EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EF) nr. 336/2006
af 15. februar 2006
om gennemførelse af den internationale kode for sikker skibsdrift i Fællesskabet og ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 3051/95
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 80, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter proceduren i traktatens artikel 251 (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) vedtog i 1993 den internationale kode for sikker skibsdrift og forebyggelse af forurening, herefter benævnt ISM-koden. Denne kode er efterhånden blevet obligatorisk for de fleste skibe i international fart med vedtagelsen i maj 1994 af et kapitel IX om »Sikker skibsdrift« i den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen fra 1974 (Solas).
(2)
ISM-koden er ændret af IMO ved resolution MSC.104 (73), som blev vedtaget den 5. december 2000.
(3)
IMO har ved resolution A.788 (19) af 23. november 1995 vedtaget retningslinjer for administrationernes gennemførelse af ISM-koden. De er ændret ved resolution A.913 (22) af 29. november 2001.
(4)
Ved Rådets forordning (EF) nr. 3051/95 af 8. december 1995 om sikkerhedsledelse af ro-ro-passagerfærger (3) blev ISM-koden obligatorisk på fællesskabsplan fra den 1. juli 1996 for alle ro-ro-passagerfærger, der sejler i fast rutefart til eller fra havne i medlemsstaterne enten i indenrigsfart eller i international fart, uanset hvilket flag de fører. Det var første skridt hen imod en ensartet og konsekvent gennemførelse af ISM-koden i alle medlemsstaterne.
(5)
Fra den 1. juli 1998 blev ISM-koden i medfør af kapitel IX i Solas obligatorisk for rederier, der har passagerskibe, herunder højhastighedspassagerfartøjer, olietankskibe, kemikalietankskibe, gastankskibe, bulkskibe og højhastighedslastfartøjer med en bruttotonnage på 500 og derover i international fart.
(6)
Fra den 1. juli 2002 blev ISM-koden obligatorisk for rederier, der har andre lastskibe og MODU (Mobile Offshore Drilling Unit) med en bruttotonnage på 500 og derover i international fart.
(7)
Sikkerheden for menneskeliv på søen og beskyttelse af miljøet tænkes at blive reelt forbedret ved obligatorisk anvendelse af ISM-koden uden fravigelser.
(8)
Det er hensigtsmæssigt at anvende ISM-koden direkte på skibe, der sejler under en medlemsstats flag samt på skibe, uanset flag, der udelukkende sejler i indenrigsfart eller på faste ruter til eller fra havne i medlemsstaterne.
(9)
En ny forordning, som gælder umiddelbart, bør sikre håndhævelsen af ISM-koden, idet medlemsstaterne dog selv kan afgøre, om koden skal anvendes på skibe uanset flag, såfremt disse udelukkende sejler i havneområder.
(10)
Forordning (EF) nr. 3051/95 bør derfor ophæves.
(11)
Hvis en medlemsstat vurderer, at det er vanskeligt for rederierne i praksis at overholde del A i ISM-koden for visse skibe eller kategorier af skibe, der udelukkende sejler i indenrigsfart i den pågældende medlemsstat, kan den dispensere helt eller delvis fra disse bestemmelser ved at indføre foranstaltninger, der sikrer, at kodens målsætning opfyldes på tilsvarende måde. Den kan for sådanne skibe og rederier indføre andre certificerings- og verifikationsprocedurer.
(12)
Det er nødvendigt at tage hensyn til Rådets direktiv 95/21/EF af 19. juni 1995 om havnestatskontrol af skibsfart (4).
(13)
Det er også nødvendigt, at der ved definering af de anerkendte organisationer i denne forordning tages hensyn til Rådets direktiv 94/57/EF af 22. november 1994 om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, og for søfartsmyndighedernes aktiviteter i forbindelse dermed (5), og at der ved fastlæggelse af denne forordnings anvendelse på passagerskibe i indenrigsfart tages hensyn til Rådets direktiv 98/18/EF af 17. marts 1998 om sikkerhedsregler og -standarder for passagerskibe (6).
