*****
RAADETS TREDJE DIREKTIV
af 14. maj 1990
om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkoeretoejer
(90/232/EOEF)
RAADET FOR DE EUROPAEISKE
FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100 A,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
i samarbejde med Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og
ud fra foelgende betragtninger:
Ved direktiv 72/166/EOEF (4), senest aendret ved direktiv 84/5/EOEF (5), har Raadet vedtaget bestemmelser om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkoeretoejer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse;
i henhold til artikel 3 i direktiv 72/166/EOEF skal hver medlemsstat traeffe alle formaalstjenlig foranstaltninger for at sikre, at erstatningsansvaret for motorkoeretoejer, der er hjemmehoerende i den paagaeldende stat, er daekket af en forsikring; der boer inden for rammerne af disse foranstaltninger traeffes bestemmelse om, hvilke skader der daekkes, samt om forsikringens naermere vilkaar;
ved direktiv 84/5/EOEF, aendret ved akten vedroerende Spaniens og Portugals tiltraedelse, blev forskellene mellem medlemsstaterne med hensyn til beloebsrammer og vilkaar for de lovpligtige ansvarsforsikringer mindsket betydeligt; der bestaar dog stadig betydelige forskelle med hensyn til saadanne forsikringers daekningsomfang;
der skal sikres personer, der lider skade ved uheld forvoldt af motorkoeretoejer, ensartet behandling, uanset hvor i Faellesskabet uheldet finder sted;
der er navnlig lakuner i den i visse medlemsstater gaeldende lovpligtige forsikringsdaekning af passagerer i motorkoeretoejer; for at beskytte denne saerligt saarbare kategori af potentielle skadelidte boer saadanne lakuner udfyldes;
det er noedvendigt at fjerne enhver usikkerhed med hensyn til anvendelsen af artikel 3, stk. 2, foerste led, i direktiv 72/166/EOEF; alle lovpligtige forsikringer for motorkoeretoejer boer daekke hele Faellesskabets omraade;
endvidere skal den enkelte forsikringspolice i den forsikredes interesse paa grundlag af én enkelt praemie i hver medlemsstat give den daekning, som er foreskrevet i lovgivningen i denne medlemsstat, eller den daekning der kraeves efter lovgivningen i den medlemsstat, hvor koeretoejet er hjemmehoerende, naar denne daekning er stoerre;
i henhold til artikel 1, stk. 4, i direktiv 84/5/EOEF skal hver medlemsstat oprette eller godkende et organ, som skal yde erstatning til personer, der lider skade ved ulykker af uforsikrede eller ukendte koeretoejer; denne bestemmelse griber dog ikke ind i medlemsstaternes ret til at tillaegge eller undlade at tillaegge dette organs intervention en subsidiaer karakter;
i tilfaelde af et uheld forvoldt af et uforsikret koeretoej skal skadelidte i visse medlemsstater bevise, at den ansvarlige part er ude af stand til eller naegter at yde erstatning, foer han kan goere krav gaeldende over for ovennaevnte organ; dette organ har bedre muligheder for at rejse krav mod den ansvarlige part end skadelidte; det boer derfor undgaas, at organet som en betingelse for at yde erstatning til skadelidte kan kraeve, at denne godtgoer, at den ansvarlige part er ude af stand til eller naegter at betale;
opstaar der en tvist mellem ovennaevnte organ og et ansvarsforsikringsselskab, om hvem af dem der skal yde erstatning til skadelidte, boer medlemsstaterne for at undgaa forsinkelse i udbetalingen af erstatningen til skadelidte udpege hvilken af disse parter, der i foerste omgang skal yde erstatning til skadelidte i afventning af tvistens afgoerelse;
personer, der lider skade ved faerdselsuheld, har undertiden vanskeligheder med at faa oplyst navnet paa det forsikringsselskab der daekker erstatningsansvaret for et motorkoeretoej, som er impliceret i et uheld; medlemsstaterne boer i disse personers interesse traeffe de noedvendige foranstaltninger for at sikre, at naevnte oplysning tilvejebringes hurtigst muligt;
de to tidligere direktiver om ansvarsforsikring for motorkoeretoejer boer suppleres med ens bestemmelser under hensyn til alle de ovenstaaende betragtninger;
disse supplerende bestemmelser, der vil oege beskyttelsen af de forsikrede og personer, der lider skade ved uheld, vil yderligere lette passagen af Faellesskabets indre graenser og hermed gennemfoerelsen og funktionen af det indre marked; udgangspunktet boer derfor vaere et hoejt forbrugerbeskyttelsesniveau;
der skal i henhold til Traktatens artikel 8 C tages hensyn til omfanget af den indsats, der maa goeres inden for oekonomier paa forskellige udviklingstrin; der boer derfor indroemmes visse medlemsstater en overgangsordning, der giver dem mulighed for at gennemfoere visse af direktivets bestemmelser gradvis -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Med forbehold af artikel 2, stik. 1, andet afsnit, i direktiv 84/5/EOEF skal den i artikel 3, stk. 1, i direktiv 72/166/EOEF omhandlede forsikring daekke ansvaret for personskader, der ved faerdsel med et koeretoej forvoldes paa andre passagerer end foereren.
