RAADETS DIREKTIV 92/102/EOEF af 27. november 1992 om identifikation og registrering af dyr
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2), og
ud fra foelgende betragtninger:
Det bestemmes i artikel 3, stk. 1, litra c), i Raadets direktiv 90/425/EOEF af 26. juni 1990 om veterinaerkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen med visse levende dyr og produkter inden for Faellesskabet med henblik paa gennemfoerelse af det indre marked (3), at dyr, som indgaar i samhandelen mellem medlemsstaterne, skal vaere identificeret i overensstemmelse med kravene i faellesskabsbestemmelserne og registreret paa en saadan maade, at de kan spores tilbage til de bedrifter, centre eller organer, hvor de har deres oprindelse, eller som de har passeret igennem, og at disse identifikations- og registreringsordninger inden den 1. januar 1993 skal udvides til ogsaa at omfatte flytning af dyr inden for de enkelte medlemsstaters omraader;
efter artikel 14 i Raadets direktiv 91/496/EOEF af 15. juli 1991 om fastsaettelse af principperne for tilrettelaeggelse af veterinaerkontrollen for dyr, der foeres ind i Faellesskabet fra tredjelande, og om aendring af direktiv 89/662/EOEF, 90/425/EOEF og 90/675/EOEF (4), skal den i artikel 3, stk. 1, litra c), i direktiv 90/425/EOEF naevnte identifikation og registrering af disse dyr undtagen for slagtedyr og registrerede enhovede dyr finde sted efter naevnte kontrol;
forvaltningen af visse EF-stoetteordninger paa landbrugsomraadet forudsaetter, at bestemte slags husdyr maerkes enkeltvis; identifikations- og registreringsordningen maa derfor ikke vaere til hinder for gennemfoerelse og kontrol af saadanne ordninger;
det maa sikres, at oplysninger udveksles hurtigt og effektivt mellem medlemsstaterne, saaledes at dette direktiv kan gennemfoeres korrekt; der er vedtaget faellesskabsbestemmelser herom dels ved Raadets forordning (EOEF) nr. 1468/81 af 19. maj 1981 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik paa at sikre den rette anvendelse af told- og landbrugsbestemmelserne (5), dels ved Raadets direktiv 89/608/EOEF af 21. november 1989 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik paa at sikre den rette anvendelse af de veterinaere og zootekniske bestemmelser (6);
brugerne af dyr skal til stadighed have ajourfoerte registre over dyrene paa deres bedrift; personer, som driver handel med dyr, skal foere registre over deres handel; den paagaeldende myndighed skal efter anmodning have adgang til disse registre;
for hurtigt og praecist at kunne foelge dyr, som er flyttet, skal disse kunne identificeres ved et maerke; for saa vidt angaar kvaeg skal maerkets form og indhold fastlaegges paa faellesskabsplan; for saa vidt angaar svin, faar og geder boer afgoerelsen om maerkets art henvises til en senere afgoerelse, og saa laenge en saadan ikke foreligger, boer de nationale identifikationsordninger opretholdes for flytninger, der er begraenset til det nationale marked;
der boer vaere mulighed for at fravige kravet om maerker i forbindelse med dyr, som transporteres direkte fra en bedrift til et slagteri; dyrene skal dog under alle omstaendigheder vaere identificeret saaledes, at oprindelsesbedriften kan spores;
der boer kunne fraviges fra pligten til at foere en fortegnelse over brugere af dyr, der holdes som hobbydyr, og, for at tage hensyn til visse saerlige tilfaelde, fra enkeltheder i forbindelse med foeringen af fortegnelser;
dyr, hvis maerke er blevet ulaeseligt eller gaaet tabt, skal forsynes med et nyt maerke, som goer det muligt at knytte en forbindelse til det tidligere maerke;
dette direktiv maa ikke beroere de specifikke krav i Kommissionens beslutning 89/153/EOEF af 13. februar 1989 om korrelation mellem proever taget med henblik paa undersoegelse for restkoncentrationer og dyrene og deres oprindelsesbedrifter (7) eller de relevante gennemfoerelsesbestemmelser i henhold til direktiv 91/496/EOEF;
der maa fastlaegges en forvaltningsprocedure til vedtagelse af de bestemmelser, der er noedvendige til gennemfoerelsen af dette direktiv -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
I dette direktiv fastsaettes minimumskravene til identifikation og registrering af dyr, med forbehold af mere detaljerede faellesskabsregler, som vil kunne fastlaegges med henblik paa at udrydde eller kontrollere sygdomme.
Dette direktiv anvendes med forbehold af beslutning 89/153/EOEF og de gennemfoerelsesbestemmelser, der er vedtaget i overensstemmelse med direktiv 91/496/EOEF, samt under hensyn til artikel 5 i Raadets forordning (EOEF) nr. 3508/92 af 27. november 1992 om et integreret system for forvaltning af og kontrol med visse EF-stoetteordninger (8).