(14)
De nødvendige foranstaltninger til ændring af bilag II bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (7).
(15)
Målene for denne forordning, nemlig at forbedre sikkerhedsstyring og sikker drift af skibe samt forebyggelse af forurening fra skibe, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre gennemføres på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Formål
Denne forordning har til formål at tilvejebringe forbedringer inden for sikkerhedsstyring og sikker drift af skibe samt forebyggelse af forurening fra skibe, omhandlet i artikel 3, stk. 1, ved at sikre, at rederier, der driver sådanne skibe, opfylder ISM-koden; dette kan ske ved:
a)
at de pågældende rederier indfører og gennemfører systemer for skibs- eller landbaseret sikkerhedsstyring og vedligeholder dem korrekt, og
b)
at flag- og havnestaternes administrationer fører kontrol hermed.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1)
»ISM-koden«: den internationale kode for sikker drift af skibe og forebyggelse af forurening, vedtaget af Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) ved forsamlingens resolution A.741 (18) af 4. november 1993, ændret ved Den Maritime Sikkerhedskomités resolution MSC.104 (73) af 5. december 2000 og fastlagt i bilag I til denne forordning i den ajourførte udgave
2)
»anerkendt organisation«: et organ, der er anerkendt efter bestemmelserne i direktiv 94/57/EF
3)
»rederi«: ejeren af skibet eller en hvilken som helst anden organisation eller person som f.eks. operatøren eller bareboat-befragteren, som har overtaget ansvaret for skibets drift fra ejeren af skibet, og som ved denne ansvarsoverdragelse har erklæret sig indforstået med hensyn til overtagelsen af alle pligter og ansvarsområder, som ISM-koden pålægger
4)
»passagerskib«: et skib, herunder et højhastighedsfartøj, der kan befordre flere end 12 passagerer, eller et undervandsfartøj til passagerbefordring
5)
»passager«: enhver person bortset fra:
a)
skibsføreren og besætningsmedlemmerne eller andre personer, der er forhyret eller beskæftiget i en hvilken som helst egenskab om bord på et skib, samt
b)
børn under et år
6)
»højhastighedsfartøj«: et hurtigtgående fartøj som defineret i regel X-1/2 i Solas i den ajourførte udgave. For højhastighedspassagerfartøjer anvendes de begrænsninger, der er fastsat i artikel 2, litra f), i direktiv 98/18/EF
7)
»lastskib«: et skib, herunder et højhastighedsfartøj, som ikke er et passagerskib
8)
»international fart«: en rejse over hav fra en havn i en medlemsstat eller enhver anden stat til en havn uden for den pågældende stat eller omvendt
9)
»indenrigsfart«: en rejse i havområder fra en havn i en medlemsstat til samme havn eller en anden havn i samme medlemsstat
10)
»fast skibsrutefart«: en række sejladser med skibe, der gennemføres mellem de samme to eller flere punkter, enten
a)
i henhold til en offentliggjort fartplan, eller
b)
med en sådan regelmæssighed eller hyppighed, at det fremtræder som en systematisk række sejladser
11)
»ro-ro-passagerfærge«: et søgående passagerskib som defineret i kapitel II-1 i Solas i den ajourførte udgave
12)
»undervandsfartøj til passagerbefordring«: mobilt personbefordringsfartøj, der fortrinsvis sejler under vand, men er afhængigt af overfladestøtte, f.eks. et overfladeskib eller kystbaserede faciliteter, for så vidt angår kontrol og en eller flere af følgende:
a)
tilførsel af energi
b)
tilførsel af højtryksluft
c)
tilførsel af nødforsyning
13)
»mobil offshore boreenhed«: et fartøj, der kan bore med henblik på efterforskning efter eller udnyttelse af ressourcer under havbunden som f.eks. flydende eller gasformige kulbrinter, svovl eller salt
14)
»bruttotonnage«: et skibs bruttotonnage fastsat i overensstemmelse med den internationale konvention af 1969 om måling af skibe eller, for så vidt angår skibe, der udelukkende sejler i indenrigsfart, eller såfremt skibet ikke er målt i overensstemmelse med denne konvention, skibets bruttotonnage fastsat i overensstemmelse med gældende nationale tonnagemålingsbestemmelser.
