RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 713/2005
af 10. maj 2005
om indførelse af en endelig udligningstold på importen af visse bredspektrede antibiotika med oprindelse i Indien
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2026/97 af 6. oktober 1997 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (grundforordningen), særlig artikel 18 og 19,
under henvisning til forslag fra Kommissionen forelagt efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
I. Tidligere undersøgelse og gældende foranstaltninger
(1)
Rådet indførte ved forordning (EF) nr. 2164/98 (2) en endelig udligningstold på importen af visse bredspektrede antibiotika med oprindelse i Indien, nemlig amoxicillin trihydrat, ampicillin trihydrat og cefalexin, ikke i doseret stand eller i former eller pakninger til detailsalg (den pågældende vare), henhørende under KN-kode ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 og ex 2941 90 00. Foranstaltningerne havde form af en værditold på mellem 0 % og 12 % på importen fra individuelt nævnte eksportører og en resttold på 14,6 % på importen fra andre eksportører.
II. Anmodning om en kombineret udløbs- og interimsundersøgelse
(2)
Efter offentliggørelsen af en meddelelse om det forestående udløb (3) af de gældende foranstaltninger modtog Kommissionen en anmodning i henhold til grundforordningens artikel 18, stk. 2, og artikel 19, stk. 2, om indledning af en kombineret udløbs- og interimsundersøgelse af forordning (EF) nr. 2164/98 fra forretningsmæssigt forbundne producenter af samme vare i Fællesskabet, nemlig Sandoz GmbH, Østrig, og Sandoz Industrial Products SA, Spanien (ansøgerne). Ansøgerne tegner sig for en betydelig del, nemlig over 40 %, af den samlede produktion i Fællesskabet af visse bredspektrede antibiotika.
(3)
Anmodningen var begrundet med, at udløbet af foranstaltningerne sandsynligvis ville føre til fortsat eller fornyet subsidiering og skade for EF-erhvervsgrenen, og at de gældende foranstaltninger angiveligt havde et niveau, der var utilstrækkeligt til at modvirke den subsidiering, der forårsagede skaden.
(4)
For indledningen af den kombinerede udløbs- og interimsundersøgelse underrettede Kommissionen i overensstemmelse med grundforordningens artikel 10, stk. 9, og artikel 22, stk. 1, Indiens regering om, at den havde modtaget en behørigt dokumenteret anmodning om en fornyet undersøgelse. Indiens regering blev indkaldt til konsultationer med henblik på at kaste lys over situationen med hensyn til indholdet af anmodningen og nå til en gensidigt acceptabel løsning. Den indiske regering afviste Kommissionens opfordring til at føre konsultationer.
III. Indledning af en kombineret udløbs- og interimsundersøgelse
(5)
Kommissionen undersøgte den dokumentation, der var fremlagt af ansøgerne, og fandt den tilstrækkelig til at berettige indledningen af en fornyet undersøgelse i henhold til artikel 18, stk. 2, og artikel 19, stk. 2, i grundforordningen. Efter høring af det rådgivende udvalg indledte Kommissionen ved en meddelelse offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (4) en kombineret udløbs- og interimsundersøgelse af Rådets forordning (EF) nr. 2164/98.
IV. Undersøgelsesperiode
(6)
Undersøgelsen omfattede perioden fra 1. april 2002 til 31. marts 2003 (undersøgelsesperioden). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for spørgsmålet om skade omfattede perioden fra 1. januar 1999 til udgangen af undersøgelsesperioden (den betragtede periode).
V. Parter, som er berørt af undersøgelsen
(7)
Kommissionen underrettede officielt ansøgerne og andre kendte producenter i Fællesskabet samt de eksporterende producenter, importørerne, leverandørerne i lavere produktionstrin, brugerne og den indiske regering om indledningen af undersøgelsen. De interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt. Parternes mundtlige og skriftlige bemærkninger blev overvejet og blev taget i betragtning, hvor det var relevant.
(8)
I betragtning af det åbenbart store antal eksporterende producenter af den pågældende vare i Indien, som var nævnt i klagen, blev det påtænkt at anvende stikprøver ved undersøgelsen af subsidieringen, jf. artikel 27 i grundforordningen.
(9)
Imidlertid gav kun et begrænset antal eksporterende producenter sig til kende og afgav de oplysninger, der var ønsket til stikprøven. Det blev derfor ikke anset for nødvendigt at benytte stikprøver.
(10)
Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle parter, som den vidste var berørt af sagen, og som gav sig til kende inden for de frister, der var fastsat i indledningsmeddelelsen. Der blev modtaget besvarelser fra fem producenter i Fællesskabet, syv eksporterende producenter, en importør, to leverandører i lavere produktionstrin og den indiske regering.
(11)
Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige for at træffe en afgørelse om subsidiering og skade samt for at fastslå, om der var sandsynlighed for fortsat eller fornyet subsidiering og skade, og om det ikke ville stride mod Fællesskabets interesser at opretholde eller ændre foranstaltningerne. Der blev aflagt kontrolbesøg hos følgende interesserede parter:
1)
Producenter i Fællesskabet
DSM Anti-Infectives BV, Delft, Nederlandene, der også besvarede Kommissionens spørgeskema på vegne af DSM Anti-Infectives Deretil SA, Almeria, Spanien, og DSM Anti-Infectives Chemferm SA, Santa Perpetua de Mogoda, Spanien. Disse tre selskaber er i det følgende samlet benævnt »DSM«.
Sandoz GmbH (tidligere Biochemie GmbH), Kundl, Østrig, der også besvarede Kommissionens spørgeskema på vegne af Sandoz Industrial Products SA (tidligere Biochemie SA), Barcelona, Spanien. Disse to selskaber er i det følgende samlet benævnt »Sandoz«.
2)
Den indiske regering
Handelsministeriet, New Delhi.
3)
Eksporterende producenter i Indien
KDL Biotech Ltd (tidligere Kopran Ltd), Mumbai
Orchid Pharmaceuticals and Chemicals Ltd, Chennai
Nectar Lifesciences Ltd, Chandigarh
Nestor Pharmaceuticals Ltd, New Delhi
Ranbaxy Laboratories Ltd, New Delhi
Torrent Gujarat Biotech Ltd, Ahmedabad
Surya Pharmaceutical Ltd, Chandigarh.
VI. Underretning og bemærkninger om procedure
(12)
Den indiske regering og de øvrige interesserede parter blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og overvejelser, der lå til grund for, at det påtænktes at foreslå en videreførelse af foranstaltningerne. De fik også en rimelig frist til at fremsætte bemærkninger. Visse parter fremsatte bemærkninger skriftligt. Desuden redegjorde den indiske regering og tre eksporterende producenter for deres holdninger i høringer efter meddelelsen om undersøgelsen, hvilket senere blev fulgt op af indlæg, hvori deres holdninger blev opsummeret. Der blev taget behørigt hensyn til alle indlæg og bemærkninger, jf. nedenstående.
(13)
Den indiske regering og en eksporterende producent påpegede under en høring, at ansøgerne ikke fremstillede en bestemt type af samme vare, nemlig cefalexin, og at der derfor ikke bør indledes en undersøgelse vedrørende denne type.
(14)
Det skal i den forbindelse erindres, at det allerede i den oprindelige undersøgelse blev fastslået, at alle typer af den af undersøgelsen omfattede vare (se afsnit B) anses for at være én og samme varekategori (5). Alle typer tilhører samme kategori, nemlig semisyntetiske bredspektrede antibiotika, og de har samme anvendelsesformål, idet de indgår i færdige doseringer, som er effektive til behandling af forskellige infektionssygdomme. Da alle typer derfor i forbindelse med denne procedure udgør én og samme vare, der fremstilles af ansøgerne, må dette argument afvises.
(15)
Den indiske regering og en eksporterende producent fremførte, at fællesskabsproducenternes ikke-fortrolige besvarelser af spørgeskemaet ikke var tilstrækkelig detaljerede og ikke var indgivet i overensstemmelse med grundforordningens artikel 29. Det hævdedes, at manglende oplysninger i de ikke-fortrolige besvarelser af spørgeskemaet betød, at samarbejdsvillige eksportører ikke fik en reel mulighed for at forsvare deres interesser i forbindelse med analysen af skade og årsagssammenhæng.
(16)
I denne forbindelse skal det bemærkes, at EF-erhvervsgrenen i den aktuelle undersøgelse som nævnt i afsnit E kun består af to parter, nemlig Sandoz og DSM. Desuden fremstillede en af disse parter kun amoxicillin trihydrat og ampicillin trihydrat, mens den anden part også fremstillede cefalexin. Disse særlige omstændigheder med hensyn til fællesskabserhvervsgrenen betød, at visse oplysninger afgivet under undersøgelsen var mere fortrolige. Under alle omstændigheder indeholder de sagsakter, som interesserede parter har adgang til, begge samarbejdsvillige EF-producenters ikke-fortrolige besvarelser af spørgeskemaet med de fortrolige oplysninger i indeksform, så der sikres en rimelig forståelse af de fortrolige oplysningers egentlige indhold. EF-producenternes ikke-fortrolige besvarelser af spørgeskemaerne anses derfor stadig for at overholde bestemmelserne i grundforordningens artikel 29. Det er desuden relevant at nævne, at de indekserede skadesoplysninger som anført i denne forordnings afsnit F gav alle interesserede parter et tilstrækkeligt nøjagtigt billede af situationen med hensyn til skade og årsagssammenhæng, således at de kunne vurdere analysen og forsvare deres interesser.
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
I. Den pågældende vare
(17)
Den vare, der er omfattet af denne fornyede undersøgelse, er samme vare, som var omfattet af Rådets forordning (EF) nr. 2164/98, nemlig amoxicillin trihydrat, ampicillin trihydrat og cefalexin, ikke i doseret stand eller i former eller pakninger til detailsalg, med oprindelse i Indien og henhørende under KN-kode ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 og ex 2941 90 00 (den pågældende vare).
II. Samme vare
(18)
Under høringen efter meddelelsen om undersøgelsen har den indiske regering og en eksporterende producent henledt opmærksomheden på, at en fællesskabsproducent nævnte visse forskelle i »stabilitet, renhed, analyse, galeniske egenskaber osv.« mellem den pågældende vare og samme vare. Desuden nævnte den eneste samarbejdsvillige importør forskelle med hensyn til vandopløselighed.
(19)
Både den pågældende vare og den samme vare skal imidlertid leve op til de samme internationale farmakopéer med bestemte specifikationer. Selv om de ikke er identiske i alle henseender, ligger deres egenskaber således tæt op ad hinanden som krævet i grundforordningens artikel 1, stk. 5.
(20)
Undersøgelsen bekræftede derfor, at amoxicillin trihydrat, ampicillin trihydrat og cefalexin fremstillet og solgt i Fællesskabet af fællesskabsproducenterne havde fysiske egenskaber og anvendelsesformål, som var identiske eller lå tæt op ad det, der var gældende for den pågældende vare, og at de således var samme vare, jf. grundforordningens artikel 1, stk. 5.
C. SUBSIDIER
I. Indledning
(21)
På grundlag af de oplysninger, der var indeholdt i anmodningen om en fornyet undersøgelse, og besvarelserne af Kommissionens spørgeskema, undersøgte Kommissionen følgende ordninger, som angiveligt indebærer, at der ydes subsidier:
1) Landsdækkende ordninger
a)
»Advance Licence Scheme« (forhåndslicensordningen)
b)
»Duty Entitlement Passbook Scheme« (toldgodtgørelsesordningen)
c)
»Special Economic Zones/Export Oriented Units Scheme« (ordningen for særlige økonomiske områder og eksportorienterede virksomheder)
d)
»Export Promotion Capital Goods Scheme« (eksportfremmeordningen for investeringsgoder)
e)
»Income Tax Schemes« (indkomstskatteordninger)
-
»Export Income Tax Exemption Scheme« (ordningen for fritagelse for indkomstskat af eksport)
-
»Income Tax Incentive for Research and Development« (indkomstskattebegunstigelse for forskning og udvikling)
f)
»Export Credit Scheme« (eksportkreditordningen).
(22)
De nævnte ordninger i litra a) til d) er baseret på »Foreign Trade (Development and Regulation) Act 1992« (nr. 22 af 1992)(loven om udlandshandel), der trådte i kraft den 7. august 1992. Ved »Foreign Trade Act« bemyndiges den indiske regering til at udstede bekendtgørelser vedrørende eksport- og importpolitikken. Disse bekendtgørelser opføres i »Export and Import Policy«-dokumenter, der udstedes af Handelsministeriet hvert femte år og regelmæssigt ajourføres. Et af disse dokumenter er relevant for den fornyede undersøgelsesperiode i denne sag, nemlig femårsplanen for perioden 1. april 2002 til 31. marts 2007 (EXIM-policy 02-07 eller eksport- og importpolitikken for 2002-2007). Desuden fastlægger den indiske regering også de procedurer, der styrer eksport- og importpolitikken for 2002-2007 i den såkaldte »Handbook of Procedures - 1 April 2002 to 31 March 2007, Volume I« (HOP I 02-07) (6). Procedurehåndbogen ajourføres også regelmæssigt.
(23)
De i litra e) nævnte indkomstskatteordninger er baseret på »Income Tax Act of 1961« (indkomstskatteloven af 1961), som ændres årligt ved »Finance Act« (finansloven).
(24)
Den i litra f) nævnte eksportkreditordning er baseret på section 21 og 35A i »Banking Regulation Act 1949« (bankloven af 1949), der tillader Reserve Bank of India (RBI) at vejlede forretningsbanker på eksportkreditområdet.
2) Regionale ordninger
(25)
På grundlag af de oplysninger, der var indeholdt i anmodningen om den fornyede undersøgelse, og besvarelserne af Kommissionens spørgeskema, gennemgik Kommissionens tjenestegrene også en række ordninger, som angiveligt indebærer, at der ydes subsidier af regionale regeringer eller myndigheder i visse indiske delstater.
a)
Delstaten Punjab
-
»Punjab Industrial Incentive Scheme« (Punjabs industrifremmeordning)
-
Denne ordning er baseret på Punjabs regerings industripolitik og motivationskodeks.
b)
Delstaten Gujarat
-
»Gujarat Industrial Incentive Scheme« (Gujarats industrifremmeordning)
-
Refusion af elektricitetsafgift
-
Førstnævnte ordning er baseret på Gujarats industrifremmepolitik, mens den anden ordning er baseret på Bombays elektricitetsafgiftslov af 1958.
c)
Delstaten Maharashtra
-
Maharashtras regerings incitamentspakkeordning. Denne ordning er baseret på beslutninger truffet af Maharashtras industri-, energi- og arbejdsministerium.
(26)
En indkomstskatteordning (begunstigelsen for forskning og udvikling) og tre regionale ordninger (Punjabs og Gujarats industrifremmeordninger og Gujarats refusion af elektricitetsafgift) var ikke nævnt i anmodningen om en fornyet undersøgelse. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 22, stk. 1, og artikel 11, stk. 10, underrettede Kommissionen derfor den indiske regering om, at undersøgelsen muligvis ville blive udvidet til også at omfatte disse ordninger. Indiens regering blev indkaldt til konsultationer med henblik på at kaste lys over den faktiske situation med hensyn til de påståede ordninger og nå til en gensidigt acceptabel løsning. Da der efter disse konsultationer ikke forelå en gensidigt acceptabel løsning med hensyn til disse fire ordninger, medtog Kommissionen dem i undersøgelsen af spørgsmålet om subsidiering.
3. Generelle bemærkninger om subsidiering
(27)
To eksporterende producenter fremførte, at forhåndslicensordningen, indkomstskattebegunstigelsen for forskning og udvikling samt eksportkreditordningen ikke burde være omfattet af den aktuelle undersøgelse, da en fornyet undersøgelse kun burde omfatte ordninger, der indgik i den oprindelige undersøgelse. I dette tilfælde var disse tre ordninger og de regionale ordninger ikke blevet undersøgt i forbindelse med den oprindelige undersøgelse.
(28)
I de relevante bestemmelser i grundforordningen om interims- og udløbsundersøgelser er der imidlertid ikke fastsat en sådan snæver fremgangsmåde for fornyede undersøgelser. For eksempel kan en interimsundersøgelse føre til øgede foranstaltninger i overensstemmelse med grundforordningens artikel 19, stk. 2, hvis de eksisterende foranstaltninger ikke er tilstrækkelige til at udligne et udligningsberettiget subsidie. Endvidere kræves det i grundforordningens artikel 19, stk. 4, at det skal undersøges, »om omstændighederne med hensyn til subsidiering … har ændret sig betydeligt«. En interimsundersøgelse vedrørende subsidiering kan således af sig selv føre til en fuldstændig reevaluering af rammerne for subsidiering og ikke blot af de subsidieordninger, der oprindelig blev undersøgt, hvilket muligvis kan være til fordel for den pågældende vare. Desuden behøver en udløbsundersøgelse ikke udelukkende at fokusere på oprindeligt undersøgte ordninger. Artikel 18, stk. 2, i grundforordningen henviser til fortsat eller fornyet subsidiering, altså en generel situation, og ikke til oprindeligt undersøgte subsidieringsordninger. Fornyede undersøgelser er derfor ikke begrænset til de ordninger, der oprindeligt blev undersøgt, men kræver, at der træffes beslutning om nuværende og fremtidig subsidiering, herunder programmer, der ikke oprindeligt blev undersøgt. Faktisk er det kun en sådan fremgangsmåde, der kan føre til en fyldestgørende analyse af den faktiske situation med hensyn til subsidiering i en given fornyet undersøgelsesperiode. I modsat fald kunne regeringer reelt beskytte sig mod indgreb over for subsidiering ved simpelt hen at omdøbe en ordning eller foretage mindre strukturelle ændringer af denne. Dette ville betyde, at udligningsforanstaltninger, hvis mål er at afhjælpe skadevoldende subsidiering, ville blive virkningsløse.
II. Landsdækkende ordninger
1. »Advance Licence Scheme« (ALS) (forhåndslicensordningen)
a) Retsgrundlag
(29)
Ordningen er beskrevet detaljeret i stk. 4.1.1 til 4.1.14 i EXIM-policy 02-07 og i kapitel 4.1 til 4.30 i HOP I 02-07.
b) Støtteberettigelse
(30)
ALS består af seks underordninger, der er beskrevet nærmere i betragtning 31. Disse underordninger er bl.a. forskellige med hensyn til støtteberettigelse. Producent-eksportører og forhandler-eksportører, der er »forbundet« med støttende producenter, er berettiget til støtte efter ALS-ordningerne for fysisk eksport og årligt behov. Producent-eksportører, der leverer til den endelige eksportør, er berettiget til forhåndslicens for mellemleverancer. Hovedleverandører, der leverer til kategorier »ligestillet med eksport« som nævnt i stk. 8.2 i EXIM-policy 02-07, såsom leverandører til eksportorienterede virksomheder, er berettigede til ALS-ordningen for transaktioner ligestillet med eksport. Mellemleverandører til producent-eksportører er berettigede til eksportligestillingsfordele i henhold til underordningerne for attester til forudgående frigivelse (Advance Release Orders eller ARO) og løbende indenlandsk remburs.
c) Praktisk gennemførelse
(31)
Forhåndslicenser kan udstedes for:
i) Fysisk eksport: Dette er den vigtigste underordning. Den gør det muligt toldfrit at importere råmaterialer til fremstilling af en specifik færdig eksportvare. »Fysisk« betyder i denne forbindelse, at eksportvaren skal forlade indisk område. Tilladelsen til import og forpligtelsen til eksport (herunder eksportvarens type) er specificeret i licensen.
ii) Årligt behov: En sådan licens er ikke knyttet til en bestemt eksportvare, men til en bredere varegruppe (f.eks. kemiske og dermed forbundne produkter). Licensindehaveren kan - op til en bestemt værditærskel, der fastsættes efter tidligere eksportresultater - toldfrit importere ethvert råmateriale, der skal benyttes til fremstilling af enhver vare, der henhører under den relevante varegruppe. Han kan vælge at eksportere enhver færdig vare i varegruppen, hvor sådanne toldfri materialer er anvendt.
iii) Mellemleverancer: Denne underordning omfatter tilfælde, hvor to producenter har til hensigt at fremstille en enkelt eksportvare og stå for hver sin del af produktionsprocessen. Producent-eksportøren fremstiller mellemproduktet. Den kan toldfrit importere råmaterialer og kan til dette formål opnå en forhåndslicens for mellemleverancer. Den endelige eksportør færdiggør produktionen og er forpligtet til at eksportere den færdige vare.
iv) Transaktioner ligestillet med eksport: Denne underordning gør det muligt for en hovedleverandør toldfrit at importere råmaterialer, som er nødvendige for produktionen af varer, der skal sælges i »transaktioner ligestillet med eksport« til de kundekategorier, der er anført i stk. 8.2.(b) til (f), (g), (i) og (j) i EXIM policy 02-07. Ifølge den indiske regering forstås der ved transaktioner ligestillet med eksport transaktioner, hvor de leverede varer ikke forlader landet. En række kategorier af leverancer anses for at være transaktioner ligestillet med eksport, forudsat at varerne er fremstillet i Indien, f.eks. leverancer af varer til eksportorienterede virksomheder eller til selskaber i særlige økonomiske zoner.
v) Attester til forudgående frigivelse (ARO): En indehaver af en forhåndslicens, der ønsker at købe råvarerne fra indenlandske kilder i stedet for at importere dem direkte, kan vælge at købe dem ved anvendelse af attester til forudgående frigivelse. I sådanne tilfælde godkendes forhåndslicenserne som attester til forudgående frigivelse og påtegnes til den indenlandske leverandør ved levering af de derpå anførte varer. Påtegnelsen af attesten til forudgående frigivelse giver den indenlandske leverandør ret til de fordele, der indrømmes transaktioner ligestillet med eksport, jf. stk. 8.3 i EXIM-policy 02-07 (dvs. forhåndslicens for mellemleverancer/transaktioner ligestillet med eksport, eksportrestitution og tilbagebetaling af endelige forbrugsafgifter). ARO-mekanismen yder refusion af skatter og afgifter til leverandøren, i stedet for at disse beløb tilbagebetales til den endelige eksportør i form af godtgørelse eller refusion af told. Skatter og afgifter kan refunderes for både lokale og importerede råmaterialer.
vi) Løbende indenlandsk remburs: Denne underordning dækker også indenlandske leverancer til en indehaver af en forhåndslicens. Indehaveren af en forhåndslicens kan henvende sig til en bank for at åbne en indenlandsk remburs til fordel for en indenlandsk leverandør. Banken ugyldiggør licensen til direkte import for den værdi og de varemængder, der købes i landet i stedet for at blive importeret. Den indenlandske leverandør vil være berettiget til de fordele, der indrømmes transaktioner ligestillet med eksport, jf. stk. 8.3 i EXIM-policy 02-07 (dvs. forhåndslicens for mellemleverancer/transaktioner ligestillet med eksport, eksportrestitution og tilbagebetaling af endelige forbrugsafgifter).
Det blev fastslået, at de samarbejdsvillige eksportører i den fornyede undersøgelsesperiode kun opnåede indrømmelser i henhold til fire underordninger i forbindelse med den pågældende vare, nemlig forhåndslicenser for i) fysisk eksport, ii) årligt behov, iii) mellemleverancer som leverandør til en endelig eksportør og iv) transaktioner ligestillet med eksport som leverandør til eksportorienterede virksomheder/virksomheder i særlige økonomiske zoner. Det er derfor ikke nødvendigt at undersøge, om v) ARO-ordningen og vi) ordningen med løbende indenlandsk remburs er udligningsberettigede.
(32)
Af hensyn til de indiske myndigheders kontrol er licensindehavere retligt forpligtede til at føre »korrekt og behørigt regnskab over forbrug og anvendelse af importerede varer i henhold til licenser« i et nærmere angivet format (kapitel 4.30 og tillæg 18 til HOP I 02-07), dvs. et regnskab over det faktiske forbrug (tillæg 18-regnskabet).
(33)
For så vidt angår de i betragtning 31 nævnte underordninger i), iii) og iv) fastsætter den indiske regering den mængde og værdi, som importtilladelsen og eksportforpligtelsen (herunder for transaktioner ligestillet med eksport) vedrører, og dette fremgår af licensen. Desuden skal de tilsvarende transaktioner bekræftes på licensen af statens embedsmænd på import- og eksporttidspunktet. Den mængde import, der er tilladt i henhold til denne ordning, fastsættes af den indiske regering på grundlag af såkaldte standard input/output-normer (SION). Der er fastsat sådanne normer for de fleste varer (herunder den pågældende vare), som er offentliggjort i HOP II 02-07.
(34)
For den i betragtning 31 omhandlede underordning ii) (forhåndslicens for årligt behov) er det kun værdien af den tilladte import, der anføres på licensen. Licensindehaveren er forpligtet til at »fastholde sammenhængen mellem de importerede råmaterialer og den færdige vare« (stk. 4.24A(c) i HOP I 02-07).
(35)
Importerede råmaterialer kan ikke afhændes og skal bruges til at fremstille den færdige eksportvare. Eksportforpligtelsen skal opfyldes inden for en fastsat frist efter udstedelsen af licensen (18 måneder med mulighed for to forlængelser på hver seks måneder). Forhåndslicenser for årligt behov kan ikke forlænges.
(36)
Under den fornyede undersøgelse blev det fastslået, at de samarbejdsvillige eksportører toldfrit havde importeret større mængder råmaterialer i henhold til SION-importtilladelser efter de forskellige underordninger, end det var nødvendigt for at fremstille referencemængden for den færdige eksportvare. Standard-input/output-normerne for den pågældende vare var derfor ikke korrekte. Endvidere førte ingen at de samarbejdsvillige eksportører i den fornyede undersøgelsesperiode korrekte regnskaber over det faktiske forbrug. I fire tilfælde blev der slet ikke ført sådanne regnskaber, selv om der var en retlig forpligtelse hertil (se betragtning 32). I to tilfælde havde selskaberne ikke registreret det faktiske forbrug. Hverken de undersøgte eksportører eller den indiske regering kunne påvise, at fritagelsen for importafgifter ikke førte til en for stor eftergivelse.
d) Bemærkninger
(37)
Den indiske regering og fem samarbejdsvillige eksportører fremsatte bemærkninger til ordningen med forhåndslicenser (ALS). De hævdede, at ALS fungerer som en tilladt godtgørelses- eller substitutionsgodtgørelsesordning, der angiveligt minder om EF’s ordning for aktiv forædling, og at der forefindes et verifikationssystem svarende til bestemmelserne i grundforordningens bilag I, II og III til at overvåge sammenhængen mellem toldfrit importerede råmaterialer og de færdige eksportvarer. Den indiske regering og to eksportører fremførte yderligere, at kun en for stor eftergivelse af told kunne udlignes. For så vidt angår et verifikationssystem insisterede de på, at der forefandtes et fyldestgørende system. I denne forbindelse henviste de til en række kontrolelementer, som den indiske regering kunne benytte sig af med henblik på verifikation, herunder SION-normer, oplysninger om importmængden og eksportdokumenter, et toldregister over import og eksport i henhold til ALS, et register over forbruget, det såkaldte DEEC-register (Duty Entitlement Export Certification book), indfrielseskontrol efter import og eksport, yderligere kontroller foretaget af de indiske told- og punktafgiftsmyndigheder, regelmæssig revision samt retsforfølgelse i tilfælde af omdirigering. Den indiske regering og en eksportør indrømmede imidlertid, at SION-normerne kan »reducere det faktiske forbrug«. Desuden fremlagde ingen eksportører tilstrækkelige beviser for, at de opfyldte deres forpligtelse til på korrekt vis at føre det regnskab over det faktiske forbrug, der kræves i henhold til EXIM-politikken. Endvidere påstod to eksportører, at undersøgelsesmyndigheden selv skulle have beregnet en for stor eftergivelse. Endelig er det blevet hævdet, at Fællesskabet som følge af tidligere praksis er bundet til ikke at udligne ALS. Efter den høring, der fulgte meddelelsen om undersøgelsen, fremlagde en eksportør en beregning af den for meget eftergivne told.
e) Konklusion
(38)
Fritagelsen for importafgifter er et subsidie i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 2, stk. 2, dvs. et finansielt bidrag fra den indiske regering, der har medført en fordel for de undersøgte eksportører.
(39)
Desuden er ordningerne med forhåndslicens for fysisk eksport, årligt behov og mellemleverancer klart retligt betingede af eksportresultater og anses derfor for at være specifikke og udligningsberettigede i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 4, litra a). Uden en eksportforpligtelse kan et selskab ikke opnå fordele i henhold til disse ordninger.
(40)
Ordningen med forhåndslicens for transaktioner ligestillet med eksport er i det aktuelle tilfælde reelt betinget af eksportresultater. Den blev kun benyttet af ét selskab i mindre omfang og kun ved leverancer til eksportorienterede virksomheder eller virksomheder i en særlig økonomisk zone, der begge er kategorier nævnt i stk. 8.2(b) i EXIM-policy 02-07. Dette selskab erklærede, at dets kunder senere eksporterede den pågældende vare. Målet for eksportorienterede virksomheder og særlige økonomiske zoner er eksport, jf. stk. 6.1 i EXIM-policy 02-07. En indenlandsk leverandør opnår således fordele efter ordningen for forhåndslicens for transaktioner ligestillet med eksport, fordi den indiske regering forventer, at en eksportør, som er en eksportorienteret virksomhed eller er beliggende i en særlig økonomisk zone, efterfølgende vil få eksportindtægter. Ifølge grundforordningens artikel 3, stk. 4, litra a), anses et subsidie for at være betinget af eksportresultater, når det af faktiske omstændigheder fremgår, at ydelsen af subsidiet, om end det ikke er retligt betinget af eksportresultater, i virkeligheden er bundet til faktiske eller forventede eksportindtægter.
(41)
Ingen af de fire underordninger, der blev benyttet i den aktuelle sag, kan betragtes som tilladte toldgodtgørelsesordninger eller substitutionsgodtgørelsesordninger i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii). Dette resultat er bekræftet efter nøje overvejelse af parternes bemærkninger. De overholder ikke de strenge regler, der er fastsat i bilag I, punkt i), bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse) i grundforordningen. Den indiske regering anvendte ikke sin verifikationsordning eller -procedure til effektivt at bekræfte, hvorvidt der blev forbrugt råmaterialer ved fremstillingen af den eksporterede vare og i hvilke mængder (bilag II, del II, punkt 4, i grundforordningen samt for substitutionsgodtgørelsesordninger bilag III, del II, punkt 2, i grundforordningen). SION-normerne for den pågældende vare var ikke tilstrækkelig præcise. Ingen af de fremsatte bemærkninger har ændret denne konklusion. Tværtimod indrømmede den indiske regering endda, at SION-normerne ikke var korrekte. Det bekræftes således, at SION-normerne i sig selv ikke kan anses for at være et system til verifikation af det faktiske forbrug, fordi disse meget generøse standardnormer er udformet således, at den indiske regering ikke med tilstrækkelig præcision kan kontrollere, hvilke mængder råmaterialer der er forbrugt i produktionen til eksport. Endvidere foretog den indiske regering ikke en effektiv kontrol på grundlag af korrekte regnskaber over det faktiske forbrug (tillæg 18-regnskab). Den indiske regering foretog desuden ikke nogen yderligere undersøgelse på grundlag af de faktisk involverede råmaterialer, selv om dette normalt ville være nødvendigt, når verifikationssystemet ikke reelt blev anvendt (bilag II, del II, punkt 5, og bilag III, del II, punkt 3, til grundforordningen), og den beviste heller ikke, at der ikke blev eftergivet for store afgiftsbeløb. Forhåndslicensordningens påståede sammenlignelighed med Fællesskabets ordning for aktiv forædling er irrelevant, da EF-systemet ikke er genstand for den aktuelle undersøgelse.