Artikel 2
I dette direktiv forstaas ved:
a) dyr: alle dyr som omhandlet i direktiv 64/432/EOEF (9) og 91/68/EOEF (10)
b) bedrift: enhver virksomhed, enhver bygning eller, i tilfaelde af frilandsopdraet, ethvert sted, hvor dyr holdes, opdraettes eller behandles
c) bruger: enhver fysisk eller juridisk person, som er ansvarlig for dyr, ogsaa midlertidigt
d) kompetent myndighed: en medlemsstats centrale myndighed, der er kompetent til at udfoere veterinaerkontrol, eller enhver myndighed, som den har overdraget denne kompetence med henblik paa gennemfoerelsen af dette direktiv
e) samhandel: handel som defineret i artikel 2 i direktiv 90/425/EOEF.
Artikel 3
1. Medlemsstaterne paaser:
a) at den kompetente myndighed er i besiddelse af en ajourfoert fortegnelse over samtlige bedrifter, hvorpaa der holdes dyr, der er omfattet af dette direktiv, og som er beliggende paa dens omraade, med angivelse af arten af de holdte dyr og deres brugere; bedrifterne skal figurere paa fortegnelsen i tre aar efter, at der ikke laengere holdes dyr paa bedriften. Fortegnelsen skal ogsaa indeholde det eller de maerker, der bruges til identifikation af bedriften i overensstemmelse med artikel 5, stk. 2, litra a), artikel 5, stk. 2, litra c), andet afsnit, artikel 5, stk. 3, foerste afsnit, og artikel 8
b) at Kommissionen, den kompetente myndighed samt enhver myndighed, der er ansvarlig for kontrol med gennemfoerelsen af forordning (EOEF) nr. 3508/92, kan faa adgang til alle oplysninger, som indhentes i henhold til dette direktiv.
2. Medlemsstaterne kan efter fremgangsmaaden i artikel 18 i direktiv 90/425/EOEF faa tilladelse til i den i stk. 1, litra a), naevnte fortegnelse at undlade at medtage fysiske personer, der holder hoejst tre faar og/eller geder, hvor hvilke der ikke modtages nogen praemie, eller, for at tage hensyn til saerlige omstaendigheder, ét svin, og som er bestemt til eget brug eller konsum, saafremt hvert enkelt dyr, inden det flyttes, underkastes kontrolforanstaltningerne i dette direktiv.
Artikel 4
1. Medlemsstaterne paaser:
a) at enhver bruger af kvaeg eller svin, som er omfattet af direktiv 64/432/EOEF og opfoert paa den i artikel 3, stk. 1, litra a), omhandlede fortegnelse, foerer et register over antallet af dyr paa bedriften.
Registret skal indeholde ajourfoerte oplysninger om alle foedsler, doedsfald og flytninger (antal dyr, der er omfattet af hver flytning til eller fra bedriften), mindst paa grundlag af til- og afgang med angivelse af henholdsvis dyrenes oprindelses- og/eller bestemmelsessted og datoen for disse til- og afgange.
Det efter artikel 5 og 8 anvendte identifikationsmaerke skal anfoeres i samtlige tilfaelde.
For saa vidt angaar svin er det dog ikke obligatorisk at medtage oplysninger om foedsler og doedsfald.
For racerene svin og hybridsvin, der er registreret i en avlsbog i henhold til direktiv 88/661/EOEF (11), kan en alternativ registreringsordning, der bygger paa individuel identifikation af dyrene, imidlertid anerkendes efter fremgangsmaaden i artikel 18 i direktiv 90/425/EOEF, hvis den giver samme garantier som et register
b) at enhver bruger af faar og geder, hvis bedrift er registreret i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, litra a), foerer et register over mindst det samlede antal faar og geder, der hvert aar befinder sig paa bedriften paa en dato, der fastsaettes af den kompetente myndighed.
Registret skal ligeledes omfatte:
- en ajourfoert liste over antallet paa bedriften af levende hundyr, som er over tolv maaneder gamle, eller som har laemmet eller faaet kid inden denne alder
- flytninger (antal dyr, der er omfattet af hver flytning til eller fra bedriften) af faar og geder, mindst paa grundlag af til- og afgange med angivelse af henholdsvis dyrenes oprindelses- og/eller bestemmelsessted, deres maerke og datoen for disse til- og afgange.
2. Der skal dog efter fremgangsmaaden i artikel 18 i direktiv 90/425/EOEF inden den 1. januar 1993 fastlaegges en forenklet procedure for registrering af boefler og inden den 1. oktober 1994 for registrering af faar og geder, der skifter graesgange, og for alle naevnte dyr, der holdes paa faelles graesgange eller opdraettes i geografisk isolerede omraader.
3. Medlemsstaterne paaser:
a) at enhver bruger af dyr paa den kompetente myndigheds forlangende giver denne alle oplysninger om oprindelsessted, identifikation og i givet fald bestemmelsessted for dyr, som han har ejet, holdt, transporteret, afsat eller slagtet
b) at enhver bruger af dyr, der flyttes til eller fra et marked eller en samlestation, forelaegger den handlende, som paa markedet eller samlestationen er dyrenes midlertidige bruger, et dokument med naermere oplysninger om dyrene, herunder identifikationsnumrene eller -maerkerne for kvaeg.