Artikel 3
Anvendelsesområde
1. Denne forordning finder anvendelse på følgende typer skibe og de rederier, der driver dem:
a)
lastskibe og passagerskibe, som fører en medlemsstats flag, i international fart
b)
lastskibe og passagerskibe udelukkende i indenrigsfart, uanset hvilket flag de fører
c)
lastskibe og passagerskibe, der sejler i fast skibsrutefart til eller fra havne i medlemsstaterne, uanset hvilket flag de fører
d)
mobile offshore boreenheder, der drives under en medlemsstats myndighed.
2. Forordningen finder ikke anvendelse på følgende skibstyper og de rederier, der driver dem:
a)
krigsskibe og troppetransportskibe samt andre skibe, der ejes eller drives af en medlemsstat og kun anvendes i statsligt, ikke-kommercielt øjemed
b)
skibe, der ikke fremdrives ved mekaniske midler, træskibe af primitiv konstruktion samt fritidsfartøjer, medmindre de er eller bliver bemandet og befordrer flere end tolv passagerer i erhvervsmæssigt øjemed
c)
fiskerfartøjer
d)
lastskibe og mobile offshore boreenheder med en bruttotonnage på mindre end 500
e)
andre passagerskibe end ro-ro-passagerfærger, i havområder i klasse C og D som defineret i direktiv 98/18/EF, artikel 4.
Artikel 4
Overholdelse
Medlemsstaterne sikrer, at denne forordnings bestemmelser overholdes af alle rederier, hvis skibe er omfattet af forordningen.
Artikel 5
Krav til sikkerhedsstyring
De skibe, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, og de rederier, der driver dem, skal være i overensstemmelse med kravene i del A i ISM-koden.
Artikel 6
Certificering og verifikation
1. For så vidt angår sikkerhed og verifikation skal medlemsstaterne opfylde bestemmelserne i del B i ISM-koden.
Artikel 7
Dispensation
1. Medlemsstaterne kan, hvis de vurderer, at det er vanskeligt for rederierne i praksis at overholde stk. 6, 7, 9, 11 og 12 i del A i ISM-koden for visse skibe eller kategorier af skibe, der udelukkende sejler i indenrigsfart i den pågældende medlemsstat, dispensere helt eller delvis fra disse bestemmelser ved at indføre foranstaltninger, der sikrer, at kodens målsætning opfyldes på tilsvarende måde.
2. Medlemsstaterne kan i forbindelse med de skibe og rederier, for hvilke der i medfør af stk. 1 vedtages en dispensation, indføre andre certificerings- og verifikationsprocedurer, hvis de anser det for vanskeligt i praksis at anvende kravene i artikel 6.
3. Under de omstændigheder, der er omhandlet i stk. 1 samt i stk. 2, hvis dette er relevant, anvendes følgende procedure:
a)
Den berørte medlemsstat underretter Kommissionen om dispensationen og de foranstaltninger, den agter at vedtage.
b)
Hvis det senest seks måneder fra underretningen under anvendelse af proceduren i artikel 12, stk. 2, skønnes, at den påtænkte dispensation ikke er berettiget, eller at de foreslåede foranstaltninger er utilstrækkelige, skal den pågældende medlemsstat ændre de påtænkte bestemmelser eller undlade at vedtage dem.
c)
Den omtalte medlemsstat offentliggør vedtagne foranstaltninger med en direkte henvisning til stk. 1 samt stk. 2, hvis dette er relevant.
