KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 7. juni 2007
om de nationale bestemmelser om anvendelsen af korte chlorparaffiner, som Kongeriget Nederlandene har givet meddelelse om i henhold til EF-traktatens artikel 95, stk. 4
(meddelt under nummer K(2007) 2361)
(Kun den nederlandske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2007/395/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95, stk. 6, og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFREMSTILLING
(1)
Ved skrivelse af 8. december 2006 fra Kongeriget Nederlandenes Faste Repræsentation ved Den Europæiske Union gav den nederlandske regering i henhold til traktatens artikel 95, stk. 4, Kommissionen meddelelse om de gældende nationale bestemmelser om anvendelsen af korte chlorparaffiner (herefter benævnt SCCP), som Nederlandene finder det nødvendigt at opretholde efter vedtagelsen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/45/EF af 25. juni 2002 om tyvende ændring af Rådets direktiv 76/769/EØF om begrænsning af markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og præparater (korte chlorparaffiner) (1).
(2)
Meddelelsen af 8. december 2006 er Kongeriget Nederlandenes anden meddelelse vedrørende undtagelse fra bestemmelserne i direktiv 2002/45/EF. Den første anmodning om opretholdelse af gældende nationale bestemmelser blev indgivet den 17. januar 2003. I beslutning 2004/1/EF (2) besluttede Kommissionen, at Nederlandene i et vist omfang kunne opretholde de nationale bestemmelser indtil den 31. december 2006.
1. Traktatens artikel 95, stk. 4 og 6
(3)
Det hedder i traktatens artikel 95, stk. 4 og 6:
»4. Hvis en medlemsstat, efter at Rådet eller Kommissionen har vedtaget en harmoniseringsforanstaltning, finder det nødvendigt at opretholde nationale bestemmelser, som er begrundet i vigtige behov, hvortil der henvises i artikel 30, eller som vedrører miljøbeskyttelse eller beskyttelse af arbejdsmiljøet, giver den Kommissionen meddelelse om disse bestemmelser og om grundene til deres opretholdelse.
(…)
6. Kommissionen bekræfter eller forkaster inden seks måneder efter meddelelsen […] de pågældende nationale bestemmelser efter at have konstateret, om de er et middel til vilkårlig forskelsbehandling eller en skjult begrænsning af samhandelen mellem medlemsstaterne, og om de udgør en hindring for det indre markeds funktion.«
2. Direktiv 2002/45/EF og nationale bestemmelser
2.1. Direktiv 2002/45/EF
(4)
Rådets direktiv 76/769/EØF af 27. juli 1976 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om begrænsning af markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og præparater (3), med senere ændringer, indeholder bestemmelser om begrænsning af markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og præparater. Ifølge artikel 1, stk. 1, gælder direktivet for de farlige stoffer og præparater, der er anført i bilag I.
(5)
Ved direktiv 2002/45/EF, som er vedtaget med traktatens artikel 95 som retsgrundlag, blev der i bilag I til direktiv 76/769/EØF indsat et nyt punkt 42 om alkaner, C10-C13, chlor (SCCP), som indeholder bestemmelser om markedsføringen og anvendelsen af disse stoffer. I punkt 42.1 hedder det, at SCCP ikke må markedsføres til anvendelse som stoffer eller som bestanddele i andre stoffer eller præparater i koncentrationer på mere end 1 %:
-
til metalforarbejdning
-
til indfedtning af læder.
(6)
I punkt 42.2 hedder det, at Kommissionen inden den 1. januar 2003 sammen med medlemsstaterne og Ospar-Kommissionen og under inddragelse af al relevant ny videnskabelig viden om sundheds- og miljørisici ved SCCP tager alle andre anvendelser af SCCP op til fornyet overvejelse, og at Europa-Parlamentet underrettes om resultatet af disse overvejelser.
(7)
I henhold til artikel 2, stk. 1, skal medlemsstaterne anvende gennemførelsesbestemmelserne senest fra den 6. januar 2004.
(8)
Direktiv 76/769/EØF ophæves med virkning fra den 1. juni 2009 og erstattes af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 (4) om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH). SCCP er opført under punkt 42 i bilag XVII til forordning (EF) nr. 1907/2006 med angivelse af de begrænsninger, der er fastlagt i direktiv 2002/45/EF.
2.2. Nationale bestemmelser
(9)
De nationale bestemmelser, som Nederlandene har meddelt, blev indført ved »Besluit van 3 november 1999 houdende regels inzake het beperken van het gebruik van kortketenige gechloreerde paraffines (Besluit gechloreerde paraffines WMS), (Staatsblad van het Koninkrijk der Nederlanden, jaargang 1999, 478)«.
(10)
I henhold til artikel 1 finder den nederlandske beslutning anvendelse på chloralkaner med en kæde på 10-13 (inklusive) kulstofatomer og en chloreringsgrad på mindst 48 vægtprocent. I henhold til artikel 2, stk. 1, må de i artikel 1 omhandlede SCCP ikke anvendes:
a)
som blødgørere i maling, præparater til overfladebehandling eller fugemasser
b)
i skærevæsker til metalforarbejdning
c)
som flammehæmmende middel i gummi, plast eller tekstiler.
3. Baggrundsinformation om SCCP
(11)
Afsnit I.4 i beslutning 2004/1/EF indeholder en detaljeret beskrivelse af SCCP’s anvendelse og af den risikovurdering, der er blevet foretaget i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 af 23. marts 1993 om vurdering af og kontrol med risikoen ved eksisterende stoffer (5). Der fokuseres udelukkende på nye informationer, der er blevet tilgængelige siden januar 2004.
(12)
Foranlediget af resultaterne af den tidligere risikovurdering og udtalelserne fra Den Videnskabelige Komité for Toksicitet, Økotoksicitet og Miljø (CSTEE) vedtog Kommissionen i henhold til artikel 10 i forordning (EØF) nr. 793/93 Kommissionens forordning (EF) nr. 642/2005 (6) om undersøgelses- og oplysningskrav for importører eller producenter af en række prioriterede stoffer. Forordningen pålægger industrien at tilvejebringe yderligere oplysninger om miljøeksponeringen og gennemføre en undersøgelse med simulering af biologisk nedbrydelighed til fastslåelse af halveringstiden i havmiljøet, hvilket ansås for nødvendigt af hensyn til risikovurderingens pålidelighed.
(13)
Den berørte erhvervsorganisation (Euro Chlor) indgav oplysninger i 2004, hvoraf det fremgik, at anvendelsen af SCCP er faldet yderligere inden for alle anvendelsesområder siden 2001. Forbruget i EU i tekstiler og gummi var i 2003 faldet til en tredjedel af niveauet i 2001, og der har været et yderligere fald i 2004 (især i anvendelsen i tekstiler, maling samt fugemasser og klæbemidler). Forbruget i maling og fugemasser/klæbemidler faldt også med 50 % i samme periode. SCCP blev stadig i et vist omfang anvendt i skærevæsker til metalforarbejdning i 2003, men denne anvendelse ophørte i 2004 efter ikrafttrædelsen af direktiv 2002/45/EF. Mængden af korte chlorparaffiner, der blev anvendt i alt til alle anvendelsesformål, var mindre end 1 000 tons i 2003 og mindre end 600 tons i 2004 (7). Efter vedtagelsen af forordning (EF) nr. 642/2005 gennemførte industrien flere laboratorieanalyser. De foreløbige analyseresultater tyder på, at SCCP kunne opfylde kriterierne for persistente, bioakkumulerbare og toksiske stoffer (PBT). Den endelige analyserapport vil blive forelagt de britiske myndigheder, der fungerer som referent i henhold til forordning (EØF) nr. 793/93, så snart laboratoriet har bekræftet de endelige resultater.