Den ansvarlige kan anvende de dokumenter, der er forelagt i overensstemmelse med foerste afsnit, til at opfylde forpligtelserne i henhold til stk. 1, litra a), tredje afsnit
c) at registrene og oplysningerne foreligger paa bedriften og paa forlangende stilles til raadighed for den kompetente myndighed i en af denne fastsat minimumsperiode paa ikke under tre aar.
Artikel 5
1. Medlemsstaterne paaser, at foelgende generelle principper overholdes:
a) identifikationsmaerkerne skal anbringes paa dyrene, inden de flyttes fra den bedrift, hvor de er foedt
b) intet maerke maa fjernes eller erstattes uden den kompetente myndigheds tilladelse.
Hvis et maerke er blevet ulaeseligt eller gaaet tabt, anbringes der et nyt maerke i overensstemmelse med denne artikel
c) brugeren anfoerer ethvert nyt maerke i det i artikel 4 naevnte register, saaledes at der etableres en forbindelse til dyrets tidligere maerke
d) det i stk. 2, litra a), naevnte oeremaerke skal godkendes af den kompetente myndighed, vaere umuligt at forfalske og vaere laeseligt i hele dyrets levetid. Det maa ikke kunne bruges mere end én gang og skal vaere af en saadan beskaffenhed, at det kan blive siddende paa dyret uden at genere det.
2. Medlemsstaterne paaser for saa vidt angaar kvaeg:
a) at alle dyr, der er omhandlet i artikel 2 i direktiv 64/432/EOEF og findes paa en bedrift, identificeres ved hjaelp af et oeremaerke med en alfanumerisk kode paa hoejst 14 bogstaver/tal, der goer det muligt at identificere hvert enkelt dyr samt den bedrift, hvor det er foedt, eller, for saa vidt angaar tyre der er bestemt til kulturelle begivenheder eller sportsbegivenheder, bortset fra messer og udstillinger, ved hjaelp af en identifikationsordning, der giver tilsvarende garantier og er godkendt af Kommissionen.
De i foerste afsnit naevnte oeremaerker skal anbringes senest ni maaneder efter, at der efter fremgangsmaaden i artikel 18 i direktiv 90/425/EOEF er vedtaget foranstaltninger med henblik paa identifikation af medlemsstaten og oprindelsesbedriften. Dyr, der identificeres inden udloebet af denne periode paa ni maaneder, skal maerkes enten efter de i tredje afsnit naevnte nationale ordninger eller med det i foerste afsnit naevnte maerke.
Efter fremgangsmaaden i artikel 18 i direktiv 90/425/EOEF kan denne periode paa ni maaneder paa anmodning af en medlemsstat forlaenges til den 1. juli 1994.
Dyr, der inden udloebet af ovennaevnte perioder er identificeret efter gaeldende nationale identifikationsordninger og anmeldt til Kommissionen, skal dog fortsat kontrolleres paa dette grundlag
b) at identifikationsmaerkerne tildeles bedriften, uddeles og anbringes paa dyrene efter anvisning fra den kompetente myndighed
c) at identifikationsmaerkerne anbringes paa dyrene senest 30 dage efter foedslen.
Den kompetente myndighed kan dog udsaette denne anbringelse af maerket, indtil dyret er hoejst seks maaneder gammelt, dersom brugeren, inden dyret er 30 dage gammelt, forsyner det med et midlertidigt maerke, der er godkendt af naevnte myndighed og goer det muligt at identificere oprindelsesbedriften, saafremt dyret kun forlader bedriften med henblik paa slagtning i et slagteri, der er beliggende paa naevnte kompetente myndigheds omraade, uden at passere igennem en anden bedrift.
Den kompetente myndighed kan dog give tilladelse til, at kalve, der skal slagtes inden de er seks maaneder gamle, og som, inden de er 30 dage gamle, flyttes i overensstemmelse med en national flytningsordning, der er godkendt efter fremgangsmaaden i artikel 18 i direktiv 90/425/EOEF og goer det muligt mindst at henfoere dyrene til oprindelsesbedriften, maerkes paa opfedningsbedriften, forudsat at kalvene er flyttet direkte til den paagaeldende bedrift fra oprindelsesbedriften, og at der ikke ydes praemie for dyr, der er omfattet af saadanne ordninger.
3. Andre dyr end kvaeg skal maerkes snarest muligt, og under alle omstaendigheder inden de forlader bedriften, med en oeremaerkning eller tatovering, hvorved dyret kan henfoeres til den bedrift, det kommer fra, og som muliggoer reference til fortegnelsen i artikel 3, stk. 1, litra a), idet dette maerke skal vaere anfoert i ethvert ledsagedokument.
