Kommissionens forordning (EF) nr. 1217/2003
af 4. juli 2003
om specifikationer for nationale kvalitetskontrolprogrammer vedrørende sikkerhed inden for civil luftfart
(EØS-relevant tekst)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2320/2002 af 16. december 2002 om fastsættelse af fælles bestemmelser om sikkerhed inden for civil luftfart, særlig artikel 7, stk. 1, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Det er et afgørende led i sikringen af, at de nationale sikkerhedsprogrammer for civil luftfart er effektive, at hver medlemsstat udarbejder og gennemfører et nationalt kvalitetskontrolprogram vedrørende sikkerhed inden for civil luftfart i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2320/2002.
(2) Specifikationerne for de nationale kvalitetskontrolprogrammer vedrørende sikkerhed inden for civil luftfart, der skal indføres af medlemsstaterne, bør sikre, at fremgangsmåden på dette område harmoniseres. Da det er formålet, er en forordning det bedst egnede styringsmiddel.
(3) Det er en forudsætning for overvågningen på fællesskabsplan af de nationale kvalitetskontrolprogrammer vedrørende sikkerhed inden for civil luftfart, at metoden for vurdering af, hvordan forskrifterne overholdes på nationalt plan, harmoniseres.
(4) Skal den kontrol, der skal foretages på den kompetente myndigheds ansvar, være effektiv, bør den gennemføres regelmæssigt. Der bør ikke være begrænsninger af kontrollen med hensyn til dens genstand, eller det stadium eller tidspunkt, den udføres på. Kontrol bør udføres på den måde, der bedst sikrer dens effektivitet.
(5) Udarbejdelse af en detaljeret fælles kontrolmetode bør prioriteres højt.
(6) Det er nødvendigt at tilrettelægge en harmoniseret fremgangsmåde for rapportering om de foranstaltninger, der træffes for at efterleve denne forordning, og om luftfartssikkerhedssituationen ved lufthavnene på medlemsstaternes område.
(7) De nationale kvalitetskontrolprogrammer vedrørende sikkerhed inden for civil luftfart bør bygge på bedste praksis. Medlemsstaterne bør udveksle oplysninger om bedste praksis.
(8) De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget om Sikkerhed inden for Civilluftfart -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
KAPITEL I FORMÅL OG DEFINITIONER
Artikel 1
Formål
I denne forordning fastsættes fælles specifikationer for det nationale kvalitetskontrolprogram vedrørende sikkerhed inden for civil luftfart, der skal indføres af hver medlemsstat. Dette omfatter fastsættelse af fælles krav til kvalitetskontrolprogrammer, en fælles metode for den kontrol, der skal foretages, og fælles krav til kontrolpersonale.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) "kompetent myndighed": den nationale myndighed, som en medlemsstat i medfør af artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2320/2002 har udpeget som ansvarlig for koordinering og overvågning af gennemførelsen af statens nationale sikkerhedsprogram for civil luftfart
2) "kontrol": enhver procedure eller proces, der benyttes til at overvåge, i hvilken grad forskrifterne overholdes på nationalt plan. Begrebet omfatter sikkerhedskontrol, inspektioner, granskninger, prøvninger og efterforskninger
3) "kontrolpersonale": alle, der udfører kontrol på nationalt plan
4) "mangel": manglende overholdelse af luftfartssikkerhedskrav
5) "inspektion": en undersøgelse af gennemførelsen af et eller flere aspekter af sikkerhedsforanstaltningerne og -procedurerne for at afgøre, hvor effektivt de gennemføres
6) "efterforskning": en undersøgelse af en sikkerhedshændelse og en forklaring af dens årsag for at undgå gentagelse og for at overveje, om der skal gøres et retsligt ansvar gældende
7) "kvalitetskontrolprogram": Det nationale kvalitetskontrolprogram vedrørende sikkerhed inden for civil luftfart
8) "sikkerhedskontrol": en grundig undersøgelse af alle aspekter af sikkerhedsforanstaltninger og -procedurer for at afgøre, om de gennemføres kontinuerligt og på et konstant kvalitetsniveau
9) "sikkerhedshændelse": en hændelse med negativ indflydelse på sikkerheden for personer og ejendom
10) "granskning": en evaluering af operationerne for at fastlægge sikkerhedsbehovene. Dette indbefatter identifikation af svage punkter, der kan tænkes udnyttet til at gennemføre ulovlige handlinger trods gennemførte sikkerhedsforanstaltninger og -procedurer, samt anbefaling af modvirkende beskyttelsesforanstaltninger, der står i forhold til truslen, med henblik på at imødegå eventuelt konstaterede risici
11) "prøvning": afprøvning af luftfartssikkerhedsforanstaltninger, hvor den kompetente myndighed foretager eller simulerer en ulovlig handling for at undersøge effektiviteten og gennemførelsen af eksisterende sikkerhedsforanstaltninger.