I dette direktiv forstaas ved »koeretoej« et koeretoej som defineret i artikel 1 i direktiv 72/166/EOEF.
Artikel 2
Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger, saaledes at alle lovpligtige ansvarsforsikringer for motorkoeretoejer:
- daekker hele Faellesskabets omraade paa grundlag af én enkelt praemie, og
- paa grundlag af ovennaevnte praemie giver den daekning i hver medlemsstat, som er foreskrevet i dennes lovgivning, eller den daekning der kraeves efter lovgivningen i den medlemsstat, hvor koeretoejet er hjemmehoerende, naar denne daekning er stoerre.
Artikel 3
Foelgende punktum tilfoejes som sidste punktum i artikel 1, stk. 4, foerste afsnit, i direktiv 84/5/EOEF:
»Medlemsstaterne maa imidlertid ikke tillade, at organet goer udbetalingen af erstatning betinget af, at skadelidte paa en eller anden maade godtgoer, at den ansvarlige part er ude af stand til eller naegter at betale.«
Artikel 4
I tilfaelde, hvor der opstaar tvist mellem det i artikel 1, stk. 4, i direktiv 84/5/EOEF naevnte organ og et ansvarsforsikringsselskab om, hvem der skal yde erstatning til skadelidte, traeffer medlemsstaterne de noedvendige foranstaltninger til, at en af disse parter udpeges til straks og i foerste omgang at yde erstatning til skadelidte.
Hvis den endelige afgoerelse gaar ud paa, at den anden part skulle have betalt hele erstatningen eller en del deraf, skal denne part udrede det paagaeldende beloeb til den part, som har udbetalt erstatningen.
Artikel 5
1. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at sikre, at personer, der er impliceret i et faerdselsuheld, hurtigst muligt kan faa oplyst navnet paa de forsikringsselskaber, der daekker erstatningsansvaret for hvert af de koeretoejer, der er beroert af dette uheld.
2. Kommissionen forelaegger senest den 31. december 1995 en rapport for Europa-Parlamentet og Raadet om gennemfoerelsen af stk. 1.
Kommissionen forelaegger i givet fald passende forslag for Raadet.
Artikel 6
1. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 1992. De underretter straks Kommissionen herom. 2. Uanset stk. 1
- har Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien og Den Portugisiske Republik en frist indtil den 31. december 1995 til at efterkomme artikel 1 og 2
- har Irland en frist indtil den 31. december 1998 til at efterkomme artikel 1 for saa vidt passagerer bag paa motorcykler og en frist indtil den 31. december 1995 til at efterkomme artikel 1 for saa vidt angaar andre koeretoejer samt til at efterkomme artikel 2.
Artikel 7
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 14. maj 1990.
31990L0232
L 129/33
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ТРЕТА ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 14 май 1990 година
за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства
(90/232/EИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 100a от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
в сътрудничество с Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че чрез Директива 72/166/EИО (4), последно изменена с Директива 84/5/EИО (5), Съветът прие разпоредби за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно застраховките за гражданска отговорност при използването на моторни превозни средства и за прилагане на задължението за застраховане за такава отговорност;
като има предвид, че член 3 от Директива 72/166/EИО изисква всяка държава-членка да предприеме всички подходящи мерки, за да гарантира, че гражданската отговорност при използването на моторни превозни средства с обичайно домуване на нейна територия, е покрита със застраховка; като има предвид, че степента на покритата отговорност и условията и правилата на застрахователното покритие трябва да се определят на базата на тези мерки;
като има предвид, че Директива 84/5/EИО, изменена с Акта за присъединяване на Испания и Португалия, намали значително несъответствията между нивото и съдържанието на задължителната застраховка „Гражданска отговорност“ в държавите-членки; като има предвид, обаче, че все още съществуват значителни несъответствия при такива застрахователни покрития;
като има предвид, че на пострадалите при злополуки с моторни превозни средства трябва да се гарантира съпоставимо третиране, независимо от това къде в Общността е настъпило произшествието;
като има предвид, че в някои държави членки съществуват, по-специално, празноти в покритието на задължителните застраховки за пътници в моторните превозни средства; като има предвид, че за да се защити тази особено уязвима категория на потенциални пострадали, тези празноти трябва да бъдат запълнени;
като има предвид, че всякаква несигурност относно прилагането на член 3, параграф 2, първо тире от Директива 72/166/EИО трябва да бъде премахната; като има предвид, че всички задължителни застрахователни полици за моторни превозни средства трябва да покриват цялата територия на Общността;
като има предвид, че в интерес на застрахованата страна всяка застрахователна полица трябва, освен това, да гарантира единна премия във всяка държава-членка, покритието, изисквано съгласно нейното законодателство или покритието, изисквано съгласно законодателството на държавата-членка, където е обичайното домуване на моторното превозно средство, когато това покритие е по-голямо;
като има предвид, че член 1, параграф 4 от Директива 84/5/EИО изисква всяка държава-членка да създаде или оправомощи орган, който да обезщетява пострадалите при злополуки, причинени от незастраховани или неидентифицирани моторни превозни средства; като има предвид, обаче, че посочената разпоредба не засяга правото на държавите-членки да разглеждат обезщетенията, предоставени от този орган като субсидиарни или несубсидиарни;