(42)
De øvrige verifikationselementer, der blev nævnt, eksisterer enten ikke længere (f.eks. blev DEEC-registret afskaffet ved EXIM policy 02-07) eller er tilsyneladende - da der ikke er en reel kontrol af regnskaberne med det faktiske forbrug - baseret på meget generøse SION-normer, hvilket ikke er tilstrækkeligt (dvs. oplysninger om import- og eksportdokumenter, toldregister, indfrielseskontrol af ALS). De indiske myndigheder har ikke fremlagt revisionsrapporter om de eksporterende producenter, der er omfattet af undersøgelsen.
(43)
Da ALS ikke tidligere har været analyseret på grundlag af kendsgerninger, der kan sammenlignes med dem, der konstateredes i den aktuelle undersøgelse, især i betragtning af unøjagtigheden af SION-normerne for den pågældende vare, er der endelig ingen bindende præcedens for, at ordningen ikke er udligningsberettiget.
(44)
Disse fire underordninger er derfor udligningsberettigede.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(45)
Da der ikke er tale om tilladte toldgodtgørelsesordninger eller substitutionsgodtgørelsesordninger, er den udligningsberettigede fordel eftergivelsen af den samlede importafgift, der normalt skal betales ved import af råmaterialer. I modsætning til, hvad der blev fremført i bemærkningerne fra den indiske regering og to eksportører, er det ikke fastsat i grundforordningen, at kun eftergivelse af overskydende afgifter kan udlignes. Ifølge grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), og dens bilag I, punkt i), kan der kun foretages udligning af for store eftergivne afgiftsbeløb, hvis betingelserne i bilag II og III til grundforordningen er opfyldt. Disse betingelser var imidlertid ikke opfyldt i dette tilfælde. Hvis det konstateres, at der ikke findes en passende overvågningsprocedure, finder ovennævnte undtagelse for godtgørelsesordninger således ikke anvendelse, og i stedet gælder derfor den normale regel om, at det er de ubetalte afgiftsindtægter, der er givet afkald på, som skal udlignes, og ikke de beløb, som angiveligt er eftergivet for meget. Som det fremgår af bilag II, del II, og bilag III, del II, til grundforordningen påhviler det ikke undersøgelsesmyndigheden at beregne sådanne eftergivelser af for store beløb. Tværtimod skal den ifølge grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), kun fastslå, at der foreligger tilstrækkelige beviser for, at et angiveligt verifikationssystem ikke er hensigtsmæssigt. Det skal yderligere bemærkes, at hvis der ikke forefindes et verifikationssystem, der anvendes effektivt, skal en yderligere undersøgelse, der foretages af de indiske myndigheder, ske rettidigt, dvs. normalt inden kontrolbesøget i en undersøgelse vedrørende udligningstold. Den beregning af en for stor eftergivelse af afgifter, der blev fremlagt af en eksportør efter meddelelsen om undersøgelsen, forelå ikke rettidigt og var ikke foretaget af den indiske regering. Den kan derfor ikke tages i betragtning.
(46)
Subsidiebeløbene for de eksportører, der benyttede ALS, blev beregnet på grundlag af de importafgifter, som der var givet afkald på (basistold og særlig tillægstold) for de varer, der var importeret i henhold til de fire underordninger, som blev benyttet for den pågældende vare i den fornyede undersøgelsesperiode, jf. betragtning 31. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a), blev de gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, fratrukket subsidiebeløbene, når der blev fremsat berettigede krav herom. Disse subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over eksportomsætningen fra den pågældende vare i den fornyede undersøgelsesperiode, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(47)
Seks selskaber opnåede fordele af denne ordning i den fornyede undersøgelsesperiode og modtog subsidier på mellem 22,0 % og 25,8 % (se tabellen i betragtning 154).
2. »Duty Entitlement Passbook Scheme« (DEPBS) (toldgodtgørelsesordningen)
a) Retsgrundlag
(48)
DEPBS-ordningen er beskrevet detaljeret i stk. 4.3 i EXIM-policy 02-07 og i kapitel 4 i HOP I 02-07.
b) Støtteberettigelse
(49)
Alle producent-eksportører og forhandler-eksportører er berettigede til denne ordning.
c) Praktisk gennemførelse af DEPBS
(50)
En støtteberettiget eksportør kan anmode om DEPBS-kreditter, der beregnes som en procentdel af værdien af de varer, der eksporteres i henhold til denne ordning. De indiske myndigheder har fastsat sådanne DEPBS-satser for de fleste varer, herunder den pågældende vare. De fastsættes på grundlag af SION-normer under hensyntagen til det formodede indhold af importerede råmaterialer i eksportvaren og tolden på disse importerede råmaterialer, uanset om der rent faktisk er betalt importafgift eller ej.
(51)
For at være berettiget til fordelene under denne ordning skal et selskab foretage eksport. På tidspunktet for eksporttransaktionen skal eksportøren afgive en erklæring til de indiske myndigheder, hvoraf det fremgår, at eksporten finder sted i henhold til DEPBS-ordningen. For at varerne kan eksporteres, udsteder de indiske toldmyndigheder under forsendelsesproceduren et eksportforsendelsesdokument. Dette dokument viser bl.a. størrelsen af den DEPBS-kredit, der skal indrømmes for den pågældende eksporttransaktion. Eksportøren kender på dette tidspunkt størrelsen af den fordel, han vil modtage. Når først toldmyndighederne har udstedt et eksportforsendelsesdokument, har den indiske regering ingen beføjelser med hensyn til at indrømme en DEPBS-kredit. Den DEPBS-sats, der benyttes til at beregne fordelen, er den sats, der var gældende på tidspunktet for eksportangivelsen. Det er derfor ikke muligt at ændre fordelens størrelse med tilbagevirkende kraft.
(52)
Det konstateredes også, at DEPBS-kreditter efter opfyldelsen af eksportforpligtelsen kan bogføres som indtægter i regnskaberne på et periodiseringsgrundlag, hvilket er i overensstemmelse med de indiske regnskabsstandarder.
(53)
Sådanne kreditter kan benyttes til at betale told på senere import af enhver vare, der kan indføres uden restriktioner, undtagen investeringsgoder. Varer, der er indført ved anvendelse af sådanne kreditter, kan sælges på hjemmemarkedet (og pålægges omsætningsafgift) eller anvendes på anden måde.
(54)
DEPBS-kreditter er frit omsættelige og er gyldige i en periode på 12 måneder fra udstedelsesdatoen.
(55)
En ansøgning om DEPBS-kredit kan dække indtil 25 eksporttransaktioner eller - hvis den indgives elektronisk - en ubegrænset mængde eksporttransaktioner. Der er reelt ingen faste frister for at ansøge om DEPBS-kreditter, fordi de perioder, der er anført i kapitel 4.47 i HOP I 02-07, altid regnes fra den seneste eksporttransaktion, der indgår i en given DEPBS-ansøgning.
d) Bemærkninger
(56)
Efter meddelelsen om undersøgelsen fremsatte tre eksportører, der opnåede fordele i henhold til denne ordning, bemærkninger til ovenstående DEPBS-analyse. De fremførte følgende betragtninger: i) i modsætning til konklusionerne i betragtning 53 og 59 skal materialer importeret i henhold til DEPBS angiveligt benyttes til eksportproduktion, og DEPBS-kreditter kan angiveligt kun opnås, hvis der eksporteres varer, hvor der er betalt importafgift af de råmaterialer, der indgår; ii) den nye beregningsmetode for udligningsberettigede beløb (med fokus på eksporttransaktionen - se betragtning 61 og 62) bør ikke benyttes, fordi der angiveligt kun indrømmes en fordel ved brugen af kreditten, og fordi den nye fremgangsmåde afviger fra tidligere EF-praksis og derved er udtryk for forskelsbehandling; iii) DEPBS bør kun udlignes i det omfang, sådanne kreditter er opnået for den pågældende vare; og iv) der bør tages hensyn til en reduktion af DEPBS-satsen, der fandt sted i februar 2004.
e) Konklusioner om DEPBS-ordningen
(57)
DEPBS tilvejebringer subsidier i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 2, stk. 2. En DEPBS-kredit er et finansielt bidrag fra Indiens regering, da kreditten senere vil blive benyttet til at udligne importafgifter, hvorved den indiske regering giver afkald på toldindtægter, den ellers ville have fået. Desuden medfører DEPBS-kreditten en fordel for eksportøren, fordi selskabets likviditet forbedres.
(58)
Endvidere er DEPBS retligt betinget af eksportresultater, og ordningen anses derfor for specifik og udligningsberettiget i henhold til artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen.
(59)
Ordningen kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii). Den overholder ikke de strenge regler, der er fastsat i bilag I, punkt i), bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse) til grundforordningen. En eksportør er ikke forpligtet til rent faktisk at forbruge de toldfrit importerede varer i produktionsprocessen, og kreditbeløbet beregnes ikke i forhold til de råmaterialer, der faktisk er benyttet. Desuden forefindes der ingen ordning eller procedure med henblik på at fastslå, hvilke råmaterialer der forbruges ved fremstillingen af den eksporterede vare, eller om der har været tale om for stor betaling af importafgifter, jf. bilag I, punkt i), og bilag II og III til grundforordningen. Endelig er eksportører berettiget til DEPBS-fordelene, uanset om de overhovedet importerer produktionsfaktorer. For at opnå fordelen er det tilstrækkeligt for en eksportør blot at eksportere varer uden at påvise, at noget råmateriale var importeret. Selv eksportører, der køber alle deres råmaterialer lokalt og ikke importerer varer, der kan benyttes som råmaterialer, er således stadig berettigede til fordelene ved DEPBS.
(60)
Hverken den påstand, der blev fremsat af en eksportør om, at materialer importeret i henhold til ordningen skal benyttes til fremstilling af varer til eksport, eller påstanden om, at DEPBS-kreditter kun kan opnås på betingelse af, at de benyttede råmaterialer er pålagt importafgift, er blevet underbygget. I denne forbindelse skal det også bemærkes, at den indiske regering ikke på noget tidspunkt anfægtede den beskrivelse af DEPBS, der er givet i det foregående. Disse påstande må derfor afvises.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(61)
I overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, og artikel 5 i grundforordningen blev det udligningsberettigede subsidiebeløb beregnet udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtageren havde opnået i den fornyede undersøgelsesperiode. I denne forbindelse konstateredes det, at modtageren opnår fordelen på det tidspunkt, hvor der foretages en eksporttransaktion i henhold til denne ordning. På dette tidspunkt er det sandsynligt, at den indiske regering giver afkald på tolden, hvilket udgør et finansielt bidrag i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii). Som nævnt i betragtning 51 har den indiske regering ingen mulighed for at bestemme, om subsidiet skal indrømmes eller ej, og heller ingen mulighed for at fastsætte beløbets størrelse, når først toldmyndighederne har udstedt et eksportforsendelsesdokument, der bl.a. viser størrelsen af den DEPBS-kredit, som skal indrømmes for den pågældende eksporttransaktion. Som også nævnt i samme betragtning har eventuelle ændringer af DEPBS-satserne mellem den faktiske eksporttransaktion og udstedelsen af en DEPBS-licens ingen tilbagevirkende følger for størrelsen af den indrømmede fordel. Som anført i betragtning 52 kan selskaber endvidere i henhold til de indiske regnskabsstandarder bogføre DEPBS-kreditterne som indtægter efter periodiseringsprincippet på tidspunktet for eksporttransaktionen. Da et selskab endelig er vidende om, at det vil modtage et subsidie i henhold til DEPBS og fordele i henhold til andre ordninger, befinder det sig allerede i en mere gunstig konkurrencemæssig situation, idet det kan lade subsidierne udmønte sig i lavere priser.
(62)
Begrundelsen for at indføre udligningstold er imidlertid af afhjælpe en uredelig handelspraksis, der er baseret på uretfærdige konkurrencefordele. I betragtning af ovenstående anses det for passende at betragte fordelen ved DEPBS-ordningen som summen af de kreditter, der er opnået for alle eksporttransaktioner, der har fundet sted i henhold til denne ordning i undersøgelsesperioden.
(63)
De fremsatte bemærkninger har ikke givet anledning til at ændre denne beregningsmetode. Den nye metode er allerede blevet benyttet af De Europæiske Fællesskaber, f.eks. i forbindelse med sagen om grafitelektrodesystemer (7). Desuden forhindrer principperne om retssikkerhed og berettigede forventninger ikke sådanne metodeændringer. Endelig fører den nye fremgangsmåde ikke til en fuldstændig reevaluering af ordningen, der altid har været udligningsberettiget. Den vedrører kun beregningen af subsidiebeløbet for at forbinde det nærmere med den faktiske situation i en given undersøgelsesperiode. For det andet er denne fremgangsmåde bl.a. resultatet af kendsgerninger, som Kommissionen har konstateret under nylige undersøgelser, f.eks. bogføringen efter periodiseringsprincippet i henhold til indiske regnskabsstandarder og det reelle fravær af ansøgningsfrister for sådanne kreditter under EXIM-politikken. Endvidere bekræftede de fremsatte bemærkninger, at eksportøren på tidspunktet for en transporttransaktion, der finder sted i henhold til denne ordning, har opnået en uigenkaldelig ret til DEPBS-kreditter. Det er imidlertid det pågældende tidspunkt og ikke den efterfølgende anvendelse, der er afgørende for at fastslå, at der er indrømmet en fordel, jf. betragtning 61, fordi en eksportør med sådanne rettigheder allerede er bedre stillet finansielt set.
(64)
I modsætning til, hvad der blev fremført af nogle eksporterende producenter, måtte der også tages hensyn til DEPBS-kreditter i forbindelse med eksport af andre varer end den pågældende vare ved fastsættelsen af størrelsen af den udligningsberettigede DEPBS-kredit. Der er ingen forpligtelse under DEPBS, der begrænser brugen af kreditterne til toldfri import af råmaterialer knyttet til en bestemt vare. Tværtimod kan DEPBS-kreditter frit overdrages og endda sælges, og de kan benyttes til import af enhver vare, der kan indføres uden begrænsninger (råmaterialerne til den pågældende vare tilhører denne kategori) med undtagelse af investeringsgoder. Den pågældende vare kan derfor drage fordel af alle de DEPBS-kreditter, der indrømmes.
(65)
Desuden kan reduktioner af DEPBS-satsen, som har fundet sted efter den fornyede undersøgelsesperiode, ikke tages i betragtning, da det er fastsat i grundforordningens artikel 11, stk. 1, at oplysninger, der vedrører en periode, der ligger senere end undersøgelsesperioden, normalt ikke tages i betragtning. Der er desuden ingen garanti for, at den indiske regering ikke senere vil hæve DEPBS-satserne.
(66)
Når der blev fremsat berettigede krav herom, blev gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, fratrukket kreditterne for at nå frem til subsidiebeløbene, jf. grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a). Disse subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over den samlede eksportomsætning i den fornyede undersøgelsesperiode, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder. Fem selskaber opnåede fordele af denne ordning i den fornyede undersøgelsesperiode og modtog subsidier på mellem 3,2 % og 8,0 % (se tabellen i betragtning 154).
3. »Export Oriented Units Scheme/Special Economic Zones Scheme« (EOU/SEZ) (ordningerne for eksportorienterede virksomheder og særlige økonomiske zoner)
a) Retsgrundlag
(67)
De nærmere oplysninger om disse ordninger fremgår af kapitel 6 (EOU) og 7 (SEZ) i EXIM-policy 02-07 og HOP I 02-07.
b) Støtteberettigelse
(68)
Med undtagelse af rene handelsselskaber kan enhver virksomhed, der i princippet forpligter sig til at eksportere hele sin produktion af varer eller tjenesteydelser, etableres i henhold til SEZ eller EOU. I modsætning til virksomheder i service- og landbrugssektoren skal industrivirksomheder imidlertid opfylde et krav om minimumsinvesteringer i faste aktiver på 10 mio. indiske rupees for at være berettigede til EOU.
c) Praktisk gennemførelse
(69)
SEZ-ordningen er efterfølgerordningen til den tidligere ordning om eksportforarbejdningszoner (EPZ-ordningen). SEZ er særligt udpegede toldfri enklaver og betragtes i EXIM-policy 02-07 som udenlandske områder for så vidt angår handelsmæssige transaktioner, told og skatter. Der findes allerede 14 særlige økonomiske zoner, og de indiske myndigheder har godkendt, at der oprettes yderligere 13.
(70)
Eksportorienterede virksomheder er på den anden side geografisk mere fleksible og kan oprettes overalt i Indien. Denne ordning supplerer SEZ-ordningen.
(71)
Ansøgninger om EOU- eller SEZ-status skal indeholde nærmere oplysninger for en periode på fem år om bl.a. planlagte produktionsmængder, forventet værdi af udførslen, importbehov og behov for indenlandske varer. Hvis myndighederne godtager selskabets ansøgning, vil selskabet blive underrettet om de vilkår og betingelser, der er knyttet til godtagelsen. Aftalen om at blive godkendt som et SEZ/EOU-selskab er gyldig i fem år. Aftalen kan fornyes i yderligere perioder.
(72)
EOU/SEZ-virksomheder har ifølge EXIM-policy 02-07 en central forpligtelse til at opnå en nettoindtægt af udenlandsk valuta, hvilket vil sige, at den samlede værdi af eksporten i en referenceperiode på fem år skal være højere end den samlede værdi af de importerede varer.
(73)
EOU/SEZ-virksomheder er berettiget til følgende fordele:
i)
fritagelse fra importafgifter på alle typer varer (herunder investeringsgoder, råmaterialer og forbrugsgoder), som er nødvendige for fremstilling, produktion og forarbejdning eller i forbindelse hermed
ii)
fritagelse for forbrugsafgift på varer indkøbt fra indenlandske leverandører
iii)
godtgørelse af central omsætningsafgift på varer indkøbt lokalt
iv)
mulighed for at sælge en del af produktionen på hjemmemarkedet efter betaling af gældende told på den færdige vare som en undtagelse fra det generelle krav om, at hele produktionen skal eksporteres
v)
fritagelse i ti år efter indledningen af driften, men højst frem til 2010, for den skat på indtægter, der normalt skal betales af fortjeneste af eksportsalg i overensstemmelse med Section 10A eller Section 10B i indkomstskatteloven
vi)
mulighed for 100 % udenlandsk ejerskab af egenkapital.
(74)
Selv om fordelene ved begge ordninger stort set er sammenlignelige, findes der dog visse forskelle. F.eks. kan kun en EOU-virksomhed opnå en reduktion på 50 % af den told, der skal betales på hjemmemarkedssalget, mens der i en SEZ skal betales fuld told af dette salg. En EOU-virksomhed kan have indtil 50 % af sit salg på hjemmemarkedet til denne reducerede sats.
(75)
Virksomheder, der virker under disse ordninger, betragtes som virksomheder i toldzoner under toldmyndighedernes tilsyn, jf. Section 65 i toldloven.
(76)
De er retligt forpligtede til i det foreskrevne format at føre nøjagtigt regnskab med alle de pågældende importerede varer og med forbrug og anvendelse af alle importerede materialer og den foretagne eksport. Disse dokumenter skal efter behov regelmæssigt fremlægges for de kompetente myndigheder (kvartalsvise og årlige statusrapporter).
(77)
På intet tidspunkt stilles der dog krav om, at en EOU- eller SEZ-virksomhed skal redegøre for den indbyrdes forbindelse mellem individuelle importtransaktioner og deres eksport, salg til andre virksomheder, salg til reduceret told på hjemmemarkedet eller lagre, jf. stk. 10.2 i tillæg 14-I og stk. 13.2 i tillæg 14-II i HOP I 02-07.
(78)
Hjemmemarkedssalget forsendes og registreres ved selvcertificering. Ekspeditionen af EOU-virksomheders eksportforsendelser overvåges af en embedsmand fra told- og punktafgiftsmyndighederne, der er permanent udstationeret i virksomhederne. Selskabet skal godtgøre den indiske regering lønudgifterne til sådanne embedsmænd.
(79)
Det hedder i stk. 29 i tillæg 14-II til HOP I 02-07, at alle aktiviteter, der foretages af SEZ-virksomheder inden for zonen, herunder eksport og reimport af varer, sker efter en procedure med selvcertificering, medmindre andet er bestemt. Toldmyndighederne foretager således ingen rutinekontrol af SEZ-virksomheders eksportforsendelser.
(80)
I det aktuelle tilfælde blev EOU-ordningen benyttet af en af de samarbejdsvillige eksportører. Da SEZ-ordningen ikke blev benyttet, er det ikke nødvendigt at undersøge, om den er udligningsberettiget. Den samarbejdsvillige eksportør, der benyttede EOU-ordningen, brugte ordningen til toldfrit at importere råmaterialer og investeringsgoder, til punktafgiftsfrit at købe varer på hjemmemarkedet og opnå godtgørelse af omsætningsafgifter samt til at sælge en del af sin produktion på hjemmemarkedet. Selskabet opnåede således alle de fordele, der er beskrevet i nr. i) til iv) i betragtning 73. Den pågældende eksportør opnåede også fordele i henhold til bestemmelserne om fritagelse for indkomstskat for EOU-virksomheder. Da denne indkomstskattefritagelse imidlertid falder ind under den mere bredt tilgængelige ordning for fritagelse for indkomstskat, er den analyseret i betragtning 117 og 118.
d) Bemærkninger
(81)
En eksporterende producent fremførte, at der kun burde foretages udligning for EOU i det omfang, den for hjemmemarkedssalget betalte told ikke fuldt ud dækker det beløb, der er eftergivet i importafgifter på råmaterialer, som er benyttet til den produktion, der er solgt på hjemmemarkedet (eftergivelse af for store importafgifter). Eksportøren er af den opfattelse, at der for så vidt angår EOU-ordningen, der hævdes at ligne Fællesskabets ordning for aktiv forædling, forefindes et verifikationssystem, der er i overensstemmelse med bestemmelserne i bilag I, II og III til grundforordningen. Denne eksportør fremførte i denne forbindelse, at det er korrekt, at de indiske myndigheder ikke kræver dokumentation for den indbyrdes forbindelse mellem råmaterialer og den færdige eksportproduktion (se betragtning 77), da dette hverken i henhold til grundforordningen eller WTO-aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger er obligatorisk for et formålstjenligt verifikationssystem. Desuden henviste eksportøren til, at hans selskabsinterne produktionsseriesystem giver oplysninger om sammenhængen mellem råmaterialer og færdige varer. Eksportøren påpegede endvidere, at selskabets hjemmemarkedssalg udgjorde mindre end 5 % af dets salg i undersøgelsesperioden. Det blev også fremført, at den indiske regerings regelmæssige kontrol af de månedlige omsætningsafgiftsangivelser er tilstrækkeligt til at overholde verifikationsstandarderne i grundforordningen.
(82)
Selskabet fremførte endvidere, at i) der til beregningsformål ikke burde benyttes den mængde råmaterialer, der var importeret i den fornyede undersøgelsesperiode som oplyst i betragtning 19 i denne EOU-virksomheds årlige statusrapport, men den mængde råmaterialer, der var forbrugt i samme periode som anført i rapportens betragtning 20, og at ii) fordelingsperioden vedrørende den told, der var sparet på importen af investeringsgoder, burde baseres på den selskabsspecifikke afskrivningsperiode og ikke på en gennemsnitlig afskrivningsperiode for alle samarbejdsvillige eksporterende producenter. Desuden hævdede det, at den tillagte rente (den gældende markedsrente i Indien i undersøgelsesperioden) burde reduceres til den vejede gennemsnitlige basisrente for denne EOU i den fornyede undersøgelsesperiode.
e) Konklusioner om EOU-ordningen
(83)
Fritagelsen af eksportorienterede virksomheder for to typer importafgifter (basistold og særlig tillægstold) og godtgørelsen af omsætningsafgift er finansielle bidrag fra den indiske regering, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii). Der gives afkald på offentlige indtægter, der ellers ville være indgået, således at EOU-virksomheden desuden opnår en fordel i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 2, fordi den sparer likviditet ved ikke at skulle betale afgifter, der normalt ville påløbe, og ved at opnå godtgørelse af omsætningsafgift.
(84)
Fritagelsen fra forbrugsafgiften og den tilsvarende importafgift (tillægstold) fører imidlertid ikke til, at der gives afkald på indtægter, der ellers ville være påløbet. Forbrugsafgifter og tillægstold kan, hvis de betales, benyttes som kredit for fremtidige afgiftsforpligtelser (den såkaldte »CENVAT-mekanisme«). Disse afgifter er derfor ikke endelige. Ved anvendelse af CENVAT-kreditter er der kun endelig told på værditilvæksten og ikke på råmaterialerne.
(85)
Det er således kun fritagelsen fra basistold, særlig tillægstold og godtgørelsen af omsætningsafgift, der udgør subsidier i henhold til grundforordningens artikel 2. De er retligt betinget af eksportresultater og anses derfor for at være specifikke og udligningsberettigede i henhold til artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen. Det er en ufravigelig betingelse for at opnå fordelene, at en EOU-virksomhed har eksport som mål, jf. stk. 6.1 i EXIM-policy 02-07.
(86)
Endvidere kan disse subsidier ikke betragtes som tilladte toldgodtgørelsesordninger eller substitutionsgodtgørelsesordninger i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), selv om dette blev fremført i de bemærkninger, der blev modtaget fra en eksportør. De overholder ikke de strenge regler, der er fastsat i bilag I, punkt h) og i), bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse) i grundforordningen. EOU-ordningens påståede sammenlignelighed med Fællesskabets ordning for aktiv forædling er i denne forbindelse irrelevant, da EF-systemet ikke er genstand for den aktuelle undersøgelse.
(87)
For så vidt som bestemmelserne om godtgørelse af omsætningsafgift og fritagelse for importafgift benyttes til at købe investeringsgoder, er de allerede uforenelige med reglerne for tilladte godtgørelsesordninger, fordi sådanne varer ikke forbruges i produktionsprocessen, således som det kræves i henhold til bilag I, punkt h) og i) (henholdsvis godtgørelse af omsætningsafgift og fritagelse for importafgift). Eksportøren anfægtede denne analyse og fremførte, at da investeringsgoder er nødvendige for produktionen, kan de i sig selv ikke udelukkes fra en tilladt godtgørelsesordning. Dette ræsonnement er imidlertid ikke afspejlet i den klare formulering af bilag I, punkt h) og i), hvorefter investeringsgoder bruges ved produktionen af varer, men ikke forbruges i processen. Argumentet afvises derfor.
(88)
Desuden (og også for så vidt angår de øvrige fordele, der kan opnås i henhold til denne ordning) blev det trods grundig overvejelse af eksportørens bemærkninger bekræftet, at den indiske regering ikke anvender en effektiv verifikationsordning eller -procedure til at bekræfte, hvorvidt råmaterialer, som er købt told- og/eller omsætningsafgiftsfrit, blev forbrugt ved produktionen af den eksporterede vare, og med hvilke mængder (bilag II, del II, punkt 4, og - for substitutionsgodtgørelsesordningernes vedkommende - bilag III, del II, punkt 2, i grundforordningen).
(89)
En eksportorienteret virksomhed har lov til at sælge en betydelig del af sin produktion (indtil 50 % af årsomsætningen) på hjemmemarkedet. Der er derfor ingen lovfæstet forpligtelse til at eksportere alle de færdige varer, der fremstilles. Da der anvendes en procedure med selvcertificering, foregår disse hjemmemarkedstransaktioner endvidere uden statens tilsyn og kontrol. Eksportorienterede virksomheders toldlokaliteter er derfor i det mindste delvist ikke genstand for de indiske myndigheders fysiske kontrol. Dette gør imidlertid yderligere kontrolforanstaltninger vigtigere, især kontrol af sammenhængen mellem toldfri råmaterialer og færdige eksportvarer, for at ordningen kan betragtes som en verifikationsordning for toldgodtgørelse. Kommissionen fandt, at den eksportorienterede virksomhed, der var genstand for den aktuelle undersøgelse, ikke solgte varer svarende til 50 % af årsomsætningen på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden, men kun omkring 5 %. Dette har imidlertid ingen betydning for den mere generelle vurdering af, hvorvidt det gældende verifikationssystem er tilstrækkeligt.
(90)
For så vidt angår yderligere verifikationstiltag skal det erindres, at en eksportorienteret virksomhed allerede retligt ikke på noget tidspunkt er forpligtet til at redegøre for den indbyrdes forbindelse mellem enhver importforsendelse og den færdige vare, jf. betragtning 77 og som bekræftet af eksportørens bemærkninger. Imidlertid vil kun sådanne forsendelseskontroller give de indiske myndigheder oplysninger om råmaterialernes endelige bestemmelsessted, der er tilstrækkelige til at undersøge, om fritagelserne for told og omsætningsafgift ikke overstiger råmaterialerne til eksportproduktion. Månedlige selvangivelser af hjemmemarkedssalget, der regelmæssigt vurderes af de indiske myndigheder, er ikke nok. Virksomhedsinterne systemer, der føres uden en retlig forpligtelse hertil efter EXIM-politikken, f.eks. et produktionsseriesystem, kan heller ikke erstatte et så centralt krav til et verifikationssystem for toldgodtgørelse. Desuden skal verifikationssystemer for toldgodtgørelse udarbejdes og håndhæves af en regering; det bør ikke overlades til ledelsen af de pågældende individuelle virksomheder at etablere et informationssystem. Både selskabet og den indiske regering blev anmodet om de indiske myndigheders revisionsrapporter, men anmodningerne blev ikke imødekommet, og der foreligger derfor ingen dokumentation. Det bekræftes derfor, at da den indiske EXIM-politik udtrykkeligt ikke forpligter EOU-virksomheder til at dokumentere forbindelsen mellem råmaterialer og færdige varer, havde den indiske regering ikke etableret en effektiv kontrolmekanisme til at afgøre, hvilke råmaterialer der blev forbrugt ved eksportproduktionen og med hvilke mængder.