Uanset artikel 3, stk. 1, litra c), andet afsnit, i direktiv 90/425/EOEF kan medlemsstaterne, indtil afgoerelsen efter artikel 10 i naervaerende direktiv er truffet, anvende deres nationale ordning for saa vidt angaar flytning af dyr med undtagelse af kvaeg inden for deres eget omraade. Denne ordning skal goere det muligt at henfoere dyret til den bedrift, det kommer fra, og at efterspore den bedrift, hvor det er foedt. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen, hvilke ordninger de agter at indfoere i dette oejemed fra 1. juli 1993 for svin og fra 1. juli 1994 for faar og geder. Efter fremgangsmaaden i artikel 18 i direktiv 90/425/EOEF kan en medlemsstat opfordres til at foretage de noedvendige aendringer i sin ordning, hvis den ikke opfylder betingelsen i andet punktum.
Dyr med et midlertidigt maerke, der identificerer en sending, skal under hele flytningen ledsages af et dokument, som goer det muligt at fastslaa dyrenes oprindelse, ejer, afsendelses- og bestemmelsessted.
Den kompetente myndighed kan dog tillade flytning af faar og geder uden maerke mellem bedrifter med samme sundhedsstatus, der har samme ejer, og som er beliggende paa myndighedens omraade, forudsat at denne flytning finder sted inden for rammerne af en national ordning, der goer det muligt at henfoere dyret til den bedrift, hvor det er foedt. Medlemsstaterne skal inden den 1. juli 1994 meddele Kommissionen, hvilke ordninger de agter at indfoere i dette oejemed. Efter fremgangsmaaden i artikel 18 i direktiv 90/425/EOEF kan en medlemsstat anmodes om at aendre denne ordning, hvis den ikke opfylder ovennaevnte betingelse.
4. Artikel 3, stk. 2, litra e), i direktiv 64/432/EOEF affattes saaledes:
»e) vaere identificeret i overensstemmelse med artikel 5 i Raadets direktiv 92/102/EOEF af 27. november 1992 om identifikation og registrering af dyr (*).
(*) EFT nr. L 355 af 5. 12. 1992, s. 32.«
Artikel 6
1. Hvis den kompetente myndighed i bestemmelsesmedlemsstaten beslutter ikke at bevare det identifikationsmaerke, som dyret har faaet tildelt paa den bedrift, det oprindelig tilhoerte, skal den afholde alle omkostninger i forbindelse med udskiftning af maerket. Naar maerket er udskiftet saaledes, skal der etableres en forbindelse mellem den identifikation, der var tildelt af den kompetente myndighed i afsendelsesmedlemsstaten, og den nye identifikation, der tildeles af bestemmelsesmedlemsstatens kompetente myndighed, og denne forbindelse skal anfoeres i det i artikel 4 naevnte register.
Muligheden i foerste afsnit gaelder ikke for dyr til slagtning, der indfoeres i overensstemmelse med artikel 8 uden at vaere forsynet med et nyt maerke i overensstemmelse med artikel 5.
2. Naar dyrene har vaeret genstand for samhandel, kan den kompetente myndighed i bestemmelsesmedlemsstaten til gennemfoerelse af artikel 5 i direktiv 90/425/EOEF paaberaabe sig bestemmelserne i artikel 4 i direktiv 89/608/EOEF for at faa oplysninger om dyrene, den besaetning, de oprindelig tilhoerte, samt deres eventuelle flytning.
Artikel 7
Medlemsstaterne paaser, at enhver oplysning om flytning af dyr, med hvilke der ikke foelger et certifikat eller et dokument, der er paakraevet efter veterinaerlovgivningen eller den zootekniske lovgivning, opbevares for paa den kompetente myndigheds forlangende at kunne forevises denne i en af den fastsat minimumsperiode.
Artikel 8
Dyr indfoert fra tredjelande, som er godkendt ved kontrollen efter direktiv 91/496/EOEF, og som forbliver paa Faellesskabets omraade, skal inden tredive dage efter naevnte kontrol, og under alle omstaendigheder inden de flyttes, forsynes med identifikation ved hjaelp af et maerke i overensstemmelse med artikel 5, medmindre bestemmelsesbedriften er et slagteri, der er beliggende paa den myndigheds omraade, som er ansvarlig for veterinaerkontrollen, og dyrene faktisk slagtes inden for denne frist paa tredive dage.
Der skal etableres en forbindelse mellem den identifikation, der anvendes i tredjelandet, og den, der tildeles dyret af bestemmelsesmedlemsstaten. Denne forbindelse skal anfoeres i det i artikel 4 naevnte register.
Artikel 9
Medlemsstaterne traeffer administrative og/eller strafferetlige foranstaltninger for at gribe ind over for enhver tilsidesaettelse af Faellesskabets veterinaerbestemmelser, hvis det konstateres, at maerkningen eller identifikationen af dyrene eller foerelsen af det i artikel 4 naevnte register ikke har fundet sted under overholdelse af dette direktivs krav.
Artikel 10
Senest den 31. december 1996 skal Raadet paa grundlag af en rapport fra Kommissionen med eventuelle forslag, som det skal tage stilling til med kvalificeret flertal, samt i lyset af de indvundne erfaringer, tage direktivet op til revision med henblik paa at fastlaegge et ensartet faellesskabssystem for identifikation og registrering og traeffe afgoerelse om en eventuel indfoerelse af en edb-baseret identifikationsmetode paa grundlag af de fremskridt, Den Internationale Standardiseringsorganisation (ISO) har gjort paa omraadet.