(14)
Som referent for SCCP ajourførte de britiske myndigheder i august 2005 SCCP-miljørisikovurderingen (i det følgende benævnt risikovurderingen), som blev drøftet og vedtaget på det tredje møde i Det Tekniske Udvalg for Nye og Eksisterende Stoffer i 2005 (TCNES III 2005). For nogle af scenarierne blev de tidligere konklusioner ændret, og for visse andre miljømæssige endepunkter er der blevet identificeret nye risici for anvendelsesformål såsom flammehæmmende middel i bagsidebeklædninger til tekstiler, industriel anvendelse af maling og præparater til overfladebehandling samt kombineret blanding og forarbejdning af gummi. Tilpasningen af denne risikovurdering, der var baseret på mængden af SCCP i 2004, førte imidlertid til en ændring af konklusionerne og angivelse af risiko for anvendelser til bagsidebeklædning til tekstiler og blanding/forarbejdning af gummi. Kommissionen offentliggør i nær fremtid den godkendte ajourførte risikovurdering. Den ajourførte risikovurdering vil eventuelt blive forelagt til evaluering for Den Videnskabelige Komité for Sundheds- og Miljørisici i anden halvdel af 2007.
(15)
Ud over de ovenfor anførte fællesskabsforanstaltninger og -aktioner er SCCP også omfattet af andre fællesskabsforskrifter. I Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 2455/2001/EF af 20. november 2001 om vedtagelse af en liste over prioriterede stoffer inden for vandpolitik og om ændring af direktiv 2000/60/EF (8) opregnes SCCP blandt prioriterede farlige stoffer som omhandlet i artikel 16, stk. 3, i vandrammedirektivet. I henhold til vandrammedirektivet forelægger Kommissionen forslag med henblik på kontrol af standsning eller udfasning af emissioner, udledninger og tab af farlige stoffer inden 20 år efter vedtagelsen af forslagene og forslag til kvalitetskrav for koncentrationerne i overfladevand, sedimenter eller biota.
(16)
Den 17. juli 2006 vedtog Kommissionen et forslag til direktiv om miljøkvalitetskrav inden for vandpolitikken og om ændring af direktiv 2000/60/EF. I dette forslag fastholdes klassificeringen af SCCP som prioriterede farlige stoffer, og der opstilles miljøkvalitetskrav til koncentrationer af sådanne stoffer i overfladevand. Forslaget indeholder ikke specifikke kontrolforanstaltninger for noget prioriteret farligt stof, da mange miljøbeskyttelsesforanstaltninger falder ind under andre gældende fællesskabsforskrifters anvendelsesområde, og det synes mere økonomisk og rimeligt at lade medlemsstaterne selv indarbejde de eventuelt påkrævede kontrolforanstaltninger i det indsatsprogram, de skal udarbejde for hvert vandområde ifølge artikel 11 i direktiv 2000/60/EF, når de gennemfører andre gældende EF-retsakter.
(17)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 850/2004 af 29. april 2004 om persistente organiske miljøgifte og om ændring af direktiv 79/117/EØF (9) gennemfører bestemmelserne i to internationale instrumenter om persistente organiske miljøgifte, nemlig protokollen fra 1998 angående persistente organiske miljøgifte til UNECE-konventionen om grænseoverskridende luftforurening over store afstande (10) og Stockholm-konventionen om persistente organiske miljøgifte (11). Forordningen trådte i kraft den 20. maj 2004. Forordningen er mere vidtrækkende end de internationale aftaler, for så vidt som den lægger vægt på at eliminere produktion og anvendelse af internationalt anerkendte persistente organiske miljøgifte.
(18)
Hverken forordning (EF) nr. 850/2004 eller de to internationale konventioner indeholder specifikke bestemmelser for SCCP. Begge konventioner indeholder imidlertid ordninger for fremsættelse af forslag om tilføjelse af andre stoffer og procedurer til evaluering af foreslåede stoffer.
(19)
På Det Europæiske Fællesskabs vegne foreslog Kommissionen den 9. september 2005 sammen med de medlemsstater, der har undertegnet protokollen om persistente organiske miljøgifte, at ændre protokollen og tilføje SCCP i bilag II. Den taskforce, der er oprettet i henhold til protokollen med henblik på at behandle forslag til tilføjelse af yderligere stoffer, støttede på sit møde i september 2006 den konklusion i SCCP-dossieret, at SCCP skal betragtes som persistente organiske miljøgifte efter definitionen i protokollen, og at risikoprofilen frembød tilstrækkelig information til at påvise, at SCCP har potentiale til grænseoverskridende transport over store afstande gennem luften (LRAT). Taskforcen konkluderede generelt, at farekarakteristikaene sammen med tilsynsdataene tydede på, at der forelå en mulighed for miljøpåvirkning som følge af LRAT. Taskforcen fandt, at informationerne i taskforce B’s undersøgelse af SCCP (risikostyringsmetoder) var nøjagtige, selv om der var behov for yderligere oplysninger om mange aspekter med henblik på en socioøkonomisk evaluering af forskellige risikostyringstiltag. I december 2006 tog protokollens parter de konklusioner, som taskforcen havde foreslået angående det tekniske indhold i SCCP-dossieret, til efterretning og vedtog, at stoffet skulle betragtes som en persistent organisk miljøgift efter definitionen i protokollen, og opfordrede taskforcen til at fortsætte med taskforce B-undersøgelsen af SCCP og se nærmere på mulighederne for en risikostyringsstrategi.
(20)
Desuden foreslog Kommissionen den 29. juni 2006 på Det Europæiske Fællesskabs vegne sammen med de medlemsstater, der har undertegnet Stockholm-konventionen, at ændre konventionen og tilføje SCCP i de relevante bilag. På sit andet møde fra den 6.-10. november 2006 konkluderede Undersøgelsesudvalget vedrørende Persistente Organiske Miljøgifte, at SCCP opfylder screeningkriterierne i bilag D til konventionen, således som det fremgår af beslutning POPRC-2/8 (12). Det anbefales desuden i beslutningen, at der udarbejdes en foreløbig risikoprofil i overensstemmelse med bilag E til konventionen.
(21)
Såfremt SCCP på et tidspunkt tilføjes i et af de relevante bilag til Stockholm-konventionen, vil Kommissionen foreslå passende foranstaltninger efter direktiv 76/769/EØF eller forordning (EF) nr. 850/2004 for at skærpe de gældende begrænsninger.
II. PROCEDURE
(22)
Proceduren i forbindelse med Kongeriget Nederlandenes første meddelelse af 17. januar 2003 i henhold til traktatens artikel 95, stk. 4, er beskrevet i afsnit II i beslutning 2004/1/EF.
(23)
Den 16. december 2003 meddelte Kommissionen i henhold til artikel 95, stk. 6, Kongeriget Nederlandene sin beslutning 2004/1/EF af samme dato, hvori Kommissionen godkendte de nationale bestemmelser om SCCP, som Nederlandene havde givet meddelelse om den 21. januar 2003, for så vidt som de ikke finder anvendelse på anvendelsen af SCCP som bestanddele i andre stoffer og præparater i koncentrationer på under 1 %, der er beregnet til anvendelse som blødgørere i maling, præparater til overfladebehandling eller fugemasser og som flammehæmmende middel i gummi, plast eller tekstiler. Undtagelsen var gældende til 31. december 2006.
(24)
Efter vedtagelsen af beslutning 2004/1/EF, hvorved Nederlandene i et vist omfang fik tilladelse til at opretholde deres nationale bestemmelser, har Nederlandene ikke bragt deres nationale bestemmelser i overensstemmelse med bestemmelserne i beslutningen.
(25)
I stedet har Nederlandene nedlagt påstand for EF-Domstolen om annullering af beslutning 2004/1/EF på grundlag af traktatens artikel 230 (ref. sag T-234/04, tidligere sag C-103/04). Sagen verserer fortsat for Retten i Første Instans. I påstanden bestrider Nederlandene, at en tilladelse er nødvendig for at gennemføre nationale foranstaltninger vedrørende anvendelser af SCCP, som ikke er omtalt i direktiv 2002/45/EF.