като има предвид, обаче, че в случай на произшествие, причинено от незастраховано превозно средство, в определени държави-членки се изисква пострадалият да докаже, че отговорната страна не е в състояние или отказва да изплати обезщетението, преди да може да предяви претенциите си пред органа; като има предвид, следователно, че на този орган не трябва да се позволява да изисква от пострадалия, ако той следва да бъде обезщетен, да установява, че отговорната страна не е в състояние или отказва да плати;
като има предвид, че в случай на спор между посочения по-горе орган и застраховател за гражданска отговорност относно това кой трябва да обезщети пострадалия при произшествие, държавите-членки, за да избегнат всякакво забавяне на изплащането на обезщетение на пострадалия, трябва да гарантират, че една от тези страни е посочена за отговорна първоначално да изплати обезщетението в очакване на разрешаването на спора;
като има предвид, че пострадалите при произшествие с моторни превозни средства понякога имат трудности при откриването на името на застрахователното предприятие, покриващо отговорността, произтичаща от използването на моторно превозно средство, участвало в произшествие; като има предвид, че в интерес на такива пострадали държавите-членки трябва да предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че такава информация е предоставена своевременно;
като има предвид, че предходните две директиви за гражданска отговорност по отношение на моторни превозни средства трябва, с оглед на всички тези съображения, да бъдат допълнени по единен начин;
като има предвид, че такова едно допълнение, което води до по-голяма закрила на застрахованите страни и на пострадалите при злополуки, което ще улесни още повече пресичането на вътрешните граници на Общността и оттам и установяването и функционирането на вътрешния пазар; като има предвид, следователно, че трябва да се възприеме като основа едно високо ниво на закрила на потребителя;
като има предвид, че съгласно условията на член 8в от Договора трябва да се вземе предвид степента на усилието, което трябва да бъде положено от определени стопанства, които показват различия в развитието; като има предвид, следователно, че на определени държави-членки трябва да бъдат предоставени преходни условия, така че някои разпоредби от настоящата директива да бъдат въвеждани постепенно,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Без да се засягат разпоредбите на член 2, параграф 1, втора алинея от Директива 84/5/EИО, застраховките, посочени в член 3, параграф 1 от Директива 72/166/EИО покриват отговорността за телесни повреди на всички пътници, освен на водача на моторното превозно средство, произтичащи от използването на моторното превозно средство.
По смисъла на настоящата директива терминът „моторно превозно средство“ се използва, както е определен в член 1 от Директива 72/166/EИО.
Член 2
Държавите-членки предприемат необходимите стъпки, за да гарантират, че всички задължителни застрахователни полици за гражданска отговорност, произтичащи от използването на моторни превозни средства:
-
покриват на основата на единна премия цялата територия на Общността, и
-
гарантират на основата на същата единна премия във всяка държава-членка покритието, изисквано съгласно нейното законодателство или покритието, изисквано съгласно законодателството на държавата-членка, където е обичайното домуване на моторното превозно средство, когато това покритие е по-голямо.
Член 3
В член 1, параграф 4, първа алинея от Директива 84/5/EИО на Съвета се добавя следното изречение:
„Държавите-членки, обаче, могат да не позволят на органа да извърши изплащането на обезщетение, при условие че пострадалият установи по някакъв начин, че отговорното лице не е в състояние или отказва да плати.“
Член 4
В случай на спор между органа, посочен в член 1, параграф 4 от Директива 84/5/EИО, и застрахователят на гражданска отговорност, който трябва да обезщети пострадалия, държавите-членки приемат подходящите мерки, така че една от тези страни да бъде посочена като отговорна за първоначалното незабавно изплащане на обезщетението на пострадалия.
Ако в крайна сметка се реши, че другата страна е трябвало да изплати цялото обезщетение или част от него, то тази друга страна възстановява разходите съответно на страната, която е платила.
Член 5
1. Държавите-членки приемат необходимите мерки, за да гарантират, че страните, замесени в пътно транспортно произшествие, са в състояние своевременно да идентифицират застрахователното предприятие, покриващо отговорността, произтичаща от използването на моторното превозно средство, участвало в произшествието.
2. Най-късно до 31 декември 1995 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за прилагането на параграф 1 от настоящия член.
Когато е необходимо, Комисията представя подходящи предложения на Съвета.
Член 6
1. Държавите-членки приемат необходимите мерки, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 31 декември 1992 г. Те незабавно уведомяват Комисията за това.
2. Чрез дерогация от параграф 1:
-
Република Гърция, Кралство Испания и Португалската република разполагат със срок до 31 декември 1995 г., за да се съобразят с членове 1 и 2,
-
Ирландия разполага със срок до 31 декември 1998 г., за да се съобрази с член 1 по отношение на пътниците на задните седалки на мотоциклети и до 31 декември 1995 г., за да се съобрази с член 1 по отношение на другите моторни превозни средства и за да се съобрази с член 2.
Член 7
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 14 май 1990 година.