Artikel 11
1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv:
- for saa vidt angaar kravene til kvaeg saaledes at:
i) kvaeg fra 1. februar 1993 skal registreres efter gaeldende nationale regler, som er i overensstemmelse med kravene i artikel 4, og identificeres efter de gaeldende bestemmelser, der er omhandlet i artikel 5, stk. 2, litra a), andet og tredje afsnit
ii) faellesskabsordningen for registrering og identifikation i dette direktiv indfoeres fra den 1. oktober 1993
- inden den 1. januar 1994 for saa vidt angaar kravene til svin
- inden den 1. januar 1995 for saa vidt angaar kravene til faar og geder.
De underretter straks Kommissionen herom.
Naar medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette dirketiv.
3. Fastsaettelsen af gennemfoerelsesfristen til 1. januar 1994 og 1. januar 1995 beroerer ikke afskaffelsen af veterinaerkontrol ved graenserne efter direktiv 90/425/EOEF.
Artikel 12
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne. Udfaerdiget i Bruxelles, den 27. november 1992.
31992L0102
L 355/32
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 92/102/ЕИО НА СЪВЕТА
от 27 ноември 1992 година
относно идентификацията и регистрацията на животните
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 43 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като има предвид, че член 3, параграф 1, буква в) от Директива 90/425/ЕИО на Съвета от 26 юни 1990 г. относно ветеринарните и зоотехническите проверки, приложими при търговията в Общността с определени видове живи животни и продукти с оглед завършване изграждането на вътрешния пазар (3) предвижда животните за търговия в Общността да бъдат идентифицирани съгласно изискванията на правилата на Общността и да бъдат регистрирани по такъв начин, че първоначалното или транзитното стопанство, център или организация да могат да бъдат проследени, и преди 1 януари 1993 г., тези системи на идентификация и регистрация да се разширят до движението на животни на територията на всяка държава-членка;
като има предвид, че член 14 от Директива 91/496/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 г. за установяване на принципите относно организацията на ветеринарните проверки на животни, въведени в Общността от трети страни и относно изменение на Директиви 89/662/ЕИО, 90/425/ЕИО и 90/675/ЕИО (4), предвижда идентификацията и регистрацията на такива животни, както е предвидено в член 3, параграф 1, буква в) от Директива 90/425/ЕИО, да се направи след като са извършени посочените проверки, освен в случай на животни за клане и регистрирани еднокопитни;
като има предвид, че управлението на определени режими на помощ в Общността в областта на земеделието изискват индивидуална идентификация на определени видове добитък; като има предвид, че системата на идентификация и регистрация трябва следователно да бъде подходяща за прилагането и контрола на тези мерки;
като има предвид, че е необходимо да се гарантира бързата и ефективна обмяна на информация между държавите-членки за правилното прилагане на настоящата директива; като има предвид, че разпоредбите на Общността са установени от Регламент (ЕИО) № 1468/81 на Съвета от 19 май 1981 г. относно взаимната помощ между административните органи на държавите-членки и сътрудничество между последните и Комисията, за да се гарантира правилното прилагане на законодателството по митническите и селскостопанските въпроси (5) и от Директива 89/608/ЕИО на Съвета от 21 ноември 1989 г. относно взаимната помощ между административните органи на държавите-членки и сътрудничество между последните и Комисията, за да се гарантира правилното прилагане на законодателството по ветеринарните и зоотехническите въпроси (6);
като има предвид, че държателите на животни трябва да поддържат актуализирани данни за животните в техните стопанства; като има предвид, че хората, занимаващи се с търговия на животни, трябва да съхраняват регистър за своите сделки; като има предвид, че компетентните органи трябва да имат достъп до тези регистри, при поискване;
като има предвид, че за да се позволи бързото и акуратно проследяване на движенията на животни, животните трябва да могат да бъдат идентифицирани; като има предвид, че формата и съдържанието на марката, по отношение на едър рогат добитък, трябва да бъде определена на ниво Общност; като има предвид, че по отношение на прасета, овце и кози, решение следва да се вземе на по-късна дата, за да се определи естеството на марката и в очакване на такова решение, националните системи за идентификация следва да обслужват движенията, ограничени в рамките на националния пазар;
като има предвид, че следва да се предвиди разпоредба за възможността за отменяне на изискването за маркировки, в случай на животни, които се преместват директно от стопанството към кланицата; като има предвид, обаче, че тези животни трябва, при всеки случай, да бъдат идентифицирани, така че да може да се проследи стопанството, от което произхождат;
като има предвид, че следва да се предвиди разпоредба за възможността за дерогиране от задължението за регистрация на държателите на животни за лични нужди, и с оглед вземане предвид на определени специфични случаи, от процедурите по поддържане на регистри;
като има предвид, че в случай на животни, при които марката е станала нечетлива или е била загубена, трябва да се направи нова марка, позволяваща връзка с предишната марка;
като има предвид, че настоящата директива не трябва да засяга специфичните изисквания, съдържащи се в Решение 89/153/ЕИО на Комисията от 13 февруари 1989 г. относно връзката между пробите, взети за изследване за остатъчни количества при животните и стопанствата им на произход (7) или всякакви съответни приложими правила, създадени съгласно Директива 91/496/ЕИО;
като има предвид, че следва да се предвиди разпоредба за процедура за управителен комитет за приемане на всякакви необходими правила за прилагане на настоящата директива,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Настоящата директива установява минималните изисквания за идентификация и регистрация на животни, без да засяга по-подробните правила на Общността, които могат да бъдат установени за ликвидиране на болести или за контролни цели.