4. Gives der dispensation i henhold til stk. 1 samt stk. 2, hvis dette er relevant, udsteder den pågældende medlemsstat et certifikat i overensstemmelse med bilag II, del B, pkt. 5, andet afsnit, med angivelse af de relevante operative begrænsninger.
Artikel 8
Gyldighed, godkendelse og anerkendelse af certifikater
1. Overensstemmelsesdokumentet er gyldigt i højst fem år fra udstedelsesdatoen. Certifikatet for sikker skibsdrift er gyldigt i højst fem år fra udstedelsesdatoen.
2. I tilfælde af fornyelse af overensstemmelsesdokumentet og certifikatet for sikker skibsdrift anvendes de relevante bestemmelser i del B i ISM-koden.
3. Medlemsstaterne godkender et overensstemmelsesdokument, et midlertidigt overensstemmelsesdokument, et certifikat for sikker skibsdrift og et midlertidigt certifikat for sikker skibsdrift, som er udstedt af administrationen i en anden medlemsstat eller af en anerkendt organisation på denne administrations vegne.
4. Medlemsstaterne godkender overensstemmelsesdokumenter, midlertidige overensstemmelsesdokumenter, certifikater for sikker skibsdrift eller midlertidige certifikater for sikker skibsdrift, som er udstedt af, eller på vegne af, administrationer i tredjelande.
For skibe i fast skibsrutefart skal det imidlertid af eller på vegne af de(n) pågældende medlemsstat(er) på passende måde verificeres, om overensstemmelsesdokumenter, midlertidige overensstemmelsesdokumenter, certifikater for sikker skibsdrift og midlertidige certifikater for sikker skibsdrift, der er udstedt på vegne af administrationer i tredjelande, er i overensstemmelse med ISM-koden, medmindre dokumenterne er blevet udstedt af en medlemsstats administration eller af en anerkendt organisation.
Artikel 9
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter de sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af denne forordning, og træffer alle nødvendige foranstaltninger til sikring af korrekt gennemførelse af forordningens bestemmelser. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.
Artikel 10
Rapportering
1. Hvert andet år forelægger medlemsstaterne en rapport for Kommissionen om gennemførelsen af denne forordning.
2. Kommissionen udarbejder i overensstemmelse med proceduren i artikel 12, stk. 2, en harmoniseret model for sådanne rapporter.
3. Bistået af Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed udarbejder Kommissionen inden seks måneder efter, at medlemsstaternes indberetninger er modtaget, en samlet rapport om gennemførelsen af denne forordning, og foreslår eventuelle hensigtsmæssige foranstaltninger. Denne rapport stiles til Europa-Parlamentet og Rådet.
Artikel 11
Ændringer
1. Ændringer til ISM-koden kan undtages fra denne forordnings anvendelsesområde i henhold til artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2099/2002 af 5. november 2002 om oprettelse af et udvalg for sikkerhed til søs og forebyggelse af forurening for skibe (USS) og om ændring af forordningerne om sikkerhed til søs og om forebyggelse af forurening fra skibe (8).
2. Ændringer til bilag II foretages efter proceduren i artikel 12, stk. 2.
Artikel 12
Udvalg
1. Kommissionen bistås af det udvalg for sikkerhed til søs og forebyggelse af forurening fra skibe (USS), der er nedsat ved artikel 3 i forordning (EF) nr. 2099/2002.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til to måneder.
3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.
Artikel 13
Ophævelse
1. Forordning (EF) nr. 3051/95 ophæves fra den 24. marts 2006.
2. Midlertidige overensstemmelsesdokumenter og midlertidige certifikater for sikker skibsdrift, overensstemmelsesdokumenter og certifikater for sikker skibsdrift, der er udstedt inden den 24. marts 2006, er fortsat gyldige, indtil deres udløbsdato eller næste bekræftelse.