(91)
Den indiske regering foretog desuden ikke nogen yderligere undersøgelse på grundlag af de faktisk involverede råmaterialer, selv om dette normalt ville være nødvendigt, når verifikationssystemet ikke reelt blev anvendt (bilag II, del II, punkt 5, og bilag III, del II, punkt 3, til grundforordningen), og den beviste heller ikke, at der ikke blev eftergivet for store afgiftsbeløb. Det bør erindres, at en sådan yderligere undersøgelse principielt skal være afsluttet, før kontrolbesøget i en undersøgelse finder sted, således at en eventuel kontrol kan ske på grundlag af denne yderligere undersøgelse, jf. grundforordningens artikel 11, stk. 8, og artikel 26, stk. 1.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(92)
Da der ikke er tale om en tilladt toldgodtgørelses- eller substitutionsgodtgørelsesordning, er den udligningsberettigede fordel derfor eftergivelsen af de samlede importafgifter (basistold og særlig tillægstold), der normalt skal betales ved import, samt godtgørelsen af omsætningsafgiften i den fornyede undersøgelsesperiode.
(93)
Kommissionen afviste eksportørens krav om, at man kun skulle tage den told og omsætningsafgift i betragtning, som var blevet sparet i forbindelse med de råmaterialer, der blev brugt i den fornyede undersøgelsesperiode. Fordelen i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 2, opnås allerede ved det told- eller omsætningsafgiftsfri køb af råmaterialerne, da afgifterne normalt ville forfalde på dette tidspunkt.
i) Fritagelse for importafgifter (basistold og særlig tillægstold) og godtgørelse af omsætningsafgift på råmaterialer
(94)
Subsidiebeløbet for den eksportør, der benyttede EOU-ordningen, blev beregnet på grundlag af den importtold (basistold og særlig tillægstold), som der var givet afkald på i den fornyede undersøgelsesperiode for de materialer, der var importeret til produktionssektoren, dvs. lægemidler i løs vægt samt mellemprodukter, og den omsætningsafgift, der i samme periode var godtgjort for denne sektor. Gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, blev i overensstemmelse med artikel 7, stk. 1, litra a), i grundforordningen fratrukket dette beløb, og resultatet heraf var subsidiebeløbet. Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over eksportomsætningen fra bulklægemiddelsektoren (sektoren) i den fornyede undersøgelsesperiode, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder. Der fremkom herved en subsidiemargen på 29,6 %.
ii) Fritagelse for importafgifter (basistold og særlig tillægstold) på investeringsgoder
(95)
Investeringsgoder indgår i modsætning til råmaterialer ikke fysisk i de færdige varer. Fordelen for det undersøgte selskab er derfor beregnet på grundlag af størrelsen af den ikke betalte told på indførte investeringsgoder fordelt over en periode, der afspejler den normale afskrivningstid for sådanne investeringsgoder i den pågældende erhvervsgren, jf. artikel 7, stk. 3, i grundforordningen. For at fastlægge denne normale afskrivningsperiode blev der beregnet et vejet gennemsnit af de afskrivningsperioder, der blev benyttet af alle de samarbejdsvillige eksportører. Den undersøgte eksportorienterede virksomhed havde krævet, at selskabets egen afskrivningsperiode blev benyttet, men dette krav måtte afvises, fordi »normal« ikke er synonymt med »individuel«, men betyder et »repræsentativt gennemsnit«. Det således beregnede beløb, der kan tildeles den fornyede undersøgelsesperiode, er blevet justeret ved at tillægge renter i denne periode for at afspejle værdien af fordelen over tid og derved bestemme den fulde fordel af denne ordning for modtageren. Den tillagte rente var baseret på handelsrenten i Indien i den fornyede undersøgelsesperiode. Eksportørens ønske om at benytte sin lavere gennemsnitlige sats førte ikke til en ændring af resultatet, idet subsidiemargenen forblev uændret. Gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, blev i overensstemmelse med artikel 7, stk. 1, litra a), i grundforordningen fratrukket dette beløb, og resultatet heraf var subsidiebeløbet. Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2 og 3, blevet fordelt over sektorens eksportomsætning i den fornyede undersøgelsesperiode, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder. Der fremkom herved en subsidiemargen på 1,3 %.
(96)
Det pågældende selskab havde således en samlet subsidiemargen på 30,9 % i henhold til EOU-ordningen.
4. »Export Promotion Capital Goods Scheme« (EPCGS) (eksportfremmeordning for investeringsgoder)
a) Retsgrundlag
(97)
EPCGS-ordningen er beskrevet detaljeret i kapitel 5 i EXIM-policy 02-07 og i kapitel 5 i HOP I 02-07.
b) Støtteberettigelse
(98)
Denne ordning kan benyttes af producent-eksportører, forhandler-eksportører forbundet med støtteproducenter samt leverandører af tjenesteydelser.
c) Praktisk gennemførelse
(99)
Med forbehold af en eksportforpligtelse har selskaber lov til at importere nye (og siden april 2003 også indtil ti år gamle brugte) investeringsgoder til nedsat told. Med henblik herpå udsteder den indiske regering efter anmodning og betaling af et gebyr en EPCGS-licens. Siden april 2000 har ordningen betydet, at der anvendes en reduceret importtoldsats på 5 % på alle investeringsgoder, der indføres under ordningen. Indtil den 31. marts 2000 blev der anvendt en reel toldsats på 11 % (inklusive et tillæg på 10 %), mens højværdiimportvarer var pålagt en nultold. For at opfylde eksportforpligtelsen skal de importerede investeringsgoder anvendes til at fremstille en vis mængde eksportvarer inden for en bestemt periode.
(100)
Indehaveren af EPCGS-licensen kan også købe investeringsgoderne i Indien. I så fald kan den lokale producent af investeringsgoder benytte fordelen ved toldfri import af dele, der er nødvendige til fremstilling af sådanne investeringsgoder. Alternativt kan den lokale producent gøre krav på en fordel for den anslåede eksport for så vidt angår levering af investeringsgoder til en indehaver af en EPCGS-licens.
d) Bemærkninger
(101)
Den indiske regering og en eksporterende producent fremførte, at i) interesserede parter angiveligt ikke i tilstrækkelig grad er blevet underrettet om den afskrivningsperiode, der er benyttet for investeringsgoder, og at ii) det ikke i tilstrækkelig grad er oplyst, hvorfor og i hvilket omfang der er tillagt renter for at nå frem til det udligningsberettigede subsidiebeløb.
e) Konklusion vedrørende EPCGS-ordningen
(102)
EPCGS tilvejebringer subsidier i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 2, stk. 2. Toldnedsættelsen er et finansielt bidrag fra Indiens regering, da denne indrømmelse reducerer de toldindtægter, som staten ellers ville have haft. Desuden medfører toldnedsættelsen en fordel for eksportøren, fordi toldbesparelsen ved import forbedrer selskabets likviditet.
(103)
Endvidere er EPCGS-ordningen retligt betinget af eksportresultater, da licenser ikke kan opnås uden en eksportforpligtelse. Den anses derfor for at være specifik og udligningsberettiget i henhold til artikel 3, stk. 4, litra a), i grundforordningen.
(104)
Ordningen kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelses- eller substitutionsgodtgørelsesordning i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii). Investeringsgoder er ikke omfattet af anvendelsesområdet for sådanne tilladelige ordninger (jf. bilag I, punkt i), i grundforordningen), da de ikke forbruges ved produktionen af de eksporterede varer.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(105)
Subsidiebeløbet blev i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 3, beregnet på grundlag af den ikke betalte told på importerede investeringsgoder, fordelt over en periode, der afspejler den normale afskrivningsperiode for sådanne investeringsgoder i antibiotikaindustrien. Efter fast praksis er det således beregnede beløb for den fornyede undersøgelsesperiode blevet justeret ved at tillægge renter i denne periode, så der sker en afspejling af den fulde værdi af fordelen over tid. Handelsrenten i Indien i den fornyede undersøgelsesperiode blev anset for velegnet til dette formål. Gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, blev i overensstemmelse med artikel 7, stk. 1, litra a), i grundforordningen fratrukket dette beløb, og resultatet heraf var subsidiebeløbet. Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2 og 3, blevet fordelt over eksportomsætningen i den fornyede undersøgelsesperiode, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder. Fire selskaber opnåede fordele af denne ordning i den fornyede undersøgelsesperiode. De opnåede subsidier var ubetydelige.
(106)
Da EPCGS-ordningen ikke vil blive udlignet i den aktuelle sag, er det ikke nødvendigt at besvare de bemærkninger, der er fremsat om ordningen.
5. »Export Credit Scheme« (ECS) (eksportkreditordningen)
a) Retsgrundlag
(107)
Ordningen er beskrevet i Master Circular IECD No. 5/04.02.02/2002-03 (Export Credit in Foreign Currency) og Master Circular IECD No. 4/04.02.02/2002-03 (Rupee Export Credit) fra Reserve Bank of India (RBI), der er rettet til alle forretningsbanker i Indien.
b) Støtteberettigelse
(108)
Denne ordning kan benyttes af producent-eksportører og forhandler-eksportører.
c) Praktisk gennemførelse
(109)
Under denne ordning fastsætter RBI obligatoriske maksimumsrentesatser for eksportkreditter såvel i indiske rupees som i udenlandsk valuta, som forretningsbanker kan pålægge eksportører »med henblik på at stille kreditter til rådighed for eksportører til internationalt konkurrencedygtige renter«. ECS består af to underordninger, nemlig en ordning for eksportkredit før forsendelse (»pakkekredit«), som omfatter kreditter, der er ydet en eksportør med henblik på finansiering af køb, forarbejdning, fremstilling, pakning og/eller forsendelse af varer forud for eksporten, samt en ordning for eksportkredit efter forsendelse, der tilvejebringer arbejdskapitallån til finansiering af eksporttilgodehavender. RBI pålægger også bankerne at yde en vis andel af deres nettobankkredit til eksportfinansiering.
(110)
Som følge af disse Master Circulars kan eksportører opnå eksportkreditter til rentesatser, der er gunstigere end renter for almindelige kommercielle kreditter (»kontaktkreditter«), der udelukkende fastsættes på markedsvilkår. I denne forbindelse hedder det i cirkulæret om eksportkreditter i rupees, at »rentelofterne for de i dette cirkulære beskrevne kreditter til eksportører er lavere end den maksimumsrente, der normalt gælder for andre låntagere, og de er derfor gunstige.« Forskellen i satserne kan indskrænkes for selskaber med god kreditværdighed. Det kan faktisk være muligt for selskaber med høj kreditværdighed at opnå eksportkreditter og kontaktkreditter på samme vilkår.
d) Bemærkninger
(111)
To eksportører, der opnåede fordele i henhold til denne ordning, fremførte, at ECS ikke er et udligningsberettiget subsidie. I denne forbindelse fremførte de, at i) et udligningsberettiget subsidie kræver overførsel af offentlige midler, ii) renten for ECS-kreditter er fastsat på markedsvilkår, fordi forskellige forretningsbanker tilbyder væsentligt forskellige rentesatser, og iii) renten for kontaktkreditter er højere end for eksportkreditter, fordi eksportfinansiering er mindre risikabel, og - for eksportkreditter i udenlandsk valuta - fordi inflationen angiveligt er lavere for frit omsættelige udenlandske valutaer end for rupeen, hvilket hævdedes at påvirke rentesatserne.
(112)
Endvidere hævdede en eksportør uden at fremlægge nye beregninger af subsidiemargenen, at man ved beregningen burde benytte satser, der anvendes af andre banker end dem, der under kontrolbesøget blev identificeret som udlånsbanker, og at man under alle omstændigheder kun burde benytte de laveste satser for såvel eksport- som kontantkreditter til sammenligningen. En anden eksportør hævdede uden at fremlægge beviser herfor, at lånebeløbet burde reduceres med 25 %, hvilket angiveligt repræsenterede egenkapitalen, selv om dette beløb figurerede i regnskaberne som ekstern kapital.
e) Konklusioner om ECS-ordningen
(113)
For det første kan de præferentielle rentesatser for en ECS-kredit, der er fastsat i de i betragtning 107 nævnte RBI-cirkulærer, reducere en eksportørs renteomkostninger i forhold til renter, der udelukkende er fastsat på markedsvilkår, og de medfører i dette tilfælde en fordel for en sådan eksportør, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 2. Kun for de samarbejdsvillige eksportører, hvor sådanne forskelle i satserne fandtes at eksistere, blev det konkluderet, at der var tale om en fordel. I modsætning til, hvad der er fremført i ovennævnte bemærkninger, kan disse rentesatsforskelle ikke forklares ved ren markedsmæssig adfærd fra forretningsbankernes side. Eksportfinansiering er ikke i sig selv mere sikker end hjemmemarkedsfinansiering. Den betragtes faktisk sædvanligvis som mere risikabel, og den sikkerhed, der kræves for en bestemt kredit, er uanset finansieringsobjektet en rent kommerciel afgørelse for den enkelte forretningsbank. Forskelle i rentesatserne mellem forskellige banker er et resultat af RBI’s metode med at fastsætte individuelle udlånsrentelofter for hver enkelt forretningsbank. Desuden ville forretningsbankerne ikke være forpligtede til at give låntagere af eksportfinansiering en muligvis mere fordelagtig rente for eksportkreditter i udenlandsk valuta, hvis det ikke havde været for RBI’s cirkulærer. Ved sammenfatningen af svaret på de nævnte bemærkninger skal det erindres, at målet for RBI-cirkulærerne er at tilvejebringe eksportfinansiering til »internationalt konkurrencedygtige renter«, og RBI finder selv, at eksportkreditrenterne er »gunstige«. For det andet og til trods for, at de præferentielle kreditter i henhold til ECS ydes af forretningsbanker, er denne fordel et finansielt bidrag fra staten i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, nr. iv). I denne forbindelse skal det bemærkes, at det hverken i grundforordningens artikel 2, stk. 1, nr. iv), eller WTO-aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger kræves, at der udbetales penge fra det offentlige - dvs. godtgørelse fra den indiske regering til forretningsbankerne - for at der skal være tale om subsidier, men kun at staten giver pålæg om at udføre funktioner, der er omhandlet i grundforordningens artikel 2, stk. 1, nr. i), ii) eller iii). RBI er et offentligt organ og er derfor omfattet af den definition af »staten«, der er givet i grundforordningens artikel 1, stk. 3. Banken er 100 % statsejet, forfølger mål for den offentlige politik (pengepolitikken), og dens ledelse udpeges af den indiske regering. RBI pålægger private organer betingelser, idet forretningsbankerne er forpligtet til at overholde bl.a. de rentelofter for eksportkreditter, der er fastsat i RBI-cirkulærerne, samt RBI’s bestemmelser om, at forretningsbanker skal afsætte en vis del af deres nettobankkredit til eksportfinansiering. Dette forpligter forretningsbankerne til at udføre funktioner, der er omhandlet i grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. i), i dette tilfælde långivning i form af præferentiel eksportfinansiering. En sådan direkte overførsel af midler i form af lån på særlige vilkår ville normalt påhvile staten, og denne praksis afviger ikke reelt fra normal statslig praksis, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. iv). Dette subsidie anses for at være specifikt og udligningsberettiget, da de præferentielle rentesatser kun indrømmes i forbindelse med finansiering af eksporttransaktioner, og det er derfor betinget af eksportresultater, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 4, litra a).
f) Beregning af subsidiebeløbet
(114)
Subsidiebeløbet er blevet beregnet på grundlag af forskellen mellem den rente, der blev betalt for eksportkreditter benyttet i den fornyede undersøgelsesperiode, og det beløb, der ville være blevet betalt, hvis der var anvendt samme rentesatser som for de almindelige kreditter på markedsvilkår, der benyttes af dette bestemte selskab. Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over den samlede eksportomsætning i den fornyede undersøgelsesperiode, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder. En sent fremsat påstand fra en eksportør om, at det kreditbeløb, der blev verificeret under kontrolbesøget, burde nedsættes med 25 %, fordi denne andel angiveligt bestod af egne midler (hvilket ikke tidligere var blevet nævnt, heller ikke under kontrolbesøget), er ikke blevet underbygget og kan derfor ikke godtages. For så vidt angår kravet om, at der for de långivende banker skal benyttes nye oplysninger i stedet for de oplysninger, der blev afgivet under kontrolbesøget, må dette også afvises, da disse oplysninger ikke blev afgivet rettidigt og ikke kan bekræftes. Under alle omstændigheder har denne eksportør ikke underbygget sin påstand om, at selskabet kun modtog eksportfinansiering fra de forretningsbanker, der havde de gunstigste vilkår. Seks selskaber opnåede fordele i henhold til ECS. De opnåede subsidier på op til 2,3 %.
6. »Income Tax Schemes« (indkomstskatteordninger)
a) »Export Income Tax Exemption Scheme« (EITES) (ordningen for fritagelse for indkomstskat af eksport)
i) Section 80HHC i »Income Tax Act 1961« (indkomstskatteloven af 1961)
(115)
Det blev fastslået, at fire af de undersøgte eksportører opnåede en fordel i form af en delvis fritagelse for indkomstskat på fortjenesten af eksportsalget i den fornyede undersøgelsesperiode. Retsgrundlaget for denne fritagelse er Section 80HHC i indkomstskatteloven af 1961.
(116)
Denne bestemmelse i loven er afskaffet fra og med ligningsåret 2005-2006 (dvs. for regnskabsåret fra 1. april 2004 til 31. marts 2005). Section 80HHC i indkomstskatteloven af 1961 vil derfor ikke bibringe ansøgeren fordele efter den 31. marts 2004. Selv om fire af de undersøgte eksportører opnåede fordele af denne ordning i den fornyede undersøgelsesperiode, er ordningen senere blevet ophævet, og den udlignes derfor ikke, jf. grundforordningens artikel 15, stk. 1.
ii) Section 10A og 10B i indkomstskatteloven af 1961
(117)
Frem til den 31. marts 2010 vil der fortsat være fuld fritagelse for indkomstskat på fortjenesten af eksportsalget for nyetablerede virksomheder i særlige økonomiske zoner, frihandelszoner, teknologiparker for elektronisk hardware eller software-teknologiparker (Section 10A) eller for nyetablerede eksportorienterede virksomheder (Section 10B) i de første ti produktionsår.
(118)
Et selskab har i de seneste ti år opnået fordele i henhold til Section 10B, nemlig fra og med regnskabsåret 1993-1994. Fra og med regnskabsåret 2003-2004 vil dette selskab derfor ikke længere være berettiget til at opnå fordele i henhold til Section 10B. Denne ordning skal derfor ikke udlignes i det foreliggende tilfælde, jf. grundforordningens artikel 15, stk. 1.
b) »Income Tax Incentive for Research and Development« (ITIRAD) (indkomstskattebegunstigelse for forskning og udvikling)
i) Retsgrundlag
(119)
Der gives en detaljeret beskrivelse af ITIRAD i Section 35(2AB) i indkomstskatteloven af 1961.
ii) Støtteberettigelse
(120)
Selskaber, der beskæftiger sig med bioteknologi eller fremstilling af lægemidler, medicinalvarer, kemiske stoffer, elektronisk udstyr, computere og software, telekommunikationsudstyr, helikoptere, flyvemaskiner eller enhver anden artikel, der måtte blive meddelt, kan opnå fordele i henhold til denne ordning.
iii) Praktisk gennemførelse
(121)
Det er for så vidt angår indkomstskat tilladt at fratrække et beløb svarende til 150 % af de rent faktisk påløbne omkostninger for alle udgifter (undtagen jord eller bygninger) til interne forsknings- og udviklingsfaciliteter som godkendt af den indiske regerings Department of Scientific and Industrial Research. Gennem et fradrag på 50 % for fiktive udgifter (dvs. udgifter, der ikke reelt er afholdt) nedbringes skattegrundlaget og derved skattebyrden således kunstigt.
iv) Bemærkninger
(122)
En eksportør, der opnåede fordele i henhold til denne ordning, fremsatte følgende bemærkninger. Ordningen bør ikke udlignes, da i) ITIRAD - selv om ordningen ganske rigtigt er begrænset til bestemte sektorer - angiveligt ikke er specifik som omhandlet i artikel 3, stk. 2, i grundforordningen, idet alle virksomheder i de pågældende sektorer er støtteberettigede, og da ii) udgifter, der påløber efter den 31. marts 2005, i henhold til Section 35(2AB), Sub-section (5), i indkomstskatteloven af 1961 ikke vil være omfattet af denne ordning.
v) Konklusion vedrørende ITIRAD
(123)
ITIRAD tilvejebringer subsidier i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 2, stk. 2. Den kunstige reduktion af beskatningsgrundlaget i henhold til Section 35(2AB) i indkomstskatteloven af 1961 udgør et finansielt bidrag fra den indiske stat, da dette formindsker de indkomstskatteindtægter, som staten ellers ville have haft. Desuden medfører indkomstskattenedsættelsen en fordel for selskabet, fordi dets likviditet forbedres.
(124)
Den indiske regering fremførte og gentog efter meddelelsen om undersøgelsesresultaterne uden dog at give dokumentation herfor, at der ligger objektive kriterier til grund for, om virksomheder er berettigede til støtte i henhold til ITIRAD, og at ordningen derfor ikke er specifik. Den klare formulering i Section 35(2AB) i indkomstskatteloven af 1961 beviser imidlertid, at ITIRAD retligt er specifik i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 2, litra a), og at ordningen derfor er udligningsberettiget. Berettigelsen til at opnå støtte under denne ordning er ikke baseret på objektive kriterier, der er neutrale, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 2, litra b). Det er kun visse industrisektorer, der er anført i betragtning 120, som kan opnå fordele i henhold til denne ordning; den indiske regering har ikke gjort denne ordning tilgængelig for alle sektorer. I modsætning til, hvad der blev fremført af en eksportør, udgør en sådan begrænsning specificitet, da kategorien »gruppe af erhvervsgrene« i artikel 3, stk. 2, i grundforordningen synonymt beskriver sektorspecifikke begrænsninger. Denne begrænsning er ikke af økonomisk art og horisontal anvendelse, såsom antallet af ansatte eller virksomhedens størrelse.
(125)
Desuden fører påstanden om, at udgifter påløbet efter den 31. marts 2005 ikke er omfattet af ordningen, ikke til, at den ikke er udligningsberettiget i henhold til grundforordningens artikel 15, stk. 1. Det er ikke blevet påvist, at denne ordning allerede var trukket tilbage på det tidspunkt, hvor de endelige resultater af den fornyede undersøgelse forelå, eller at eksportøren ikke længere vil opnå fordele i henhold til ITIRAD. Tværtimod vil ITIRAD være i kraft i hele ligningsåret 2005-2006 (dvs. regnskabsåret 2004/05) og kan således vedblive med at medføre yderligere fordele. Desuden har eksportøren ikke underbygget sin påstand om, at den indiske regering ikke påtænker at forlænge ordningen. Ordningen er faktisk allerede tidligere blevet forlænget (8). Der er ingen grund til at antage, at der ikke vil ske en sådan forlængelse ved en senere finanslov, især da den indiske regering hverken under høringen eller i sine bemærkninger indikerede, at ordningen pr. 31. marts 2005 vil i) udløbe og ii) ikke blive erstattet af en tilsvarende bestemmelse om indkomstskattelettelser.
vi) Beregning af subsidiebeløbet
(126)
Subsidiebeløbet er blevet beregnet på grundlag af forskellen mellem den skyldige indkomstskat for den fornyede undersøgelsesperiode med og uden anvendelse af bestemmelserne i Section 35(2AB) i indkomstskatteloven af 1961. Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over den samlede omsætning i den fornyede undersøgelsesperiode, da dette subsidie vedrører alt hjemmemarkeds- og eksportsalg og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder. Der fremkom således en subsidiemargen på 1,5 % for et selskab, der opnåede fordele i henhold til ITIRAD.
III. Regionale ordninger
1. Gujarats og Punjabs industrifremmeordninger
(127)
Delstaterne Gujarat og Punjab indrømmer berettigede industrivirksomheder begunstigelser i form af fritagelse for og/eller udsættelse af omsætningsafgift for at fremme den industrielle udvikling af økonomisk tilbagestående områder i disse stater. Da disse ordninger stort set er identiske, bedømmes de samlet.
a) Retsgrundlag
(128)
Disse ordninger, der anvendes af Gujarats og Punjabs regeringer, er detaljeret beskrevet i henholdsvis Gujarats regerings Resolution No. INC-1090-1023-(2)-I(GR No. 2) af 16. oktober 1990 og Punjabs regerings Resolution No. 15/43/96-5IB/2238 af 20. marts 1996.
b) Støtteberettigelse
(129)
Selskaber, der opretter en ny industrivirksomhed eller foretager en større udvidelse af en eksisterende industrivirksomhed i tilbagestående områder, er støtteberettigede i henhold til disse ordninger. Der findes imidlertid udtømmende lister over erhvervsgrene, der ikke er støtteberettigede, som forhindrer selskaber i bestemte erhvervssektorer i at drage fordel af begunstigelserne.
c) Praktisk gennemførelse
(130)
I henhold til disse ordninger skal selskaber investere i tilbagestående områder. Disse områder - bestemte territoriale enheder i de to stater - er inddelt i forskellige kategorier efter deres økonomiske udviklingsgrad, mens visse egne samtidig er udelukket fra ordningerne. Hovedkriteriet for fastsættelsen af begunstigelsernes omfang er investeringens størrelse og det område, hvori virksomheden befinder sig eller vil blive etableret.
(131)
Der kan indrømmes begunstigelser på ethvert tidspunkt, da der ikke er nogen frist hverken for indgivelse af en ansøgning om deltagelse i ordningerne eller for opfyldelse af de kvantitative kriterier.
d) Bemærkninger
(132)
To eksportører, der opnåede fordele i henhold til industrifremmeordningerne, fremførte, at i) ordningerne ikke er et eksportsubsidie, ii) kun udgør kompensation for ekstra omkostninger, der påløber, fordi der ikke findes en passende infrastruktur i de områder, der er udpeget som tilbagestående egne, og iii) for så vidt angår en eksportør, at den pågældende virksomhed ikke har været omfattet af ordningen siden 5. juli 2003.
e) Konklusion om industrifremmeordningerne
(133)
Disse ordninger tilvejebringer subsidier i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 2, stk. 2. De udgør finansielle bidrag fra delstaterne Gujarat og Punjab, da de indrømmede begunstigelser (fritagelser fra omsætningsafgift) reducerer de skatteindtægter, der ellers ville være indgået. Desuden medfører disse begunstigelser en fordel for selskaberne i form af en forbedret finansiel situation, idet ellers skyldige skatter ikke betales.
(134)
Endvidere er ordningerne regionalt specifikke i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 2, litra a), og artikel 3, stk. 3, da de kun kan benyttes af visse virksomheder, der har foretaget investeringer inden for bestemte angivne geografiske områder på de pågældende delstaters retsområde. De er ikke tilgængelige for selskaber, der er beliggende uden for disse områder, og fordelens størrelse er desuden afhængig af det pågældende område.
(135)
Den indiske regering er ikke enig i denne vurdering. For det første fremførte den, at international handel ikke som sådan er genstand for omsætningsafgift, således som det allerede er fastsat i den indiske forfatning. Som følge heraf, fortsatte den indiske regering, fører sådanne ordninger ikke til, at der gives afkald på indtægter, der ellers ville være indgået efter eksporttransaktioner, og ordningerne bør derfor ikke udlignes. Imidlertid - og også i modsætning til bemærkningerne herom fra to eksportører - var ordningen ikke vurderet som et eksportsubsidie i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 4, litra a), med direkte fokus på eksporten af den pågældende vare, men som på anden måde specifik (se betragtning 134). Der kræves ikke en direkte forbindelse mellem subsidiet og den eksporterede vare for at gøre en subsidieordning udligningsberettiget. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 1, stk. 1, er det tilstrækkeligt at fastslå en direkte forbindelse mellem subsidiet og fremstillingsvirksomheden. Ud fra princippet om, at penge er ombyttelige, vil enhver form for sådanne indenlandske subsidier også blive afspejlet i lavere priser for eksporttransaktioner, fordi sådanne subsidier forbedrer et selskabs samlede líkviditet. Desuden har den indiske regering ikke fremlagt noget bevis for, at den generelle omsætningsafgiftsfritagelse for eksportsalget også dækker afgiftstilsvaret på købet af råmaterialer. I det foreliggende tilfælde har selskaberne faktisk også benyttet industrifremmeordningerne til at udligne afgiftstilsvaret ved køb af varer.
(136)
Den indiske regering fremførte yderligere, at industrifremmeordningerne ikke burde betragtes som specifikke, selv om de var begrænsede til visse tilbagestående regioner i delstaterne Punjab og Gujarat, fordi de angiveligt ikke begunstiger bestemte virksomheder inden for disse nærmere bestemte udpegede regioner. Den indiske regering indrømmede imidlertid, at ikke alle former for produktion i disse udpegede områder er berettigede til at deltage i industrifremmeordningerne. Faktisk udgør en regional begrænsning af en statslig subsidieordning til alle virksomheder i særligt udpegede områder inden for statens område i sig selv specificitet. Sådanne typer ordninger begunstiger klart visse virksomheder frem for andre, fordi et selskab i en berettiget region kan opnå støtte, mens dette ikke er tilfældet for en konkurrent i en ikke-berettiget region. En sådan differentiering er ikke objektiv i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 2, litra b), og er derfor specifik, da ordningerne ikke anvendes horisontalt på hele delstatens område.
(137)
En påstået kompensation via industrifremmeordningerne for ekstra omkostninger, som påløber som følge af utilstrækkelig infrastruktur, ændrer ikke, at ordningerne må betragtes som et udligningsberettiget subsidie, uanset de modtagne bemærkninger fra en eksportør. Sådanne påståede omkostninger er ikke blevet dokumenteret.
(138)
Eksportøren, der hævdede ikke længere at være berettiget til fordele i henhold til en industrifremmeordning, har ikke underbygget denne påstand, f.eks. ved at fremlægge en bekræftelse herpå fra Gujarats regering. Selskabet erklærede tværtimod i sine forvaltningsrapporter for 2002-2003 (dvs. den fornyede undersøgelsesperiode), at det søgte om forlængelse af begunstigelsen under industrifremmeordningen indtil 2012. Det skal bemærkes, at en sådan forlængelse er mulig efter Gujarats industrifremmeordning. Selskabet har ikke fremlagt bevis for, at Gujarats myndigheder har afvist denne forlængelse.
(139)
Den indiske regerings argumentation og de fremsatte bemærkninger har derfor ikke ændret afgørelsen om, at ordningerne (fritagelse for omsætningsafgifter) er udligningsberettigede.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(140)
Subsidiebeløbet blev beregnet på grundlag af det omsætningsafgiftsbeløb, som normalt skulle være betalt i den fornyede undersøgelsesperiode, men som forblev ubetalt i henhold til disse ordninger. Disse subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over det samlede salg i den fornyede undersøgelsesperiode, da subsidiet ikke er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder. I denne periode opnåede tre selskaber fordele af disse ordninger. De opnåede fordele på 2,4 % (to selskaber) og 3,1 %.