(26)
Ved skrivelse af 8. december 2006 fra Kongeriget Nederlandenes Faste Repræsentation ved Den Europæiske Union gav den nederlandske regering under henvisning til traktatens artikel 95, stk. 4, for anden gang Kommissionen meddelelse om de gældende nationale bestemmelser om anvendelsen af SCCP, som Nederlandene påtænker at opretholde efter vedtagelsen af direktiv 2002/45/EF.
(27)
Formålet med meddelelsen af 8. december 2006 er det samme som formålet med meddelelsen af 17. januar 2003, nemlig at opnå godkendelse af bestemmelserne i Besluit gechloreerde paraffines WMS. Eftersom Nederlandenes meddelelse ikke indeholder oplysninger om nye nationale bestemmelser, går Kommissionen ud fra, at den af meddelelsen omhandlede nationale foranstaltning er den samme, som den, der blev givet meddelelse om i januar 2003, nemlig Besluit van 3 november 1999 houdende regels inzake het beperken van het gebruik van kortketenige gechloreerde paraffines (Besluit gechloreerde paraffines WMS), (Staatsblad van het Koninkrijk der Nederlanden, jaargang 1999,478).
(28)
Ved skrivelser af hhv. 15. og 20. december 2006 meddelte Kommissionen den nederlandske regering, at den havde modtaget meddelelsen i henhold til traktatens artikel 95, stk. 4, og at den seksmånedersperiode, den har til at behandle anmodningen i henhold til artikel 95, stk. 6, begyndte den 9. december 2006, dvs. dagen efter modtagelsen af meddelelsen.
(29)
Ved skrivelse af 30. januar 2007 underrettede Kommissionen de øvrige medlemsstater om Nederlandenes meddelelse. Kommissionen offentliggjorde ligeledes en meddelelse om anmodningen i Den Europæiske Unions Tidende (13) for at informere andre berørte parter om de nationale bestemmelser, Nederlandene påtænker at opretholde, og om de anførte grunde hertil. Ved udløbet af fristen for indgivelse af bemærkninger (30 dage efter offentliggørelsen) havde ingen medlemsstater eller andre berørte parter fremsat bemærkninger.
III. VURDERING
1. Vurdering af, om betingelserne for anvendelse af traktatens undtagelsesbestemmelse er opfyldt
(30)
Kommissionen konkluderede i betragtning 38 og 39 i ovennævnte beslutning 2004/1/EF, at Nederlandenes anmodning kunne antages til behandling. Nærværende beslutning henviser til denne beslutning. Det er imidlertid hensigtsmæssigt at nævne de aspekter, der gør, at de meddelte nationale bestemmelser ikke er i overensstemmelse med kravene i direktiv 2002/45/EF.
(31)
De meddelte nationale bestemmelser afviger fra kravene i direktiv 2002/45/EF i følgende henseende:
-
Det er i Nederlandene forbudt at anvende SCCP med en chloreringsgrad på 48 vægtprocent eller derover som blødgørere i maling, præparater til overfladebehandling eller fugemasser og som flammehæmmende middel i gummi, plast eller tekstiler, for hvilke der i direktivet ikke er fastsat nogen begrænsninger for markedsføringen og anvendelsen.
-
Det er i Nederlandene forbudt i skærevæsker til metalforarbejdning at anvende stoffer og præparater, i hvilke SCCP forekommer som bestanddele med en chloreringsgrad på 48 vægtprocent eller derover, for hvilke der i direktivet ikke er fastsat nogen begrænsninger for markedsføringen og anvendelsen, hvis SCCP forekommer i koncentrationer på mindre end 1 %.
2. Sagens omstændigheder
(32)
I henhold til traktatens artikel 95, stk. 4, og stk. 6, første afsnit, skal Kommissionen påse, at alle de i denne artikel fastsatte betingelser for, at en medlemsstat kan opretholde de gældende nationale bestemmelser, som fraviger en harmoniseringsforanstaltning vedtaget af Fællesskabet, er til stede.
(33)
Navnlig skal Kommissionen vurdere, om de nationale bestemmelser er berettigede ud fra de vigtige behov, der er henvist til i traktatens artikel 30, eller vedrører miljøbeskyttelse eller beskyttelse af arbejdsmiljøet, og om de holder sig inden for rammerne af, hvad der er nødvendigt for at nå de forfulgte legitime mål. I henhold til traktatens artikel 95, stk. 6, skal Kommissionen desuden, hvis den mener, at de nationale bestemmelser opfylder ovennævnte betingelser, kontrollere, om de er et middel til vilkårlig forskelsbehandling eller en skjult begrænsning af samhandelen mellem medlemsstaterne, og om de er en hindring for det indre markeds funktion.
(34)
Det skal bemærkes, at Kommissionen, når den undersøger, om de nationale bestemmelser, der er meddelt i henhold til artikel 95, stk. 4, er berettigede, skal tage udgangspunkt i »de grunde«, som den pågældende medlemsstat anfører. Dertil kommer, at Kommissionens afgørelse skal foreligge inden for den tidsfrist, der er fastsat i EF-traktatens artikel 95, stk. 6. Det betyder, at det i henhold til traktatens bestemmelser påhviler den medlemsstat, der fremsætter anmodningen om opretholdelse af de nationale foranstaltninger, at bevise, at disse er berettigede. I betragtning af fremgangsmåden i EF-traktatens artikel 95, stk. 4 og 6, navnlig den stramme frist til at træffe afgørelse, må Kommissionen i reglen nøjes med at undersøge, om de af medlemsstaten forelagte oplysninger er relevante, uden selv at forsøge at finde eventuelle begrundelser.
(35)
Når Kommissionen er i besiddelse af oplysninger, der giver anledning til at revidere de af Fællesskabets harmoniseringsforanstaltninger, som de nationale bestemmelser afviger fra, kan den dog tage hensyn til disse oplysninger i sin vurdering af de meddelte nationale bestemmelser.
2.1. Begrundelse baseret på vigtige behov
(36)
De nationale bestemmelsers berettigelse på grund af vigtige behov er indgående behandlet i afsnit III.2 i beslutning 2004/1/EF. Det konkluderes i beslutningen (betragtning 55 og 56), at de nationale bestemmelser kan være berettigede for at beskytte miljøet, i det omfang de forbyder brugen af SCCP som bestanddele i andre stoffer og præparater til metalforarbejdning. Da der ikke foreligger yderligere oplysninger, hvoraf det fremgår, at de legitime formål, der søges opnået, kan opnås ved hjælp af mindre restriktive foranstaltninger, herunder især en lavere koncentrationsværdi for SCCP som bestanddele i andre stoffer og præparater, konkluderedes det, at de nationale bestemmelser ikke synes at være for vidtrækkende i forhold til formålet.
(37)
Desuden konkluderedes det i betragtning 66 i beslutning 2004/1/EF, for så vidt angår de øvrige anvendelser af SCCP som stoffer, at de nationale bestemmelser under hensyntagen til forsigtighedsprincippet, i det omfang de forbyder de øvrige anvendelser af SCCP, kan forblive i kraft i en begrænset periode for ikke at afbryde eksisterende foranstaltninger, der måtte anses for berettigede i lyset af en kommende risikovurdering.
(38)
På grundlag af udtalelsen fra SCTEE af 3. oktober 2003 konkluderedes det i betragtning 68 i beslutning 2004/1/EF vedrørende forbuddet mod anvendelse af SCCP som bestanddele i andre stoffer og præparater, at de nationale bestemmelser ikke var berettigede undtagen for anvendelse i plast, hvor der eventuelt kunne opstå problemer.