Тя се прилага, без да се засяга Решение 89/153/ЕИО и правилата за прилагане, определени съгласно Директива 91/496/ЕИО, и като има предвид член 5 на Регламент (ЕИО) № 3508/92 на Съвета от 27 ноември 1992 г. относно установяване на интегрирана система за управление и контрол за определени режими на помощ в Общността (8).
Член 2
За целите на настоящата директива:
а)
животно е всяко животно от видовете, посочени в Директиви 64/432/ЕИО (9) и 91/68/ЕИО (10);
б)
стопанство е всяка сграда, конструкция или, при отглеждане на открито, всяко място в което се държат, отглеждат или се извършват манипулации с животни;
в)
държател е всяко физическо или юридическо лице отговорно, дори временно, за животните;
г)
компетентен орган е централният орган на държавата-членка, компетентен да извършва ветеринарни проверки или всеки орган, на когото е делегирана тази компетентност, за целите на прилагането на настоящата директива;
д)
търговия е търговия, както е определена в член 2 на Директива 90/425/ЕИО.
Член 3
1. Държавите-членки гарантират, че:
а)
компетентният орган има актуализиран списък на всички стопанства, които отглеждат животни, обхванати от настоящата директива, и са разположени на тяхна територия, с подробно описание на видовете отглеждани животни и техните държатели, като тези стопанства трябва да останат в посочения списък в продължение на три последователни години, след като са останали без животни. Този списък включва също марка или марки, разрешаващи идентификацията на стопанството съгласно член 5, параграф 2, букви а) и в), втора алинея, и параграф 3, първа алинея, и също член 8;
б)
Комисията, компетентният орган и всеки орган, отговорен за контрола върху прилагането на Регламент (ЕИО) № 3508/92, може да има достъп до цялата информация, получена съгласно настоящата директива.
2. Държавите-членки могат да бъдат оправомощени съгласно процедурата, посочена в член 18 от Директива 90/425/ЕИО, да изключат от списъка в параграф 1, буква а) физически лица, които отглеждат не повече от три животни - овце или кози, за които те не търсят премии, или предвид специфични обстоятелства, едно прасе, и които са предназначени за тяхна собствена употреба или консумация, при условие че всяко такова животно подлежи на проверките, посочени в настоящата директива, преди всяко движение.
Член 4
1. Държавите-членки гарантират, че:
а)
всеки държател на едър рогат добитък или животни от рода на свинете, изброени в Директива 64/432/ЕИО и съдържащи се в списъка, предвиден в член 3, параграф 1, буква а), поддържа регистър, посочващ броя животни в наличност в стопанството.
Този регистър трябва да включва актуализирана информация за всички раждания, смърт и движения (съответен брой животни при всяка операция на влизане или напускане), поне на базата на общите движения, като се отбелязва, когато е целесъобразно, произходът или местоназначението на животните, и датата на такива движения.
Идентификационата марка, прилагана съгласно членове 5 и 8, се посочва при всички случаи.
Въпреки това, за животните от рода на свинете, не е задължително да се включват раждания и смърт.
В случай на чистопородни и хибридни свине, които са вписани в родословната книга съгласно Директива 88/661/ЕИО (11), може да бъде призната алтернативна система за регистрация, на базата на индивидуална идентификация, позволяваща животните да бъдат идентифицирани според процедурата, посочена в член 18 на Директива 90/425/ЕИО, ако тя предлага еквивалентни на регистър гаранции;
б)
всеки държател на овце и кози, чието стопанство е вписано в списъка, предвиден в член 3, параграф 1, буква а) трябва да поддържа регистър, включващ поне общия брой овце и кози в наличност в стопанството всяка година на дата, която трябва да се определи от компетентния орган.
Регистърът трябва да включва още:
-
актуализирана информация за броя живи женски овце и кози, които са на възраст над 12 месеца или които са родили в стопанството;
-
движенията (съответен брой животни при всяка операция по влизане или излизане) на овце и кози поне на базата на общите движения, като се посочва, когато е целесъобразно, техният произход или местоназначение, тяхната марка и датата на такива движения.
2. Въпреки това, съгласно процедурата, посочена в член 18 от Директива 90/425/ЕИО, трябва да се въведе опростена процедура по регистриране преди 1 януари 1993 г. за биволи и преди 1 октомври 1994 г. за овце и кози, които се преселват в търсене на нови пасища, и за всички горепосочени животни, държани в общи пасбища или отглеждани в райони, които са географски изолирани.