2. Delstaten Gujarats fritagelsesordning for elektricitetsafgift
(141)
Delstaten Gujarat indrømmer berettigede industrivirksomheder begunstigelser i form af fritagelse for betaling af elektricitetsafgift for at fremme den industrielle udvikling af økonomisk tilbagestående områder i denne stat.
a) Retsgrundlag
(142)
Den ordning om fritagelse for elektricitetsafgift, som Gujarats regering anvender, er detaljeret beskrevet i »Bombay Electricity Duty Act of 1958« og især i Section 3(2)(vi) og 3(2)(vii)(a) og (b) i denne lov, som ændret ved »Gujarat Adaptation of Laws Order of 1960«.
b) Støtteberettigelse
(143)
Selskaber, der investerer i tilbagestående områder enten ved at oprette et nyt industriforetagende eller ved at foretage en omfattende kapitalinvestering i udvidelse af et eksisterende industriforetagende, er støtteberettigede.
c) Praktisk gennemførelse
(144)
Ordningen er kun åben for selskaber, som har foretaget investeringer i visse nærmere udpegede geografiske områder i delstaten Gujarats retsområde. Den bemyndiger også Gujarats regering til at fritage ethvert område og ethvert nyt industriforetagende fra forpligtelsen til at betale elektricitetsafgift. Derudover er nye industriforetagender, der etableres i særligt udpegede områder, enten fritaget for energiafgift eller kun pålagt afgift med halv sats i en periode på fem år fra den dato, hvor produktionen påbegyndes.
d) Bemærkninger
(145)
En eksportør, der opnåede fordele under denne ordning, fremførte, at selskabet fra den 4. juni 2004 angiveligt ikke længere var begunstiget af ordningen. Endvidere hævdede en anden eksportør ikke at have benyttet ordningen. Det skal imidlertid bemærkes, at for så vidt angår sidstnævnte eksportør blev denne ordning under alle omstændigheder ikke taget i betragtning ved fastsættelsen af subsidiebeløbet.
e) Konklusion om fritagelsesordningen for elektricitetsafgift
(146)
Denne ordning er et subsidie i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 2, stk. 2. Den udgør et finansielt bidrag fra delstaten Gujarat, da denne begunstigelsesordning reducerer statsindtægter, der ellers ville være opnået. Desuden medfører den en fordel for det begunstigede selskab. Ordningen er også regionalt specifik i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 2, litra a), og artikel 3, stk. 3, da den kun kan benyttes af virksomheder, der har foretaget investeringer inden for bestemte nærmere angivne geografiske områder på delstaten Gujarats retsområde. Endvidere er kriterierne og vilkårene for støtteberettigelse under ordningen ikke klart fastsat i love, regler eller andre officielle dokumenter. Det blev bekræftet under kontrolbesøgene, at et selskab har gjort brug af ordningen i en periode på ni år. Selv om selskabet blev opfordret hertil, fremlagde det ikke andre oplysninger end selve elektricitetsloven, der kunne have ændret denne analyse.
(147)
Den indiske regering fremførte, at da ordningen ikke var blevet udlignet i en anden sag i 1999, fordi den blev anset for at være anvendt horisontalt inden for en hel delstat, burde den ikke udlignes nu. I denne forbindelse blev der kun fremlagt en meddelelse fra delstaten Maharashtras industri-, energi- og arbejdsministerium om Bombays elektricitetsafgiftslov af 1958. Disse oplysninger vedrører imidlertid ikke delstaten Gujarat. Det skal desuden bemærkes, at ordningen ifølge denne meddelelse tilsyneladende ikke er tilgængelig i alle dele af Maharashtra, og derfor stadig må betragtes som regionalt specifik. Det blev fastslået, at en undersøgt eksportør i Gujarat benyttede denne ordning i den fornyede undersøgelsesperiode. Det konkluderes derfor, at denne ordning er udligningsberettiget for den pågældende eksportør af de årsager, der er beskrevet i ovenstående betragtning.
(148)
Eksportøren, der hævdede ikke længere at være berettiget til fordele i henhold til ordningen for fritagelse for elektricitetsafgift, har ikke underbygget denne påstand, f.eks. ved at fremlægge en bekræftelse herpå fra Gujarats regering. Tværtimod oplyste dette selskab i sine forvaltningsrapporter for 2002-2003 (dvs. den fornyede undersøgelsesperiode), at det søgte om forlængelse af fordelene i henhold til ordningen frem til 2012, hvilket det allerede tidligere med held havde gjort for en periode på i alt ni år, selv om fritagelsesperioden ifølge den relevante lovgivning kun burde være på fem år. Selskabet har ikke fremlagt bevis for, at Gujarats myndigheder har afvist denne forlængelse.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(149)
Fordelen for den eksporterende producent er beregnet på grundlag af størrelsen af den elektricitetsafgift, der normalt skulle erlægges i den fornyede undersøgelsesperiode, men som ikke betaltes i henhold til denne ordning. Subsidiebeløbet er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over det samlede salg i den fornyede undersøgelsesperiode, da subsidiet vedrørte alt hjemmemarkeds- og eksportsalg og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder. Der fremkom således en subsidiemargen på 0,2 % for et selskab, der opnåede fordele i henhold til ordningen for fritagelse for elektricitetsafgift.
3. Maharashtras regerings incitamentspakkeordning
(150)
Det konstateredes, at de eksporterende producenter ikke opnåede udligningsberettigede subsidier i henhold til denne ordning.
IV. Udligningsberettigede subsidiebeløb
(151)
Det har været fast praksis at betragte forretningsmæssigt forbundne virksomheder som en enkelt enhed med henblik på fastsættelse af en subsidiemargen. Dette skyldes, at en beregning af individuelle subsidiemargener kan tilskynde til omgåelse af udligningsforanstaltningerne, idet forretningsmæssigt forbundne producenter herved vil kunne kanalisere deres eksport til Fællesskabet gennem det selskab, der har den laveste individuelle subsidiemargen, hvorved foranstaltningerne ville blive virkningsløse. For at undgå en sådan situation beregnes der først et individuelt subsidiebeløb for hver enkelt ordning for hvert forretningsmæssigt forbundet selskab, og derefter fastsættes der et vejet gennemsnit af disse subsidiebeløb, som tildeles hvert af de forretningsmæssigt forbundne selskaber.
(152)
To eksporterende producenter blev anset for at være forretningsmæssigt forbundne og blev tildelt en enkelt subsidiemargen, fordi hver af dem befinder sig driftsmæssigt i en situation, hvor den kan udøve indflydelse på det andet selskab. Ifølge selskabernes årsrapporter er de centrale personer i de to selskabers ledelse slægtninge og kan udøve en »betydelig indflydelse« på hinandens selskaber. »Betydelig indflydelse« betyder ifølge indiske regnskabsstandarder deltagelse i en virksomheds finansielle og/eller driftsmæssige beslutninger. En sådan indflydelse fører efter indiske regnskabsstandarder til, at selskaberne må betegnes som forretningsmæssigt forbundne. Efter europæisk toldlov anses parter desuden for at være forretningsmæssigt forbundne, hvis de kontrollerer hinanden eller er medlemmer af samme familie (9).
(153)
En af disse eksporterende producenter var uenig i ovenstående analyse af spørgsmålet om forretningsmæssige forbindelser. Selskabet hævdede uden at fremlægge yderligere dokumentation, at der ikke eksisterede nogen forretningsmæssige forbindelser mellem de to selskaber. Den eksporterende producent anfægtede imidlertid ikke den faktuelle beskrivelse i betragtning 152 og underbyggede heller ikke, hvorfor de to selskaber trods disse kendsgerninger ikke skulle betragtes som forretningsmæssigt forbundne parter. Påstanden må derfor afvises.
I overensstemmelse med grundforordningen ligger det udligningsberettigede subsidiebeløb for de undersøgte eksporterende producenter på mellem 25,3 % og 35,1 %, udtrykt i værdi.
(154)
I betragtning af det høje samarbejdsniveau blev subsidiemargenen for alle selskaber, der ikke samarbejdede, fastsat til satsen for det selskab, der havde den højeste individuelle margen, dvs. 35,1 %.
ORDNING →
ALS
DEPBS
EOU
EPCGS
ECS
ITIRAD
Ma. pakkeord.
Guj. IFO
Pun. IFO
Guj. el-afg.
I alt
SELSKAB ↓
%
%
%
%
%
%
%
%
%
%
%
KDL Biotech Ltd
22,8
4,6
0
ubetyd.
1,0
0
0
0
0
0
28,4
Nectar Lifesciences Ltd
25,8
3,2
0
ubetyd.
2,3
0
0
0
2,4
0
33,7
Nestor Pharmaceuticals Ltd
22,0
3,3
0
0
ubetyd.
0
0
0
0
0
25,3
Orchid Chemicals & Pharmaceuticals Ltd
0
0
30,9
0
1,1
0
0
0
0
0
32,0
Ranbaxy Laboratories Ltd
25,6
8,0
0
ubetyd.
ubetyd.
1,5
0
0
0
0
35,1
Surya Pharmaceutical Ltd
25,8
3,2
0
ubetyd.
2,3
0
0
0
2,4
0
33,7
Torrent Gujarat Biotech Ltd
24,8
0
0
0
0
0
0
3,1
0
0,2
28,1
D. SANDSYNLIGHEDEN FOR FORTSAT ELLER FORNYET SUBSIDIERING
(155)
I overensstemmelse med artikel 18, stk. 2, i grundforordningen blev det undersøgt, om det var sandsynligt, at de gældende foranstaltningers udløb ville føre til fortsat eller fornyet subsidiering.
(156)
Som beskrevet i betragtning 21-153 blev det fastslået, at indiske eksportører af den pågældende vare i den fornyede undersøgelsesperiode vedblev med at drage fordel af en betydelig udligningsberettiget subsidiering fra de indiske myndigheders side. Faktisk er de subsidiemargener, der blev konstateret under den fornyede undersøgelse, højere end de margener, som blev fastsat under den oprindelige undersøgelse, og som lå mellem 0 % og 15,3 % (betragtning 43 i Rådets forordning (EF) nr. 2164/98). Kun den i betragtning 115 og 116 nævnte subsidieordning (80 HHC i indkomstskatteloven af 1961) er blevet ophævet, mens individuelle selskaber i visse andre tilfælde ikke længere er berettigede til bestemte ordninger. Dette er allerede afspejlet i beregningen af subsidiemargenerne. De resterende subsidieordninger medfører stadig fordele, og der er ingen tegn på, at de vil blive afviklet eller ændret i overskuelig fremtid. Hvis dette ikke sker, vil eksportørerne af den pågældende vare vedblive med at modtage udligningsberettigede subsidier. Hver eksportør er berettiget til støtte efter flere af subsidieprogrammerne. Under disse omstændigheder blev det anset for rimeligt at konkludere, at der sandsynligvis fortsat vil forekomme subsidiering.
(157)
Da det er blevet påvist, at der stadig forekom subsidiering på tidspunktet for den fornyede undersøgelse, og at dette sandsynligvis vil fortsætte, er spørgsmålet om sandsynligheden for fornyet subsidiering irrelevant.
E. ERHVERVSGRENEN I FÆLLESSKABET
I. Produktionen i Fællesskabet
(158)
I den fornyede undersøgelsesperiode blev samme vare fremstillet i Fællesskabet af følgende EF-producenter: Sandoz, DSM, ACS Dobfar SpA og Antibioticos SA. Sandoz anmodede om en kombineret udløbs- og interimsundersøgelse af de gældende antisubsidieforanstaltninger. DSM støttede anmodningen. Sandoz og DSM samarbejdede fuldt ud i forbindelse med den fornyede undersøgelse. De øvrige fællesskabsproducenter hverken samarbejdede eller modsatte sig indledningen af denne kombinerede udløbs- og interimsundersøgelse.
(159)
En samarbejdsvillig producent i Fællesskabet importerede i den betragtede periode to typer af den pågældende vare fra Indien og også fra andre tredjelande. Dette ændrer ikke, at dette selskab kan betragtes som producent, jf. grundforordningens artikel 9, stk. 1. De varer, der blev importeret fra Indien, svarede kun til en begrænset del af dette selskabs produktion af samme vare i Fællesskabet, nemlig under 10 %. Selskabets import af den pågældende vare fra Indien er desuden kun af midlertidig karakter, da det er ved at omstrukturere sin produktion i Fællesskabet og er begyndt at fremstille typer af samme vare, som det har importeret fra bl.a. Indien.
II. Definition af erhvervsgrenen i Fællesskabet
(160)
De samarbejdsvillige fællesskabsproducenter tegnede sig for 70,5 % af den samlede produktion af samme vare i Fællesskabet i den fornyede undersøgelsesperiode. Disse selskaber udgør derfor erhvervsgrenen i Fællesskabet i henhold til artikel 9, stk. 1, i grundforordningen. De benævnes i det følgende »EF-erhvervsgrenen«.
F. ANALYSE AF SITUATIONEN PÅ FÆLLESSKABSMARKEDET
I. Indledning
(161)
De relevante Eurostat-statistikker for Taric-kode 2941101010, 2941102010 og 2941900030 blev sammen med oplysningerne fra EF-erhvervsgrenens verificerede besvarelser af spørgeskemaerne benyttet ved vurderingen af den mængde- og prismæssige udvikling.
(162)
Oplysninger om erhvervsgrenen i Fællesskabet blev indhentet fra de samarbejdsvillige EF-producenters kontrollerede besvarelser af spørgeskemaerne.
(163)
Hvor det er nødvendigt, er der af fortrolighedshensyn blevet benyttet indekstal til at vise udviklingen.
(164)
En eksportør fremførte, at skadesanalysen skulle være foretaget på grundlag af oplysninger om fællesskabsmarkedet efter udvidelsen den 1. maj 2004, dvs. inklusive tal for de ti nye medlemsstater.
(165)
Da det er fastsat i artikel 11, stk. 1, i grundforordningen, at oplysninger, som vedrører en periode, der ligger senere end undersøgelsesperioden, normalt ikke skal tages i betragtning, og da udvidelsen fandt sted efter undersøgelsesperioden, måtte dette argument afvises. Under alle omstændigheder tyder de foreliggende oplysninger på, at der ikke er nogen produktion af den samme vare i de ti nye medlemsstater, som kunne ændre EF-erhvervsgrenens situation.
(166)
Det blev desuden fremført af en eksportør som en generel betragtning uden yderligere underbygning, at skadesanalysen som meddelt ikke tog hensyn til alle de faktorer, der var nævnt i artikel 8 i grundforordningen, og ikke var baseret på positive beviser.
(167)
Konkrete påstande vedrørende specifikke aspekter af skadesanalysen vil blive behandlet i forbindelse med de respektive dele af analysen herunder. Som svar på den generelle betragtning skal det imidlertid nævnes, at i) grundlaget for skadesanalysen var kontrollerede kendsgerninger støttet af beviser, og ii) som beskrevet herunder er der foretaget en vurdering af alle de importrelaterede faktorer i grundforordningens artikel 8, stk. 2, af alle 17 indikatorer for EF-erhvervsgrenens situation i grundforordningens artikel 8, stk. 5, og af alle andre kendte faktorer end den subsidierede import, jf. grundforordningens artikel 8, stk. 7.
II. Fastlæggelse af det relevante fællesskabsmarked
(168)
For at afgøre, om EF-erhvervsgrenen led skade, og bestemme forbruget og de forskellige økonomiske indikatorer for EF-erhvervsgrenens situation blev det undersøgt, hvorvidt og i hvilket omfang der i analysen var taget hensyn til den efterfølgende anvendelse af EF-erhvervsgrenens produktion af samme vare.
(169)
Den samme vare sælges faktisk af EF-erhvervsgrenen til både i) uafhængige kunder og ii) til yderligere forarbejdning til medicinalvarer i samme gruppe af virksomheder (forretningsmæssigt forbundne enheder). Salget til uafhængige kunder blev anset for at finde sted til det »frie marked«. Salget til forretningsmæssigt forbundne enheder til yderligere forarbejdning blev betragtet som bunden anvendelse, fordi leverandøren ikke kunne vælges frit.
(170)
For følgende økonomiske indikatorer for EF-erhvervsgrenen fandtes det, at en meningsfuld analyse og evaluering måtte koncentreres om situationen på det frie marked: salgsmængde og -pris på fællesskabsmarkedet, markedsandel, vækst, rentabilitet, eksportmængde og -priser. Når det var muligt og berettiget, blev resultaterne efterfølgende sammenlignet med oplysningerne for det bundne marked for at tilvejebringe et fuldstændigt billede af EF-erhvervsgrenens situation.
(171)
For så vidt angår andre økonomiske indikatorer fremgik det imidlertid af undersøgelsen, at de kun med rimelighed kunne undersøges med henvisning til den samlede aktivitet. Produktionen (til såvel det bundne som det frie marked), kapaciteten, kapacitetsudnyttelsen, investeringerne, lagrene, beskæftigelsen, produktiviteten, lønningerne samt evnen til at tilvejebringe kapital afhænger af den samlede aktivitet, uanset om produktionen er bundet eller sælges på det frie marked.
(172)
To eksportører anfægtede analysen med hensyn til det frie og det bundne marked. De fremførte, at den ikke var objektiv, jf. grundforordningens artikel 8, stk. 2.
(173)
Kommissionen finder imidlertid, at den aktuelle undersøgelse fastslog, at der var en klar sondring mellem det frie og det bundne marked. Den bundne bruger har faktisk intet andet valg end at købe fra den bundne leverandør. Under disse omstændigheder må analysen primært fokusere på det frie marked, da salget på det bundne marked ikke fandt sted i konkurrence med varer, der solgtes på det frie marked, og derfor ikke blev påvirket af den subsidierede import. Det bemærkes endvidere, at der i skadesanalysen trods denne klare sondring ikke er set bort fra det bundne marked. Tværtimod er situationen på de to markeder blevet sammenholdt (jf. nedenstående) med henblik på en objektiv endelig afgørelse med hensyn til EF-erhvervsgrenens situation som helhed. Påstanden må derfor afvises.
III. Forbruget i Fællesskabet
(174)
Kommissionen beregnede det åbenbare forbrug i Fællesskabet af den pågældende vare og samme vare som summen af:
-
den samlede import til Fællesskabet af den pågældende vare og samme vare som oplyst af Eurostat
-
den solgte mængde af samme vare i Fællesskabet, fremstillet af EF-erhvervsgrenen
-
den mængde af samme vare, der var blevet benyttet af EF-erhvervsgrenen til bundne formål
-
samt, på grundlag af oplysningerne i anmodningen om den fornyede undersøgelse, den anslåede mængde af samme vare, som var solgt i Fællesskabet af de øvrige kendte EF-producenter.
Som vist i nedenstående tabel steg forbruget i Fællesskabet af den pågældende vare og samme vare med 51 % i løbet af den betragtede periode.
Forbrug
(kg)
1999
2000
2001
2002
UP
Den pågældende vare og samme vare
2 482 053
3 240 481
3 254 464
3 801 666
3 745 549
Indeks
100
131
131
153
151
(175)
Den indiske regering og en eksportør fremførte, at ovenstående oplysninger om forbruget burde have været mere detaljerede, idet de burde være givet for hver enkel fællesskabsproducent og med sondring mellem det frie og det bundne forbrug. Det blev endvidere fremført, at troværdigheden af oplysningerne vedrørende andre producenter i Fællesskabet end EF-erhvervsgrenen ikke var blevet kontrolleret.
(176)
Det bemærkes, at EF-erhvervsgrenen kun består af to parter, hvoraf kun én opererer på det bundne marked. I betragtning af artikel 29 i grundforordningen (fortrolighed) er det derfor ikke muligt at afsløre yderligere oplysninger. For så vidt angår tallene for andre producenter i Fællesskabet end EF-erhvervsgrenen skal det erindres, at disse producenter ikke samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen. Da der ikke foreligger andre oplysninger om deres bidrag til forbruget i Fællesskabet, blev de oplysninger, der var afgivet i anmodningen om den fornyede undersøgelse, benyttet. Endvidere fremsatte ingen parter modstridende oplysninger, og kontrollen gav heller ikke anledning til at betvivle deres troværdighed.
IV. Importen af den pågældende vare til Fællesskabet
1. Mængde, pris og markedsandel for importen fra Indien
Import
(kg)
1999
2000
2001
2002
UP
Den pågældende vare
36 800
47 400
72 100
101 800
95 200
Indeks
100
129
196
277
259
(177)
Udtrykt i mængde steg importen af den pågældende vare betydeligt gennem hele den betragtede periode. Importen i den fornyede undersøgelsesperiode var 159 % større end i 1999. Denne import steg meget hurtigere end den generelle vækst i forbruget på 51 %, stigningen i importen fra andre tredjelande end Indien på 13 % og væksten i EF-erhvervsgrenens salg på 80 % i samme periode. For så vidt angår Indiens status som udviklingsland og bestemmelserne i grundforordningens artikel 14, stk. 4, konstateredes det, at importen fra Indien i den fornyede undersøgelsesperiode udtrykt i mængde tegnede sig for væsentligt mere end 4 % af den samlede import af samme vare til Fællesskabet.
Gennemsnitlig importpris pr. kg (EUR)
1999
2000
2001
2002
UP
Den pågældende vare
34,66
33,94
35,51
36,57
35,34
Indeks
100
98
102
106
102
(178)
Den gennemsnitlige importpris på den pågældende vare steg svagt med et højdepunkt i 2002, hvorefter den igen faldt til niveauet før 2001.
Markedsandel i EF
1999
2000
2001
2002
UP
Den pågældende vare
1,5 %
1,5 %
2,2 %
2,7 %
2,5 %
Indeks
100
99
149
181
171
(179)
Den indiske imports markedsandel på fællesskabsmarkedet steg med 71 % i løbet af den betragtede periode. Det blev fremført, at den indekserede stigning kun burde være 66 %, ikke 71 %. På grundlag af den nedrundede markedsandel i procent er denne bemærkning aritmetisk korrekt. Ikke desto mindre er ovennævnte indeks beregnet korrekt. For at tilvejebringe en præcis indeksering af markedsandelen er der ikke sket en afrunding af procentpoint. Dette kan ses af en sammenligning mellem indekstal og procentpoint for 1999 og 2000. Denne metode er desuden blevet anvendt konsekvent i alle tabeller i denne forordning.
2. Prisunderbud
(180)
Med henblik på fastsættelse af prisunderbuddet blev der foretaget en analyse af prisoplysninger, der vedrørte den fornyede undersøgelsesperiode. Med henblik herpå er EF-erhvervsgrenens priser ab fabrik ved salg til første uafhængige kunde blevet sammenlignet med de indiske eksporterende producenters cif-importpriser ved salg til første uafhængige kunde i Fællesskabet, i begge tilfælde efter fradrag af rabatter, nedslag og provisioner.
(181)
På grundlag af besvarelserne af spørgeskemaet kunne der til sammenligningsformål defineres forskellige undertyper af den pågældende vare og samme vare, baseret på varetypen (dvs. amoxicillin trihydrat, ampicillin trihydrat og cefalexin) og varianterne heraf (dvs. pulverform eller komprimeret).
(182)
EF-erhvervsgrenens salgspriser og de eksporterende producenters cif-importpriser blev sammenlignet på samme handelstrin, nemlig forhandlere/distributører på fællesskabsmarkedet, på grundlag af vejede gennemsnitspriser for hver undertype af varen. I den fornyede undersøgelsesperiode foregik de eksporterende producenters salg i Fællesskabet næsten udelukkende gennem forhandlere og distributører.
(183)
Sammenligningen viste, at der forekom betydelige prisunderbudsmargener, udtryk i procent af EF-erhvervsgrenens salgspriser i den fornyede undersøgelsesperiode. For de eksporterende producenter fandtes disse margener at ligge mellem 11,5 % og 17,1 %. Disse prisunderbudsmargener tyder derfor på, at den indiske import har udøvet et vedvarende pristryk på fællesskabsmarkedet trods tilstedeværelsen af foranstaltninger.
V. EF-erhvervsgrenens økonomiske situation
1. Produktion, kapacitet og kapacitetsudnyttelse
1999
2000
2001
2002
UP
Produktion (indeks)
100
121
127
154
160
Kapacitet (indeks)
100
117
123
148
157
Kapacitetsudnyttelse (indeks)
100
103
103
104
102
(184)
Som følge af den støtte stigning i forbruget i Fællesskabet steg EF-erhvervsgrenens produktion af samme vare løbende i hele den betragtede periode. Denne positive udvikling blev mere udtalt i den fornyede undersøgelsesperiode, hvor en af de samarbejdsvillige fællesskabsproducenter indledte en produktion i Fællesskabet af en type af samme vare, som den tidligere kun havde importeret.
(185)
EF-erhvervsgrenens produktionskapacitet udviste samme positive udvikling som dens produktion. Dette skyldes til dels betydelige investeringer, som en af de samarbejdsvillige EF-producenter foretog i et nyt produktionsanlæg i den fornyede undersøgelsesperiode.
(186)
Kapacitetsudnyttelsesgraden lå stabilt på et ret højt niveau i hele den betragtede periode. En sådan høj udnyttelsesgrad er almindelig i denne erhvervstype på grund af den løbende serieproduktionsproces, der benyttes til fremstilling af samme vare, og for EF-erhvervsgrenens vedkommende også på grund af den bundne anvendelse.
(187)
Tre eksportører fremførte, at udviklingen i disse faktorer ikke udviser tegn på skade. Det bemærkes imidlertid, at konklusionen vedrørende skade ikke er baseret på disse faktorer.
2. Salgsmængde, salgspris, markedsandel og vækst
a) Salget på det frie marked
Salget på det frie marked i Fællesskabet
1999
2000
2001
2002
UP
Mængde (indeks)
100
170
162
192
180
Gennemsnitlig salgspris (indeks)
100
94
94
94
95
Markedsandel (indeks)
100
130
123
125
120
(188)
Som følge af den gunstige udvikling i forbruget i Fællesskabet steg EF-erhvervsgrenens salg på det frie marked i Fællesskabet i den betragtede periode. EF-erhvervsgrenens salg på det frie marked steg hurtigere end forbruget i Fællesskabet i den betragtede periode. Mellem 2000 og den fornyede undersøgelsesperiode steg EF-erhvervsgrenens salg på det frie marked imidlertid mindre end stigningen i forbruget i Fællesskabet. Den store stigning i EF-erhvervsgrenens salg på det frie marked mellem 1999 og 2000 skyldes hovedsagelig, at EF-erhvervsgrenen overtog andre producenter i Fællesskabet. Ikke desto mindre var stigningen på 80 % i EF-erhvervsgrenens salg på det frie marked i Fællesskabet i den betragtede periode mindre udtalt end stigningen på 159 % i importen af den pågældende vare i samme periode.
(189)
Den indiske regering og fire eksportører pegede på den samlede stigning i EF-erhvervsgrenens salg som et positivt tegn og fremførte, at dette ikke støtter en konklusion om, at der er forvoldt skade. Det blev endvidere fremført, at en sammenligning i relative tal mellem EF-erhvervsgrenens resultater og de resultater, der var opnået af de indiske eksportører, ville være misvisende som følge af betydelige størrelsesforskelle mellem konkurrenterne.
(190)
Som svar på disse argumenter skal det bemærkes, at udviklingen i salgsmængden ikke i den aktuelle sag er blevet betragtet som en nøglefaktor for omfanget af den lidte skade. Da væksten i EF-erhvervsgrenens salg hovedsagelig kan tilskrives en virksomhedsovertagelse i 2000, dvs. overtagelse af en tidligere konkurrents salg snarere end nye salgstransaktioner, kan den imidlertid heller ikke betragtes som tegn på, at der ikke forekommer skade. Endvidere faldt EF-erhvervsgrenens salg på det frie marked i 2001 og i undersøgelsesperioden.
(191)
Trods øget efterspørgsel som indikeret af væksten i forbruget i Fællesskabet faldt EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspriser på det frie marked fra 1999 til 2000. Dette tyder på, at konkurrenter har udøvet et pristryk. Priserne forblev stort set stabile på det lavere niveau frem til udgangen af den fornyede undersøgelsesperiode, selv om efterspørgslen steg yderligere.
(192)
Den indiske regering og tre eksportører påstod, at prisudviklingen burde anses for positiv for EF-erhvervsgrenen.
(193)
Denne påstand kan ikke accepteres. I den betragtede periode var EF-erhvervsgrenen faktisk ikke på noget tidspunkt i stand til at opnå et ikke-skadevoldende prisniveau.
(194)
EF-erhvervsgrenens markedsandel steg med 30 % fra 1999 til 2000 på bekostning af markedsandelene for de øvrige fællesskabsproducenter og eksportører fra andre tredjelande end Indien. EF-erhvervsgrenens markedsandel faldt imidlertid fra 2000 til den fornyede undersøgelsesperiode, hvor den nåede det laveste niveau siden 1999. Denne periode faldt sammen med en stærk stigning i væksten i den indiske imports markedsandel.
(195)
En eksportør fremførte, at faldet i EF-erhvervsgrenens markedsandel i 2001 og undersøgelsesperioden var ubetydelig i betragtning af stigningen i 2000, og pegede endvidere på den samlede stigning i EF-erhvervsgrenens markedsandel i løbet af den betragtede periode.
(196)
Dette argument kan imidlertid ikke accepteres, da det er baseret på en isoleret fokusering på 1999 over for undersøgelsesperioden, som desuden ikke tager hensyn til den ekstraordinære karakter af stigningen i 2000. Denne eksportør har ikke forklaret, hvorfor denne indlysende afvigende udvikling i EF-erhvervsgrenens markedsandel på det frie marked efter 2000 ikke skulle betragtes som negativ.
(197)
I denne forbindelse fremførte to andre eksportører, at i betragtning af den mere positive udvikling på det bundne marked ville dette være resultatet af, at EF-erhvervsgrenen havde truffet et bevidst valg om at satse på det mere rentable marked for præparater.
(198)
Dette argument kan ikke accepteres, da det ser bort fra de øgede lagerbeholdninger, der kunne være blevet solgt på det frie marked.
b) Det bundne salg
Det bundne salg i Fællesskabet
1999
2000
2001
2002
UP
Mængde (indeks)
100
88
124
180
189
Gennemsnitlig salgspris (indeks)
100
102
104
102
99
Markedsandel (indeks)
100
67
95
117
125
(199)
Mens EF-erhvervsgrenens salg på det frie marked udtrykt i mængde steg med 80 % i løbet af den betragtede periode, steg salget på det bundne marked med 89 %. Især kan der siden 2001 iagttages en vækst på EF-erhvervsgrenens bundne marked, mens dens situation på det frie marked stort set var uændret. Dette falder sammen med en stærk stigning i importen fra Indien på det frie marked, hvilket tyder på, at EF-erhvervsgrenen i det mindste i et vist omfang valgte at skifte markeder for at undgå direkte konkurrence med den subsidierede import af den pågældende vare til lave priser.
(200)
Et tilsvarende mønster kan iagttages ved at sammenligne udviklingen i væksten i EF-erhvervsgrenens markedsandel på det frie og det bundne marked. Dette viser igen, at det bundne marked har haft voksende strategisk betydning for EF-erhvervsgrenen siden 2001.
(201)
Hvor priserne på det frie marked begyndte at falde allerede i 2000, vedblev de interne afregningspriser på det bundne marked med at stige jævnt indtil 2001. Med en vis tidsforskydning begyndte priserne på det bundne marked i 2002 imidlertid også at udvise en nedadgående tendens. Dette kan forklares ved, at interne afregningspriser generelt ikke justeres så hurtigt, fordi de ikke fastsættes ved direkte konkurrence. Det skal bemærkes, at den samlede prisudvikling på det frie marked og det bundne marked forløb på omtrent samme måde i den betragtede periode.