(39)
Kort fortalt godkendtes de nationale bestemmelser i beslutning 2004/1/EF, for så vidt som de ikke gælder for anvendelsen af SCCP som bestanddele i andre stoffer og præparater i koncentrationer på under 1 %, der er beregnet til anvendelse som blødgørere i maling, præparater til overfladebehandling eller fugemasser samt som flammehæmmende middel i gummi eller tekstiler. Beslutningen var baseret på de på det pågældende tidspunkt foreliggende videnskabelige fakta og på forsigtighedsprincippet.
(40)
Nederlandenes nye anmodning indeholder ingen nye oplysninger i forhold til anmodningen fra 2003.
(41)
På den anden side har udviklingen på europæisk plan gjort, at vidensgrundlaget er blevet større. Det synes at fremgå af resultaterne af den undersøgelse af biologisk nedbrydelighed, der er blevet gennemført i medfør af forordning (EF) nr. 642/2005, at mineraliseringsgraden er langsom, og at persistenskriteriet for PBT-stoffer således vil blive opfyldt.
(42)
Af udkastet til den ajourførte risikovurdering, som de britiske myndigheder forelagde på TCNES III-mødet i 2005, fremgik det med baggrund i de seneste forbrugsdata for SCCP, at der blev identificeret nye risici for bestemte anvendelser. Den britiske referent har navnlig identificeret nye risici i forbindelse med anvendelsen af SCCP til bagsidebeklædning til tekstiler og blanding/forarbejdning af gummi. Den ajourførte risikovurdering, som blev godkendt ved skriftlig procedure, vil blive offentliggjort af Kommissionen i nær fremtid. Den vil eventuelt blive sendt til gennemsyn i Den Videnskabelige Komité for Sundheds- og Miljørisici.
(43)
Hvis de nyidentificerede risici kræver yderligere risikostyringstiltag for andre anvendelser af SCCP end til metalforarbejdning og indfedtning af læder, vil Kommissionen vedtage nye risikobegrænsende foranstaltninger ud over dem, der allerede er vedtaget i direktiv 2002/45/EF. Det er endnu uklart, hvilket omfang sådanne nye begrænsninger vil få. Endvidere kunne den igangværende evaluering af Fællesskabets anmeldelser af SCCP som kandidater til tilføjelse i henholdsvis UNECE-protokollen og Stockholm-konventionen om persistente organiske miljøgifte og en eventuel faktisk tilføjelse af stofferne i den ene eller begge disse internationale aftaler føre til yderligere begrænsninger i henhold til forordning (EF) nr. 850/2004.
(44)
Under alle omstændigheder er det muligt, at sådanne begrænsninger ville ramme anvendelser, der for nærværende er tilladt efter fællesskabslovgivningen, men som allerede er forbudt efter national nederlandsk lovgivning.
(45)
Under disse omstændigheder og under hensyn til forsigtighedsprincippet kan de nationale bestemmelser, der finder anvendelse i Nederlandene, betragtes som værende berettigede i deres helhed, indtil der under fuld iagttagelse af de nyeste videnskabelige fakta vedtages fællesskabsforanstaltninger i henhold til direktiv 76/769/EØF eller forordning (EF) nr. 850/2004.
2.2. Vurdering af, om de pågældende foranstaltninger er et middel til vilkårlig forskelsbehandling, en skjult begrænsning af samhandelen mellem medlemsstaterne eller en hindring for det indre markeds funktion
2.2.1. Vurdering af, om de pågældende foranstaltninger er et middel til vilkårlig forskelsbehandling
(46)
I henhold til EF-traktatens artikel 95, stk. 6, skal Kommissionen kontrollere, at de påtænkte bestemmelser ikke er et middel til vilkårlig forskelsbehandling. Ifølge Domstolens retspraksis er betingelsen for, at der ikke er tale om forskelsbehandling, at ensartede situationer ikke behandles forskelligt, og forskellige situationer ikke behandles ens.
(47)
De nationale bestemmelser er af generel karakter og finder anvendelse på anvendelserne af SCCP, uanset om stofferne fremstilles i Nederlandene eller importeres fra andre medlemsstater. Da der ikke findes noget bevis på det modsatte, kan det konkluderes, at de nationale bestemmelser ikke er et middel til vilkårlig forskelsbehandling.
2.2.2. Vurdering af, om de pågældende foranstaltninger er en skjult begrænsning af samhandelen mellem medlemsstaterne
(48)
Nationale bestemmelser, der i højere grad end et fællesskabsdirektiv begrænser anvendelsen af et produkt, bliver almindeligvis betragtet som en hindring for samhandelen, fordi produkter, der på lovlig vis markedsføres og anvendes i resten af Fællesskabet, som følge af anvendelsesforbuddet ikke må markedsføres i den pågældende medlemsstat. Hensigten med artikel 95, stk. 6, er at forhindre, at begrænsninger baseret på kriterierne i stk. 4 og 5 anvendes af uretmæssige grunde og i virkeligheden er økonomiske foranstaltninger, der skal forhindre indførsel af produkter fra andre medlemsstater som et middel til indirekte at beskytte den nationale produktion.
(49)
Som tidligere fastslået er det virkelige formål med de nationale bestemmelser at beskytte miljøet mod de risici, der er forbundet med anvendelsen af SCCP. Da der ikke foreligger noget bevis for, at de nationale bestemmelser i virkeligheden er foranstaltninger, der har til formål at beskytte den nationale produktion, kan det konkluderes, at de ikke er en skjult begrænsning af samhandelen mellem medlemsstaterne.
2.2.3. Vurdering af, om de pågældende foranstaltninger udgør en hindring for det indre markeds funktion
(50)
Denne betingelse kan ikke fortolkes således, at den udelukker godkendelsen af enhver national bestemmelse, der med sandsynlighed vil påvirke gennemførelsen af det indre marked. Det er faktisk således, at enhver national bestemmelse, der fraviger en harmoniseringsforanstaltning, som skal bidrage til at gennemføre og opnå et velfungerende indre marked, i sagens natur udgør en bestemmelse, som med sandsynlighed vil påvirke det indre marked. For at bevare det nyttige i proceduren for undtagelser i traktatens artikel 95 skal begrebet »en hindring for det indre markeds funktion« i artikel 95, stk. 6, forstås som en uforholdsmæssig påvirkning i forhold til det forfulgte mål.
(51)
Det er blevet fastslået, at de nationale bestemmelser midlertidigt kan opretholdes under henvisning til beskyttelsen af miljøet, og at de på basis af de tilgængelige oplysninger må anses for at være den eneste mulige løsning, hvis man vil sikre det høje beskyttelsesniveau, som Nederlandene tilstræber. Kommissionen er derfor af den opfattelse, at det, indtil man finder frem til passende risikobegrænsende foranstaltninger, kan konkluderes, at kravet om, at der ikke må foreligge en hindring for det indre markeds funktion, er opfyldt.
IV. KONKLUSION
(52)
Som meddelt i afsnit I.3 i denne beslutning blev der taget en række initiativer på fællesskabsplan for at indsamle de nødvendige oplysninger for at fjerne eller reducere usikkerhederne angående risikovurderingen af SCCP på det tidspunkt, da beslutning 2004/1/EF blev vedtaget. Resultaterne af den ajourførte risikovurdering viser, at der findes yderligere risici, hvilket formodentlig vil nødvendiggøre, at Kommissionen vedtager passende risikostyringstiltag.
(53)
Under Stockholm-konventionen såvel som under UNECE-protokollen om persistente organiske miljøgifte er der igangværende undersøgelser af SCCP, som kan føre til, at de tilføjes i disse internationale instrumenter. Dette ville betyde, at der skal træffes foranstaltninger i henhold til forordning (EF) nr. 850/2004.
