за да стимулира приемащото дружество да действа по начин, който съдейства за постигане на целите, предвидени в съответната дерогация (9).
(22)
В тази връзка Комисията отбелязва, че целта на регламента за ВЗМ е била „да позволи ефективно на корабостроителници на Общността да преодолеят нелоялна конкуренция от Корея“ (вижте съображение 6 в преамбюла). По този начин, може да бъде разрешена пряка помощ от до 6 % от договорната стойност преди помощта, при наличие на конкуренция за същия договор от корабостроителница в Корея, предлагаща по-ниска цена (член 2).
(23)
В настоящия случай Португалия се аргументира, че въпреки че при подписване на договорите ENVC не е имала каквато и да било гаранция за получаване на помощта, тя е очаквала да получи помощта, тъй като договорите са изпълнявали обективните условия за кандидатстване за помощ на регламента за ВЗМ.
(24)
Въпреки това, Комисията счита че в този случай няма достатъчно доказателства, че помощта е била определяща за подписване на договорите от ENVC.
(25)
Както вече беше отбелязано в решението за предприемане на процедурата за разследване, Португалия предостави копие от писмо от собственик на кораб, твърдящо че за шест от въпросните договори (плавателни съдове C 228 до C 233), собственикът на кораба е получил оферти с по-ниски цени от корейски корабостроителници. Въпреки това, писмото е с дата 9 март 2005 г., т.е. то е било изпратено до ENVC едва след като корабостроителницата вече е подписала договорите, свързани с тези оферти. По този начин изглежда, че корабостроителницата, когато е подписала първите шест договора, не е могла да бъде сигурна, че договорите са изпълнявали всичките условия за кандидатстване за помощ. По отношение на седмия договор (плавателен съд C 210) положението също изглежда съмнително, тъй като твърдението за получаване на оферти с по-ниски цени от Корея е било изпратено до ENVC едва на 31 март 2005 г., т.е. на същия ден, в който ENVC е подписала договора.
(26)
Португалия не е представила никакви доказателства, че ENVC е получила официално или неофициално указание от португалските органи, преди подписване на договорите, че във връзка с тези договори може да бъде предоставена помощ (10). По-скоро изглежда, че ENVC е била готова да поеме тези договори дори без гаранции за получаване на помощ. Като пример, в свое съобщение след откриването на процедурата за разследване Португалия също заяви, че ENVC е била законово обвързана да построи плавателните съдове дори ако помощта не бъде разрешена. Португалия добавя, че в настоящия случай ENVC е кандидатствала за помощта едва след изтичането на срока на действие на регламента за ВЗМ, което изглежда потвърждава, че корабостроителницата е била готова да извърши проектите при риск от неполучаване на помощ.
(27)
Също така като цяло Комисията счита, че за да има помощта стимулиращ ефект, молбата за помощ следва да е била подадена преди началото на проекта (11). Настоящият случай не е такъв. Молбата за помощ е била подадена едва след подписване на договорите (т.е. през юли 2005 г., докато договорите са подписани през февруари и март 2005 г.). От своя страна, Португалия е одобрила помощта вътрешно (при условие че тя е одобрена от Комисията) след повече от една година след подаване на молбата за помощ. Следователно, и от формална гледна точка стимулиращият ефект не е изпълнен.
(28)
Поради това Комисията заключава, че Португалия не е представила достатъчно факти за доказване на стимулиращия ефект на помощта.
(29)
По отношение на правното основание за одобряване на помощта, Португалия не е представила никакви нови аргументи, които биха премахнали съмненията, изразени от Комисията в нейното решение да предприеме официалната процедура за разследване. Основният аргумент на Португалия в тази връзка е, че договорите изпълняват условията за кандидатстване за помощ, тъй като са били подписани по време на периода на прилагане на регламента за ВЗМ. Португалия също отбелязва, че фактът, че помощта е била уведомена едва след изтичането на срока на действие на регламента за ВЗМ, няма влияние върху избираемостта на договорите за получаване за помощ.
(30)
Въпреки това, в предишно свое решение (12) Комисията вече обясни защо не счита, че регламентът за ВЗМ все още представлява валидно правно основание за одобряване на нова оперативна помощ за корабостроене.
(31)
Комисията отбелязва, че временното прилагане на регламента за ВЗМ е определено в член 5 (13) от регламента, който посочва, че действието на регламента „изтича на 31 март 2005 г.“. Фактът, че член 4 от регламента за ВЗМ посочва, че този регламент „се прилага към сключени договори, подписани от влизането в сила на настоящия регламент до неговото изтичане (…)“, според Комисията е условие за съвместимост и не определя временното прилагане на регламента за ВЗМ.
(32)
Горното се потвърждава също така от втората част на член 4, която предвижда регламентът за ВЗМ да не се прилага към „сключени договори, подписани преди Общността да публикува известие в Официален вестник на Европейските общности относно предприемане на процедура за уреждане на спор с Корея (…), както и сключени договори, подписани един или повече месеци след като Комисията публикува известие в Официален вестник на Европейските общности, че въпросната процедура за уреждане на спор е приключила или е прекратена“.