3. Lagre
Lagre
1999
2000
2001
2002
UP
Indeks
100
74
100
141
161
(202)
Set i forhold til produktionen faldt EF-erhvervsgrenens ultimolagre med 26 % fra 1999 til 2000, men steg derefter kraftigt med mere end 115 % mod slutningen af den fornyede undersøgelsesperiode. Denne stigning faldt tidsmæssigt sammen med en fordobling af importen fra Indien i samme periode.
(203)
Den indiske regering og fire eksportører hævdede, at stigningen i lagerbeholdningerne ikke var abnormt stor, og at dette derfor ikke var tegn på skade. Endvidere blev metoden med anvendelse af ultimolagre anfægtet. Der blev i stedet foreslået andre metoder, der angiveligt var mere relevante indikatorer, såsom løbende gennemsnitlige lagerbeholdninger eller opgørelser over det antal dages salg, som lagerbeholdningerne kunne dække.
(204)
Som svar på dette skal det bemærkes, at Fællesskabets standardmetode med angivelse af tal for lagerbeholdningernes størrelse blev anvendt. Denne metode er objektiv og overholder WTO-forpligtelserne. Kravet om anvendelse af en anden metode var ikke underbygget. Forslaget om at vælge en alternativ metode afvises derfor. For det andet kan det på baggrund af de kontrollerede kendsgerninger ikke afvises, at lagerbeholdningerne steg kraftigt.
4. Rentabilitet
a) Salget på det frie marked
Rentabilitet
(salget på det frie marked i Fællesskabet)
1999
2000
2001
2002
UP
Indeks
- 100
113
239
146
87
(205)
EF-erhvervsgrenens rentabilitet udtrykt i afkastet af nettosalget på det frie marked forbedredes væsentligt fra en situation med tab i 1999. Efter indførelsen af de gældende foranstaltninger i 1998 steg rentabiliteten frem til 2001, men faldt derefter kraftigt mod den fornyede undersøgelsesperiode. Desuden er det relevant, at EF-erhvervsgrenen på intet tidspunkt i den betragtede periode var i stand til at opnå blot halvdelen af den fortjenstmargen, som den efter resultaterne af den oprindelige undersøgelse med rimelighed kunne have forventet, hvis der ikke var forekommet subsidieret import, nemlig 15 %. Udviklingen i rentabiliteten og navnlig faldet siden 2002 er meget vigtig, da den påvirker størrelsen af de finansielle midler, som EF-erhvervsgrenen har til rådighed til investeringer i forskning og udvikling, som er nødvendige for at forbedre produktionsprocessen for eksisterende produkter yderligere og udvikle nye produkter.
(206)
Den indiske regering og fire eksportører fremsatte bemærkninger til rentabilitetsanalysen. Det blev fremført, at i) EF-erhvervsgrenen havde et rimeligt rentabilitetsniveau, at ii) en ikke-skadevoldende fortjenstmargen på 10 % (se betragtning 260) ville være for høj, og at 5 % er tilstrækkeligt, at iii) faldet i rentabiliteten hovedsagelig kunne tilskrives EF-erhvervsgrenens investeringspolitik, at iv) en parts etableringsaktiviteter kan betragtes som en selvforskyldt skade, og at v) udviklingen i rentabiliteten burde være oplyst for hver enkelt fællesskabsproducent.
(207)
Det skal gentages, at EF-erhvervsgrenen ikke på noget tidspunkt i den betragtede periode var i stand til at opnå en rimelig fortjeneste som beskrevet ovenfor. Forværringen siden 2002 gjorde derfor kun en allerede utilfredsstillende situation værre. I betragtning af de særlige omstændigheder i lægemiddelsektoren anses en fortjenstmargen på 5 % endvidere for utilstrækkelig. EF-erhvervsgrenen har dokumenteret, at den kan opnå en fortjeneste på over 10 % for lægemidler, der sælges som bulkvarer. Sådanne fortjenstniveauer er nødvendige for, at lægemiddelsektoren vedvarende kan have adgang til de finansielle midler, som den behøver for at kunne foretage nyudvikling af lægemidler med de dertil hørende store økonomiske risici. Desuden kan det forhold, at EF-erhvervsgrenen ikke har opnået rimelige fortjenstmargener, ikke blot forklares ved dens investeringspolitik. Kun én fællesskabsproducent befandt sig i en etableringsfase i den betragtede periode, men ingen af parterne opnåede en rimelig fortjenstmargen. Endelig er det i betragtning af artikel 29 i grundforordningen (fortrolighed) ikke muligt at afsløre yderligere oplysninger.
b) Det bundne salg
Rentabilitet
(det bundne salg i Fællesskabet)
1999
2000
2001
2002
UP
Indeks
100
482
564
431
325
(208)
Rentabilitetsudviklingen for det bundne salg følger samme tendens, om end på et højere niveau, nemlig stigende indtil 2001 og derefter faldende. Forskellene i rentabilitetsniveauet skyldes hovedsagelig, at i) salgs-, general- og administrationsomkostningerne for det bundne salg er lavere, fordi der ikke er behov for markedsføringsomkostninger, og at ii) de interne afregningspriser er højere end priserne på det frie marked. Hvis der ikke blev opnået et højere fortjenstniveau på det bundne salg, ville erhvervsgrenens finansielle situation samlet set være endnu værre.
5. Investeringer, afkast af investeringer, likviditet og evnen til at tilvejebringe kapital
1999
2000
2001
2002
UP
Investeringer (indeks)
0
100
300
1 123
351
Afkast af investeringer (indeks)
- 100
160
286
161
91
Likviditet (indeks)
100
186
71
160
33
(209)
Siden 1999 har EF-erhvervsgrenen løbende foretaget investeringer i fremstillingen af samme vare. Navnlig foretog den i 2002 store investeringer i nye produktionsteknikker for at forblive konkurrencedygtig, forbedre miljø- og sikkerhedsstandarder og øge produktionskapaciteten.
(210)
Fra 1999 til 2001, dvs. efter indførelsen af foranstaltninger, forbedredes afkastet af investeringerne. Siden da er det imidlertid faldet kraftigt. Selv om dette delvis kan tilskrives det forhold, at et nyt produktionsanlæg befandt sig i en etableringsfase, bidrog den utilfredsstillende rentabilitetssituation, der var forårsaget af konkurrenternes pristryk, til denne situation.
(211)
De udsving, der fandt sted i den betragtede periode i likviditeten fra salget af samme vare, er til en vis grad en følge af EF-erhvervsgrenens investeringspolitik i denne periode. Det stærke fald i likviditeten mellem 2002 og den fornyede undersøgelsesperiode kan imidlertid ikke forklares udelukkende ved denne faktor. Pristrykket fra konkurrenterne bidrog også til denne utilfredsstillende likviditetsudvikling.
(212)
EF-erhvervsgrenen har ingen væsentlige problemer med at tilvejebringe kapital.
(213)
Det blev fremført af den indiske regering og eksportørerne, at i) ovennævnte oplysninger burde være afgivet separat for hver enkelt EF-producent, at ii) situationen med hensyn til evnen til at tilvejebringe kapital ikke gav anledning til at konkludere, at der forekom skade, at iii) der ikke kan have været en sådan udvikling i likviditeten i betragtning af den måde, hvorpå afkastet af investeringerne og rentabiliteten har udviklet sig, og at den derfor bør reevalueres, og iv) at analysen er utilstrækkelig uden yderligere dokumentation.
(214)
Som svar på disse bemærkninger skal det erindres, at disse oplysninger i henhold til grundforordningens artikel 29 om fortrolighed ikke kan afgives separat for hver enkelt fællesskabsproducent. For så vidt angår evnen til at tilvejebringe kapital er der ikke draget nogen negativ konklusion om skade. For så vidt angår bemærkningen om likviditeten er ovenstående indekstal efter nøje overvejelse blevet bekræftet. For så vidt angår den generelle bemærkning om utilstrækkelig analyse af ovennævnte faktorer skal det erindres, at i) konklusionen om, at der forekommer skade, er ikke i overvejende grad baseret på disse indikatorer, og at ii) der ikke er fremsat argumenter for, at en yderligere detaljeringsgrad vil kunne ændre de overordnede konklusioner.
6. Beskæftigelse, produktivitet og lønninger
1999
2000
2001
2002
UP
Beskæftigelse (indeks)
100
101
101
187
185
Produktivitet (indeks)
100
120
127
83
86
Lønninger (indeks)
100
103
106
185
178
(215)
Beskæftigelsen i forbindelse med samme vare var stabil indtil 2001, men steg betydeligt i 2002 som følge af, at en af de samarbejdsvillige EF-producenter etablerede et nyt produktionsanlæg i Fællesskabet. De samlede lønomkostninger udviste samme tendens. Produktiviteten pr. ansat, der havde været stigende indtil 2001, faldt imidlertid i 2002. Dette kan klart tilskrives, at det nye produktionsanlæg befandt sig i en opstartsfase. Undersøgelsen fandt ingen beviser for faldende effektivitet.
(216)
Den indiske regering og fire eksportører fremførte, at udviklingen i beskæftigelsen, produktiviteten og lønningerne ikke kan støtte en konklusion om, at der forekommer væsentlig skade i den aktuelle sag.
(217)
Det skal imidlertid bemærkes, at der ikke er blevet draget en sådan konklusion for beskæftigelsen og produktiviteten. For så vidt angår lønningerne var det kun det samlede lønningsbeløb, der steg. I gennemsnit pr. ansat faldt lønningerne endda svagt (se nedenstående tabel). Dette viser, at i) der ikke forekom nogen positiv udvikling pr. ansat, og at ii) EF-erhvervsgrenen er besluttet på at blive omkostningseffektiv.
1999
2000
2001
2002
UP
Lønninger pr. ansat (indeks)
100
103
105
99
96
7. Subsidiets størrelse og genrejsning efter tidligere subsidiering
(218)
I betragtning af størrelsen af og navnlig priserne på den subsidierede import fra Indien kan virkningerne af det faktiske subsidiebeløb, der er væsentligt, ikke anses for at være ubetydelige.
(219)
I denne forbindelse fremførte den indiske regering og tre eksportører, at subsidiemargenernes størrelse var blevet overdrevet.
(220)
Som anført i betragtning 153 og 154 fremgik det imidlertid af undersøgelsen, at de udligningsberettigede subsidiebeløb for de undersøgte eksporterende producenter udgør mellem 25,3 % og 35,1 %, udtrykt i værdi. Dette er en klar konstatering af, at der forekommer betydelig subsidiering.
(221)
EF-erhvervsgrenens situation forbedredes i den betragtede periode. Den har imidlertid ikke fuldt ud overvundet følgerne af tidligere subsidiering og er fortsat svag.
VI. Konklusion vedrørende EF-erhvervsgrenens økonomiske situation
(222)
Mellem 1999 og den fornyede undersøgelsesperiode steg den importerede mængde af den pågældende subsidierede vare betydeligt, nemlig med 159 %, og dens markedsandel i Fællesskabet steg med 70 %. Denne udvikling står i modstrid til den meget mindre gunstige udvikling for eksportører fra andre lande og EF-erhvervsgrenen. Importen fra andre lande til Fællesskabet voksede kun med 7 % i den betragtede periode, og denne imports markedsandel faldt endda med 29 %. EF-erhvervsgrenens salgsmængde steg med 80 % og dens markedsandel med 20 % i den betragtede periode. Denne positive udvikling kan imidlertid i det væsentligste tilskrives, at EF-erhvervsgrenen overtog andre fællesskabsproducenter i 2000. Siden 2001 har udviklingen i EF-erhvervsgrenens markedsandel endda været vigende. Særlig kan det iagttages, at EF-erhvervsgrenen fra 2000 relativt set ikke har holdt trit med væksten i forbruget i Fællesskabet og den kraftige udvikling, som dens indiske konkurrenter har oplevet på fællesskabsmarkedet.
(223)
I denne forbindelse bemærkes det, at gennemsnitspriserne på den subsidierede import fra Indien konsekvent var lavere end EF-erhvervsgrenens priser i den betragtede periode. Endvidere lå priserne på importen fra det pågældende land i den fornyede undersøgelsesperiode i gennemsnit under EF-erhvervsgrenens priser. Som vejet gennemsnit udgjorde prisunderbuddet i den fornyede undersøgelsesperiode mellem 11,5 % og 17,1 %.
(224)
Som følge af dette pristryk fra den subsidierede import fra Indien kunne EF-erhvervsgrenen ikke på noget tidspunkt i den betragtede periode opnå et ikke-skadevoldende prisniveau. Selv om EF-erhvervsgrenens rentabilitet i første omgang forbedredes efter indførelsen af foranstaltninger, er den forværret siden 2001, og det nuværende niveau er langt under, hvad der med rimelighed kunne være opnået, hvis der ikke var forekommet subsidieret import, dvs. 10 % af omsætningen (se betragtning 260). Det er imidlertid kun et acceptabelt rentabilitetsniveau, som vedvarende vil sikre, at EF-erhvervsgrenen forbliver levedygtig.
(225)
Denne negative tendens for EF-erhvervsgrenen afspejles yderligere i det billede, der er fremkommet af udviklingen af afkastet af investeringerne og likviditeten.
(226)
For så vidt angår det bundne salg betød det forhold, at EF-erhvervsgrenen havde mulighed for at sælge en del af sin produktion på det bundne marked, at den kunne opretholde et højt kapacitetsudnyttelsesniveau. En høj kapacitetsudnyttelse bidrager til at mindske produktionsomkostningerne på grund af stordriftsfordele. Som ovenfor beskrevet var der endvidere ikke væsentlige afvigelser mellem priser og markedsandel for det frie marked og det bundne marked. Hvis det ikke havde været for den større fortjeneste på det bundne salg, ville erhvervsgrenens finansielle situation have været værre. Det bundne marked bidrog derfor ikke til den skadevoldende situation. Tværtimod ville EF-erhvervsgrenen måske have befundet sig i en endnu værre situation uden et bundet marked.
(227)
To eksportører fremførte, at det ikke kan konkluderes, at salget på det bundne marked ikke bidrog til den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen, fordi salgspriserne på det bundne marked angiveligt er upålidelige, dvs. at rentabiliteten af det bundne salg kunstigt ville være for høj.
(228)
Den højere rentabilitet på det bundne marked skyldtes imidlertid ikke hovedsagelig højere interne afregningspriser, men kan især tilskrives lavere salgs-, general- og administrationsomkostninger (se betragtning 208). Endvidere tager denne bemærkning ikke hensyn til virkningerne af stordrift. Den kan derfor ikke ændre konklusionen om, at det bundne salg ikke bidrog til skaden.
(229)
Det blev derfor bekræftet, at EF-erhvervsgrenen samlet set har lidt væsentlig skade, jf. artikel 8, stk. 1, i grundforordningen. Det skal erindres, at det ikke kræves i grundforordningens artikel 8, stk. 5, at alle økonomiske indikatorer for EF-erhvervsgrenen skal være negative, for at der kan være tale om væsentlig skade. Endvidere har ikke alle økonomiske indikatorer samme vægt. Rentabiliteten er imidlertid en af de vigtigste økonomiske indikatorer, da rentabilitet er det endelige mål for enhver virksomhed. I den aktuelle sag blev det fastslået, at rentabilitetsniveauet var utilstrækkeligt. En anden vigtig skadesindikator med store virkninger for rentabiliteten er priserne. EF-erhvervsgrenen var i den betragtede periode ikke i stand til at opnå et ikke-skadevoldende prisniveau på det frie marked som følge af et eksternt pristryk, hovedsagelig fra den kraftigt subsidierede import fra Indien.
VII. Virkningerne af den subsidierede import
(230)
I 2000 mistede Indien - sandsynligvis som følge af indførelsen af foranstaltninger - sin position som den næststørste eksportør til fællesskabsmarkedet, mens eksportører især fra Oman vandt markedsandele. Siden da har de indiske eksportører ikke blot genvundet deres position, men i den fornyede undersøgelsesperiode blev de endda den største eksportør til Fællesskabet.
(231)
Denne vækst i den subsidierede import fra Indien, især siden 2002, faldt sammen med, at EF-erhvervsgrenens rentabilitet i 2002 faldt i forhold til 2001, nemlig med omkring 36 %. Det konstateredes, at en producent i Fællesskabet på dette tidspunkt havde etableret et nyt produktionsanlæg og befandt sig i en opstartsfase, der kan have haft virkninger for dens rentabilitet i den pågældende periode. Det konstateredes imidlertid også, at den anden EF-producent, der ikke befandt sig i en etableringsfase, oplevede et betydeligt fald i rentabiliteten på 17 % i forhold til 2001, og at dette fald fortsatte i den fornyede undersøgelsesperiode. Som anført i betragtning 207 kunne EF-erhvervsgrenen desuden ikke på noget tidspunkt opnå et ikke-skadevoldende prisniveau. Fra 2002 måtte EF-erhvervsgrenen tværtimod sænke priserne for at forsvare sin markedsandel.
(232)
Tre eksportører fremførte, at den indiske imports markedsandel i Fællesskabet (2,5 % i undersøgelsesperioden) og dens mængde i forhold til den samlede import (8,4 % i undersøgelsesperioden), som i begge tilfælde havde været svagt faldende i forhold til 2002, var for begrænsede og marginale til at have en skadelig virkning, især i betragtning af EF-erhvervsgrenens større markedsandel. Det blev endvidere fremført, at en analyse i relative tal ville være misvisende, fordi Indien havde haft et meget lavt udgangspunkt, nemlig en markedsandel på 1,5 % og en importandel på 3,7 % i 1999.
(233)
Som svar herpå skal det anføres, at såvel Indiens markedsandel som den importerede mængde i undersøgelsesperioden ligger langt over den bagatelgrænse, der er fastsat i grundforordningens artikel 10, stk. 11, og artikel 14, stk. 4, og derfor kan have en årsagsvirkning. Ifølge grundforordningens artikel 8, stk. 6, kan sådanne virkninger give sig udslag ved den subsidierede imports mængde eller priser. En sådan virkning på prisniveauet kan klart iagttages i den foreliggende sag. Som allerede fastslået i forbindelse med den oprindelige undersøgelse er den pågældende vare, der er en massevare, meget prisfølsom og reagerer hurtigt på ethvert pristryk. I sådanne tilfælde kan små mængder påvirke priserne på markedet. I den betragtede periode satte de indiske priser faktisk i gennemsnit standarden for pristrykket i dette tilfælde.
(234)
Det blev derfor bekræftet, at den subsidierede import fra Indien havde en betydelig negativ indflydelse på EF-erhvervsgrenens situation i den betragtede periode, især med hensyn til rentabiliteten.
VIII. Virkningen af andre faktorer
1. Import fra andre tredjelande
Import fra tredjelande
1999
2000
2001
2002
UP
Mængde (kg)
Indien
36 800
47 400
72 100
101 800
95 200
Indeks
100
129
196
277
259
Oman
77 400
119 700
85 100
88 400
93 500
Indeks
100
155
110
114
121
USA
11 100
2 800
16 600
106 300
70 000
Indeks
100
25
149
932
631
Kina
0
3 900
21 800
75 600
63 000
Indeks
0
100
559
1 938
1 615
Sydkorea
19 800
75 300
40 200
54 500
45 000
Indeks
100
380
203
275
227
Singapore
0
4 600
128 300
62 700
37 700
Indeks
0
100
2 789
1 363
820
Gennemsnitlig importpris pr. kg (EUR)
Indien
34,66
33,94
35,51
36,57
35,34
Indeks
100
98
102
106
102
Oman
36,10
36,21
39,30
39,15
38,34
Indeks
100
100
109
108
106
USA
74,87
115,35
108,90
101,40
48,74
Indeks
100
154
145
135
65
Kina
0,00
188,97
116,06
68,22
58,59
Indeks
0
100
61
36
31
Sydkorea
34,84
37,52
37,66
45,59
48,06
Indeks
100
108
108
131
138
Singapore
0,00
76,88
57,47
57,47
51,28
Indeks
0
100
75
75
67
(235)
Importen af den pågældende vare fra andre lande end Indien steg kun med 7 % mellem 1999 og den fornyede undersøgelsesperiode, hvilket var langt under væksten i forbruget i Fællesskabet. Blandt disse lande er Oman, USA, Kina, Sydkorea og Singapore de vigtigste leverandører til fællesskabsmarkedet. Deres gennemsnitlige importpriser var imidlertid betydeligt højere end priserne på importen fra Indien og (bortset fra importpriserne fra Oman) også end EF-erhvervsgrenens priser. Priserne på importen fra Oman er sammenlignelige med EF-erhvervsgrenens priser, men stigningen i Omans markedsandel i den betragtede periode var meget mindre udtalt end for de øvrige tredjelande.
(236)
Den indiske regering og to eksportører fremførte, at der burde være taget hensyn til den gældende udligningstold på importen fra Indien ved sammenligningen af de gennemsnitlige salgspriser. Dette ville angiveligt have vist næsten identiske priser på importen fra Indien og Oman. Desuden blev det bemærket, at gennemsnitspriserne for nogle tredjelande, især USA og Kina, faldt betydeligt i løbet af den betragtede periode, mens bl.a. de indiske priser steg. Endvidere fremførte en anden eksportør, at der ikke er taget behørigt hensyn til faldet i importmængden fra Indien mellem 2002 og den fornyede undersøgelsesperiode i analysen, at andre tredjelande var de vigtigste leverandører, og at de sydkoreanske og indiske gennemsnitspriser svarede til hinanden fra 1999 til 2001.
(237)
For så vidt angår den gældende oprindelige udligningstold skal det bemærkes, at langt hovedparten af importen fra Indien enten var genstand for nultold eller for en toldsats, der stadig fører til lavere gennemsnitspriser end for importen fra Oman. I gennemsnit udøvede importen fra Oman derfor ikke samme grad af pristryk. Desuden var priserne på importen fra alle andre tredjelande i gennemsnit højere i den betragtede periode end priserne på importen fra Indien, hvilket igen klart identificerer Indien som den vigtigste kilde til pristryk. Mængdemæssigt er det korrekt, at Indien ikke var det eneste oprindelsesland for betydelig import i hele den betragtede periode. Det skal imidlertid erindres, at Indien er det eneste land, der er genstand for foranstaltninger. Dette har selvfølgelig haft en indvirkning på handelen med den pågældende vare. Til trods for foranstaltningerne har der desuden været en kraftig vækst i importen fra Indien siden 2001, og Indien genvandt i 2002 sin position som den næststørste eksportør for derefter at blive den største i undersøgelsesperioden. Det lille fald i importen fra Indien mellem 2002 og undersøgelsesperioden havde derfor ingen virkning på markedet, der belønnede den indiske prispolitik. Disse argumenter kan derfor ikke godtages. Det bekræftes derfor, at importen fra tredjelande ikke kunne have forvoldt EF-erhvervsgrenen nogen skade, der bryder årsagssammenhængen mellem den subsidierede import fra Indien og den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt.
2. Udviklingen i forbruget på fællesskabsmarkedet
(238)
Forbruget på fællesskabsmarkedet af den vare, der er omfattet af undersøgelsen, steg med 51 % i løbet af den betragtede periode. Den skade, som er forvoldt EF-erhvervsgrenen, kan derfor ikke tilskrives faldende efterspørgsel på fællesskabsmarkedet.
3. EF-erhvervsgrenens eksportaktiviteter
(239)
EF-erhvervsgrenen forbedrede sine eksportresultater med 16 % i den betragtede periode. EF-erhvervsgrenens eksportpriser var i gennemsnit 10 % til 15 % højere end salgspriserne i Fællesskabet. EF-erhvervsgrenens eksportaktiviteter kunne således ikke bidrage til den skadelige situation, som den befandt sig i.
(240)
I denne forbindelse fremførte den indiske regering og en eksportør, at EF-erhvervsgrenen i sin besvarelse af spørgeskemaet havde oplyst, at kraftig konkurrence fra indiske konkurrenter på tredjelandes markeder havde ført til lave priser og tab af markedsandel i tredjelande for EF-erhvervsgrenen, hvilket var i modstrid med ovennævnte undersøgelsesresultater. Hvis dette udsagn fra EF-erhvervsgrenen blev lagt til grund, ville der derfor ikke være tale om skade på fællesskabsmarkedet eller årsagssammenhæng med importen fra Indien.
(241)
I denne forbindelse bemærkes det, at i betragtning af den globale vækst på markedet for sådanne varer er der ingen modstrid mellem et fald i eksportpriserne og EF-erhvervsgrenens markedsandel i tredjelande og det forhold, at eksportmængden faktisk var steget, og at priserne på de eksporterede varer var højere end EF-erhvervsgrenens priser ved salg i Fællesskabet. Selv om EF-erhvervsgrenens eksportresultater kunne have været bedre, hvis der ikke havde været konkurrence fra subsidieret lavpriseksport fra Indien på tredjelandes markeder, er der derfor intet, der tyder på, at EF-erhvervsgrenen på grund af sine eksportresultater ikke var genstand for skadevoldende priskonkurrence på fællesskabsmarkedet, som overvejende var forårsaget af den subsidierede lavprisimport fra Indien. Argumentet bør derfor afvises.
4. EF-erhvervsgrenens konkurrenceevne
(242)
Som det fremgår af dens markedsandel, er EF-erhvervsgrenen en vigtig konkurrent i forbindelse med den pågældende vare, og den har løbende foretaget investeringer i et tidssvarende produktionsapparat. Faldet i produktiviteten pr. ansat pr. kg efter 2001 kan i fuldt omfang tilskrives det faktum, at en fællesskabsproducents nye produktionsanlæg var i en etableringsfase. Det er derfor kun af midlertidig karakter. Der fandtes således ingen beviser for, at manglende konkurrenceevne kunne have brudt årsagssammenhængen mellem importen fra Indien og den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen.
5. Bunden anvendelse
(243)
Som nævnt i betragtning 226 finder Kommissionen, at den bundne anvendelse ikke bidrog til den skadelige situation. Tværtimod ville EF-erhvervsgrenen måske have befundet sig i en endnu værre situation uden et bundet marked.
G. SANDSYNLIGHEDEN FOR FORTSAT ELLER FORNYET SKADE
(244)
I overensstemmelse med artikel 18, stk. 2, i grundforordningen blev det undersøgt, om det var sandsynligt, at de gældende foranstaltningers udløb ville føre til fortsat eller fornyet skade.
(245)
Som beskrevet i betragtning 161-243 blev det fastslået, at EF-erhvervsgrenen i den fornyede undersøgelsesperiode og trods de gældende foranstaltninger vedblev med at lide skade som følge af den subsidierede import af den pågældende vare. I den aktuelle undersøgelse konstateredes en skadestærskel på mellem 17,3 % og 48,1 %, hvilket er højere end det niveau, der blev fastsat i den oprindelige undersøgelse (mellem 12,6 % og 28,9 %), selv om den rimelige fortjenstmargen for EF-erhvervsgrenen i denne fornyede undersøgelse var blevet reduceret med en tredjedel i forhold til den oprindelige undersøgelse (se betragtning 260). Det fremgik endvidere af undersøgelsen, at der trods hjemmemarkedssalg og eksport til andre lande stadig er en betydelig ekstra kapacitet i Indien til fremstilling af de af undersøgelsen omfattede varer, især hos eksportører der er genstand for forholdsvis høje toldsatser i Fællesskabet. Det blev derfor anset for rimeligt at konkludere, at der vil forekomme en yderligere vækst i den subsidierede lavprisimport fra Indien, hvis foranstaltningerne får lov til at udløbe, og at det derfor er sandsynligt, at der fortsat vil forekomme skade.
(246)
Da EF-erhvervsgrenen fortsat lider væsentlig skade som følge af den subsidierede import trods tilstedeværelsen af foranstaltninger, var det ikke nødvendigt at foretage en yderligere analyse af sandsynligheden for fornyet skade.
H. FÆLLESSKABETS INTERESSER
I. Indledning
(247)
Det blev undersøgt, om der var tvingende årsager til at konkludere, at det ikke er i Fællesskabets interesse at fortsætte med at anvende foranstaltninger i dette tilfælde. Med henblik herpå og i henhold til artikel 31, stk. 1, i grundforordningen overvejede man de sandsynlige virkninger af foranstaltninger for alle parter, der var berørt af undersøgelsen. For at afgøre, hvorvidt det er i Fællesskabets interesse, at foranstaltningerne videreføres, blev der sendt spørgeskemaer til brugere og importører af den pågældende vare og til leverandører af råmaterialer, der benyttes til at fremstille samme vare.
II. EF-erhvervsgrenens interesser
(248)
Som påvist i ovenstående har den EF-erhvervsgren, der fremstiller samme vare, løbende øget sin produktion. Dette har været muligt, fordi EF-erhvervsgrenen er vedblevet med at øge sine investeringer for at opretholde konkurrenceevnen, idet erhvervsgrenen er en af de vigtigste konkurrenter for den vare, der er omfattet af undersøgelsen. Det skal erindres, at EF-erhvervsgrenen i den fornyede undersøgelsesperiode udvidede sine produktionsfaciliteter, etablerede en ny fabrik i Fællesskabet og udarbejdede planer for oprettelse af endnu et produktionsanlæg i Fællesskabet. Denne proces med fortsatte investeringer fra EF-erhvervsgrenens side undergraves især af den utilfredsstillende udvikling i erhvervsgrenens rentabilitet, der er forårsaget af det stadige pristryk fra den indiske import af den pågældende vare på fællesskabsmarkedet.
Det konkluderes, at uden foranstaltninger til at afhjælpe virkningerne af den subsidierede import vil EF-erhvervsgrenen fortsat stå over for prisunderbud og dermed pristryk med negative følger for rentabiliteten, afkastet af investeringerne og likviditeten. Dette vil i sidste ende endda kunne bringe EF-erhvervsgrenens levedygtighed i fare. Det vil derfor ikke være i EF-erhvervsgrenens interesse at lade foranstaltningerne udløbe.
III. Importørernes og forhandlernes interesser
(249)
Der blev sendt spørgeskemaer til alle kendte importører og forhandlere af den pågældende vare, men kun én ud af 19 besvarede dette. Den samarbejdsvillige importør kommenterede imidlertid ikke den sandsynlige indvirkning af fortsatte foranstaltninger på den pågældende virksomhed. Det fremgik af de modtagne oplysninger, at importører og forhandlere i Fællesskabet køber den af undersøgelsen omfattede vare fra forskellige leveringskilder. Da der ikke er grundlæggende kvalitetsforskelle mellem den vare, der importeres fra Indien, og den vare, der tilvejebringes fra andre kilder, finder Kommissionen, at importørerne og forhandlerne i Fællesskabet ikke vil have vanskeligt ved at fremskaffe varen fra en række andre leverandører, hvis foranstaltningerne videreføres. Den samarbejdsvillige importør er endvidere aktivt involveret i handel med mange andre varer og er derfor ikke afgørende afhængig af den pågældende vare. Selv om dette selskabs salg af den pågældende vare steg stærkt i den betragtede periode (syv gange, udtrykt i mængde), tegner dette salg sig kun for en begrænset del af dets samlede omsætning (ca. 1,4 % i den fornyede undersøgelsesperiode). Endelig angav importøren ikke, at en videreførelse af foranstaltninger ville have nogen indvirkning på beskæftigelsen, da importaktiviteter ikke er arbejdskraftintensive.