(54)
Da sådanne nye fællesskabsforanstaltninger meget vel kommer til at berøre anvendelser af SCCP, som for nærværende stadig er tilladte efter direktiv 76/769/EØF, men som allerede er forbudte efter national nederlandsk lovgivning, og når henses til forsigtighedsprincippet, kan det konkluderes, at de nationale bestemmelser kan opretholdes midlertidigt af miljøbeskyttelseshensyn, for så vidt som de ikke er mere vidtrækkende end det, som er nødvendigt for at opnå det tilstræbte mål, og for så vidt som de forbyder anvendelsen af SCCP som bestanddele i andre stoffer og præparater i skærevæsker til metalforarbejdning, som flammehæmmende middel i gummi, plast og tekstiler og som blødgørere i maling, præparater til overfladebehandling og fugemasser. Undtagelsen bør derfor indrømmes for de nationale bestemmelser i deres helhed.
(55)
Hertil kommer, at de nationale bestemmelser, for så vidt som de midlertidigt kan opretholdes, ikke er et middel til vilkårlig forskelsbehandling eller en skjult begrænsning af samhandelen mellem medlemsstaterne og ikke er en hindring for det indre markeds funktion.
(56)
Kommissionen er derfor af den opfattelse, at de nationale bestemmelser kan godkendes inden for de ovenfor specificerede rammer. Imidlertid mener Kommissionen, at godkendelsen skal ophøre, når fællesskabsforanstaltningerne vedrørende SCCP vedtages i henhold til direktiv 76/769/EØF eller forordning (EF) nr. 850/2004, afhængigt af hvilket instrument der er det mest hensigtsmæssige -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
De nationale bestemmelser om SCCP, som Nederlandene gav meddelelse om den 8. december 2006 i henhold til artikel 95, stk. 4, godkendes.
Artikel 2
Denne beslutning er rettet til Kongeriget Nederlandene og ophører den første af de to følgende datoer:
-
datoen for ikrafttrædelsen af Kommissionens direktiv om tilpasning, for så vidt angår SCCP, af bilag I til direktiv 76/769/EØF
-
datoen for ikrafttrædelsen af en forordning om ændring, for så vidt angår SCCP, af forordning (EF) nr. 850/2004.
Udfærdiget i Bruxelles, den 7. juni 2007.
РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 7 юни 2007 година
относно националните разпоредби за употребата на хлорирани парафини с къса верига, нотифицирани от Кралство Нидерландия съгласно член 95, параграф 4 от Договора за ЕО
(нотифицирано под номер C(2007) 2361)
(само текстът на нидерландски език е автентичен)
(Текст от значение за ЕИП)
(2007/395/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 95, параграф 6 от него,
като има предвид, че:
I. ФАКТИ
(1)
С писмо на Постоянното представителство на Кралство Нидерландия до Европейския съюз от 8 декември 2006 г. правителството на Нидерландия на основание член 95, параграф 4 от Договора нотифицира Комисията относно националните си разпоредби за употребата на хлорирани парафини с къса верига (наричани по-нататък ХПКВ), които смята за необходимо да запази след приемането на Директива 2002/45/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 юни 2002 г. за изменение за двадесети път на Директива 76/769/ЕИО на Съвета относно ограниченията за пускането на пазара и употребата на някои опасни вещества и препарати (хлорирани парафини с къса верига) (1).
(2)
Нотификацията от 8 декември 2006 г. е втората нотификация на Кралство Нидерландия за дерогация от разпоредбите на Директива 2002/45/ЕО. Първото искане за запазване на съществуващи национални разпоредби беше подадено на 17 януари 2003 г. В Решение 2004/1/ЕО (2) Комисията реши, че Нидерландия може да запази частично националните си разпоредби до 31 декември 2006 г.
1. Член 95, параграфи 4 и 6 от Договора
(3)
Член 95, параграфи 4 и 6 от Договора предвиждат:
„4. Ако след приемането от Съвета или от Комисията на дадена мярка за хармонизиране една държава-членка сметне за необходимо да запази националните си разпоредби на основание на значими нужди, посочени в член 30 или отнасящи се до защитата на околната или работната среда, тя нотифицира Комисията за тях и посочва основанията за тяхното запазване.
(…)
6. В срок шест месеца след нотификацията Комисията одобрява или отхвърля въпросните национални разпоредби, след като е установила дали те представляват или не средство за произволна дискриминация или прикрито ограничение на търговията между държавите-членки, и дали представляват или не пречка за функционирането на вътрешния пазар.“
2. Директива 2002/45/ЕО и национални разпоредби
2.1. Директива 2002/45/ЕО
(4)
Директива 76/769/ЕИО на Съвета от 27 юли 1976 г. за сближаването на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно ограниченията за пускането на пазара и употребата на някои опасни вещества и препарати (3), както е изменена, установява правила за ограничения при пускането на пазара и употребата на някои опасни вещества и препарати. Съгласно член 1, параграф 1 директивата се прилага за опасните вещества и препарати, изброени в приложение I.
(5)
Приета на правното основание на член 95 от Договора, с Директива 2002/45/ЕО в приложение I към Директива 76/769/ЕО се добавя нова точка 42 относно алкани С10-С13, хлоро (ХПКВ), като се определят правила за пускането на пазара и употребата на тези вещества. Съгласно точка 42.1 ХПКВ не могат да се пускат на пазара за употреба като вещества или съставни части от други вещества или препарати в концентрации, по-високи от 1 %:
-
в металообработващата промишленост,
-
за обработка на кожа с масло и вода.
(6)
В точка 42.2 се предвижда, че преди 1 януари 2003 г. всички останали приложения на ХПКВ ще бъдат преразгледани от Европейската комисия, със сътрудничеството на държавите-членки и Комисията OSPAR, в светлината на съответните нови научни данни относно рисковете, създавани от ХПКВ за здравето и околната среда, и че Европейският парламент ще бъде информиран за резултатите от този преглед.
(7)
В член 2, параграф 1 се предвижда държавите-членки да прилагат мерките за транспониране на директивата не по-късно от 6 януари 2004 г.
(8)
Директива 76/769/ЕИО ще бъде отменена на 1 юни 2009 г. и ще бъде заменена от Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета (4) относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химични вещества и препарати (REACH). Групата вещества ХПКВ е посочена в точка 42 от приложение XVII към Регламент (ЕО) № 1907/2006 с ограниченията, които са предвидени съгласно Директива 2002/45/ЕО.
2.2. Национални разпоредби
(9)
Националните разпоредби, нотифицирани от Нидерландия, бяха въведени с решение от 3 ноември 1999 г., което предвижда правила за забрана на някои приложения на хлорирани парафини с къса верига (Решение за хлорираните парафини, Закон за химичните субстанции (WMS) (Staatsblad van het Koninkrijk der Nederlanden, Jaargang 1999, 478).
(10)
В член 1 се предвижда, че решението се прилага за хлорирани алкани с верига от 10 до 13 включително въглеродни атома и степен на хлориране не по-малка от 48 % тегловни. Съгласно член 2, параграф 1 посочените в член 1 ХПКВ не могат да се използват:
а)
като пластификатори в бои, покрития или уплътнители;
б)
в металообработващи флуиди;
в)
като забавител на горенето в гума, пластмаса или текстил.
3. Основна информация за ХПКВ
(11)
Подробно описание на ХПКВ, приложенията им и резултата от оценката на рисковете, извършвана в рамките на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета от 23 март 1993 г. относно оценка и контрол на рисковете от съществуващите вещества (5), се съдържа в раздел I.4 от Решение 2004/1/ЕО. Този раздел отделя внимание само на новата информация, известна от януари 2004 г. насам.
(12)
Въз основа на резултата от предишна оценка на риска и извършените прегледи от Научния комитет по токсичност, екотоксичност и околна среда (CSTEE) Комисията прие, съгласно член 10 от Регламент (ЕИО) № 793/93, Регламент (ЕО) № 642/2005 на Комисията (6) за налагане на изисквания за извършване на изпитвания и представяне на информация към вносителите или производителите на определени приоритетни вещества. Посоченият регламент изисква вносителите или производителите да представят допълнителна информация за излагането в околната среда и симулацията на биоразграждане, за да се определи периодът на полуразпад в морската среда, която информация беше сметната за необходима, за да се създаде възможност за по-надеждна оценка на риска.