Artikel 14
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
For så vidt angår lastskibe og passagerskibe, som ikke allerede skal opfylde ISM-koden, finder denne forordning anvendelse efter den 24. marts 2008.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 15. februar 2006.
32006R0336
L 064/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 336/2006 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 февруари 2006 година
за прилагане на Международния кодекс за управление на безопасността в рамките на Общността и за отмяна на Регламент (ЕО) № 3051/95 на Съвета
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 80, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението от Комисията,
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (1),
след консултации с Комитета на регионите,
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2),
като имат предвид, че:
(1)
Международният Кодекс за управление на безопасната експлоатация на кораби и предотвратяване на замърсяването (ISM Соdе), наричан по-нататък „Кодекс ISM“, беше приет от Международната морска организация (IMO) през 1993 г. Настоящия кодекс постепенно стана задължителен за повечето кораби, плаващи по международни маршрути, с приемането през май 1994 г. на глава IX „Управление на безопасната експлоатация на кораби“ от Международната конвенция за безопасност на човешкия живот на море (SOLAS), 1974 г.
(2)
Кодексът ISM е изменен от IMO с Резолюция MSC.104(73), приета на 5 декември 2000 г.
(3)
Насоките за въвеждане на Кодекс ISM от администрациите са приети с Резолюция на IMO A.788(19) от 23 ноември 1995 г. Тези насоки са изменени с Резолюция A.913(22), приета на 29 ноември 2001 г.
(4)
Регламент (ЕО) № 3051/95 на Съвета от 8 декември 1995 г. за управление на безопасността на пътническите фериботи (фериботите ро-ро) (3) направи Кодекса ISM задължителен на равнище Общност от 1 юли 1996 г. за всички ро-ро пътнически фериботи, предоставящи редовно обслужване към и от пристанища на държавите-членки както по вътрешните, така и по международните линии, независимо от техния флаг. Това беше първата стъпка към осигуряване на уеднаквено и съгласувано въвеждане на Кодекса ISM във всички държави-членки
(5)
На 1 юли 1998 г. Кодексът ISM стана задължителен според разпоредбите на глава IX от SOLAS за компаниите, които експлоатират пътнически кораби по международни линии, включително пътнически високоскоростни кораби, петролни танкери, танкери за химикали, кораби за превоз на газ, товарни кораби и високоскоростни товарни кораби с брутен тонаж 500 и повече.
(6)
На 1 юли 2002 г. Кодексът ISM стана задължителен за компаниите, които експлоатират по международни линии други товарни кораби и мобилни офшорни сонди с брутен тонаж 500 и повече.
(7)
Безопасността на човешкия живот на море и опазването на околната среда могат да бъдат ефективно увеличени чрез стриктното и задължително прилагане на Кодекса ISM.
(8)
Желателно е Кодексът ISM да се прилага пряко за кораби, плаващи под флага на държавата-членка, както и за кораби, независимо от техния флаг, които се експлоатират изключително по вътрешни линии или за редовно обслужване към или от пристанищата на държавата-членка.
(9)
Приемането на нов регламент с пряка приложимост следва да осигури влизането в сила на Кодекса ISM на базата на уговорката, че се предоставя на държавите-членки правото да решат дали да въведат Кодекса за кораби, независимо от техния флаг, които оперират изключително в зоните на пристанищата.
(10)
Поради това Регламент (ЕО) № 3051/95 следва да бъде отменен.
(11)
Ако дадена държава-членка счита, че на практика е трудно за компаниите да изпълнят специфичните разпоредби на част А от Кодекса ISM за определени кораби или категории кораби, които се използват изключително по вътрешни линии в тази държава-членка, тя може чрез дерогация изцяло или частично от тези разпоредби да наложи мерки, които осигуряват еквивалентно постигане на целите на Кодекса. За тези кораби и компании държавата-членка може да установи алтернативни процедури за издаване на сертификати и за проверка.
(12)
Необходимо е да се вземе предвид Директива 95/21/ЕО на Съвета от 19 юни 1995 г. за държавния контрол на корабите (4).