(250)
Selv om importørerne og forhandlerne muligvis ikke går ind for foranstaltninger, kan det på baggrund af de foreliggende oplysninger konkluderes, at denne eventuelle interesse i at tillade foranstaltningerne udløbe ikke opvejer EF-erhvervsgrenens konkrete interesse i en fortsat afhjælpning af den illoyale og skadelige indiske handelspraksis som opsummeret i betragtning 248.
IV. Råvareleverandørernes interesser
(251)
For at vurdere de sandsynlige virkninger af en fortsættelse af udligningsforanstaltninger på EF-erhvervsgrenens råvareleverandører blev der sendt spørgeskemaer til alle sådanne kendte leverandører. Der blev i alt udsendt seks spørgeskemaer, og der blev modtaget to besvarelser. Disse råvareleverandører, der navnlig leverer glucose og dextrose til EF-erhvervsgrenen, går ind for en videreførelse af foranstaltningerne. Selv om EF-erhvervsgrenen ikke er blandt disse leverandørers vigtigste kunder, bidrager denne handel stadig til råvareleverandørernes beskæftigelse og rentabilitet. Hvis EF-erhvervsgrenen reducerer eller endda indstiller produktionen af samme vare, vil disse positive handelsforbindelser blive bragt i fare.
(252)
Derfor, og da der ikke foreligger nogen oplysninger om det modsatte, konkluderes det, at en videreførelse af foranstaltningerne vil være i råvareleverandørernes interesse.
V. Brugernes interesser
(253)
Der blev også sendt spørgeskemaer til fem kendte brugere af den pågældende vare i Fællesskabet, dvs. medicinalvareselskaber. Kommissionen anmodede bl.a. om deres bemærkninger til, hvorvidt en opretholdelse af de gældende foranstaltninger ville være i Fællesskabets interesse, og hvordan disse foranstaltninger ville vedblive med at påvirke dem. Der blev imidlertid ikke modtaget nogen besvarelser af spørgeskemaet og derfor ikke fremsat bemærkninger. Da brugerne ikke blot kan fremskaffe den pågældende vare fra Indien, men også fra andre kilder, og da der ikke foreligger oplysninger om de økonomiske indvirkninger af foranstaltninger på brugernes interesser (f.eks. beskæftigelse, rentabilitet, investeringspolitik), var det ikke muligt at påvise, at brugernes interesser var af samme betydning.
(254)
Selv om brugerne - trods deres tavshed - muligvis ikke går ind for foranstaltninger, kunne der på grundlag af oplysningerne fra de samarbejdsvillige interesserede parter ikke konstateres nogen dokumenteret interesse for brugerne i at ophæve foranstaltningerne, som kunne opveje EF-erhvervsgrenens konkrete interesse i en fortsat afhjælpning af den illoyale og skadelige handelspraksis som opsummeret i betragtning 248.
(255)
En eksportør hævdede, at der ikke var taget behørigt hensyn til EF-forbrugernes interesser, og at Fællesskabets interesseanalyse derfor ikke var i fuld overensstemmelse med grundforordningens artikel 31. Det blev fremført, at forbrugernes interesser kunne blive skadet, hvis producenter af præparater videregav eventuelle påståede prisstigninger som følge af øgede omkostninger, når de fremstillede endelige doseringer af varen.
(256)
Som svar på denne bemærkning skal det erindres, at ingen forbrugerorganisation har fremsat bemærkninger i forbindelse med denne undersøgelse. Desuden har forbrugerne i Fællesskabet generelt en sygeforsikring. Der foreligger ingen dokumentation for, om udgifterne til sygeforsikring i væsentlig grad kan blive påvirket negativt af en angivelig stigning i omkostningerne til visse antibiotika. Det er desuden uklart, i hvilken grad producenterne af visse antibiotika, dvs. brugerne, er i stand til at overvælte en omkostningsstigning. Under disse omstændigheder er det ikke muligt at påvise negative følger af samme betydning for forbrugerne i Fællesskabet.
VI. Konklusion
(257)
Efter at have undersøgt de forskellige involverede interesser finder Kommissionen, at der ud fra det overordnede hensyn til Fællesskabets interesser ikke er interesser, som er vigtigere end EF-erhvervsgrenens interesse i at opretholde foranstaltningerne. Det kan forventes, at virkningerne af en videreførelse af foranstaltningerne vil give EF-erhvervsgrenen mulighed for at forbedre sin rentabilitet til et rimeligt niveau og fortsætte sit investeringsprogram i Fællesskabet med deraf følgende positive resultater for beskæftigelsen og konkurrencedygtigheden på markedet. På den anden side kunne det ikke på grundlag af de foreliggende oplysninger påvises, at andre berørte parter i Fællesskabet (dvs. importører, forhandlere, råvareleverandører, brugere og forbrugere) havde modstridende interesser af samme vigtighed.
I. UDLIGNINGSFORANSTALTNINGER
(258)
I betragtning af konklusionerne vedrørende fortsat subsidiering, skade og Fællesskabets interesser findes det hensigtsmæssigt at opretholde udligningsforanstaltninger over for importen af den pågældende vare fra Indien. Med henblik på at fastsætte disse foranstaltningers størrelse blev der taget hensyn til de subsidiemargener, der blev fastsat for den fornyede undersøgelsesperiode, og den told, der er nødvendig for at afhjælpe den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt.
I. Skadestærskel
(259)
Den prisstigning, som var nødvendig for at afhjælpe skaden, blev fastsat for hvert enkelt selskab ved at sammenligne den vejede gennemsnitlige importpris for den pågældende vare med den ikke-skadevoldende pris på samme vare, som solgtes af EF-erhvervsgrenen på fællesskabsmarkedet. Prisforskellen blev udtrykt i procent af cif-importværdien.
(260)
Den ikke-skadevoldende pris blev fundet ved at tage EF-erhvervsgrenens vejede gennemsnitlige produktionsomkostninger plus en fortjeneste på 10 %. Denne fortjenstmargen, der er en tredjedel lavere end i den oprindelige undersøgelse (se betragtning 205), afspejler den fortjeneste, som EF-erhvervsgrenen kan opnå for tilsvarende varegrupper, der ikke er udsat for illoyal konkurrence. I betragtning af den øgede konkurrence fandtes dette at være et passende og rimeligt minimum i stedet for den fortjenstmargen på 15 %, der var blevet fastsat i den oprindelige undersøgelse. Denne fortjeneste vil gøre det muligt for EF-erhvervsgrenen at investere yderligere i forskning og udvikling, så den kan forblive konkurrencedygtig.
II. Foranstaltningernes form og størrelse
(261)
Da der ikke foreligger særlige omstændigheder, blev det anset for passende at indføre en standardtold, dvs. en værditold.
(262)
For så vidt angår toldens størrelse var subsidiemargenen højere end skadestærsklen for fire af de samarbejdsvillige eksportører. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 15, stk. 1, blev den lavere told, der afspejler skadestærsklen, anset for tilstrækkelig til at afhjælpe den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen, for så vidt angår disse fire eksportører. Toldsatserne for importen fra disse eksportører bør ligge mellem 17,3 % og 30,3 %. For så vidt angår de øvrige tre eksportører var skadestærsklerne højere end de konstaterede subsidiemargener, så foranstaltningerne over for disse selskaber bør baseres på subsidiemargenerne. Toldsatserne for importen fra disse eksportører bør ligge mellem 25,3 % og 32 % Da de indiske eksportører udviste en høj grad af samarbejdsvilje (over 80 %), bør tolden for alle andre selskaber fastsættes på samme niveau som for det selskab, der havde den højeste individuelle toldsats, dvs. 32 %.
(263)
De selskabsspecifikke udligningstoldsatser i denne forordning er udtryk for den situation, der blev konstateret under den fornyede undersøgelse med hensyn til de samarbejdsvillige eksportører. De finder derfor udelukkende anvendelse ved import af den pågældende vare, der er fremstillet af disse selskaber. Varer, der er fremstillet af andre selskaber, som ikke udtrykkeligt er nævnt i den dispositive del af denne forordning, herunder enheder som er forretningsmæssigt forbundet med de specifikt nævnte, kan ikke drage fordel af disse satser, men er omfattet af toldsatsen for »alle andre selskaber«.
(264)
Alle anmodninger om anvendelse af disse individuelle udligningstoldsatser (f.eks. efter ændring i den pågældende enheds navn eller efter oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) indgives omgående til Kommissionen (10) sammen med alle relevante oplysninger, navnlig om ændringer i selskabets aktiviteter vedrørende produktion, hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til f.eks. den pågældende navneændring eller den pågældende ændring i produktions- og salgsenheder. Efter konsultation af det rådgivende udvalg ændrer Kommissionen om nødvendigt forordningen i overensstemmelse hermed ved at ajourføre listen over selskaber, som er omfattet af individuelle toldsatser -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en endelig udligningstold på importen af amoxicillin trihydrat, ampicillin trihydrat og cefalexin, ikke i doseret stand eller i former eller pakninger til detailsalg, med oprindelse i Indien og henhørende under KN-kode ex 2941 10 10 (Taric-kode 2941101010), ex 2941 10 20 (Taric-kode 2941102010) og ex 2941 90 00 (Taric-kode 2941900030).
2. Tolden fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, for varer fremstillet i Indien af følgende selskaber:
-
17,3 % for KDL Biotech Ltd, Mumbai (Taric-tillægskode: A580)
-
28,1 % for Nectar Lifesciences Ltd, Chandigarh (Taric-tillægskode: A581)
-
25,3 % for Nestor Pharmaceuticals Ltd, New Delhi (Taric-tillægskode: A582)
-
30,3 % for Ranbaxy Laboratories Ltd, New Delhi (Taric-tillægskode: 8221)
-
28,1 % for Torrent Gujarat Biotech Ltd, Ahmedabad (Taric-tillægskode: A583)
-
28,1 % for Surya Pharmaceuticals Ltd, Chandigarh (Taric-tillægskode: A584)
-
32 % for alle andre selskaber (Taric-tillægskode: 8900).
3. Medmindre andet er fastsat, finder gældende bestemmelser for told anvendelse.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 10. maj 2005.
32005R0713
L 121/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 713/2005 НА СЪВЕТА
от 10 май 2005 година
за налагане на окончателно изравнително мито върху вноса на някои антибиотици с широк спектър на действие с произход от Индия
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 2026/97 на Съвета от 6 октомври 1997 г. относно защита срещу субсидиран внос от страни, които не са членки на Европейската общност (1) („основния регламент“), и по-специално членове 18 и 19 от него,
като взе предвид предложението на Комисията, представено след консултации с Консултативния комитет,
като има предвид, че:
А. ПРОЦЕДУРА
1. Предишно разследване и съществуващи мерки
(1)
Съветът, посредством Регламент (ЕО) № 2164/98 (2), наложи окончателно изравнително мито върху вноса на някои антибиотици със широк спектър на действие, а именно амоксициклин трихидрат, ампицилин трихидрат и цефалексин, които не са разпределени в дози или в опаковки за продажби на дребно (засегнатия продукт) и попадат под кодове по КН ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 и ex 2941 90 00 и са с произход от Индия. Наложените мерки са под формата на мито върху стойността (ad valorem), което варира между 0 и 12 %, наложено върху вноса на поименно посочени износители с остатъчно мито от 14,6 %, наложено върху вноса от други износители.
II. Молба за комбиниран преглед след изтичането (краен) и по време на действието (междинен) на мерките
(2)
След публикуването на уведомление за предстоящото изтичане (3) на действащите окончателни мерки, Комисията получи молба за започване на комбиниран междинен и краен преглед относно изтичането на мерките на Регламент (ЕО) № 2164/98 съгласно член 18, параграф 2 и член 19, параграф 2 от основния регламент, изпратено от свързани производители на сходен продукт от Общността, а именно Sandoz GmbH, Австрия и Sandoz Industrial Products SA, Испания (молителите). Молителите представляват голяма част от производството в Общността, а именно над 40 % от общото производство на някои антибиотици с широк спектър на действие.
(3)
Молбата се базира на основанието, че е много вероятно резултатът от изтичането на мерките да бъде продължаване или повторение на субсидирането и вредата върху индустрията на Общността и че, както се твърди, нивото на мерките, които са в сила, не е подходящо, за да бъде неутрализирано субсидирането, което е причинявало вредата.
(4)
Преди започването на комбинирания преглед и в съответствие с член 22, параграф 1 и член 10, параграф 9 от основния регламент, Комисията уведоми правителството на Индия (ПИ), че е получила молба за преглед, надлежно подкрепена от необходимите документи. ПИ е поканено за консултации с цел изясняване на ситуацията по отношение на съдържанието на молбата и постигане на взаимно съгласувано решение. ПИ не прие поканата на Комисията за консултации.
III. Започване на комбиниран краен и междинен преглед
(5)
Комисията извърши преглед на доказателствата, предоставени от молителите и счете, че дават достатъчно основания за започването на преглед в съответствие с разпоредбите на член 18, параграф 2 и член 19, параграф 2 от основния регламент. След консултации със Консултативния комитет, чрез уведомление, публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (4) Комисията започна комбиниран краен и междинен преглед на Регламент (ЕО) № 2164/98 на Съвета.
IV. Период на разследване
(6)
Разследването обхваща периода от 1 април 2002 г. до 31 март 2003 г. (период на разследване в рамките на прегледа или ПР). Проверката на тенденциите в контекста на вредата обхваща периода от 1 януари 1999 г. до края на периода на разследване в рамките на прегледа (разглеждан период).
V. Засегнати от разследването страни
(7)
Комисията официално информира молителите, други известни производители от Общността, изнасящите производители, доставчиците нагоре по веригата, потребителите и ПИ за започването на разследването. Заинтересованите страни получиха възможност да изразят становището си в писмена форма и да поискат да бъдат изслушани. Писмените и устни коментари, представени от страните, бяха разгледани и където беше уместно, взети предвид.
(8)
Предвид очевидно големия брой изнасящи производители на засегнатия продукт от Индия, упоменати в молбата, в съответствие с член 27 от основния регламент е предвидено използването на семплинг техники за разследването на субсидирането.
(9)
Въпреки това, само ограничен брой изнасящи производители се представиха и предоставиха информацията, която се иска за нуждите на семплинга. Следователно използването на техники за семплинг не се счита за необходимо.
(10)
Комисията изпрати въпросници на всички страни, за които се знае, че са засегнати и които се представиха в рамките на срока, посочен в уведомлението за започване на разследването. Бяха получени отговори от пет производители от Общността, седем изнасящи производители, един вносител, двама доставчика нагоре по веригата и ПИ.
(11)
Комисията потърси и провери цялата информация, която счете за необходима за определянето на субсидирането и на вредата, както и за установяването дали има вероятност от продължение или повторение на субсидирането и вредата и дали продължаването или изменението на мерките няма да противоречи на интересите на Общността. Извършена е проверка на място на обектите на следните заинтересовани страни:
1.
Производители от Общността
DSM Anti-Infectives BV, Delft (Нидерландия), които също отговориха на въпросника на Комисията от името на DSM Anti-Infectives Deretil SA, Алмерия (Испания) и DSM Anti-Infectives Chemferm SA, Santa Perpetua de Mogoda „(Испания). По-долу тези три дружества са наричани общо“ DSM.
Sandoz GmbH (бивша Biochemie GmbH), Kundl (Австрия), която също отговори на въпросника на Комисията от името на Sandoz Industrial Products SA (бивша Biochеmie SA), Барселона (Испания). Двете дружества тук по-долу са наричани общо „Sandoz“.
2.
Правителството на Индия
Министерство на търговията, Ню Делхи.
3.
Изнасящи производители от Индия
KDL Biotech Ltd (бивша Kopran Ltd), Мумбай,
Orchid Pharmaceuticals and Chemicals Ltd, Ченай,
Nectar Lifesciences Ltd, Чандигар,
Nestor Pharmaceuticals Ltd, Ню Делхи,
Ranbaxy Laboratories Ltd, Ню Делхи,
Torrent Gujarat Biotech Ltd, Ахмедабад,
Surya Pharmaceutical Ltd, Чандигар.
VI. Оповестяване и коментари върху процедурата
(12)
ПИ и другите заинтересовани страни бяха информирани за съществените факти и съображения, въз основа на които се е оформило намерението да бъде предложено продължаването на мерките. Беше им предоставен също така и разумен срок, в който да направят коментар. Някои страни направиха коментари в писмен вид. Освен това ПИ и трима изнасящи производителя представиха техните становища при изслушване след оповестяването, които бяха обобщени след това. Всички становища и коментари бяха надлежно взети предвид, както е посочено по-долу.
(13)
ПИ и един изнасящ производител посочиха при изслушване след оповестяването, че молителите не произвеждат един вид от сходния продукт, а именно цефалексин и твърдяха, че по отношение на този вид започнатото разследване следва да бъде прекратено.
(14)
В отговор на това становище следва да се припомни, че още при първоначалното разследване е установено, че всички видове на продукта, обект на разследването (виж по-долу в раздел Б) представляват една и съща категория на продукта (5). Всички видове принадлежат към същата категория, тоест са непакетирани полусинтетични антибиотици с широк спектър на действие и имат едно и също приложение, а именно да бъдат оформени като дози, които са ефективни при лечението на редица заразни болести. По този начин, тъй като всички видове формират един продукт за целите на настоящата процедура, който се произвежда от молителите, горният аргумент следва да бъде отхвърлен.
(15)
ПИ и един изнасящ производител възразиха, че неконфиденциалните отговори на производителите от Общността не са достатъчно подробни и не са представени в съответствие с член 29 от основния регламент. Твърди се, че липсата на информация в неконфиденциалните отговори реално лишава сътрудничещите износители от възможност да защитят своите интереси, свързани с вредата и анализа на причинно-следствената връзка.
(16)
В тази връзка следва да се отбележи, че както е посочено в част Д, индустрията на Общността в настоящото разследване е представена само от две страни, а именно Sandoz и DSM. Освен това едната от тях произвежда само амоксициклин трихидрат и ампицилин трихидрат, докато другата произвежда и цефалексин. Тези конкретни обстоятелства, свързани с индустрията на Общността, засилват конфиденциалния характер на някои данни, предоставени по време на разследването. Във всеки случай, файлът, предоставен за проверка на заинтересованите страни, съдържа неконфиденциални отговори на въпросника от двамата сътрудничещи производители от Общността, като конфиденциалната информация е представена под формата на индекси, за да бъде дадена възможност да се разбере същността на предоставените данни. Следователно неконфиденциалните отговори на въпросника от страна на производителите от Общността все пак се разглеждат в съответствие с разпоредбите на член 29 от основния регламент. Освен това, важно е да се отбележи, че индексираните данни за вредата, разкрити и изложени в част Е от настоящия регламент, предоставят на всички заинтересовани страни достатъчно ясна картина по отношение на вредата и причинно-следствените връзки, така че да дадат възможност за оценка на анализа и защита на интересите.
Б. РАЗГЛЕЖДАН ПРОДУКТ И СХОДЕН ПРОДУКТ
I. Разглеждан продукт
(17)
Продуктът, който е предмет на този преглед е същият като разглеждания продукт от Регламент (ЕО) № 2164/98 на Съвета, а именно амоксициклин трихидрат, ампицилин трихидрат и цефалексин, които не са разпределени в дози или във някаква форма или опаковка за продажби на дребно, попадат под кодове от КН (комбинираната номенклатура) бивш 2941 10 10, ex 2941 10 20 и ex 2941 90 00 и са с произход от Индия (разглеждан продукт).
II. Сходен продукт
(18)
По време на изслушването си след оповестяването ПИ и един изнасящ производител обръщат внимание на факта, че един производител от Общността споменава разлики в „стабилността, чистотата, пробите, галеновите свойства и др.“ при сравнението на засегнатия продукт с сходния продукт. Освен това, единственият сътрудничещ вносител споменава различия по отношение на разтворимостта във вода.
(19)
Все пак, разглежданият продукт и сходният продукт следва да отговарят на едни и същи международни фармакопеи с определени спецификации. Независимо от факта, че не са еднакви във всички отношения, те си приличат така, както се изисква от член 1, параграф 5 от основния регламент.
(20)
Затова разследването потвърди, че амоксициклин трихидрат, ампицилин трихидрат и цефалексин, произведени и продавани в Общността от производителите в Общността са с идентични или с много сходни характеристики и употреби с тези на засегнатия продукт и следователно могат да се считат за сходен продукт по смисъла на член 1, параграф 5 от основния регламент.
В. СУБСИДИИ
I. Въведение
(21)
Въз основа на информацията, която се съдържа в молбата за преглед и отговорите на въпросника на Комисията, са разследвани следните режими, за които се предполага, че обхващат предоставянето на субсидии:
1. Национални режими:
(22)
Режимите от а) до г), посочени по-горе, се базират на Закона за (развитие и регулиране на) чуждестранната търговия 1992 г. (№ 22 от 1992 г.), който влиза в сила на 7 август 1992 г. (Закон за чуждестранната търговия). Законът за чуждестранната търговия дава право на ПИ да издава уведомления, свързани с политиката на внос и износ. Те са обобщени в документите „Политика на внос и износ“, които се издават от Министерство на търговията всеки 5 години и редовно се актуализират. Един документ за политиката на внос и износ има отношение към периода на разследване във връзка с прегледа при конкретния случай, а именно петгодишния план, който се отнася за периода от 1 април 2002 г. до 31 март 2007 г. (EXIM-policy 02-07). Освен това ПИ определя процедури, свързани с EXIM-policy 02-07 в „Наръчник на процедурите - 1 април 2002 г. до 31 март 2007 г., том I)“ (НОР I 02-07) (6). Наръчникът с процедури също се актуализира редовно.
(23)
Режимите по отношение на данъка върху доходите, посочени по-горе в точка д) се базират на Закона за данък върху доходите от 1961 г., който се изменя всяка година от Закона за финансите.
(24)
Режимът за експортно кредитиране, посочен в буква е) по-горе се базира на раздели 21 и 35А от Закона за регулиране на банковото дело от 1949 г., който позволява на Резервната банка на Индия (БРФИ) да дава нареждания на търговските банки в областта на експортното кредитиране.
2. Регионални режими
(25)
Въз основа на информацията, която се съдържа в молбата за преглед и отговорите на въпросника на Комисията, Комисията разследва също така и някои режими, за които се твърди, че са предоставяни от регионалните власти и властите в някои индийски щати.
а)
Щата Пенджаб
-
Пенджабски индустриален режим на стимулиране;
-
Този режим се основава на кодекса за индустриалната политика и стимулиране на правителството на Пенджаб.
б)
Щата Гуджарат
-
Гуджаратска индустриален режим на стимулиране;
-
Възстановяване на данъка върху електроенергията;
-
Първият режим се основава върху политиката за индустриално стимулиране на Гуджарат, докато втората се базира на Бомбайския Закон за облагането на електроенергията от 1958 година.
в)
Щата Махаращра
-
Пакетен режим за стимулиране на правителството на Махаращра (ПМ). Този режим се базира върху решенията на Министерство на индустриалното развитие, енергетиката и труда на ПМ.
(26)
Един режим, свързан с данък върху доходите (стимулиране чрез прехвърляне на данък върху доходите за научноизследователска дейност) и трите регионални режими (индустриално стимулиране на Пенджаб, индустриално стимулиране на Гуджарат и възстановяване на данък за електроенергия на Гуджарат) не са посочени в молбата за преглед. Следователно в съответствие с член 22, параграф 1 и член 11, параграф 10 от основния регламент, Комисията уведоми ПИ относно евентуалното разширяване на обхвата на разследването, така че да бъдат включени тези режими. ПИ е поканено на консултации с цел изясняване на фактическата обстановка по отношение на режимите и постигане на взаимно съгласувано решение. След тези консултации и поради липсата на постигнато взаимно съгласувано решение, Комисията включи тези четири режими в разследването на субсидирането.
3. Общи коментари във връзка със субсидирането
(27)
Двама изнасящи производители възразиха, че режимът за авансово лицензиране, режимът за стимулиране чрез облекчаване на данъка върху доходите при научноизследователска дейност и режимът за експортно кредитиране следва да бъдат изключени от обхвата на настоящото разследване, тъй като прегледът следва да обхваща само предварително проучени режими. В конкретния случай, тези три режими и разследваните областни режими не са били предмет на първоначалното разследване.
(28)
Съответните разпоредби на основния регламент, касаещи междинния и крайния преглед обаче не предвиждат такъв тесен подход при прегледите. Например, при междинния преглед мерките могат да бъдат увеличени в съответствие с член 19, параграф 2 от основния регламент, ако съществуващите мерки не са достатъчни да компенсират субсидия, която подлежи на изравнителни мерки. Член 19, параграф 4 от основния регламент допълнително изисква проверка, при която „да бъде установено дали обстоятелствата, свързани със субсидирането (…) са се променили в значителна степен“. По този начин, междинният преглед по отношение на субсидирането може сам по себе си да доведе до пълна преоценка на цялостните рамки на субсидиране, а не само на първоначално разследваните режими на субсидиране, от които евентуално може да се възползва засегнатия продукт. Освен това, не е нужно прегледът при изтичане на мерките да е насочен към първоначално разследваните режими. Член 18, параграф 2 от основния регламент касае „продължаване или повторение на субсидирането“, тоест в най-общ план, а не до първоначално разследваните режими на субсидиране. Следователно, прегледите не се ограничават до първоначално разследваните режими, а изискват определяне на настоящето и бъдещо субсидиране, включително програми, които не са предварително проучени. Всъщност само такъв подход би постигнал адекватен анализ на фактическата ситуация по отношение на субсидирането през определен период на разследването. В противен случай правителствата могат успешно да се укрият от мерки, свързани със субсидирането, като преименуват даден режим или направят леки структурни промени в нея. Това ще осуети целта и ефекта на изравнителните мерки, а именно противопоставяне на вредата от субсидирането.
II. Режими в национален мащаб
1. Режим за авансово лицензиране (САЛ)
а) Правна основа
(29)
Подробно описание на режима се съдържа в точки от 4.1.1 до 4.1.14 от EXIM-policy 02-07 и раздели от 4.1 до 4.30 от HOP I 02-07.
б) Право на участие
(30)
САЛ се състои от шест подрежими, които са описани по-подробно в точка 31. Тези подрежими, inter alia, се различават в обхвата на участие. Производителите износители и търговците износители „свързани с“ допълнителни производители имат право да участват в САЛ на действителен износ и на САЛ на годишни потребности. Производителите износители, които доставят на крайния износител имат право да участват в САЛ на междинните доставки. Основните изпълнители, които извършват доставки в рамките на категориите, свързани с „недействителния износ“, както е посочено в точка 8.2 от EXIM-policy 02-07, както и доставчиците на експортно ориентирани единици (ЕОЕ) имат право да участват в САЛ на недействителен износ. В крайна сметка междинните доставчици на производителите износители имат право на участие по отношение на ползите от „недействителен износ“ по подрежимите на нареждане за авансово разрешаване (НАР) и насрещен вътрешен акредитив.
в) Практическо осъществяване
(31)
Предварителни лицензи могат да бъдат издавани за:
i)
Действителен износ: това е основният подрежим. Той позволява безмитен внос на суровини за производството на конкретен продукт, предназначен за износ. „Действителен“ в този контекст означава, че експортният продукт трябва да напусне територията на Индия. Подробностите по отношение на отстъпките при вноса и задълженията при износа, а също така и вида на продукта се посочват в разрешителното.
ii)
Годишни потребности: това разрешително не е свързано с конкретен продукт за износ, а се отнася до по-широка група продукти (напр. химически и свързани продукти). Притежателят на такова разрешително може, до даден праг като стойност, определен на базата на предишната му експортна дейност, да внася безмитно суровини, които ще бъдат използвани при производството на всеки от продуктите, които попадат в такава продуктова група. Може да бъде избран за износ всеки произтичащ продукт от продуктовата група, при който е използван такъв безмитно внесен суровинен материал.
iii)
Междинни доставки: този подрежим обхваща случаите, при които двама производители възнамеряват да произвеждат един продукт, предназначен за износ и участват заедно в производствения процес. Производителят-износител произвежда междинен продукт. Той може да внесе безмитно суровините и за тази цел да получи разрешително по САЛ за междинни доставки. Крайният износител довършва производствения процес и е задължен да изнесе завършения продукт.
iv)
Недействителен износ: този подрежим позволява на основния изпълнител да внася безмитно суровини, необходими за производството на стоки, които ще бъдат продавани като „недействителен износ“ на категориите клиенти, посочени в параграф 8.2, букви от б) до е), ж), и) и й) от EXIM policy 02-07. Според ПИ, недействителният износ се отнася до онези сделки, при които доставяните стоки не напускат страната. Няколко категории доставки са считани за недействителен износ, при условие че стоките се произвеждат в Индия, тоест представляват доставка на стоки на ЕОЕ или на дружество, разположено в специална икономическа зона (СИЗ).
v)
Нареждане за авансово разрешаване: притежателят на разрешително по САЛ, който възнамерява да доставя суровини от местни източници, вместо пряк внос, има възможност да използва НАР. В такива случаи авансовите разрешения се потвърждават като НАР и се джиросват на месния доставчик при доставката на посочените в тях стоки. Чрез джиросването на НАР местният доставчик получава правото на ползите на „недействителния износ“, както е посочено в точка 8.3 от EXIM policy 02-07 (тоест САЛ на междинни доставки/недействителен износ, възстановяване при недействителен износ и възстановяване на крайни акцизи). Чрез механизма на НАР се възстановяват данъци и митни сборове на доставчика, а не на крайния износител под формата на възстановяване/връщане на мита. Възстановяването на данъци/митни сборове е възможно както за местни суровини, така и за вносни.
vi)
Насрещен вътрешен акредитив: този подрежим отново обхваща местните доставки на притежател на разрешително по САЛ. Този притежател може да се обърне към банка за откриване на вътрешен акредитив в полза на местния доставчик. Банката ще обяви разрешителното за невалидно по отношение на прекия внос, само що се отнася до стойността и обема на суровините, които са осигурени чрез местни доставки, вместо от внос. Местният доставчик ще има право на ползите на недействителния износ, както е посочено в точка 8.3 от EXIM policy 02-07 (тоест САЛ на междинни доставки/недействителен износ, възстановяване при недействителен износ и възстановяване на крайни акцизи).
Беше установено, че през периода на разследването, сътрудничещите износители са получили само отстъпки по четирите подрежими, свързани със засегнатия продукт, тоест i) САЛ на действителен износ; ii) САЛ на годишни потребности, iii) САЛ на междинни доставки като доставчик на крайния износител и iv) САЛ при недействителен износ като доставчик на ЕОЕ/единици в СИЗ. Следователно не е необходимо да бъдат определяни доколко подлежат на изравнителни мерки v) режимът на НАР и vi) режимът на насрещния вътрешен акредитив.