(13)
Съответната професионална промишлена асоциация (Euro Chlor) предостави информация през 2004 г., в която се посочва допълнителен спад в употребата на ХПКВ във всички приложения от 2001 г. насам. Консумацията на ЕС на текстил и гума през 2003 г. е намаляла до една трета от равнището през 2001 г., като през 2004 г. са последвали още периоди на спад (по-специално в употребата за текстил, бои, уплътнители и лепила). Консумацията за бои и уплътнители/лепила също е намаляла с 50 % спрямо същия период от време. През 2003 г. все още имаше известно приложение при металообработващи флуиди, но тази употреба беше преустановена през 2004 г. след влизането в сила на Директива 2002/45/ЕО. Общото количество на хлорирани парафини с къса верига, използвани във всички приложения, през 2003 г. беше по-малко от 1 000 тона, а през 2004 г. - по-малко от 600 тона (7). В съответствие с Регламент (ЕО) № 642/2005 вносителите или производителите извършиха допълнителни аналитични лабораторни изпитвания. Предварителните резултати от този анализ позволяват да се предположи, че ХПКВ биха могли да изпълнят критериите за устойчиви, биоакумулиращи и токсични вещества (PBT). Окончателният доклад за изпитванията ще бъде представен на органите на Обединеното кралство, в качеството му на докладчик съгласно Регламент (ЕИО) № 793/93, веднага щом бъдат потвърдени окончателните резултати от лабораторията.
(14)
Обединеното кралство в качеството си на докладчик за ХПКВ подготви обновена оценка на риска от ХПКВ за околната среда (наричана по-долу обновена оценка на риска) през август 2005 г., която беше обсъдена и одобрена през 2005 г. на третото заседание на Техническия комитет по новите и съществуващите вещества (TCNES III 2005). За някои планове по-ранните заключения бяха променени, бяха идентифицирани нови рискове за приложения като забавител на горенето в покрития, нанесени върху обратната страна, за текстил, промишлена употреба на бои и покрития, комбинирано смесване и превръщане на гума за определени крайни точки на околната среда. Все пак усъвършенстването на това оценяване въз основа на данни за тонажа на ХПКВ за 2004 г. доведе до изменение в заключенията, показващи риск за нанасяне на покрития върху обратната страна на текстил и смесване/преобразуване на гума. Одобрената обновена оценка за риска скоро ще бъде публикувана от Комисията и изпратена, при необходимост, за оценка на Научния комитет по здравеопазване и екологични рискове (SCHER) през втората половина на 2007 г.
(15)
Освен чрез описаните по-горе мерки и действия на Комисията, ХПКВ са обхванати и чрез друго общностно законодателство. Решение № 2455/2001/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 ноември 2001 г. за определяне на списък на приоритетните вещества в областта на политиката за водите и за изменение на Директива 2000/60/ЕО (8) включи ХПКВ сред приоритетните опасни вещества по смисъла на член 16, параграф 3 от Рамковата директива за водите. Съгласно Рамковата директива за водите Комисията е задължена да представи предложения за контрола на спирането или постепенното преустановяване на изпускането, емитирането и загубите на такива вещества в срок до 20 години след тяхното приемане и предложения за качествени стандарти, приложими към концентрациите в повърхностните води, седимента, флората и фауната.
(16)
На 17 юли 2006 г. Комисията прие предложение за директива относно качествените стандарти за околната среда в областта на политиката за водите и за изменение на Директива 2000/60/ЕО. Това предложение запазва класификацията на ХПКВ като приоритетни опасни вещества и определя качествени стандарти за околната среда, приложими за концентрациите на тези вещества в повърхностните води. Предложението не съдържа специфични контролни мерки за каквото и да е приоритетно вещество, тъй като много мерки за защита на околната среда попадат в обсега на друго общностно законодателство, и понеже изглежда икономически по-целесъобразно за държавите-членки да включат, където е необходимо и в допълнение към изпълнението на съществуващото общностно законодателство, подходящи контролни мерки в програмата от мерки, която следва да се разработи за всеки речен басейн в съответствие с член 11 от Директива 2000/60/ЕО.
(17)
Регламент (ЕО) № 850/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно устойчивите органични замърсители и за изменение на Директива 79/117/ЕИО (9) прилага разпоредбите на два международни инструмента за устойчивите органични замърсители (УОЗ): Протокола за УОЗ (10) от 1998 г. съгласно Конвенцията за трансгранично замърсяване на въздуха на далечни разстояния на ИКЕ ООН и Стокхолмската конвенция за УОЗ (11). Посоченият регламент влезе в сила на 20 май 2004 г. и отива по-далеч от международните споразумения, като акцентира върху целта да се елиминират производството и употребата на международно признати УОЗ.
(18)
Нито Регламент (ЕО) № 850/2004, нито двете международни конвенции съдържат специфични правила по отношение на ХПКВ. Все пак двете конвенции съдържат механизми за предлагане на допълнителни вещества за включване и процедури за оценяване на предложенията.
(19)
На 9 септември 2005 г. Комисията от името на Европейската общност, заедно с държавите-членки, които са страни по Протокола за УОЗ, предложи да се измени съответното приложение II към протокола, като бъдат прибавени ХПКВ. През септември 2006 г., на заседание на съставената съгласно протокола Оперативна група за разглеждане на предложенията за прибавяне на вещества, се подкрепи заключението на досието, че ХПКВ следва да се смятат за УОЗ, в контекста на протокола, и че профилът на риска представя достатъчно информация за това, че ХПКВ имат потенциала за трансграничен атмосферен пренос на големи разстояния (LRAT). Оперативната група направи общия извод, че опасните характеристики, заедно с мониторинговата информация, са показателни за потенциала за въздействие върху околната среда в резултат на LRAT. Информацията, съдържаща се в прегледа по направление „Б“ (опции за управление на риска) на ХПКВ, беше разгледана внимателно от Оперативната група, макар че бяха нужни допълнителни данни за много аспекти на социално-икономическата оценка на различни действия за управление на риска. През декември 2006 г. страните по протокола взеха под внимание заключенията, предложени от Оперативната група относно техническото съдържание на досието за ХПКВ, и се споразумяха, че това вещество трябва да се смята за УОЗ, както е дефинирано по протокола, и поискаха Оперативната група да продължи с прегледа по направление „Б“ на ХПКВ и да проучи възможностите за стратегия за управление на риска.
(20)
Освен това на 29 юни 2006 г. Европейската комисия от името на Европейската общност, заедно с държавите-членки, които са страни по Стокхолмската конвенция, предложи да се изменят съответните приложения на Конвенцията, като се добавят ХПКВ. По време на второто заседание от 6 до 10 ноември 2006 г. Комитетът за преглед на УОЗ заключи, че ХПКВ отговарят на критериите за подбор, описани в приложение Г към Конвенцията, както е посочено в Решение POPRC-2/8 (12). Във въпросното решение също така се препоръчва да се изготви проектопрофил на риска в съответствие с приложение Д към Конвенцията.
(21)
В случай че ХПКВ бъдат евентуално включени в Стокхолмската конвенция към някое от съответните приложения, Европейската комисия ще предложи мерки в съответствие с Директива 76/769/ЕИО или с Регламент (ЕО) № 850/2004, което би довело до засилване на съществуващите ограничения.
II. ПРОЦЕДУРА
(22)
Процедурните стъпки, свързани с първата нотификация от Кралство Нидерландия от 17 януари 2003 г. съгласно член 95, параграф 4 от Договора, са описани в раздел II от Решение 2004/1/ЕО.