(13)
Необходимо е също така да се вземат предвид Директива 94/57/ЕО на Съвета от 22 ноември 1994 г. относно общи правила и стандарти за оправомощените организации за преглед и освидетелстване на кораби и за съответните действия на морските администрации (5) с цел определяне на признати организации за целите на настоящия регламент и Директива 98/18/ЕО на Съвета от 17 март 1998 г. за правилата за безопасност и стандартите за пътнически кораби (6) за целите на установяване на обхвата на приложение на настоящия регламент по отношение на пътническите кораби, които се използват по вътрешни линии.
(14)
Мерките, необходими за изменение на приложение II, следва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (7).
(15)
Тъй като целите на настоящия регламент, по-точно подобряване на управлението на безопасността и безопасната експлоатация на кораби, както и предотвратяване на замърсяването, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки, а могат, следователно, да бъдат по-добре постигнати на равнище Общност, Комисията може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарността, както е посочено в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалността, посочен в същия член, настоящият регламент не излиза извън това, което е необходимо за постигането на тези цели,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Цел
Целта на настоящия регламент е да се подобрят управлението на безопасността и безопасната експлоатация на кораби, както и да се предотврати замърсяването от кораби, посочени в член 3, параграф 1, като се гарантира, че компаниите, експлоатиращи тези кораби, спазват Кодекса ISM чрез:
a)
установяването, въвеждането и правилното поддържане от компаниите на корабните и бреговите системи за управление на безопасността;
б)
контрол от страна флаговите и пристанищните държавни администрации.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1.
„Кодексът ISM“ означава Международния кодекс за управление на безопасната експлоатация на кораби и предотвратяване на замърсяването (ISM Соdе), приет от Международната морска организация с Решение на Асамблеята A.741(18) от 4 ноември 1993 г., изменено с Резолюция на Комитета за безопасност на мореплаването MSC.104(73) от 5 декември 2000 г. и посочено в приложение I към настоящия регламент в актуализираната му версия;
2.
„призната организация“ означава орган, признат в съответствие с Директива 94/57/ЕО;
3.
„компания“ означава собственика на кораба или друга организация или лице, като например управителя или наемателя на кораба, който е приел отговорността за експлоатацията на кораба от собственика и който при приемането на тази отговорност се е съгласил да поеме всички задължения и отговорности, наложени от Кодекса ISM;
4.
„пътнически кораб“ означава кораб, включително високоскоростен кораб, който превозва повече от 12 пътници, или пътнически подводен кораб;
5.
„пътник“ означава всяко лице, различно от:
a)
капитана и членовете на екипажа или други лица, наети или ангажирани в дейността на кораба на борда на този кораб;
б)
дете на възраст под една година;
6.
„високоскоростен кораб“ означава високоскоростен кораб, както е определен в Регламент X-1/2 на SOLAS, в обновената му версия. За високоскоростните пътнически кораби се прилагат ограниченията, посочени в член 2, буква е) от Директива 98/18/ЕО;
7.
„товарен кораб“ означава кораб, включително високоскоростен кораб, който не е пътнически кораб;
8.
„международна линия“ означава пътуване по море от пристанище в държава-членка или друга държава до пристанище извън тази държава или обратно;
9.
„вътрешна линия“ означава пътуване в морски зони от пристанище в държава-членка до същото или друго пристанище в същата държава-членка;
10.
„редовно корабно обслужване“ означава серии от плавателни отсечки на кораба, изпълнени така, че да се обслужи трафикът между същите две или повече точки или:
a)
в съответствие с публикувано разписание; или
б)
с редовни или нередовни плавателни отсечки, така че да се осъществи призната систематична серия;
11.
„ро-ро пътнически ферибот“ означава морски пътнически плавателен съд, както е определено в глава II-1 от SOLAS в обновената версия;
12.