KAPITEL II FÆLLES KRAV TIL KVALITETSKONTROLPROGRAMMER
Artikel 3
Den kompetente myndigheds beføjelser
Medlemsstaterne udstyrer den kompetente myndighed med de nødvendige håndhævelsesbeføjelser for at sikre effektiviteten af de nationale sikkerhedsprogrammer for civil luftfart.
Artikel 4
Kvalitetskontrolprogrammets indhold
1. Kvalitetskontrolprogrammet indeholder alle de kvalitetsovervågningsforanstaltninger, som er nødvendige for regelmæssigt at vurdere, hvordan det nationale sikkerhedsprogram for civil luftfart gennemføres, herunder de politiske retningslinjer, de bygger på.
2. Kvalitetsprogrammet omfatter og behandler følgende forhold:
a) organisationsstruktur, ansvarsområder og ressourcer
b) jobbeskrivelser og kvalifikationer for alt kontrolpersonale, der har ansvar for gennemførelse af kvalitetskontrolprogrammet
c) overvågning af operationerne, herunder typer, sigte, indhold, hyppighed og fokus for sikkerhedskontroller, inspektioner, granskninger, og prøvninger, klassificering af graden af overholdelse af forskrifterne samt i alle relevante tilfælde omfanget af og ansvarsforholdene i forbindelse med efterforskninger
d) aktiviteter til afhjælpning af mangler med detaljerede krav til rapportering om mangler samt opfølgning og afhjælpning med det formål effektivt at sikre, at luftfartssikkerhedskravene overholdes
e) håndhævelsesforanstaltninger, samt
f) oplysning og rapportering om udførte aktiviteter og om graden af overholdelse af luftfartssikkerhedskravene.
Artikel 5
Overvågning af, i hvilken grad forskrifterne overholdes
1. Gennemførelsen af det nationale sikkerhedsprogram for civil luftfart overvåges.
2. Overvågningen udføres efter kvalitetskontrolprogrammet under hensyntagen til trusselsniveauet, operationernes art og karakter, gennemførelsesstandard samt andre faktorer og vurderinger, der kræver hyppigere overvågning.
3. Ledelsen, prioriteringen og tilrettelæggelsen af kvalitetskontrolprogrammet foregår uafhængigt af den operationelle gennemførelse af de foranstaltninger, der træffes under det nationale sikkerhedsprogram for civil luftfart.
Artikel 6
Rapportering
1. Medlemsstaterne udarbejder hvert år en rapport til Kommissionen om, hvilke foranstaltninger de har truffet for at efterleve denne forordning, og om luftfartssikkerhedssituationen ved lufthavne på deres område. Bilag I indeholder retningslinjer for rapporteringen.
2. Rapportens referenceperiode er 1. januar til 31. december. Rapporten aflægges to måneder efter referenceperiodens udløb. Som en undtagelse aflægges der ved udgangen af februar 2004 rapport for perioden 19. juli 2003 til 31. december 2003.
KAPITEL III FÆLLES KONTROLMETODE
Artikel 7
Udførelse af kontrol
Overholdelsen af forskrifterne overvåges ved både anmeldte og uanmeldte aktiviteter.
Artikel 8
Klassificering af, i hvilken grad forskrifterne overholdes
Ved sikkerhedskontrol, inspektioner og prøvninger bedømmes gennemførelsen af det nationale sikkerhedsprogram for civil luftfart ved brug af det harmoniserede system til klassificering af overholdelsen af forskrifterne, jf. bilag II.
KAPITEL IV FÆLLES KRAV TIL KONTROLPERSONALE
Artikel 9
Rådighed over kontrolpersonale
Hver medlemsstat tager skridt til at sikre, at der står et tilstrækkeligt stort kontrolpersonale til rådighed, til at alle aktiviteter til overvågning af, om forskrifterne overholdes, kan gennemføres.
Artikel 10
Kvalifikationskriterier for kontrolpersonale
1. Hver medlemsstat sikrer, at det kontrolpersonale, der udfører aktiviteter på vegne af den kompetente myndighed, har passende kvalifikationer, herunder tilstrækkelig teoretisk og praktisk erfaring på det relevante område.
2. Kontrolpersonalet skal være i besiddelse af:
a) et dybtgående kendskab til det nationale sikkerhedsprogram for civil luftfart og til, hvordan det anvendes over for de operationer, der undersøges
b) i givet fald kendskab til de strengere foranstaltninger, der gælder i den pågældende medlemsstat og på det sted, der undersøges
c) et godt praktisk kendskab til sikkerhedsteknologier og -metoder
d) kendskab til kontrolprincipper, -procedurer og -metoder
e) praktisk kendskab til de operationer, der undersøges.