(32)
За целите на извършването на проверки от страна на индийските власти, притежателят на разрешително е правно задължен да води „верен и точен отчет на потреблението и оползотворяването на вносни стоки, свързани с разрешителното“ в определен формат (глава 4.30 и приложение 18 към НОР I 02-07), тоест регистър на действителното потребление (регистъра от приложение 18).
(33)
Що се отнася до подрежими i), iii) и iv), посочени в точка 31 по-горе, допустимият внос и задълженията при износа (включително недействителния износ) са фиксирани по обем и стойност от ПИ и отбелязани в разрешителното. Освен това, по време на вноса и износа съответните сделки следва да бъдат отбелязвани върху разрешителното от правителствени служители. Обемът на вноса, допуснат по този режим, се определя от ПИ въз основа на стандартни норми за произведена продукция спрямо вложените суровини (SIONS). За повечето продукти, включително за засегнатия продукт, съществуват SIONS, които са публикувани в НОР II 02-07.
(34)
В случая на подрежим, ii) посочен в точка 31 по-горе (САЛ на годишни потребности), в разрешителното се отбелязва само стойността на допустимия безмитен внос. Притежателят на разрешителното е задължен да „поддържа връзката между вносните суровини и крайния продукт“ (параграф 4.24А, буква в) HOP I 02-07).
(35)
Вносните суровини не са прехвърляеми и следва да бъдат използвани за производството на съответния краен продукт за износ. Задължението за износ следва да бъде изпълнено в рамките на определен срок след издаването на разрешителното (18 месеца с възможност за удължаване на два пъти по шест месеца). В случай на САЛ на годишни потребности не се допуска удължаване на срока.
(36)
По време на разследването беше установено, че суровините, които сътрудничещите износители са внесли без мита в съответствие с определения от SIONS допустим внос по различните подрежими надвишават материалите, които са необходими за производството на посоченото количество на произлизащия краен продукт за износ. SIONS не са точни по отношение на засегнатия продукт. Освен това по време на периода на разследването нито един от сътрудничещите износители не води точен регистър въз основа на действително потребление. В четири случая такъв регистър изобщо липсва въпреки правното задължение за неговото наличие (виж точка 32 по-горе). В два случая дружествата не са регистрирали действителното потребление. Нито разследваните износители, нито ПИ са могли да докажат, че освобождаването на вноса от мито не е над допустимото.
г) Коментари след оповестяването
(37)
ПИ и пет сътрудничещи износителя представиха коментари по САЛ. Те твърдят, че САЛ работи като система за допустимо възстановяване на мита или възстановяване на мита при заместване, която, както се твърди, прилича на системата за активно усъвършенстване на ЕО, със система за проверка в съответствие с разпоредбите на приложения I, II и III от основния регламент, чрез която се наблюдава връзката между внесените без мита суровини и получените продукти за износ. ПИ и двама износители възразиха също така че само свръх освобождаването от мита би могло да подлежи на изравнителни мерки. Що се отнася до системата за проверка, те настояваха за използване на адекватна система за проверка. В тази връзка те посочиха известен брой елементи за проверка, които бяха предоставени на ПИ за такава проверка, включително SIONS, количествена информация от документите за вноса и износа, регистър на оставените стоки на митница при вноса и износа по САЛ, регистър на потреблението, книга за регистриране на дължимите мита при износ (книга РДМИ), проверка на изкупуването след осъществяване на вноса и износа, допълнителни проверки от страна на индийската администрация, свързана с акцизите и митни сборове, периодични одити и правни процедури в случай на „разминаване“. Все пак, ПИ и един износител признаха, че SIONS „могат да понижат това, което е действително консумирано“. Освен това нито един производител не е представил достатъчно доказателства, че е изпълнил задължението си да поддържа регистър на потреблението, както се изисква в EXIM-policy. Двама износители твърдят, че разследващият орган сам е трябвало да изчисли степента на свръх освобождаване от митни сборове. В заключение е заявено, че ЕО е ограничена от прецеденти, при които не е налагала изравнителни мерки при САЛ. В изслушване след оповестяването един износител предостави изчисление на митни сборове, за които е допуснато свръх освобождаване.
д) Извод
(38)
Освобождаването от вносни мита е субсидия по смисъла на член 2, параграф 1, буква а), ii) и член 2, параграф 2 от основния регламент, тоест финансово съдействие на ПИ, от което се възползват разследваните износители.
(39)
Освен това, действителният износ при САЛ, САЛ на годишни потребности и САЛ на междинни доставки са юридически обвързани с осъществяването на износа и следователно се считат за специфични и подлежащи на изравнителни мерки по смисъла на член 3, параграф 4, буква а) от основния регламент. Без ангажимент, който да е свързан с износа, дадено дружество не може да се възползва от тези режими.
(40)
Недействителният износ при САЛ при условностите на настоящия случай de facto зависи от осъществяването на износа. Този режим е използван само от едно дружество, в незначителна степен и то само при доставка на ЕОЕ или единици в СИЗ, и двете категории са посочени в точка 8.2, буква б) на EXIM-policy 02-07. Това дружество заяви, че клиентите му в крайна сметка изнасят засегнатия продукт. Целта на ЕОЕ/СИЗ е износ, както е посочено в точка 6.1 на EXIM-policy 02-07. Така например местен доставчик получава привилегии при недействителен износ при САЛ, тъй като ПИ очаква приходи от износ, които обаче впоследствие се получават от износител, който се намира в ЕОЕ/СИЗ. Според член 3, параграф 4, буква а) от основния регламент, дадена субсидия следва да се счита за зависима от износа, когато фактите сочат, че предоставянето на субсидията, макар и не юридически обвързана с осъществяването на износа, всъщност е свързано с действителни или очаквани експортни приходи.
(41)
Никоя от четирите режими, използвани в настоящия случай не може да се счита за система за допустимо възстановяване на мита или възстановяване на мита при заместване на вносни суровини с местни по смисъла на член 2, параграф 1, буква а), ii) от основния регламент. Това заключение се потвърждава след внимателно разглеждане на становищата след оповестяването. Те не съответстват на стриктните правила, посочени в приложение I, i), приложение II (определение и правила за възстановяване на мита) и приложение III (определение и правила за възстановяване на мита при режими на заместване) от основния регламент. ПИ не прилага ефективно системата за проверка или процедурите за потвърждение дали и в какви размери се използват суровините при производството на стоките за износ (приложение II, точка II, параграф 4 от основния регламент и в случаите на режими за възстановяване на мита поради заместване приложение III, точка II, параграф 2 от основния регламент). SIONS не са достатъчно точни по отношение на засегнатия продукт. Това заключение не е променено в резултат на коментари след оповестяването. Точно обратно, ПИ дори призна, че SIONS са неточни. По този начин те потвърдиха, че само SIONS не могат да се приемат като система на проверка на действителното потребление, тъй като строежа на тези прекалено разточителни стандартни норми не дава възможност на ПИ да провери с достатъчна точност какво количество суровини са употребени при продукцията за износ. Още повече, че ПИ така и не осъществява ефективен контрол въз основа на правилно воден регистър на действителното потребление (регистър от допълнение 18). Освен това ПИ не извърши допълнителна проверка, въз основа на действително използваните входни суровини, макар и тя да е необходима при липсата на ефективно прилагана система за проверка (приложение II, точка II, параграф 5 и приложение III, точка II, параграф 3 от основния регламент), нито доказа, че няма свръх освобождаване. Сравнимостта на САЛ със системата за активно усъвършенстване на ЕО е без значение, тъй като системата на ЕО не е предмет на настоящото разследване.
(42)
Другите елементи на проверка, посочени при оповестяването вече или не съществуват (напр. книгата РДМИ е премахната от EXIM-policy 02-07) или, при отсъствието на ефективен контрол чрез регистри за действително потребление, се базират на твърде разточителни SIONS, което не е достатъчно (напр. информацията от документите за вноса и износа, регистъра на стоките, оставени на митница, контрол върху обратното изкупуване при САЛ). Не са представени доклади от одитите на индийските власти по отношение на изнасящите производители, обект на разследването.
(43)
Накрая, тъй като САЛ никога преди не е анализирана въз основа на факти, сравними с установените при настоящото разследване, и по-специално с оглед на неточността на SIONS по отношение на засегнатия продукт, няма обвързващ предишен случай, при който да не са приложени изравнителни мерки спрямо режима.
(44)
Следователно тези четири подрежими подлежат на изравнителни мерки.
е) Изчисляване на размера на субсидията
(45)
Поради липсата на системи за допустимо възстановяване на мита или възстановяване на мита при заместване на вносни суровини с местни, привилегията, спрямо която могат да бъдат наложени изравнителни мерки, е пълно освобождаване от всички вносни мита, които по принцип са дължими при вноса на суровини за влагане в продукта. Обратно на становищата на ПИ и двама износители, представени след оповестяването, основният регламент не само предвижда изравнителни мерки, които да компенсират прекомерното освобождаване от мита. В съответствие с член 2, параграф 1, буква а), ii) и приложение I, i) от основния регламент само прекомерното освобождаване от мита може да бъде обект на изравнителни мерки, при условие че са спазени условията на приложения II и III от основния регламент. При настоящия случай обаче тези условия не са изпълнени. Така, ако бъде установено, че липсва адекватен процес на наблюдение, горното изключение за режимите на възстановяване на мита не е приложимо, по-скоро се прилага обичайното правило за изравнителни мерки спрямо сумата на (очакваните приходи от) неплатените мита, отколкото предполагаемо свръх освобождаване. Както е посочено в приложения II, точка II и III, точка II от основния регламент, тежестта за изчисляване на такова свръх освобождаване не пада върху разследващия орган. Точно обратно, според член 2, параграф 1, буква а), ii) от основния регламент, той трябва само да установи наличието на достатъчно доказателства, които да опровергаят целесъобразността на исканата система за проверка. Освен това допълнително следва да се отбележи, че при отсъствието на ефективно прилагана система на проверка, допълнителната проверка от страна на индийските власти следва да бъде осъществявана своевременно, тоест нормално преди проверката на място при разследване във връзка с изравнителни мита. Изчислението на размера на митото при свръх освобождаване, предоставено от един износител след оповестяването, нито е своевременно, нито е направено от ПИ. Следователно трябва да бъде пренебрегнато.
(46)
Размерът на субсидиите за износителите, които използват САЛ, е изчислен въз основа на очакваните вносни мита (основните мита и специалните допълнителни мита) върху суровините, внесени по четирите подрежими, които се използват при производството на засегнатия продукт по време на периода на разследване във връзка с прегледа, както е посочено в точка 31 (числител). В съответствие с член 7, параграф 1, буква а) от основния регламент, средствата, които задължително са изразходвани за получаването на субсидията, са извадени от размера на субсидиите при направено обосновано молба. В съответствие с член 7, параграф 2 от основния регламент, сумите на субсидиите са разделени на експортния оборот, генериран от засегнатия продукт по време на периода на разследването, като подходящ делител, тъй като субсидиите зависят от осъществяването на износа и не са предоставяни при позоваване на количествата, които са изработени, завършени, изнесени или транспортирани.
(47)
Шест дружества се възползваха от този режим през периода на разследването във връзка с прегледа и получиха субсидии в размер между 22,0 % и 25,8 % (виж таблицата към позоваване 154).
2. Duty Entitlement Passbook Scheme (DEPBS)
а) Правна основа
(48)
Подробното описание на DEPBS се съдържа в точка 4.3 от EXIM-policy 02-07 и в раздел 4 от HOP I 02-07.
б) Право на участие
(49)
Всеки производител-износител или търговец-износител има право да участва в този режим.
в) Практическо осъществяване на DEPBS
(50)
Износител, който има право да участва в този режим, може да подаде молба за отпускане на кредит по DEPBS, който се изчислява като процент от стойността на продуктите, изнасяни по този режим. Размерът на кредитите по DEPBS е установен от индийските власти за повечето продукти, включително и за засегнатия продукт. Те се определят въз основа на SIONS, като се вземе предвид предполагаемото съдържание на суровини от внос в експортния продукт и подлежащите на облагане с мито категории при такъв предполагаем внос, независимо дали вносните мита са платени в действителност или не.
(51)
За да има право дадено дружество да получи помощ по този режим, дружеството трябва да осъществява износ. По времето на експортната сделка, износителят следва да подаде декларация до властите на Индия, в която да посочи, че осъществява износ по DEPBS. За да бъдат изнесени стоките, по време на процедурата по изпращането им, индийските митнически власти издават експортна товарителница. Този документ удостоверява, наред с другото, сумата на кредита по DEPBS, който може да бъде предоставен при тази експортна сделка. На този етап износителят знае размера на помощта, която ще получи. След издаването на експортната товарителница, ПИ няма правомощия при отпускането на кредит по DEPBS. Размерът по DEPBS, използван за изчисляване на помощта, е същия като приложения по време на изготвянето на експортната декларация. Следователно, няма възможност за изменения на размера на помощта със задна дата.
(52)
Беше установено, че в съответствие с индийските счетоводни стандарти, кредитите по DEPBS могат да бъдат заведени с натрупване като приход по търговските сметки след изпълнение на задължението за износ.
(53)
Такива кредити могат да се използват за плащане на мита върху последващ внос на всякакви стоки, които се внасят без ограничения, с изключение на средства за производство. Стоките, които се внасят срещу такива кредити, могат да бъдат продавани на местния пазар (предмет на данък върху продажбите) или да бъдат използвани другояче.
(54)
Кредитите по DEPBS са свободно прехвърляеми и са валидни в рамките на 12 месеца от датата на издаване.
(55)
Заявлението за кредит по DEPBS може да покрие до 25 експортни сделки, а ако се регистрират по електронен начин - неограничен брой експортни сделки. При кредити по DEPBS на практика няма строго ограничени крайни срокове, тъй като времевите интервали, посочени в раздел 4.47 от НОР I 02-07 винаги се отчитат от най-последната експортна сделка в рамките на дадено молба за кредит по DEPBS.
г) Коментари след оповестяването
(56)
При оповестяването трима износители, които са получили помощи по режима, направиха коментари по отношение на анализа на DEPBS, както е посочено по-горе. Те изразиха становище, че i) противно на заключенията от точки (53) и (59), материалите, които се внасят по DEPBS трябва да се използват за експортно производство и кредити по DEPBS могат да бъдат получени само ако стоките, които се изнасят са с мита върху внесените суровини, вложени в тях, ii) новата методика за изчисление за суми, които подлежат на изравнителни мерки (насочена към експортните сделки, виж съображения 61 и 62) не бива да бъде използвана, тъй като помощта, както се твърди, се дава само при използването на кредита и поради факта, че новият подход се отличава значително от по-ранната практика в ЕО, iii) спрямо DEPBS следва да бъдат наложени изравнителни мерки дотолкова, доколкото тези кредити са получени за засегнатия продукт и iv) следва да бъде взето предвид намалението на размера на кредитите по DEPBS от февруари 2004 година.
д) Изводи по отношение на DEPBS
(57)
В рамките на DEPBS се предоставят субсидии по смисъла на член 2, параграф 1, буква а), ii) и член 2, параграф 2 от основния регламент. Кредит по DEPBS представлява финансово съдействие от ПИ, тъй като кредитът евентуално може да бъде използван за компенсиране на вносни мита, като по този начин ПИ намалява приходите си от мита, които иначе биха били дължими. Освен това, при кредитите по DEPBS се облагодетелства износителя, тъй като подобрява своята ликвидност.
(58)
Освен това DEPBS зависи по закон от осъществяването на износа и следователно се счита за специфична и подлежаща на изравнителни мерки по член 3, параграф 4, буква а) от основния регламент.
(59)
Този режим не може да бъде считан за система за допустимо възстановяване на мита или система за възстановяване на мита при заместване на вносни суровини с местни по смисъла на член 2, параграф 1, буква а), ii) от основния регламент. Тя не съответства на стриктните правила, посочени в приложение I, точка i), приложение II (определение и правила за възстановяване на мита) и приложение III (определение и правила за възстановяване на мита при заместване) към основния регламент. Износителят няма задължение да използва стоките, които са внесени без мито при производствения процес, и размера на кредита не се изчислява въз основа на действително използваните количества суровини. Още повече, че няма система или процедура, чрез която да бъде потвърдено кои суровини са използвани в производствения процес на изнасяния продукт и дали не е направено свръх плащане на вносни мита по смисъла на точка i) от приложение I и приложения II и III към основния регламент. На последно място, даден износител има право на помощ по DEPBS независимо дали изобщо внася суровини. За да се възползва от този режим е достатъчно един износител да осъществява износ на стоки, без да е нужно да демонстрира, че вложените в тях суровини са от внос. По този начин, дори износители, които изцяло доставят суровини от местния пазар и не внасят стоки, които да влагат в производството си, имат право да се възползват от DEPBS.
(60)
Нито твърдението на един износител, че внасяните по този режим материали следва да се използват като суровини при производството за износ, нито твърдението, че кредити по DEPBS могат да бъдат получени само при условие че върху използвания вносен материал тежи вносно мито, са подкрепени с доказателства. В този контекст, следва да се отбележи, че ПИ не оспори в нито един момент фактическото описание на DEPBS, изложено по-горе. Следователно твърденията следва да бъдат отхвърлени.
е) Изчисляване на размера на субсидията
(61)
В съответствие с член 2, параграф 2 и член 5 от основния регламент, размерът на субсидиите, които подлежат на изравнителни мерки, е изчислен от гледна точка на помощта за получателя, които са налице през периода на разследването. В тази връзка се счита, че помощта се прехвърля на получателя в момент, в който се осъществява експортна сделка по този режим. В този момент ПИ е длъжно да откаже митата, което представлява финансово съдействие по смисъла на член 2, параграф 1, буква а), ii) от основния регламент. Както е посочено в съображение 51 по-горе, след като митническите власти издадат товарителницата, в която, освен друго, е посочена сумата по DEPBS, която следва да се предостави при тази експортна сделка, ПИ няма право на преценка дали да предостави субсидията или не, както и няма право на преценка относно размера на субсидията. Освен това, както е посочено по-горе в същата точка, всяка промяна в размера на кредитите по DEPBS между действителния износ и издаването на разрешително по DEPBS не може да действа със задна дата върху размера на предоставените помощи. В допълнение, както е посочено в съображение 52, в съответствие с индийските счетоводни стандарти дружествата могат да завеждат кредитите по DEPBS с натрупване като приход при осъществяване на експортната сделка. Накрая, по силата на самия факт, че дадено дружество е наясно, че ще получи субсидия по DEPBS и реални помощи по други режими, дружеството вече е в по-изгодна и по-конкурентоспособна позиция, тъй като тези субсидии могат да бъдат отразени при предлагането на по-ниски цени.
(62)
Основна причина за налагането на изравнително мито е компенсирането на нелоялните търговски практики, основани върху незаконно конкурентно предимство. Предвид горното се счита за приемливо оценката на помощта по DEPBS да се извършва чрез сумиране на кредитите от всички експортни сделки по този режим през периода на разследване.
(63)
Коментарите при оповестяването не са довели до ревизия на метода на изчисление. Новата методика вече е използвана в недалечното минало от Европейските общности, например в контекста на казуса, свързан със системите от графитни електроди (7). Освен това, принципите на правна сигурност и законови очаквания не пречат на промяна в методиката. Най-напред, резултатът от новия метод не е пълна преоценка на режима, която винаги е давала възможност за изравнителни мерки. На второ място този подход е, освен друго, последица от фактите, установени от Комисията в хода на неотдавнашните разследвания, напр. вписване на кредитите по DEPBS с натрупване в съответствие с индийските счетоводни стандарти и фактическата липса на крайни срокове за подаване на заявление за такива кредити в рамките на EXIM policy. Освен това, коментарите след оповестяването потвърдиха, че в момента, в който се извършва експортна сделка по този режим, съответният доставчик получава неотменимо право на кредити по DEPBS. Именно този момент е изключително важен, за да бъде установено прехвърлянето на помощта, както е посочено в съображение 61, а не последващата употреба, тъй като износител с такова неотменимо право е в много по-изгодно финансово отношение.
(64)
Противно на становищата на някои изнасящи производители, дори кредита по DEPBS, генериран от продукти, обект на износ, различни от засегнатия продукт, следва да бъде разглеждан, когато се установява сумата на подлежащите на изравнителни мерки кредити по DEPBS. По DEPBS не съществува задължение, което да ограничава използването на кредити само до безмитния внос на суровини, свързани с определен продукт. Тъкмо обратното, кредитите по DEPBS са изцяло прехвърляеми, могат дори да бъдат продавани или използвани за внос на стоки без ограничения (суровините за засегнатия продукт се включват в тази категория), с изключение на средствата за производство. Следователно, засегнатият продукт може да се ползва от всички кредити по DEPBS.
(65)
Освен това, намаляването на размера на кредитите по DEPBS след периода на разследването в рамките на прегледа не може да бъде взето предвид, тъй като според член 11, параграф 1 от основния регламент информация, която се отнася до период след ПР, обикновено не следва да бъде взета предвид. Освен това няма гаранция, че в бъдеще ПИ няма да увеличи размера на кредитите по DEPBS.
(66)
При направени обосновани твърдения, средствата, които задължително се изразходват във връзка с получаването на субсидията, са извадени от кредитите и е получен размера на субсидията като числител, съгласно член 7, параграф 1, буква а) от основния регламент. В съответствие с член 7, параграф 2 от основния регламент, тези субсидии са разделени на целия експортен оборот по време на периода на разследването в рамките на прегледа като подходящ знаменател, тъй като субсидиите зависят от осъществяването на износа, а не се отпускат в съответствие с изработените, произведени, изнесени или транспортирани количества. Пет дружества се възползваха от този режим по време на периода на разследване и получиха субсидии между 3,2 % и 8,0 % (виж таблицата в съображение 154).
3. Режим на експортно ориентираните единици („СЕОЕ“)/Режим на специалните икономически зони (ССИЗ)
а) Правна основа
(67)
Подробностите относно тези режими се съдържат съответно в глава 6 (СЕОЕ) и глава 7 (ССИЗ) на EXIM-policy 02-07 и НОР I 02-07.
б) Право на участие
(68)
С изключение на изцяло търговските дружества, всички предприятия, които по принцип се ангажират да изнасят цялото си количество стоки или услуги, могат да бъдат изградени по СЕОЕ и ССИЗ. Все пак, за разлика от обслужващия и селскостопанския сектор, предприятията в индустриалните отрасли следва да отговарят на изискването за минимален инвестиционен праг по отношение на материалните активи (10 милиона индийски рупии), за да имат право да участват в СЕОЕ.
в) Практическо осъществяване
(69)
ССИЗ е режимът приемник на предишния Режим на зоните за преработка при износа (СЗПИ). СИЗ представляват специално очертани безмитни територии, които по EXIM-policy 02-07 се считат за чужда територия за целите на търговските операции, митата и данъците. Вече работят 14 СИЗ и други 13СИЗ са одобрени от индийските власти.
(70)
ЕОЕ от друга страна са по-гъвкави в географско отношение и могат да бъдат установени навсякъде в Индия. Този режим допълва ССИЗ.
(71)
Заявлението за статут на ЕОЕ или СИЗ следва да съдържа подробности за следващия петгодишен период, освен за друго, за планираните производствени количества, прогнозираната стойност на износа, изискванията по отношение на вноса и местни изисквания. В случай, че властите приемат заявлението на дружеството, ще му бъдат съобщени общите и специални условия, съпътстващи това одобрение. Признаването му като дружество в рамките на СИЗ/ЕОЕ е валидно за срок от пет години. То може да бъде допълнително подновено.
(72)
Решаващо задължение на една ЕОЕ или една СИЗ, както е определено в EXIM-policy 02-07, е да постигне нетна печалба в чуждестранна валута (НПЧВ), тоест през съответния период (пет години) общата стойност на износа трябва да бъде по-висока от общата стойност на внесените стоки.
(73)
ЕОЕ/единиците в СИЗ имат право на следните отстъпки:
i)
Освобождаване от вносни мита на всички видове стоки (включително средствата за производство, суровините и консумативите), които са необходими за изработката, производството, преработката или свързани с тях операции;
ii)
Освобождаване от акциз на стоки, доставени от местни източници;
iii)
Възстановяване на централния данък върху продажбите, платим върху стоките, които се доставят от местни източници;
iv)
Възможност да се продаде част от производството на местния пазар при плащане на дължимите данъци върху завършения продукт като изключение от общото изискване за износ на цялото производство;
v)
Освобождаване от данък върху доходите, който по принцип се дължи върху печалбите, реализирани при експортните продажби в съответствие с раздел 10А или раздел 10Б от Закона за данък върху доходите в рамките на 10-годишен срок след стартиране на дейността, но не по-късно от 2010 г.;
vi)
Възможност за 100 % собственост под формата на чуждо дялово участие.
(74)
Макар и отстъпките по двата режими да са сравними до голяма степен, съществуват някои разлики. Например, само една ЕОЕ може да получи 50 % намаление на митата, платими при вътрешни продажби (продажби в зоната на вътрешната тарифа (ЗВТ)), докато при СИЗ са платими 100 % от митата при такива продажби. Една единица ЕОЕ може да продаде до 50 % от оборота си на вътрешния пазар при такава намалена ставка.
(75)
Единиците, които работят по тези режими са оставени на митница под надзора на митническите служители в съответствие с раздел 65 на Закона за митниците.
(76)
Те са правно задължени да поддържат, в определен формат, точен отчет за целия внос, за потреблението и оползотворяването на всички вносни материали и на осъществения износ. Тези документи следва да се представят на компетентните органи периодично, според изискванията (тримесечни и годишни доклади за напредъка).
(77)
Въпреки това, „по някое време (от ЕОЕ или СИЗ единица) ще се изисква да свържат всяка вносна пратка със съответния износ, трансфер до други единици, продажби в ЗВТ или запаси“, параграф 10.2 от приложение 14-I и параграф 13.2 от приложение 14-II към НОР I 02-07.
(78)
Вътрешните продажби се изпращат и регистрират на основата на саморазрешаването. Процесът на изпращане на експортните пратки на дадена ЕОЕ се наблюдава от служител от митницата/бюрото по акцизите, който е на постоянна работа в ЕОЕ. Дружеството е задължено да възстанови на ПИ разходите за заплата на такъв постоянен служител.
(79)
„Всички дейности на единиците на СИЗ в рамките на зоната, освен ако не е посочено друго, включително износ и повторен внос на стоки“ следва да се осъществяват чрез процедурата на „саморазрешаване“, както е посочено в параграф 29 от приложение 14-II към НОР I 02-07. По този начин не се извършват рутинни проверки на експортните пратки на СИЗ единица от страна на митническите власти.
(80)
В настоящия случай, СЕОЕ е използвана от един от сътрудничещите износители. Тъй като ССИЗ не е използвана, не е необходимо да бъде анализирана възможността за прилагане на изравнителни мерки по този режим. Сътрудничещият износител, който използва СЕОЕ е оползотворил режима за вноса на суровини и средства за производство без да плаща вносни мита, да осигурява стоки на местно равнище без акциз, като при това му се изплащат средствата, които е платил като данък продажби и да продаде част от продукцията си на вътрешния пазар. По този начин, той се възползва от всички отстъпки, описани в съображение 73, i) и iv). Засегнатият износител също така се възползва от разпоредбите, свързани с освобождаването от данък върху доходите във връзка с СЕОЕ. Все пак, посоченото освобождаване от данък върху доходите попада под по-широкомащабния режим за освобождаване от данък върху доходите, анализът на който е изложен в съображения 117 и 118.
г) Коментари при оповестяването
(81)
При оповестяването един изнасящ производител изрази становище, че СЕОЕ, ако изобщо бъде подлагана на изравнителни мерки, това следва да бъде дотолкова, доколкото митата, платени при вътрешните продажби не покриват напълно сумата на вносните мита, от които е освободен вноса на суровини, използвани за производството на продукти, които се реализират на местния пазар (свръх освобождаване). Износителят е на мнение, че що се отнася до СЕОЕ, която, както се твърди, наподобява системата за активно усъвършенстване на ЕО, е уместно да има система за проверка в съответствие с разпоредбите на приложения I, II и III към основния регламент. В тази връзка се твърди, че в действителност индийските власти не изискват осъществяване на връзка между входящите суровинни материали и произведената продукция за износ (виж съображение 77), тъй като това не е задължително според основния регламент или Споразумението на СТО относно субсидиите и изравнителните мерки (ССИМ) при една добра система на проверка. Освен това, износителят посочва, че вътрешната му система за определяне на партиди осигурява необходимата информация за връзката между входящи материали и изходящ продукт. Износителят допълнително посочи, че вътрешните му продажби представляват по-малко от 5 % от продажбите му по време на ПР. Той също така посочи, че периодичната оценка на месечната възвращаемост от данъци върху продажбите, която се извършва от ПИ, е достатъчна за покриването на стандартите на проверка, определени от основния регламент.
(82)
Освен това той твърди, че i) за нуждите на изчисляването не следва да бъде взета предвид не сумата на суровините, внесени през периода на разследването във връзка с прегледа, както е посочено в точка 19 от годишния доклад за напредъка за тази ЕОЕ, а сумата на суровините, които са използвани през този период, както е посочено в точка 20 от същия доклад и ii) периодът на разпределяне по отношение на митата, спестени при вноса на средства за производство, следва да се базира на специфичния за дружеството срок на амортизация, а не на средния срок на амортизация за всички сътрудничещи изнасящи производители. В допълнение е изразено становище, че добавената лихва (прилагания търговски лихвен процент в Индия през ПР) следва да бъде намалена до претеглената средна стойност, на която е основана тази ЕОЕ през периода на разследването.
д) Извод относно СЕОЕ
(83)
Освобождаването на ЕОЕ от два вида вносни мита (основното мито и специално допълнително мито) и възстановяването на данък върху продажбите представляват финансово съдействие от страна на ПИ по смисъла на член 2, параграф 1, буква а), ii) от основния регламент. Наблюдава се отказ от приходи, които биха били дължими при отсъствието на този режим, а ЕОЕ се облагодетелства по смисъла на член 2, параграф 2 от основния регламент, като запазва ликвидността си поради факта, че не се налага да плаща мита, които иначе са дължими и получава право на възстановяване на данъци върху продажбите.
(84)
Освобождаването от акциз и неговият еквивалент под формата на вносно мито (допълнително мито) обаче не водят до отказ от приходи, които иначе биха били дължими. Акцизите и допълнителните мита, ако бъдат платени могат да се използват като кредит за собствени бъдещи задължения за плащане на мита (т.нар. механизъм на централизиран ДДС - CENVAT). Следователно тези мита не са окончателни. Чрез механизма за данъчен кредит по CENVAT се налага окончателно мито само върху добавената стойност, а не върху влаганите материали.
(85)
По този начин освобождаването от основното мито, специалното допълнително мито и данъка върху продажбите представляват субсидии по смисъла на член 2 от основния регламент. Те зависят по закон от осъществяването на износа и следователно могат да бъдат считани за специфични и подлежащи на изравнителни мерки според член 3, параграф 4, буква а) от основния регламент. Експортната цел на ЕОЕ, както е посочено в параграф 6.1 на EXIM policy 02-07, е задължително условие за получаване на стимулите.