(23)
На 16 декември 2003 г., в съответствие с член 95, параграф 6, Комисията нотифицира Кралство Нидерландия за своето Решение 2004/1/ЕО от същата дата, съгласно което Комисията одобрява националните разпоредби за ХПКВ, нотифицирани от Нидерландия на 21 януари 2003 г., доколкото те не се отнасят до употребата на ХПКВ като съставни части на други вещества и препарати в концентрации, по-ниски от 1 %, предназначени за употреба като пластификатори в бои, покрития или уплътнения и забавители на горенето в гуми и текстил. Тази дерогация бе валидна до 31 декември 2006 г.
(24)
След приемането на Решение 2004/1/ЕО, което дава право на Нидерландия частично да запази националните си разпоредби, Нидерландия не е изменила националните мерки, за да изпълни разпоредбите на въпросното решение.
(25)
Вместо това Нидерландия поиска от Съда на Европейските общности анулирането на Решение 2004/1/ЕО на основание член 230 от Договора (дело T-234/04, предишно дело C-103/04) и това дело все още е висящо пред Първоинстанционния съд. В своето искане Нидерландия оспорва факта, че е необходимо оправомощаване за изпълнението на националните мерки във връзка с приложения на ХПКВ, които не са посочени в Директива 2002/45/ЕО.
(26)
С писмо от 8 декември 2006 г. на Постоянното представителство на Кралство Нидерландия към Европейския съюз правителството на Нидерландия, като се позовава на член 95, параграф 4 от Договора, нотифицира за втори път Комисията за националните си разпоредби за употребата на ХПКВ, които то възнамерява да запази след приемането на Директива 2002/45/ЕО.
(27)
Нотификацията от 8 декември 2006 г. има същия предмет като нотификацията от 17 януари 2003 г., а именно одобрението на разпоредбите на Решението за хлорираните парафини от Закона за опасните вещества. Тъй като Нидерландия не е представила нови национални разпоредби в нотификацията си, Комисията приема, че нотифицираните национални мерки са тези, които са нотифицирани през януари 2003 г.: Решение от 3 ноември 1999 г., което определя правила, забраняващи определени приложения на хлорирани парафини с къса верига (Решение за хлорираните парафини, Закон за химичните вещества и препарати (WMS).
(28)
С писма от 15 декември и 20 декември 2006 г. Комисията информира правителството на Нидерландия, че е получила нотификацията съгласно член 95, параграф 4 от Договора и че шестмесечният срок за нейното проучване в съответствие с член 95, параграф 6 е започнал да тече на 9 декември 2006 г., ден след получаването на нотификацията.
(29)
С писмо от 30 януари 2007 г. Комисията информира другите държави-членки за получената от Нидерландия нотификация. Също така Комисията публикува нотификацията в Официален вестник на Европейския съюз (13), за да информира други заинтересовани страни за националните разпоредби, които Нидерландия възнамерява да запази, както и за основанията в подкрепа на тази цел. В края на срока за коментари (30 дни след публикуването) никоя държава-членка или друга заинтересована страна не представи такива.
III. ОЦЕНКА
1. Съображение за допустимост
(30)
В съображения 38 и 39 от Решение 2004/1/ЕО Комисията заключава, че искането, представено от Кралство Нидерландия, е допустимо. Направено е позоваване на въпросното решение за целите на настоящото решение. Независимо от това е целесъобразно да се припомнят аспектите, в които нотифицираните национални разпоредби са несъвместими с изискванията на Директива 2002/45/ЕО.
(31)
В обобщение - нотифицираните национални разпоредби не отговарят на изискванията на Директива 2002/45/ЕО в следните отношения:
-
употребата на ХПКВ със степен на хлориране не по-малко от 48 % като пластифициращи вещества в бои, покрития или уплътнители и като забавящи горенето вещества в гума, пластмаса или текстил, която не подлежи на ограничения за пускане на пазара и употреба съгласно директивата, е забранена в Нидерландия,
-
употребата в металообработващи флуиди на вещества и препарати, в които ХПКВ със степен на хлориране, по-малко от 48 % присъстват като съставни части, която не подлежи на ограничения за пускане на пазара, като съгласно директивата употребата в Нидерландия е забранена, ако ХПКВ присъстват в концентрация под 1 %.
2. Основания
(32)
Съгласно член 95, параграф 4 и параграф 6, първа алинея от Договора Комисията трябва да установи, че са изпълнени всички условия, които дават възможност на държава-членка да запази националните си разпоредби като дерогация от мярка на Общността за хармонизиране, предвидени в посочения член.
(33)
По-специално Комисията трябва да прецени дали националните разпоредби са обосновани или не от посочените в член 30 от Договора важни съображения, или се отнасят до защитата на околната среда или работната среда и не надхвърлят необходимото, за да бъде постигната поставената законосъобразна цел. Освен това, когато Комисията смята, че националните разпоредби изпълняват горепосочените условия, в съответствие с член 95, параграф 6 тя трябва да установи, дали те представляват или не средство за произволна дискриминация или прикрито ограничение на търговията между държавите-членки и дали представляват или не пречка за функционирането на вътрешния пазар.
(34)
Трябва да се отбележи, че като се има предвид установената с член 95, параграф 4 от Договора за ЕО времева рамка, когато Комисията проучва дали националните мерки, нотифицирани съгласно член 95, параграф 4, са обосновани, трябва да вземе предвид най-вече изложените от нотифициращата държава-членка основания. Това означава, че в съответствие с разпоредбите на Договора за ЕО отговорността за доказване на обосноваността на националните мерки лежи изцяло върху държавата-членка, която е подала искане, за да ги запази. Като се има предвид процедурната рамка, установена с член 95, параграфи 4 и 6 от Договора за ЕО, включваща точно определен краен срок за вземане на решение, обикновено Комисията трябва да се ограничи до проучване на уместността на елементите, които се представят от отправилата искане държава-членка, без тя самата да трябва да търси възможни основания за обосновка.
(35)
Все пак, когато Комисията притежава информация, в светлината на която мярката за общностно хармонизиране, от която се дерогират нотифицираните национални разпоредби, може да е необходимо да се преразгледа, тя може да вземе под внимание подобна информация при оценяването на нотифицираните национални разпоредби.
2.1. Обосноваване чрез важни съображения
(36)
Обосноваването на националните разпоредби на основата на важни съображения е разгледано изчерпателно в раздел III.2 от Решение 2004/1/ЕО. Съгласно заключенията в това решение (съображения 55 и 56) националните разпоредби, доколкото те забраняват употребата на ХПКВ като съставна част на други вещества и препарати в металообработващата промишленост, може да се обосноват с необходимостта от защита на околната среда. При липса на допълнителна информация, която да предполага постигането на преследваната законосъобразна цел с по-малко рестриктивни мерки, по-специално като по-ниска граница на концентрация за ХПКВ, като съставни части на други вещества и препарати, беше заключено, че националните разпоредби, изглежда, не превишават необходимото за постигането на тази цел.
(37)
Освен това в съображение 66 от Решение 2004/1/ЕО относно останалите употреби на ХПКВ като вещества се заключава, че предвид принципа за предпазливост, националните разпоредби, доколкото те забраняват останалите употреби на ХПКВ, биха могли да се запазят за ограничен период от време с оглед да не се прекъсват съществуващи мерки, които може да са обосновани в светлината на предстояща оценка на риска.
(38)
В съображение 68 от Решение 2004/1/ЕО относно забраната за употреба на ХПКВ в състава на други вещества и препарати, въз основа на становището на SCTEE от 3 октомври 2003 г. се заключава, че националните разпоредби не са обосновани, освен по отношение на пластмасите, при които е възможно да възникнат проблеми.
(39)
В обобщение - Решение 2004/1/ЕО признава националните разпоредби, доколкото те не се отнасят за употребата на ХПКВ в състава на други вещества и препарати в концентрации, по ниски от 1 %, предназначени за употреба като пластификатори в бои, покрития или уплътнители и като забавящи горенето на гума и текстил. Решението се основава на наличните по това време научни доказателства за дадения момент и на принципа за предпазливост.