KAPITEL V FÆLLES BESTEMMELSER
Artikel 11
Udveksling af bedste praksis
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om bedste praksis med hensyn til kvalitetskontrolprogrammer, kontrolmetoder og kontrolpersonale. Kommissionen videregiver disse oplysninger til de øvrige medlemsstater.
Artikel 12
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 4. juli 2003.
32003R1217
L 169/44
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1217/2003 НА КОМИСИЯТА
от 4 юли 2003 година
за определяне на общи спецификации за национални програми за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване
(текст от значение за ЕИП)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 2320/2002 на Европейския парламент и Съвета от 16 декември 2002 г. относно създаване на общи правила за сигурността на гражданското въздухоплаване (1), и по-специално член 7, параграф 1 от него,
като има предвид, че:
(1)
Разработването и прилагането на национална програма за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване от всяка държава-членка е извънредно важно за осигуряване на ефективността на нейната национална програма за сигурност на гражданското въздухоплаване в съответствие с член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2320/2002 г.
(2)
Спецификациите за националната програма за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване, която се прилага от държавите-членки, би следвало да осигурява хармонизиран подход в това отношение. Поради това регламентът е най-подходящият инструмент за тази цел.
(3)
Извършването на мониторинг на националните програми за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване на общностно равнище изисква хармонизиран подход към оценката на спазването на национално равнище.
(4)
За да бъдат ефективни, одитите, за които отговаря компетентният орган, би следвало да се извършват редовно. Те не би следвало да се ограничават по отношение на предмета, етапа или момента, в който се извършват. Тяхната форма би следвало да бъде най-подходящата за осигуряване на тяхната ефективност.
(5)
Би следвало да се дава приоритет на разработването на подробна обща методология за извършване на одитите.
(6)
Необходимо е да се разработи хармонизиран начин за докладване на предприетите мерки за изпълнение на задълженията по настоящия регламент и на състоянието на авиационната сигурност на летищата на територията на държавите-членки.
(7)
Националните програми за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване би следвало да се основават на най-добрите практики. Тези най-добри практики би следвало да се споделят между държавите-членки.
(8)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по сигурност на гражданското въздухоплаване,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ЦЕЛ И ДЕФИНИЦИИ
Член 1
Цел
Настоящият регламент постановява общите спецификации за национални програми за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване, които трябва да се прилагат от всяка държава-членка. Това включва определянето на общи изисквания за програмите за контрол на качеството, обща методология за извършване на одити и общи изисквания към одиторите.
Член 2
Дефиниции
За целите на настоящия регламент се прилагат следните дефиниции:
1.
„компетентен орган“ означава националният орган, определен от държава-членка в съответствие с член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2320/2002, да отговаря за координацията и осъществяване на мониторинг на прилагането на нейната национална програма за сигурност на гражданското въздухоплаване;
2.
„одит“ означава всички процедури или процеси, използвани за извършване на мониторинг на спазването на национално равнище. Той обхваща одити на сигурността, инспекции, разследвания, тестове и проучвания;
3.
„одитор“ означава всяко лице, което извършва одити на национално равнище;
4.
„недостатък“ означава неспазване на изискванията за авиационна сигурност;
5.
„инспекция“ означава преглед на прилагането на един или повече аспекти на мерките и процедурите за сигурност, за да се определи колко ефективно те се осъществяват;
6.
„разследване“ означава проучване на произшествие, свързано с сигурността, и обяснение на неговата причина, за да се избегне то да се случи повторно и да се предприемат правни действия;
7.
„програма за контрол на качеството“ означава националната програма за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване;
8.
„одит на сигурността“ означава задълбочено проучване на всички аспекти на мерките и процедурите за сигурност, за да се определи дали те са били прилагани непрекъснато в съответствие с постоянен стандарт;
9.
„произшествие, свързано със сигурността“ означава събитие с негативни последици за сигурността и сигурността на лица и имущество;
10.
„проучване“ означава оценка на операциите, за да се определят нуждите, свързани със сигурността. Това включва идентифициране на уязвимите места, които могат да се използват за извършване на актове на неправомерно вмешателство, независимо от прилагането на мерките и процедурите за сигурност, и препоръчването на компенсаторни защитни мерки, съизмерими със заплахата на всеки идентифициран риск;
11.
„тест“ означава изпитването на мерки, свързани с авиационната сигурност, когато компетентният орган въвежда или симулира извършването на неправомерен акт за целите на проучване на ефикасността и прилагането на съществуващите мерки за сигурност.