„пътнически подводен кораб“ означава пътнически мобилен плавателен съд, който основно оперира под вода и разчита на поддръжка от повърхността, като например от кораб или от брегови съоръжения, за наблюдение и за едно или повече от изброените по-долу:
a)
презареждане на източниците на захранване;
б)
презареждане с въздух под високо налягане;
в)
презареждане на животоспасяващото оборудване;
13.
„подвижно крайбрежно сондажно съоръжение“ означава плавателен съд, който може да участва в сондажни операции за изследване или експлоатация на ресурси под морското дъно, като например течни или газообразни въглеводороди, сяра или соли;
14.
„брутен тонаж“ означава брутния тонаж на кораб, определен в съответствие с Международната конвенция за тонажно измерване на корабите, 1969 г., или, когато се отнася за кораби, които се използват изключително по вътрешни линии и не се измерват в съответствие с цитираната конвенция, брутния тонаж на кораба, определен в съответствие с националните правила за измерване на тонаж.
Член 3
Обхват
1. Настоящият регламент се прилага за следните видове кораби и за компаниите, които ги използват:
a)
товарни и пътнически кораби, носещи флага на държава-членка, когато пътуват по международни линии;
б)
товарни и пътнически кораби, които се използват изключително по вътрешни линии, независимо от техния флаг;
в)
товарни и пътнически кораби, които извършват услуги към и от пристанища на държавите-членки като редовно корабно обслужване независимо от техния флаг;
г)
мобилни офшорни сонди, опериращи под правомощията на дадена държава-членка.
2. Настоящият регламент няма да се прилага за следните видове кораби или компаниите, които ги експлоатират:
a)
военни и транспортни кораби, както и други кораби, притежавани или експлоатирани от държава-членка и използвани само за правителствени нетърговски услуги;
б)
кораби, които не се привеждат в движение чрез механични средства, дървени примитивно построени кораби, яхти за развлечение и кораби за развлечения, освен ако те нямат екипаж и не превозват повече от 12 пътници с търговски цели;
в)
риболовни плавателни съдове;
г)
товарни кораби и мобилни офшорни сонди с брутен тонаж, по-малък от 500;
д)
пътнически кораби, различни от ро-ро пътническите фериботи, в морските зони класове C и D, както е определено в член 4 от Директива 98/18/ЕО.
Член 4
Съответствие
Държавите-членки осигуряват, че всички компании, които експлоатират кораби, попадащи в обхвата на настоящия регламент, изпълняват разпоредбите на настоящия регламент.
Член 5
Изисквания за управление на безопасността
Корабите, посочени в член 3, параграф 1, и компаниите, които ги експлоатират, изпълняват изискванията на част А от Кодекса ISM.
Член 6
Сертифициране и проверки
За целите на сертифицирането и проверките държавите-членки изпълняват изискванията на част Б от Кодекса ISM.
Член 7
Дерогация
1. Държава-членка може, ако счита, че на практика за компаниите е трудно да изпълнят изискванията на параграфи 6, 7, 9, 11 и 12 от част A от Кодекса ISM за определени кораби или категории кораби, използвани изключително по вътрешни линии в тази държава-членка, да направи изцяло или частично изключение от тези разпоредби чрез налагане на мерки, които осигуряват еквивалентно постигане на целите на Кодекса.
2. За кораби и компании, за които е прието изключение по параграф 1, ако държава-членка счита, че на практика е трудно да се прилагат изискванията, посочени в член 6, тя може да установи алтернативни процедури за сертифициране и проверки.
3. При обстоятелствата, посочени в параграф 1 и, ако е приложимо, параграф 2, се прилага следната процедура:
a)
съответната държава-членка уведомява Комисията за изключението и за мерките, които възнамерява да приеме;
б)
ако в срок шест месеца след съобщението бъде взето решение в съответствие с процедурата, посочена в член 12, параграф 2, че предложеното изключение е неоправдано или че предложените мерки са недостатъчни, към държавата-членка се поставя изискване да измени предложените разпоредби или да се въздържи от приемането им;
в)
държавата-членка прави всички приети мерки публично достояние с пряко позоваване на параграф 1 и, по целесъобразност, параграф 2.
