Kommissionens forordning (EF) nr. 1680/2001
af 22. august 2001
om ændring af bilag I og II til Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærlægemidler i animalske levnedsmidler
(EØS-relevant tekst)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90 af 26. juni 1990 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærmedicinske præparater i animalske levnedsmidler(1), senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1553/2001(2), særlig artikel 6, 7 og 8, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) I overensstemmelse med forordning (EØF) nr. 2377/90 skal der gradvis fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af alle farmakologisk virksomme stoffer, som inden for Fællesskabet anvendes i veterinærlægemidler til behandling af dyr bestemt til levnedsmiddelproduktion.
(2) Maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer bør kun fastsættes, efter at Udvalget for Veterinærlægemidler har gennemgået alle relevante oplysninger vedrørende sikkerheden af rester af det pågældende stof for forbrugere af animalske levnedsmidler samt sådanne resters indflydelse på industriel forarbejdning af levnedsmidler.
(3) Ved fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærlægemidler i animalske levnedsmidler er det nødvendigt at specificere de dyrearter, hvori sådanne rester vil kunne være til stede, de koncentrationer, der må være til stede i hvert af de relevante væv fra det behandlede dyr (målvæv), og arten af den rest, som er relevant for overvågningen af rester (restmarkør).
(4) For at lette den rutinemæssige overvågning af lægemiddelrester, som fastsat i den relevante fællesskabslovgivning, bør der i almindelighed fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer i lever eller nyrer; imidlertid er lever og nyrer hyppigt fjernet fra dyrekroppe i international handel, og der bør derfor også altid fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer i muskelvæv eller fedtvæv.
(5) For veterinærlægemidler til behandling af æglæggende fugle, malkedyr eller honningbier skal der også fastsættes maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer i æg, mælk eller honning.
(6) Mebendazol bør indsættes i bilag I til forordning (EØF) nr. 2377/90.
(7) Tosylchloramidnatrium bør indsættes i bilag II til forordning (EØF) nr. 2377/90.
(8) Der bør fastsættes en tilstrækkelig lang tidsfrist inden ikrafttrædelsen af denne forordning for at give medlemsstaterne mulighed for at foretage de tilpasninger, som måtte være nødvendige i de tilladelser til at markedsføre de pågældende veterinærlægemidler, der er givet i medfør af Rådets direktiv 81/851/EØF(3), senest ændret ved Kommissionens direktiv 2000/37/EF(4), for at tage hensyn til bestemmelserne i denne forordning.
(9) Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Stående Udvalg for Veterinærmedicinske Præparater -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Bilag I og II til forordning (EØF) nr. 2377/90 ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Den får virkning fra den 60. dag efter offentliggørelsen.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 22. august 2001.
32001R1680
L 227/33
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1680/2001 НА КОМИСИЯТА
от 22 август 2001 година
за изменение на приложение I и II към Регламент (ЕИО) № 2377/90 на Съвета относно установяване на процедура на Общността за определяне на максимално допустимите граници на остатъчни вещества от ветеринарномедицински продукти в храните от животински произход
(текст от значение за ЕИП)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 2377/90 на Съвета от 26 юни 1990 г. относно установяване процедура на Общността за определяне на максимално допустимите граници на остатъчни вещества от ветеринарномедицински продукти в храните от животински произход (1), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1553/2001 на Комисията (2), и по-специално членове 6, 7 и 8 от него,
като има предвид, че:
(1)
Съгласно Регламент (ЕИО) № 2377/90, постепенно трябва да се определят максимално допустими граници на остатъчни вещества за всички използвани в Общността фармакологично активни субстанции, употребявани във ветеринарномедицински продукти, предназначени за животни, използвани за храна.
(2)
Максимално допустими граници на остатъчни вещества могат да се определят едва след като Комитетът за ветеринарномедицинските продукти прегледа всички данни, свързани с безопасността на остатъците от съответното вещество по отношение на потребителите на хранителни продукти от животински произход и влиянието на остатъчните вещества върху промишлената преработка на храните.
(3)
При определянето на максимално допустими граници за остатъчните вещества от ветеринарномедицински продукти в храните от животински произход трябва да се уточнят животинските видове, в които може да се открият остатъчни вещества, допустимите нива остатъчни вещества за всяка от съответните месни тъкани, получени от обработеното животно (прицелна тъкан), както и естеството на остатъка, необходимо за контрола на остатъчните вещества (маркерно остатъчно вещество).
(4)
За контрола на остатъчните вещества, съобразно съответното законодателство на Общността, трябва да се определят максимално допустими граници на остатъчни вещества главно за прицелните тъкани от черен дроб или бъбреци. Черният дроб и бъбреците обаче, често се отстраняват от кланични трупове, които са предмет на в международна търговия и следователно трябва да се определят максимално допустими граници на остатъчни вещества и за мускулните или мастните тъкани.
(5)
В случая на ветеринарни лекарствени средства, предназначени за птици носачки, за животни в лактационен период или за медоносни пчели, трябва да се определят максимално допустими граници на остатъчни вещества и за яйца, мляко или мед.
(6)
В приложение I към Регламент (ЕИО) № 2377/90 трябва да се включи мебендазол.
(7)
В приложение II към Регламент (ЕИО) № 2377/90 трябва да се включи тозилхлорамид натрий (Na).
(8)
Следва да се отпусне достатъчен период от време, преди влизането в сила на настоящия регламент, за да се позволи на държавите-членки да направят необходимото адаптиране в съответствие с настоящия регламент на разрешенията за пускане на пазара на съответните ветеринарномедицински продукти, издадени съгласно Директива 81/851/ЕИО на Съвета (3), последно изменена с Директива 2000/37/EО на Комисията (4).
(9)
Мерките, предвидени в настоящия регламент са в съответствие със становището на Постоянния комитет за ветеринарномедицинските продукти,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Приложения I и II към Регламент (EИО) № 2377/90 се изменят в съответствие с приложението към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след датата на неговото публикуване в Официален вестник на Европейските общности.
Той се прилага от шестдесетия ден след датата на неговото публикуване.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 22 август 2001 година.