3. Държавите-членки трябва също да гарантират, че:
а)
всеки държател предоставя на компетентния орган, при поискване, всичката информация относно произход, идентификация и, по целесъобразност, местоназначението на животните, които той е притежавал, държал, транспортирал, продавал или закла;
б)
всеки държател на животни, които трябва да се придвижват до или от пазар или център за събиране, предоставя документ, посочващ данните за животните, включително идентификационни номера или марки на всички животни от едър рогат добитък, на оператора, който на пазара или в центъра за събиране е временно държател на животните.
Този оператор може да използва получените документи съгласно първа алинея, за да изпълни задълженията, посочени в параграф 1, буква а), трета алинея.
в)
регистрите и информацията са на разположение в стопанството и на компетентните органи, при поискване, за минимален период, който следва да се определи от компетентния орган, но който не може да бъде по-малко от три години.
Член 5
1. Държавите-членки гарантират, че се спазват следните принципи:
а)
идентификационните марки трябва да бъдат сложени преди животните да напуснат стопанството, където са родени;
б)
никоя марка не може да бъде премахната или заменена без разрешение от компетентния орган.
Когато марката е станала нечетлива или е била загубена, се слага нова марка, съгласно настоящия член;
в)
държателят записва всяка нова марка в регистъра, посочен в член 4, за да се направи връзка с предишната марка на животното;
г)
ушната марка, посочена в параграф 2, буква а) трябва да бъде одобрена от компетентния орган и трябва да бъде устойчива на фалшификации и лесна за четене по време на целия живот на животното. Трябва да е невъзможно да се използва повторно. Трябва да е такава, че да остане върху животното без да влияе на неговото добро състояние.
2. За животни от едрия рогат добитък държавите-членки гарантират, че:
а)
всички животни, изброени в член 2 от Директива 64/432/ЕИО в наличност в стопанството, се идентифицират с ушна марка, носеща буквеноцифров код, който не трябва да надвишава 14 знака, позволяваща идентифицирането на всяко животно индивидуално в стопанството, където е родено, или в случай на бикове, предназначени за културни и спортни мероприятия, с изключение на панаири и изложби, по идентификационна система, предлагаща еквивалентни гаранции, признати от Комисията.
Ушните марки, посочени в първа алинея, трябва да се сложат не по-късно от девет месеца след датата на приемане, съгласно процедурата, посочена в член 18 от Директива 90/425/ЕИО, за мерките, предвидени за идентификация на държавата-членка и стопанството на произход. Животни, идентифицирани преди края на този деветмесечен период трябва да бъдат маркирани съгласно националните системи, предвидени в трета алинея или с ушната марка, предвидена в първа алинея.
Съгласно процедурата, посочена в член 18 от Директива 90/425/ЕИО, този период по молба на държава-членка се удължава до 1 юли 1994 г.
Въпреки това животни, които са идентифицирани преди изтичането на деветмесечния период, съгласно националната система, която е в сила и Комисията е уведомена за това, продължават да подлежат на контрол на тази база;
б)
идентификационните марки се предоставят на стопанството, разпределят и прилагат върху животните по начин, определен от компетентния орган;
в)
идентификационните марки се прилагат най-късно в рамките на тридесет дни от раждането на животното.
Въпреки това компетентният орган може да отложи слагането на тази марка, докато животното стане минимум на шест месеца, ако животното е на по-малко от 30 дни, при осигурена от държателя временна марка, призната от компетентния орган, която позволява да се идентифицира стопанството, където животното е родено, и при условие че тези животни не могат да напускат стопанството, освен за клане в кланница, разположена на територията на компетентния орган, който е признал временната марка, без да преминава през никакво друго стопанство.
Въпреки това компетентният орган може да разреши телета, предназначени за заколване преди шестмесечна възраст и които са преместени преди да станат на 30 дни, съгласно националната система за движение, призната съгласно процедурата, посочена в член 18 от Директива 90/425/ЕИО, която позволява поне обратното проследяване на стопанството на произход, да бъдат маркирани в стопанството, където се угояват, при условие че телетата са били преместени там директно от стопанството, където са родени и че за телетата, преместени съгласно тези системи, не може да се кандидатства за премии.
3. Животни, различни от едър рогат добитък, трябва да бъдат маркирани колкото е възможно по-бързо, и при всеки случай, преди да напуснат стопанството, с ушна марка или татуировка, което прави възможно да се определи стопанството, от което са дошли и позволява да се прави позоваване на всеки придружаващ документ, който трябва да посочва тази ушна марка или татуировка, както и на списъка, посочен в член 3, параграф 1, буква а).
Държавите-членки могат, в очакване на решението, предвидено в член 10 от настоящото решение и чрез дерогация от втория параграф на член 3, параграф 1, буква в) от Директива 90/425/ЕИО, да прилагат техните национални системи за движение на животни, различни от едър рогат добитък, за всички движения на такива животни на техните територии. Тези системи трябва да подпомагат идентифицирането на стопанството, от което са дошли и стопанството, където са родени. Държавите-членки уведомяват Комисията за системите, които те предвиждат да въведат за тази цел, на 1 юли 1993 г. за свине и на 1 юли 1994 г. за овце и кози. Съгласно процедурата, определена в член 18 от Директива 90/425/ЕИО, държава-членка може да бъде помолена да направи изменения в своята система, когато тя не отговаря на изискванията, посочени във второто изречение.