ГЛАВА II
ОБЩИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА ПРОГРАМИТЕ ЗА КОНТРОЛ НА КАЧЕСТВОТО
Член 3
Правомощия на компетентния орган
За да осигурят ефективността на своите национални програми за сигурност на гражданското въздухоплаване, държавите-членки предоставят на компетентните органи необходимите изпълнителни правомощия.
Член 4
Съдържание на програмата за контрол на качеството
1. Програмата за контрол на качеството съдържа всички необходими мерки за извършване на мониторинг на контрола на качеството, предприети, за да се оценява редовно изпълнението на националната програма за сигурност на гражданското въздухоплаване, включително на политиките, върху които тя се основава.
2. Програмата за контрол на качеството включва и засяга следните елементи:
а)
организационна структура, отговорности и ресурси;
б)
длъжностни характеристики и квалификация на всички одитори, които отговарят за осъществяването на програмата за контрол на качеството;
в)
оперативни дейности, свързани с мониторинга, включително типове, цел, съдържание, честота и основна задача на одитите на сигурността, проучванията и тестовете, както и класифициране на спазването и обхвата и на отговорностите на разследванията, когато това е приложимо;
г)
дейности, свързани с отстраняване на недостатъци, предоставящи подробна информация относно докладването на недостатъка, проследяването и отстраняването, за да се осигури ефективно спазване на изискванията на авиационната сигурност;
д)
мерки за изпълнение; и
е)
съобщения и докладване на предприетите дейности и на нивото на спазване на изискванията на авиационната сигурност.
Член 5
Мониторинг за съответствие
1. Върху прилагането на националната програма за сигурност на гражданското въздухоплаване се извършва мониторинг.
2. Мониторингът се извършва в съответствие с програмата за контрол на качеството, като се вземат предвид равнището на заплахите, типът и характерът на операциите, стандартът на прилагане и други фактори и оценки, които изискват по-често извършване на мониторинг.
3. Управлението, определянето на приоритетите и организацията на програмата за контрол на качеството се извършва независимо от оперативното изпълнение на вземаните мерки по националната програма за сигурност на гражданското въздухоплаване.
Член 6
Докладване
1. Държавите-членки предават ежегодно на Комисията доклад относно предприетите мерки за изпълнение на техните задължения по настоящия регламент и за състоянието на авиационната сигурност на летищата, разположени на тяхна територия. Насоки за изготвяне на докладите са изложени в приложение I.
2. Референтният период за доклада е 1 януари - 31 декември. Докладът трябва да се представи в срок от два месеца от приключване на този период. По изключение той трябва да се представи до края на февруари 2004 г. за периода от 19 юли 2003 г. до 31 декември 2003 г.
ГЛАВА III
ОБЩА МЕТОДОЛОГИЯ ЗА ИЗВЪРШВАНЕ НА ОДИТИ
Член 7
Извършване на одити
Дейностите, свързани с извършване на мониторинг на спазването, включват както обявени, така и необявени дейности.
Член 8
Класифициране на съответствието
Одитите, инспекциите и тестовете на сигурността оценяват прилагането на националната програма за сигурност на гражданското въздухоплаване, като използват хармонизираната система за класифициране на спазването, изложена в приложение II.
ГЛАВА IV
ОБЩИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА ОДИТОРИТЕ
Член 9
Наличност на одитори
Всяка държава-членка предприема необходимите мерки, за да осигури достатъчен брой одитори да бъдат на разположение за осъществяване на всички дейности по извършване на мониторинг на съответствието.
Член 10
Критерии за квалификация на одитори
1. Всяка държава-членка трябва да осигури одиторите, които изпълняват функции от името на компетентния орган, да имат подходящи квалификации, които включват достатъчен теоретичен и практически опит в съответната област.
2. Одиторите трябва да имат:
а)
добро разбиране на националната програма за сигурност на гражданското въздухоплаване и как тя се прилага за операциите, на които се извършва преглед;
б)
когато е целесъобразно, познаване на по-строги мерки, приложими в съответната държава-членка, и местоположението, където се извършва прегледът;
в)
добро познаване на работно равнище на технологиите и техниките за сигурност;
г)
познаване на принципите, процедурите и техниките за извършване на одит;
д)
познаване на работно равнище на операциите, на които се извършва одит.
ГЛАВА V
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 11
Споделяне на най-добрите практики
Държавите-членки информират Комисията за най-добрите практики по отношение на програмите за контрол на качеството, методологиите на одита и одиторите. Комисията споделя тази информация с държавите-членки.
Член 12
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след датата на публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 4 юли 2003 година.