(33)
От горното е видно, че регламентът за ВЗМ е трябвало да се прилага само в случай на неуреден спор с Корея (14) и във всеки случай не по-късно от 31 март 2005 г.
(34)
Това тълкуване се подкрепя от самата цел на регламента за ВЗМ: той е предвиден „като извънредна и временна мярка с цел да съдейства на корабостроителници на Общността в тези сегменти, които са пострадали от неблагоприятни ефекти под формата на материални щети и сериозни вреди, възникнали от нелоялна корейска конкуренция (…) [която] следва да се разрешава за ограничени пазарни сегменти и само за кратък период“ (15) (съображение 3).
(35)
В настоящия случай молбата за помощ е била подадена от ENVC до португалските органи, одобрена от Португалия и уведомена на Комисията едва след изтичането на срока на действие на регламента за ВЗМ, като от това е ясно, че мерките попадат извън временното прилагане на регламента за ВЗМ.
(36)
Комисията допълнително отбелязва, че както вече е обяснила в решението за откриване на официалната процедура за разследване по настоящия случай, тълкуването на регламента за ВЗМ трябва също да се разглежда в светлината на международните задължения на Общността. Съгласно утвърдената съдебна практика на Съда на Европейската общност законодателството на Общността следва да се тълкува, доколкото това е възможно, по начин, който се съгласува с международното право, включително задълженията на ЕО към СТО (16).
(37)
В този контекст Комисията припомня, че Корея е оспорила съвместимостта на регламента за ВЗМ с правилата на Световната търговска организация (СТО). На 22 април 2005 г. експертна група на СТО издаде свой доклад, заключаващ, че регламентът за ВЗМ и няколко национални схеми, приети в рамките на този механизъм и съществуващи по времето, когато Корея е подала своята жалба в СТО, са били в нарушение на член 23, параграф 1 от Договореността относно правилата и процедурите за уреждане на спорове (ДППУС) (17). На 20 юни 2005 г. Органът за уреждане на спорове на СТО (ОУС) прие доклада на експертната група, включително неговата препоръка Общността да приведе регламента за ВЗМ и националните схеми за ВЗМ в съответствие със своите задължения съгласно Споразуменията със СТО (18). На 20 юли 2005 г. Общността уведоми ОУС, че вече е привела своите мерки в съответствие с решението и препоръките на ОУС, тъй като срокът на действие на регламента за ВЗМ е изтекъл на 31 март 2005 г. и държавите-членки повече не могат да предоставят оперативна помощ в съответствие с него.
(38)
Докладът на експертната група и решението на ОУС за приемането на този доклад осъждат регламента за ВЗМ per se като противоречащ на правилата на СТО и задължават Общността да спре прилагането на регламента за ВЗМ. Задължението на Общността да изпълни решението на ОУС също така обхваща бъдещи решения за предоставяне на нова помощ при прилагане на регламента за ВЗМ (19). Чрез уведомяването на ОУС, че вече е привела своите мерки в съответствие с решението и препоръките на ОУС, тъй като регламентът за ВЗМ е изтекъл на 31 март 2005 г. и държавите-членки вече не могат да предоставят оперативна помощ в съответствие с него, Общността се ангажира вече да не прилага този регламент за разрешаване на предоставянето на нова помощ. В съответствие с това одобряването на настоящата помощ би довело до неспазване на международните ангажименти на Общността.
(39)
Фактът, че Съветът не е подновил този регламент след неговото изтичане, ясно показва, че Съветът не е възнамерявал да продължи правомощието на Комисията да одобрява помощ в съответствие с регламента за ВЗМ. Това отговаря на факта, че Общността уведоми ОУС, че държавите-членки вече не могат да предоставят оперативна помощ в съответствие този регламент.
(40)
Португалия не представи нови аргументи за оспорване на становището на Комисията, изразено в нейното решение за откриване на официалната процедура за разследване и повторено по-горе.
(41)
Следователно Комисията заключава, че нотифицираната помощ не може да бъде одобрена съгласно регламента за ВЗМ. Тъй като не се прилага друга клауза за освобождаване съгласно член 87, параграф 2 или 3 от Договора за ЕО, помощта се смята за несъвместима с общия пазар,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Нотифицираната помощ в размер на 6 575 558 EUR, която Португалия възнамерява да приведе в действие в полза на Estaleiros Navais de Viana do Castelo S.A. във връзка със седем договора, подписани от тази корабостроителница, не може да се разреши съгласно Регламент (ЕО) № 1177/2002 на Съвета относно временен защитен механизъм за корабостроенето (20), изменен с Регламент (ЕО) № 502/2004 на Съвета (21), и следователно е несъвместима с общия пазар. Не се разрешава привеждането в действие на помощта.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Португалската република.
Съставено в Брюксел на 11 декември 2007 година.