4. В съответствие с дерогация по параграф 1 и, по целесъобразност, параграф 2 съответната държава-членка издава сертификат съгласно втора алинея от приложение II, част Б, раздел 5, в който се посочват приложимите оперативни ограничения.
Член 8
Валидност, приемане и признаване на сертификати
1. Документът за съответствие остава валиден за срок пет години след датата на неговото издаване. Сертификатът за управление на безопасността остава валиден за срок пет години след датата на неговото издаване.
2. В случай на подновяване на документа за съответствие и сертификата за управление на безопасността ще се прилагат съответните разпоредби от част Б от Кодекса ISM.
3. Държавите-членки приемат документите за съответствие, временните документи за съответствие, сертификатите за управление на безопасността и временните сертификати за управление на безопасността, издадени от администрацията на всяка друга държава-членка или от призната организация от името на тази администрация.
4. Държавите-членки приемат документите за съответствие, временните документи за съответствие, сертификатите за управление на безопасността и временните сертификати за управление на безопасността, издадени от администрациите на трети страни или от тяхно име.
За кораби, които редовно извършват транспортно обслужване, съответствието с Кодекса ISM на документите за съответствие, временните документи за съответствие, сертификатите за управление на безопасността и временните сертификати за управление на безопасността, издадени от името на администрациите на трети страни, се проверява с всички подходящи средства от съответната държава-членка (държави-членки) или от нейно име, освен ако тези документи не са издадени от държава-членка или от призната организация.
Член 9
Санкции
Държавите-членки установяват правила за санкции, които се прилагат при нарушаване на настоящия регламент, и предприемат всички необходими мерки, за да осигурят тяхното въвеждане. Предвидените санкции трябва да бъдат ефективни, съразмерни и възпиращи.
Член 10
Докладване
1. Държавите-членки докладват на Комисията на всеки две години за въвеждането на настоящия регламент.
2. Комисията в съответствие с процедурата, посочена в член 12, параграф 2, установява съгласуван образец за тези доклади.
3. С помощта на Европейската морска агенция за безопасност и в срок шест месеца след получаването на докладите от държавите-членки Комисията подготвя обединен доклад във връзка с въвеждането на настоящия регламент, който включва, при необходимост, всички предложени мерки. Този доклад се адресира до Европейския парламент и до Съвета.
Член 11
Изменения
1. Измененията на Кодекса ISM могат да бъдат изключени от обхвата на настоящия регламент в съответствие с член 5 от Регламент (ЕО) № 2099/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 5 ноември 2002 г. за създаването на Комитет за безопасност в морето и предотвратяване на замърсяванията, причинени от кораби (COSS) (8).
2. Всяко изменение на приложение II се прави в съответствие с процедурата, посочена в член 12, параграф 2.
Член 12
Комитет
1. В дейността си Комисията се подпомага от Комитет за безопасност в морето и предотвратяване на замърсяванията, причинени от кораби (COSS), създаден по член 3 от Регламент (ЕО) № 2099/2002.
2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се отчитат разпоредбите на член 8 от него.
Периодът, посочен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, е два месеца.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Член 13
Отмяна
1. Регламент (ЕО) № 3051/95 се отменя от 24 март 2006 г.
2. Временните документи за съответствие, временните сертификати за управление на безопасността, документите за съответствие и сертификатите за управление на безопасността, издадени преди 24 март 2006 г., остават валидни до изтичане на срока им на валидност или до датата на следващото им потвърждение.
Член 14
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
По отношение на товарни и пътнически кораби, за които досега не се изискваше да съответстват на Кодекса ISM, настоящият регламент се прилага от 24 март 2008 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 15 февруари 2006 година.