Животните, имащи временна марка, идентифицираща партида, трябва да бъдат придружени по време на своето движение от документ, който позволява да бъде определен произходът, собственикът им, мястото на тръгване и местоназначението.
Въпреки това компетентният орган може да разреши движението на овце и кози без марки между стопанства с еднакъв здравен статус, на един и същи собственик и разположени на територията на този орган, при условие че всяко такова движение става съгласно национална система, която позволява животното да бъде проследено до стопанството, където е родено. Държавите-членки трябва да уведомят до 1 юли 1994 г. Комисията за системата, която те предвиждат да въведат за тази цел. Съгласно процедурата, определена в член 18 от Директива 90/425/ЕИО, държава-членка може да бъде помолена да измени настоящата система, когато тя не отговаря на горепосоченото изискване.
4. Буква д) на член 3, параграф 2 от Директива 64/432/ЕИО се заменя със следния текст:
„д)
да бъдат идентифицирани в съответствие с член 5 от Директива 92/102/ЕИО на Съвета относно идентификацията и регистрацията на животните (12).
Член 6
1. Когато компетентният орган на държавата-членка по местоназначение реши да не пази идентификационната марка, дадена на животното в стопанството, от което произхожда, всички произтичащи разходи в резултат на премахването на марката, се поемат от този орган. Когато марката е била заместена по този начин, трябва да се установи връзка между идентификацията, дадена от компетентния орган на държавата-членка на изпращане и новата идентификация, дадена от компетентния орган на държавата-членка по местоназначение; тази връзка се записва в регистъра, предвиден в член 4.
Възможността в първа алинея не може да бъде прилагана в случай на животни, предназначени за клане, които са внесени съгласно член 8, без да носят нова марка съгласно член 5.
2. Когато животните са били търгувани, компетентният орган на държавата-членка по местоназначение може, за целите на член 5 от Директива 90/425/ЕИО, да приложи разпоредбите на член 4 от Директива 89/608/ЕИО, за да получи информация за животните, стадото от което произхождат и всяко движение, на което са подлежали.
Член 7
Държавите-членки гарантират, че всякаква информация, свързана с движенията на животни, непридружени от сертификат или документ, изискван от ветеринарното или зоотехническото законодателство, остава на разположение на компетентния орган при поискване, за минимален период, определен от последния.
Член 8
Всяко животно, внесено от трета страна, което е преминало проверките, определени в Директива 91/496/ЕИО, и което остава на територията на Общността, в рамките на тридесет дни след преминаване на по-горе посочените проверки, и във всеки случай, преди неговото движение, трябва да бъде идентифицирано с марка, отговаряща на член 5, освен ако стопанството по местоназначение е кланница, разположена на територията на компетентния орган, отговорен за ветеринарните проверки и животното действително е заклано в рамките на този 30-дневен период.
Трябва да се установи връзка между идентификацията, установена от третата страна и идентификацията, дадена от държавата-членка по местоназначение. Тази връзка се записва в регистъра, предвиден в член 4.
Член 9
Държавите-членки приемат необходимите административни и/или наказателни мерки, за да наказват всяко нарушение на ветеринарното законодателство на Общността, когато е установено, че маркирането или идентификацията или пазенето на регистрите, предвидени в член 4, не е извършено в съответствие с изискванията на настоящата директива.
Член 10
Не по-късно от 31 декември 1996 г., на базата на доклад от Комисията, придружен от предложения, по които ще вземе решение с квалифицирано мнозинство, в светлината на натрупания опит, Съветът преразглежда разпоредбите на настоящата директива, с оглед да дефинира хармонизирана система на Общността за идентификация и регистрация и взема решение за възможността за въвеждане на електронни идентификационни мерки, с оглед на прогреса, достигнат в тази област от Международната организация по стандартизация (ISO).
Член 11
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива:
-
за изискванията относно едър рогат добитък, така че:
i)
едрият рогат добитък, от 1 февруари 1993 г., се регистрира съгласно съществуващите национални процедури, отговарящи на изискванията, определени в член 4 и се идентифицира съгласно съществуващите правила, посочени в член 5, параграф 2, буква а), втора и трета алинея;
ii)
Системите на Общността за регистрация и идентификация, посочени в настоящата директива, се въвеждат от 1 октомври 1993 г.,
-
преди 1 януари 1994 г. за изискванията относно животни от рода на свинете,
-
преди 1 януари 1995 г. за изискванията относно овце и кози.
Те незабавно уведомяват Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки уведомяват Комисията за текста на основните разпоредби на националното законодателство в областта, уредена с настоящата директива.
3. Посочването на 1 януари 1994 г. и 1 януари 1995 г. за краен срок за транспониране в националното право, не засяга премахването на ветеринарните проверки на границите, предвидено в Директива 90/425/ЕИО.
Член 12
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 27 ноември 1992 година.