(40)
В новото си искане Нидерландия не представя никаква нова информация в сравнение с искането от 2003 г.
(41)
От друга страна, новите разработки на европейско равнище увеличиха наличната база знания. Резултатите от необходимото съгласно Регламент (ЕО) № 642/2005 изпитване за биоразграждане предполагат, че скоростта на минерализация е достатъчно бавна, за да бъде изпълнен критерият за устойчивост на PBT-веществата.
(42)
Обновеният проект на оценка на риска, представен по време на заседанието на TCNES III през 2005 г. от властите на Обединеното кралство, сочи, че въз основа на най-новите данни за консумация на ХПКВ за определени приложения са били идентифицирани нови рискове. Докладчикът за Обединеното кралство е идентифицирал в частност нови рискове от употребата на ХПКВ при нанасянето на покрития върху обратната страна на текстил и смесване/преобразуване на гума. Обновената оценка на риска бе одобрена чрез писмена процедура и скоро ще бъде публикувана от Комисията. При необходимост тя ще бъде изпратена за преглед на SCHER.
(43)
Ако новоидентифицираните рискове изискват допълнителни мерки за управление на риска при определени приложения на ХПКВ, различни от металообработване и обработка на кожа с масло и вода, Комисията ще приеме други мерки за намаляване на риска в допълнение на приетите с Директива 2002/45/ЕО. Понастоящем точният обхват на каквито и да било допълнителни ограничения остава неизяснен. Освен това текущите оценки на общностните нотификации относно ХПКВ, съответно като кандидатури по Протокола за УОЗ на ИКЕ ООН и Стокхолмската конвенция за УОЗ, заедно с възможното включване на веществата в едното или и в двете международни споразумения, могат да доведат до допълнителни ограничения в рамките на Регламент (ЕО) № 850/2004.
(44)
Във всички случаи остава възможността подобни допълнителни ограничения да засегнат приложения, които понастоящем все още са позволени от общностното законодателство, но съгласно нидерландското национално законодателство вече са забранени.
(45)
При тези обстоятелства и предвид принципа за предпазливост, прилаганите от Нидерландия национални разпоредби могат като цяло да се смятат за обосновани, докато не бъдат приети, въз основа на най-новите научни данни, общностни мерки в съответствие с Директива 76/769/ЕИО или съгласно Регламент (ЕО) № 850/2004.
2.2. Липса на произволна дискриминация или прикрито ограничение на търговията между държавите-членки или каквато и да било пречка за функционирането на вътрешния пазар
2.2.1. Липса на произволна дискриминация
(46)
С член 95, параграф 6 Комисията се задължава да удостовери, че предвижданите мерки не са средство за произволна дискриминация. Съгласно съдебната практика на Европейския съд, за да няма дискриминиране, сходни ситуации не трябва да се разглеждат по различен начин и различни ситуации не трябва да бъдат разглеждани по еднакъв начин.
(47)
Националните разпоредби имат общ характер и се прилагат за употреби на ХПКВ, независимо дали веществата са произведени в Нидерландия или са внесени от други държави-членки. При отсъствието на доказателства за обратното може да се заключи, че националните разпоредби не са средство за произволна дискриминация.
2.2.2. Липса на прикрито ограничение на търговията
(48)
Национални мерки, които ограничават употребата на продукти в по-голяма степен, отколкото директива на Общността, обикновено представляват бариера пред търговията, доколкото се предполага, че в резултат на забраната за употреба продукти, които са законно пуснати на пазара и се използват в останалата част на Общността, няма да бъдат пуснати на пазара в съответната държава-членка. Предварителните условия, формулирани в член 95, параграф 6, целят да не се допускат ограничения, основани на изложените критерии в параграфи 4 и 5 от същия член, които да бъдат налагани по неприемливи причини, като в действителност представляват икономически мерки за възпрепятстване вноса на продукти от други държави-членки, тоест - средство за индиректна защита на националното производство.
(49)
Както вече беше установено, истинската цел на националните разпоредби е защитата на околната среда от рисковете, свързани с приложенията на ХПКВ. При липса на доказателства, които да предполагат, че националните разпоредби фактически са мярка в защита на националното производство, може да се заключи, че те не са прикрито ограничение на търговията между държавите-членки.
2.2.3. Липса на пречки за функционирането на вътрешния пазар
(50)
Тълкуването на това условие не би трябвало да доведе до изключване на приемането на каквато и да било национална мярка, която би могла да навреди на изграждането на вътрешния пазар. Всъщност всяка национална мярка за дерогация от мярка за хармонизиране за изграждането и функционирането на вътрешния пазар принципно може да навреди на вътрешния пазар. Следователно, за да се запази целесъобразният характер на предвидената процедура в член 95 от Договора, понятието пречка за функционирането на вътрешния пазар трябва да се тълкува в контекста на член 95, параграф 6 като непропорционално въздействие по отношение на преследваната цел.
(51)
Беше установено, че националните разпоредби могат да бъдат временно запазени по екологични съображения, а същевременно с оглед на наличната информация те представляват единствената възможна мярка за гарантиране на запазването на високото ниво на защита, към което Нидерландия се стреми. Поради това Комисията смята, че докато бъдат намерени подходящите мерки за ограничаване на риска може да се заключи, че условието за отсъствие на препятствия за функционирането на вътрешния пазар е изпълнено.
IV. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(52)
Както е посочено в раздел I.3 от настоящото решение, бяха предприети редица инициативи на общностно равнище за събирането на необходимата информация за отстраняване или намаляване на неточностите при оценката на риска от ХПКВ по време на приемането на Решение 2004/1/ЕО. Резултатите от обновената оценка на риска показват наличието на допълнителни рискове, които вероятно ще наложат Комисията да приеме подходящи мерки за управление на риска.
(53)
Съгласно Стокхолмската конвенция и Протокола за устойчивите органични замърсители (УОЗ) на ИКЕ ООН понастоящем се извършва преглед на ХПКВ, който може да доведе до включването им в тези международни инструменти. Това би довело до приемането на общностни мерки в рамките на Регламент (ЕО) № 850/2004.
(54)
Тъй като приемането на подобни нови мерки на общностно равнище почти сигурно ще засегне употреби на ХПКВ, които засега са допустими съгласно Директива 76/769/ЕИО, но вече са забранени по нидерландското национално законодателство и с оглед на принципа за предпазливост, може да се заключи, че националните разпоредби могат временно да бъдат запазени по екологични съображения и не превишават необходимото за постигане на преследваната цел, доколкото те забраняват употребата на ХПКВ в състава на други вещества и препарати в металообработващи флуиди, като забавители на горенето в гума, пластмаса и текстил и като пластификатори в бои, покрития и уплътнители. Следователно трябва да се предостави дерогация за националните разпоредби в тяхната цялост.
(55)
Освен това, доколкото националните разпоредби могат временно да бъдат запазени, те не представляват средство за произволна дискриминация или прикрито ограничаване на търговията между държавите-членки, нито поставят пречки за функционирането на вътрешния пазар.
(56)
Ето защо Комисията смята, че в посочените си по-горе измерения националните разпоредби могат да бъдат одобрени. Въпреки това Комисията смята, че разрешението им трябва да е валидно до приемането на общностни мерки относно ХПКВ в рамките на Директива 76/769/ЕИО или съгласно Регламент (ЕО) № 850/2004, в зависимост от това кой инструмент е най-подходящ,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Националните разпоредби за ХПКВ, нотифицирани от Нидерландия на 8 декември 2006 г. съгласно член 95, параграф 4, се одобряват.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Кралство Нидерландия, като неговата валидност изтича на по-ранната от следните две дати:
-
влизането в сила на директива на Комисията, с която се адаптира приложение I към Директива 76/769/ЕИО по отношение на ХПКВ,
-
влизането в сила на регламент, с който се изменя Регламент (ЕО) № 850/2004 по отношение на ХПКВ.
Съставено в Брюксел на 7 юни 2007 година.