RÅDETS BESLUTNING
af 29. april 2008
om ændring af bilag 3, del I, i de fælles konsulære instrukser om statsborgere fra tredjelande, som er underlagt kravet om lufthavnstransitvisum
(2008/374/EF)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 789/2001 af 24. april 2001 om at forbeholde Rådet gennemførelsesbeføjelserne vedrørende visse detailbestemmelser og konkrete procedurer i forbindelse med behandling af visumansøgninger (1),
under henvisning til initiativ fra Kongeriget Belgien, Storhertugdømmet Luxembourg og Kongeriget Nederlandene, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Bilag 3, del I, i de fælles konsulære instrukser indeholder en fælles liste over tredjelande, hvis statsborgere er underlagt kravet om lufthavnstransitvisum (ATV) i alle medlemsstater.
(2)
Beneluxlandene, Tyskland, Spanien og Italien ønsker at begrænse kravet om ATV til kun at gælde for ghanesiske og nigerianske statsborgere, som ikke er i besiddelse af gyldigt visum udstedt af Den Europæiske Unions medlemsstater eller af en stat, der er part i EØS-aftalen af 2. maj 1992, Amerikas Forenede Stater, Canada, Japan eller Schweiz. De fælles konsulære instrukser bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
(3)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne beslutning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark. Inden seks måneder efter at Rådet har vedtaget denne beslutning til udbygning af Schengenreglerne efter bestemmelserne i tredje del, afsnit IV, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, træffer Danmark afgørelse om, hvorvidt det vil gennemføre denne beslutning i sin nationale lovgivning, jf. artikel 5 i protokollen om Danmarks stilling.
(4)
For Islands og Norges vedkommende er denne beslutning et led i udviklingen af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen indgået mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (2), der falder ind under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, i Rådets afgørelse 1999/437/EF af 17. maj 1999 (3) om visse gennemførelsesbestemmelser til nævnte aftale.
(5)
For så vidt angår Schweiz er denne beslutning et led i udviklingen af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (4), der falder ind under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3, i Rådets afgørelse 2008/146/EF (5) og Rådets afgørelse 2008/149/RIA (6).
(6)
For så vidt angår Liechtenstein er denne beslutning et led i udviklingen af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (7), der falder ind under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i afgørelse 2008/261/EF (8) og 2008/262/EF (9).
(7)
Denne beslutning er et led i udviklingen af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF af 29. maj 2000 om anmodningen fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (10). Det Forenede Kongerige deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne beslutning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige.
(8)
Denne beslutning er et led i udviklingen af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (11). Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne beslutning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland.
(9)
For Cyperns vedkommende er denne beslutning en retsakt, der bygger på Schengenreglerne eller på anden måde har tilknytning dertil, jf. artikel 3, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2003.
(10)
For Bulgariens og Rumæniens vedkommende er denne beslutning en retsakt, der bygger på Schengenreglerne eller på anden måde har tilknytning dertil, jf. artikel 4, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2005 -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
I bilag 3, del I, i de fælles konsulære instrukser foretages følgende ændringer:
1)
I angivelsen vedrørende Ghana indsættes følgende fodnote:
»For Beneluxlandene, Tyskland, Spanien og Italien gælder, at følgende personer er fritaget fra kravet om lufthavnstransitvisum:
-
statsborgere i besiddelse af et visum, som er gyldigt i en EU-medlemsstat eller en stat, der er part i EØS-aftalen af 2. maj 1992, Amerikas Forenede Stater, Canada, Japan eller Schweiz, eller når de vender tilbage fra disse lande efter anvendelse af visummet.«
2)
I angivelsen vedrørende Nigeria indsættes følgende fodnote:
»For Beneluxlandene, Tyskland, Spanien og Italien gælder, at følgende personer er fritaget fra kravet om lufthavnstransitvisum:
-
statsborgere i besiddelse af et visum, som er gyldigt i en EU-medlemsstat eller en stat, der er part i EØS-aftalen af 2. maj 1992, Amerikas Forenede Stater, Canada, Japan eller Schweiz, eller når de vender tilbage fra disse lande efter anvendelse af visummet.«
3)
I angivelsen vedrørende Eritrea affattes fodnote 3 således:
»(3)
For Italien gælder, at følgende personer er fritaget fra kravet om lufthavnstransitvisum:
-
statsborgere i besiddelse af et visum, som er gyldigt i en EU-medlemsstat eller en stat, der er part i EØS-aftalen af 2. maj 1992, Amerikas Forenede Stater, Canada, Japan eller Schweiz, eller når de vender tilbage fra disse lande efter anvendelse af visummet.«
Artikel 2
Denne beslutning anvendes fra den 1. maj 2008.
Artikel 3
Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.
Udfærdiget i Bruxelles, den 29. april 2008.
РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 29 април 2008 година
за изменение на приложение 3, част I към Общите консулски инструкции относно гражданите на трети държави, за които се изисква виза за летищен трансфер
(2008/374/ЕО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 789/2001 на Съвета от 24 април 2001 г. за запазване на изпълнителни правомощия на Съвета във връзка с някои подробни разпоредби и практически процедури за разглеждане на молби за визи (1),
като взе предвид инициативата на Кралство Белгия, Великото херцогство Люксембург и Кралство Нидерландия,
като има предвид, че:
(1)
Приложение 3, част I към Общите консулски инструкции съдържа общия списък на трети държави, за чиито граждани се изисква виза за летищен трансфер (ВЛТ) от всички държави-членки.
(2)
По отношение на гражданите на Гана и Нигерия държавите от Бенелюкс, Германия, Испания и Италия желаят да ограничат изискването за виза за летищен трансфер до лицата, които не притежават валидна виза, издадена от държава-членка на Европейския съюз или за държава страна по Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 г., Канада, Япония, Швейцария или Съединените американски щати. Ето защо Общите консулски инструкции следва съответно да се изменят.
(3)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокола относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейската общност, Дания не участва в приемането на настоящото решение, не е обвързана с него и не го прилага. Предвид това, че настоящото решение развива достиженията на правото от Шенген съгласно разпоредбите на част 3, дял IV от Договора за създаване на Европейската общност, Дания, в съответствие с член 5 от посочения протокол, решава в рамките на шест месеца след приемането на настоящото решение от Съвета дали ще го прилага в своето национално право.
(4)
По отношение на Исландия и Норвегия настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението, сключено между Съвета на Европейския съюз и Република Исландия и Кралство Норвегия за асоциирането на двете държави към изпълнението, прилагането и развитието на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген (2), които попадат в рамките на областта, посочена в член 1, буква А от Решение 1999/437/ЕО на Съвета от 17 май 1999 г. (3) относно определени условия за прилагане на това споразумение.
(5)
По отношение на Швейцария настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението, сключено между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (4), които попадат в рамките на областта, посочена в член 1, буква А от Решение 1999/437/ЕО, четен във връзка с член 3 от решения 2008/146/ЕО (5) и 2008/149/ПВР (6) на Съвета.
(6)
По отношение на Лихтенщайн настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Протокола, подписан между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (7), които попадат в рамките на областта, посочена в член 1, буква А от Решение 1999/437/ЕО, четен във връзка с член 3 от решения 2008/261/ЕО (8) и 2008/262/ЕО (9) на Съвета.
(7)
Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в което Обединеното кралство не участва, в съответствие с Решение 2000/365/ЕО на Съвета от 29 май 2000 г. относно искането на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (10). Следователно Обединеното кралство не участва в приемането му, не е обвързано с него и не го прилага.
(8)
Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в което Ирландия не участва, в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно искането на Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (11). Следователно Ирландия не участва в приемането му, не е обвързана с него и не го прилага.
(9)
По отношение на Кипър настоящото решение представлява акт, който развива достиженията на правото от Шенген или е свързан с тях по друг начин по смисъла на член 3, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2003 г.
(10)
По отношение на България и Румъния настоящото решение представлява акт, който развива достиженията на правото от Шенген или е свързан с тях по друг начин по смисъла на член 4, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2005 г.,
РЕШИ:
Член 1
Приложение 3, част I към Общите консулски инструкции се изменя, както следва:
1.
Към вписването по отношение на Гана се добавя следната бележка под линия:
„За държавите от Бенелюкс, Германия, Испания и Италия:
Следните лица се освобождават от изискването за виза за летищен трансфер:
-
Граждани, притежаващи валидна виза за държава-членка на ЕС или за държава, която е страна по Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 г., Канада, Швейцария, Япония или Съединените американски щати, или когато се връщат от тези държави, след като са използвали визата“.
2.
Към вписването по отношение на Нигерия се добавя следната бележка под линия:
„За държавите от Бенелюкс, Германия, Испания и Италия:
Следните лица се освобождават от изискването за виза за летищен трансфер:
-
Граждани, притежаващи валидна виза за държава-членка на ЕС или за държава, която е страна по Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 г., Канада, Япония, Швейцария или Съединените американски щати, или когато се връщат от тези държави, след като са използвали визата“.
3.
Във вписването по отношение на Еритрея се заменя бележка под линия 3 със следното:
„(3)
За Италия:
Следните лица се освобождават от изискването за виза за летищен трансфер:
-
Граждани, притежаващи валидна виза за държава-членка на ЕС или за държава страна по Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 г., Канада, Япония, Швейцария или Съединените американски щати, или когато се връщат от тези държави, след като са използвали визата“.
Член 2
Настоящото решение се прилага от 1 май 2008 година.
Член 3
Адресати на настоящото решение са държавите-членки в съответствие с Договора за създаване на Европейската общност.
Съставено в Брюксел на 29 април 2008 година.