(86)
Освен това, обратно на становището на един износител, тези субсидии не могат да бъдат считани като системи за допустимо възстановяване на мита или възстановяване на мита при заместване по смисъла на член 2, параграф 1, буква а), ii) от основния регламент. Те не са в съответствие със стриктните правила, заложени в приложение I (букви з) и и), приложение II (определение и правила за възстановяване на мита) и приложение III (определение и правила възстановяване на мита при заместване) към основния регламент. Сравнимостта на СЕОЕ със системата за активно усъвършенстване на ЕО в този контекст е без значение, тъй като системата на ЕО не е предмет на настоящото разследване.
(87)
Дотолкова, доколкото разпоредбите по възстановяването на данък върху продажбите и освобождаване от данък при внос се използват при закупуване на средства за производство, те не са в съответствие с правилата на системите за допустимо възстановяване на мита, тъй като тези стоки не се консумират в производствения процес, както се изисква от приложение I буква з) (възстановяване на данък при продажбите) и и) (освобождаване от вносни мита). Износителят възрази на този анализ и посочи като аргумент, че тъй като средствата за производство са необходими за производството, те не могат сами по себе си да бъдат изключени от допустимото възстановяване на мита от мита. Все пак тези разсъждения нямат отражение в текста на приложение I буква з) и и), тъй като средствата за производство се използват за самото производство и не се изразходват в него. Следователно аргументът е отхвърлен.
(88)
В допълнение и предвид другите ползи по този режим, независимо от внимателното разглеждане на становищата на износителя, беше потвърдено, че ПИ няма ефективна система или процедура за проверка, за да потвърди дали и в какъв размер материалите за влагане в производството без мита и данъци върху продажбата са изразходвани при производството на изнасяния продукт (приложение II, точка II, параграф 4 от основния регламент и в случая на режимите за възстановяване на мита при заместване, приложение III, точка II, параграф 2 от основния регламент).
(89)
Една ЕОЕ може да продава значително количество от нейното производство на вътрешния пазар, до 50 % от годишния оборот. Следователно не съществува правно задължение да бъде изнасяно цялото количество от произведените продукти. Още повече, че поради процедурата на саморазрешаване тези вътрешни сделки се осъществяват без надзор и контрол от страна на правителствен служител. Следователно, местата за оставяне на стоки на митница на ЕОЕ поне отчасти не са предмет на физически контрол от страна на индийските власти. Това обаче повишава значението на бъдещите елементи на проверка, особено контрола на връзката между безмитния внос на суровини за влагане и износа на произведените чрез тях продукти, за да могат да бъдат окачествени като система за проверка във връзка с възстановяването на мита. Счита се, че ЕОЕ, предмет на настоящото разследване, през ПР не продава 50 % от годишния оборот на вътрешния пазар, а само около 5 %. Все пак това няма отношение към по-общата оценка на адекватността на прилаганата система за проверка.
(90)
Що се отнася до бъдещите етапи на проверка, следва да се припомни, както е посочено в съображение 77 и потвърдено от твърденията на износителя, че една ЕОЕ е вече de jure и непрекъснато длъжна да прави връзка между всяка вносна пратка и местоназначението на съответния получен продукт. Само упражняването на такъв контрол на пратките би осигурил на индийските власти достатъчно информация относно крайното местоназначение на влаганите материали с цел проверка дали освободените от мито/данък продажби не надвишават вложеното в продукцията за износ. Месечните приходи от данъци при вътрешните продажби, които периодично се оценяват от индийските власти, не са достатъчни. Вътрешните системи на дружествата, които се поддържат без да има такова правно задължение в рамките на експортно-импортната политика, като например системата за партиди, също не са достатъчни, за да заместят такова основно изискване за наличието на система за проверка при възстановяване на мита. Освен това една система за проверка при възстановяване на мита от мито следва да бъде проектирана и въведена в действие от правителството, а не изграждането на информационна система да бъде оставено на усмотрението на управлението на всяко отделно засегнато дружество. Докладите от одита на индийските власти са изискани както от дружеството, така и от ПИ, но така и не са предоставени, като не са приведени никакви доводи. Следователно, потвърждава се, че тъй като индийската експортно-импортна политика не изисква задължително от ЕОЕ да регистрира връзката между суровините за влагане и получения продукт, не е изграден ефективен механизъм на контрол от ПИ, чрез който да се определи кои от суровините са изразходвани при производството на продукцията за износ и в какви количества.
(91)
Освен това правителството на Индия нито извърши по-нататъшно проучване въз основа на действително изразходваните суровини, макар че такова е необходимо при отсъствието на ефективна система за проверка (приложение II, точка II, параграф 5 и приложение III, точка II, параграф 3 от основния регламент), нито доказа наличието на свръх освобождаване. Следва да се припомни, че такова по-нататъшно проучване по принцип следва да се завърши преди да бъде извършено посещението за проверка при такова разследване, така че проверката, ако бъде счетена за уместна, да може да се базира на заключенията на това по-нататъшно проучване, както е посочено в член 11, параграф 8 и член 26, параграф 1 от основния регламент.
е) Изчисляване на размера на субсидията
(92)
Съответно, при отсъствието на система за допустимо възстановяване на мита или система за възстановяване на мита при заместване, помощта, спрямо която могат да бъдат наложени изравнителни мерки, е пълното освобождаване от вносни мита (основно мито и специално допълнително мито), които обикновено се дължат при внос, както и възстановяването на данъка върху продажбите, и двете по време на периода на разследване в рамките на прегледа.
(93)
Отхвърлено е твърдението на износителя да бъде взет предвид единствено размера на спестените мита и данъци върху продажбите, които са свързани със суровините, изразходвани през периода на разследване в рамките на прегледа. Прехвърлянето на помощта по смисъла на член 2, параграф 2 от основния регламент става при доставката на материалите за влагане без мита или данъци върху продажбите, тъй като обикновено на този етап тези мита са дължими.
i) Освобождаване от вносни мита (основно мито и специално допълнително мито) и възстановяване на данъка върху продажбите на суровини
(94)
Размерът на субсидията за износителя, който използва СЕОЕ, е изчислен въз основа на вносните мита (основно мито и специално допълнително мито) върху материалите, внесени за производствения сектор, неразпределените в дози лекарства и свързващи вещества, и възстановения данък върху продажбите за този сектор, и двете по време на периода на разследване във връзка с прегледа. Таксите, които задължително се плащат за получаването на субсидията в съответствие с член 7, параграф 1, буква а) от основния регламент, се изваждат от нейния размер, за да се получи размера на субсидията като числител. В съответствие с член 7, параграф 2 от основния регламент, размерът на тази субсидия е разделен на оборота от износ, генериран от сектора на фармацевтичните продукти на едро (сектора) през периода на разследване във връзка с прегледа, като знаменател, тъй като субсидията зависи от осъществяването на износа, а не се отпуска с оглед на изработените, произведени, изнесени или транспортирани количества. Маржът на субсидията, получен по този начин, е 29,6 %.
ii) Освобождаване от вносни мита (основно мито и специални допълнителни мита) върху средствата за производство
(95)
За разлика от суровините, средствата за производство не се влагат физически в завършените стоки. В съответствие с член 7, параграф 3 от основния регламент, помощта за разследваното дружество е изчислена въз основа на неплатените мита върху внесените средства за производство, разпределени върху определен период, който отразява обичайния срок на амортизация на такива средства за производство в отрасъла на засегнатия продукт. С цел да се определи такъв обичаен срок на амортизация се изчислява средното, претеглено от сроковете на амортизация, използвани от всички сътрудничещи износители. Молбата на ЕОЕ, обект на разследването, да се използва срок на амортизация, който е за конкретното дружество, е трябвало да бъде отхвърлено, тъй като „обичаен“ не е синоним на „индивидуален“, а на „представително средно ниво“. Изчислената по този начин сума, която е отнесена към периода на разследването във връзка с прегледа, е коригирана като е добавена лихва за този период, за да бъде отразена стойността на помощта във времето и съответно да бъде установена цялата помощ по този режим за получателя. Размерът на добавената лихва се базира на търговския лихвен процент през периода на разследването в Индия. Молбата на износителя да се използва неговата по-ниска усреднена лихва не е довело до по-различен резултат, тоест маржът на субсидията остава същият. Таксите, които задължително се плащат за получаването на субсидията в съответствие с член 7, параграф 1, буква а) от основния регламент, се изваждат от нейния размер, за да се получи размера на субсидията като числител. В съответствие с член 7, параграфи 2 и 3 от основния регламент, размерът на тази субсидия е разделен на оборота от износ, генериран от сектора през периода на разследване във връзка с прегледа, като знаменател, тъй като субсидията зависи от осъществяването на износа, а не се отпуска с оглед на изработените, произведени, изнесени или транспортирани количества. Маржът на субсидията, получен по този начин, е 1,3 %.
(96)
По този начин, цялостният марж на субсидията по СЕОЕ за засегнатото дружество възлиза на 30,9 %.
4. Режим за поощряване на експорта на средства за производство (EPCG)
а) Правна основа
(97)
Подробно описание на EPCG се съдържа в глава 5 от EXIM policy 02-07 и глава 5 на HOP I 02-07.
б) Право на участие
(98)
Производители износители, търговци износители „свързани с“ второстепенни производители и доставчици на услуги имат право да участват в този режим.
в) Практическо осъществяване
(99)
При условията на задължения за износ, дадено дружество има право да изнася средства за производство (нови и от април 2003 г. и употребявани, но не по-стари от 10 години) при намален размер на митото. В тази връзка ПИ издава при подаване на заявление и плащане на такса разрешително за EPCG. От април 2000 г. режимът предвижда намалена ставка на вносното мито от 5 %, приложима за всички средства за производство, внесени по този режим. До 31 март 2000 г. прилаганата действителна ставка на митото е 11 % (включително 10 % допълнителна такса), а за внос с голяма стойност - нулева. С цел да бъдат спазени задълженията, свързани с износа, внесените средства за производство следва да бъдат използвани за производството на определено количество стоки за износ в рамките на определен период от време.
(100)
Притежателят на разрешително по EPCG може да осигурява средствата за производство от местни източници. В този случай местният производител на средства за производство може да се възползва от възможността за безмитен внос на елементи, които са необходими за производството на тези средства за производство. Алтернативно, местният производител може да поиска помощ за недействителен износ по отношение на доставката на средства за производство на притежателя на разрешително по EPCG.
г) Коментари при оповестяването
(101)
След оповестяването ПИ и един изнасящ производител изразиха становище, че i) срока на амортизация, използван по отношение на средствата на производство, както те твърдят, не е известен на заинтересованите страни по подходящ начин и ii) не е достатъчно добре изложено защо и до каква степен е добавена лихва, за да се получи сумата на субсидията, спрямо която могат да бъдат приложени изравнителни мерки.
д) Извод по отношение на EPCG
(102)
В рамките на EPCG се осигуряват субсидии по смисъла на член 2, параграф 1, буква а), ii) и член 2, параграф 2 от основния регламент. Намаляването на митото представлява финансово съдействие от ПИ, тъй като тези отстъпки намаляват постъпленията от мита, които са иначе дължими. Освен това с намаляването на митото се прехвърля привилегия върху износителя, тъй като спестените при вноса мита подобряват неговата ликвидност.
(103)
Освен това EPCG зависи по право от осъществяването на износа, тъй като такива разрешителни не могат да бъдат получени без ангажимент за износ. Следователно тя се счита за специфична и подлежаща на изравнителни мерки по член 3, параграф 4, буква а) от основния регламент.
(104)
В крайна сметка този режим не може да бъде считан за система за допустимо възстановяване на мита или система за възстановяване на мита при заместване по смисъла на член 2, параграф 1, буква а), ii) от основния регламент. Средствата за производство не се покриват от обхвата на такива допустими системи, както е посочено в приложение I, точка i) от основния регламент, тъй като те не се изразходват в производството на изнасяните продукти.
е) Изчисляване на размера на субсидията
(105)
Размерът на субсидията е изчислен в съответствие с член 7, параграф 3 от основния регламент въз основа на неплатените мита върху внесените средства за производство, разпределени в рамките на период, който отразява срока на обичайна амортизация на такива средства за производство в антибиотичната промишленост. В съответствие с установената практика, изчислената по този начин сума, която е отнесена към периода на разследване във връзка с прегледа, е коригирана, като е добавена лихва за периода, за да бъде отразена пълната стойност на помощта във времето. За тази цел е счетен за подходящ търговският лихвен процент, приложим в Индия по време на периода на разследването. Таксите, които задължително се плащат за получаването на субсидията се изваждат от нейния размер в съответствие с член 7, параграф 1, буква а) от основния регламент, така че да се получи размера на субсидията като числител. В съответствие с член 7, параграфи 2 и 3 от основния регламент, размерът на тази субсидия е разделен на оборота от износ през периода на разследване във връзка с прегледа като подходящ знаменател, тъй като субсидията зависи от осъществяването на износа, а не се отпуска с оглед на изработените, произведени, изнесени или транспортирани количества. Размерът на изчислените по този начин субсидии е незначителен.
(106)
Тъй като EPCG няма да подлежи на изравнителни мерки в конкретния случай, не е необходимо да се отговаря на съответните коментари, направени след оповестяването.
5. Режим на експортно кредитиране (ECS)
а) Правна основа
(107)
Подробностите по режима са изложени чрез циркулярен документ IECD № 5/04.02.02.)2002-03 (Експортно кредитиране в чуждестранна валута) и циркулярен документ IECD № 4/04.02.02/2002-03 (Експортно кредитиране в рупии) на Резервната банка на Индия (RBI), адресиран до всички търговски банки в Индия.
б) Право на участие
(108)
Произвеждащите износители и търговците износители имат право да участват в този режим.
в) Практическо осъществяване
(109)
В рамките на този режим, RBI задължително определя максимални прагове на лихвените проценти, приложими спрямо експортните кредити, както в индийски рупии, така и в чужда валута, които търговските банки могат да наложат на износителя „с цел да осигурят на износителите кредити на международни конкурентни лихвени проценти“. ECS се състои от две подрежими ECS преди изпращане (пакетен кредит), който покрива кредитите, предоставени на даден износител за финансиране на покупката, преработването, производството и/или спедицията на стоките преди износа и ECS след изпращането, която предвижда заеми на работен капитал с цел финансиране на вземанията по износа. RBI също така нарежда на банките да осигурят известна част от техния нетен банков кредит за експортно финансиране.
(110)
В резултат на тези циркулярни писма на RBI износителите могат да получат експортни кредити при преференциални лихвени проценти, сравнено с лихвените проценти на обикновените търговски заеми (кешови кредити), които се определят изцяло в пазарни условия. В тази връзка в циркулярното писмо за експортни кредити в рупии се отбелязва, че „тавана на лихвените проценти по кредитите, които се предлагат на износителите както е посочено в това циркулярно писмо, е по-нисък от максималния размер при отпускане на заеми, който обикновено се начислява на други заематели и в този смисъл представляват отстъпки“. Разликата в процентите може да бъде намалена при дружества с добър кредитен рейтинг. Всъщност дружествата с висок рейтинг могат да бъдат в състояние да получат експортни кредити и кешови кредити при еднакви условия.
г) Коментари при оповестяването
(111)
При оповестяването двама износители, които са получили помощи по този режим, възразиха, че ECS не представлява субсидия, спрямо която могат да бъдат предприети изравнителни мерки. В тази връзка те изразиха становище, че i) субсидия, спрямо която могат да бъдат предприети изравнителни мерки, изисква прехвърлянето на публични средства, ii) размерът на кредитите по ECS се определя при пазарни условия, тъй като различните търговски банки предлагат съвсем различни лихвени проценти и iii) лихвените проценти за кешовите кредити са по-високи в сравнение с тези на експортните кредити, тъй като експортното финансиране е по-малко рисково (самоизпълняващо) и в случая с експортно кредитиране в чужда валута поради по-ниската инфлация на свободно конвертируемите чужди валути в сравнение с индийските рупии, което както се твърди оказва влияние върху лихвените проценти.
(112)
Освен това, един износител твърди, без да предоставя ново изчисление на маржа на субсидиите, че за целите на изчислението следва да се вземат предвид процентите на други банки, а не на посочените по време на проверката отпускащи заеми банки, като във всеки случай за сравнението следва да се вземат предвид само най-ниските проценти както за експортни кредити, така и за кешови кредити. Друг износител твърди, без да предоставя доказателства, че средствата по заема следва да бъдат намалени с 25 %, което се твърди, че представлява собствения капитал, макар и в счетоводните документи да е посочен като чужд капитал.
д) Заключение за ECS
(113)
Най-напред, преференциалните лихвени проценти за кредит по ECS, определени в циркулярните писма на RBI, упоменати в съображение 107, могат да намалят разходите по лихвите на даден износител, сравнено с разходите по кредита, които изцяло се определят от пазарните условия и в този случай се осъществява прехвърляне на привилегии върху този износител по смисъла на член 2, параграф 2 от основния регламент. Само в случаите на онези сътрудничещи износители, при които са установени такива различия в процентите, е направен извод, че са прехвърлени привилегиите. Противоположно на становищата, изложени по-горе, разликите в лихвените проценти не могат да бъдат обяснени само с пазарното поведение на търговските банки. Експортното финансиране не е само по себе си по-сигурно от вътрешното финансиране. Всъщност обикновено се възприема като по-рисковано и степента на обезпечаване, която се изисква за определен кредит, независимо от обекта на финансиране, е чисто търговско решение на дадена търговска банка. Разликите в лихвените проценти при различните банки са резултат от методиката на RBI, която определя максимални размери на лихвите на заемите за всяка търговска банка поотделно. В допълнение, ако не бяха циркулярните писма на RBI, търговските банки не са задължени да предоставят на заемателите експортно финансиране при евентуално по-добри лихвени проценти за експортните кредити в чужда валута. Като се обобщи отговора на тези становища, следва да се припомни, че целта на циркулярните писма на RBI е да бъде осигурено експортно финансиране при „конкурентни лихвени проценти в международен мащаб“ и самата RBI счита лихвените проценти при експортните кредити като „отстъпка“. На второ място, въпреки че търговските банки отпускат преференциални кредити по режима ECS, това представлява финансово съдействие от страна на правителството по смисъла на член 2, параграф 1, iv) от основния регламент. В този контекст, следва да се отбележи, че нито член 2, параграф 1, iv) от основния регламент, нито ССИМ изискват промяна на публичните сметки, тоест възстановяване на средствата на търговските банки от страна на ПИ, за да бъде установена субсидия, а само нареждане от страна на правителството за изпълняване на функциите, посочени в точки i), ii) и iii) от член 2, параграф 1 от основния регламент. RBI е обществен орган и следователно попада под определението за „държавен“, както е посочено в член 1, параграф 3 от основния регламент. Тя е 100 % държавна собственост, обслужва целите на държавната политика, напр. паричната политика, а управлението ѝ се назначава от ПИ. RBI дава нареждания на частните органи, тъй като търговските банки са обвързани от условия, освен други, свързани с максималните тавани на лихвените проценти върху експортните кредити, посочени в циркулярните писма на RBI разпоредбите на RBI, че търговските банки трябва да осигурят определено количество от нетния банков кредит за експортно финансиране. Това нареждане задължава търговските банки да изпълняват функциите, посочени в член 2, параграф 1, буква а), i) от основния регламент, в този случай заеми под формата на преференциално експортно финансиране. Такова пряко прехвърляне на средства под формата на заеми при определени условия обикновено е в правомощията на правителството, като на практика реално не се различава от обичайната практика на правителствата, член 2, параграф 1, буква а), iv) от основния регламент. Тази субсидия се счита за конкретна и подлежаща на изравнителни мерки, тъй като преференциалните лихвени проценти са налични само във връзка с финансирането на експортните сделки и следователно зависят от осъществяването на износа, член 3, параграф 4, буква а) от основния регламент.
е) Изчисляване на размера на субсидията
(114)
Размерът на субсидията е изчислен въз основа на разликата между платените лихви за използваните експортни кредити по време на периода на разследване във връзка с прегледа и сумата, която е платима ако същите лихвени проценти бяха приложими за обикновените търговски кредити, използвани от конкретно дружество. Размерът на субсидията (числител) се разделя на общия експортен оборот през периода на разследването като подходящ делител в съответствие с член 7, параграф 2 от основния регламент, тъй като субсидиите зависят от осъществяването на износа, а не се предоставят с оглед на изработените, произведени, изнесени или транспортирани количества. По-късното твърдение от един износител, че сумата на кредита, проверена при посещение на място, следва да бъде намалена с 25 % защото, както се твърди, до такъв размер се състои от собствени средства, нещо, което не е упоменато нито преди, нито по време на посещението за проверка, не е подкрепено с доказателства и следователно не може да бъде прието. Що се отнася до молбата да се използва нова информация по отношение на банките, отпускащи заеми вместо информацията, осигурена по време на посещението за проверка, то също е отхвърлено, тъй като такава информация не е осигурена навреме и не е била обект на проверка. Във всеки случай, този износител не е подкрепил с доказателства твърдението си, че е получил експортно финансиране от търговските банки при най-благоприятните условия. Шест дружества се възползваха от ECS. Те получиха субсидии в размер до 2,3 %.
6. Режими за данък върху доходите
а) Режим на освобождаване от данък върху доходите при експорт (СОДДЕ)
i) Раздел 80ННС от Закона за данък върху доходите (ЗДД)
(115)
Беше установено, че четирима от разследваните износители са получили право на възстановяване данък върху печалбата от експортни продажби през периода на разследване във връзка с прегледа. Правната основа на това възстановяване е изложена в раздел 80ННС от ЗДД.
(116)
Тази разпоредба на ЗДД беше премахната при оценката на годината 2005 до 2006 (т.е. за финансовата година от 1 април 2004 г. до 31 март 2005 г.) нататък. Следователно, раздел 80ННС на ЗДД няма да предостави помощи на заявителя след 31 март 2004 г. Макар и четирима от разследваните износители да се облагодетелстваха по този режим през периода на разследване във връзка с прегледа, тъй като режимът след това е оттеглен, няма да бъде подложена на изравнителни мерки в съответствие с член 15, параграф 1 от основния регламент.
ii) Раздели 10А и 10Б от ЗДД
(117)
Пълното освобождаване от данък върху печалбите от експортните продажби на едно новосъздадено предприятие в СИЗ, зона за свободна търговия, технологичен парк за електронен хардуер или софтуерен технологичен парк (раздел 10А от ЗДД) или новосъздадена ЕОЕ (раздел 10Б от ЗДД) през последните 10 години от производството продължава да бъде в сила до 31 март 2010 г.
(118)
Едно дружество се възползва през последните 10 години от помощите по раздел 10Б от ЗДД, като се започне от финансова година 1993 до 1994. Поради тази причина това дружество вече няма право на облекчения според раздел 10Б ЗДД, считано от финансова година 2003-2004 нататък. Следователно, в съответствие с член 15, параграф 1 от основния регламент, този режим няма да бъде подлаган на изравнителни мерки в настоящия случай.
б) Облекчаване на данък върху доходите за стимулиране на научноизследователска дейност (ITIRAD)
i) Правна основа
(119)
Подробното описание на ITIRAD е посочено в раздел 35 (2АВ) на ЗДД.
ii) Право на участие
(120)
Дружествата, ангажирани в бизнеса, свързан с биотехнологиите или производството на лекарства, фармацевтични продукти, химически вещества, електронно оборудване, компютри и компютърен софтуер, телекомуникационно оборудване, хеликоптери, самолети или други артикули, за които бъде съобщено, имат право да се възползват от този режим.
iii) Практическо осъществяване
(121)
За всеки разход (различен от разходите за земя или сгради) за вътрешните средства за научноизследователска дейност, който е одобрен от Отдела за научни и промишлени изследвания към ПИ, се допуска намаление със 150 % от реално извършените разходи при отчитането във връзка с данъка върху доходите. По този начин, чрез намаляване с 50 % на несъществуващи разходи (тоест разходи, които реално не са направени), базата за определяне на данъка върху доходите и съответно данъчното бреме изкуствено намаляват.
iv) Коментари при оповестяването
(122)
При оповестяването един износител, който се е възползвал от този режим, предоставя следните становища. Този режим не следва да подлежи на изравнителни мерки, тъй като i) макар и ITIRAD да е ограничено до някои отрасли, тя не е конкретна по смисъла на член 3, параграф 2 от основния регламент, тъй като всички предприятия в тези отрасли имат право да участват и ii) разходите, които са направени след 31 март 2005 г. няма да могат да се възползват от този режим според раздел 35(2АВ) подраздел 5 от ЗДД.
v) Извод по отношение на ITIRAD
(123)
В рамките на ITIRAD се осигуряват субсидии по смисъла на член 2, параграф 1, буква а), ii) и член 2, параграф 2 от основния регламент. Изкуственото намаляване на основата за облагане с данъка върху доходите представлява финансово съдействие от страна на ПИ, тъй като намалява приходите на ПИ от ДД, който би бил дължим в противен случай. Освен това, намаляването на данъка върху доходите облагодетелства дружеството, тъй като по този начин се подобрява неговата ликвидност.
(124)
ПИ възрази и повтори при оповестяването без да приведе доказателства, че правото на участие в режима за ITIRAD се базира на обективни критерии и поради този факт режимът не е конкретно насочен. Въпреки това, самата формулировка на раздел 35(2АВ) от ЗДД сочи, че ITIRAD de jure е конкретен режим по смисъла на член 3, параграф 2, буква а) от основния регламент и следователно може да бъде предмет на изравнителни мерки. Правото на участие в този режим не се ръководи от обективни критерии, които са неутрални по смисъла на член 3, параграф 2, буква б) от основния регламент. Помощите по този режим са предоставят само на някои индустриални отрасли, както е посочено в съображение 120; ПИ не е предоставило този режим на всички отрасли. Обратно на твърдението на един износител, такова ограничение съдържа елемент на специфичност, тъй като категорията „група от промишлени отрасли“ от член 3, параграф 2 от основния регламент по същия начин описва отрасловите ограничения. Това ограничение не е с икономически характер и хоризонтално приложение, както например е броя на служителите или размера на дадено предприятие.
(125)
Освен това твърдението, че разходите направени след 31 март 2005 г. са изключени от режима, не води до намаляване на възможността ѝ за прилагане на изравнителни мерки по смисъла на член 15, параграф 1 от основния регламент. Не е доказано нито че този режим вече е оттеглен в момента на окончателно оформяне на заключенията на разследването, нито че износителят няма повече да получава ползи по ITIRAD. Точно обратното, ITIRAD е в сила през цялата година на оценка 2005-2006 (тоест през финансова година 2004-2005) и може да продължи предоставянето на помощи по нея. Освен това износителят не е подкрепил с доказателства твърдението си, че не се предвижда удължаването на този режим от ПИ. В действителност действието на този режим вече е било продължавано в миналото (8). Няма признаци такова продължаване да не може да бъде осъществено с бъдещ Закон за финансите, още повече, че нито при коментарите при консултациите, нито при оповестяването ПИ не даде причина да се смята, че от 31 март 2005 г. режимът i) ще преустанови своето действие и ii) няма да бъде заместен от подобна разпоредба, свързана с облекчаване на данъка върху доходите.
vi) Изчисление на размера на субсидията
(126)
Размерът на субсидията е изчислен въз основа на разликата между дължимия данък върху доходите през периода на разследване във връзка с прегледа, независимо дали се прилагат или не разпоредбите на раздел 35(2АВ) на ЗДД. Размерът на субсидията (числител) е разделена на общия оборот през периода на разследването като подходящ делител в съответствие с член 7, параграф 2 от основния регламент, тъй като субсидиите са свързани с всички продажби, на вътрешния пазар и при износа, а не се предоставя с оглед на изработените, произведени, изнесени или транспортирани количества. За една от дружествата, които се възползваха от ITIRAD, е установен марж на субсидии от 1,5 %.
III. Регионални режими
1. Режими за индустриално стимулиране (IIS) на правителствата на Гуджарат и Пенджаб
(127)
Щатите на Гуджарат и Пенджаб предоставят на имащите право индустриални предприятия, режими на стимулиране под формата на освобождаване от и/или отсрочване на плащането на данъци върху продажбите с цел поощряването на индустриалното развитие на икономически изостаналите райони в тези щати. Тъй като на практика режимите са идентични, те се оценяват заедно.
а) Правна основа
(128)
Подробно описание на тези режими, прилагани от правителството на Гуджарат (ПГ) и от правителството на Пенджаб (ПП) се съдържа съответно в Резолюция на ПГ № INC-1090-1023-(2)-I(GR № 2) от 16 октомври 1990 г. и Резолюция на ПП № 15/43/96-5IВ/2238 от 20 март 1996 г.
б) Право на участие
(129)
Дружествата, които изграждат ново индустриално предприятие или извършват мащабно разширение на съществуващо индустриално предприятие в изостанали райони имат право да се възползват от тези режими. Независимо от това, има изчерпателни списъци с индустриални отрасли, които нямат право да участват в режимите, така че предприятията в някои сфери не могат да се възползват от стимулирането.
в) Практическо осъществяване
(130)
В рамките на тези режими дружествата се задължават да инвестират в изостанали райони. Тези райони, които представляват определени териториални единици в два щата, се класифицират в съответствие с тяхното икономическото развитие в отделни категории докато в същото време има райони, които са изключени или „под забрана“ за прилагане на режими на стимулиране. Основните критерии за установяването на размера на стимулирането са сумата на инвестицията и района, в който е или ще бъде разположено предприятието.
(131)
Стимулите могат да бъдат предоставени по всяко време, тъй като няма ограничения нито по отношение на подаване на заявление за предоставянето им, нито в изпълнението на количествени критерии.
г) Коментари при оповестяването
(132)
При оповестяването двама износители, които са се възползвали по IIS са изразили становище, че i) IIS не представлява експортна субсидия, а ii) представлява само компенсация за допълнителни разходи поради липсата на подходяща инфраструктура в определените изостанали райони и iii) че от 5 юли 2003 г. един износител вече не се възползва от режима.
д) Извод по отношение на IIS
(133)
Тези режими предоставят субсидии по смисъла на член 2, параграф 1, буква а), ii) и член 2, параграф 2 от основния регламент. Те представляват финансово съдействие съответно от ПГ и ПП, тъй като стимулирането чрез тях, в настоящия случай освобождаването от данък върху продажбите, намаляват постъпленията от данъци, които иначе биха били дължими. Освен това тези стимули предоставят привилегии на дадено дружество, тъй като подобряват финансовото му състояние поради факта, че не се плащат данъци, които иначе биха били дължими.
(134)
Освен това, режимите са специфични за определения район по смисъла на член 3, параграф 2, буква а) и член 3, параграф 3 от основния регламент, тъй като се предоставят само на някои дружества, които са инвестирали в определени географски райони в рамките на юрисдикцията на съответните щати. Те не се предоставят на дружества, които са разположени извън тези райони, като освен това степента на облагодетелстване зависи от съответния район.
(135)
ПИ не споделя тази оценка. То възрази, че международната търговия сама по себе не е обект на данък върху продажбите, както е посочено и в индийската конституция. ПИ допълни, че такива режими не са отказ от приходи, които иначе биха били дължими по отношение на експортните сделки и следователно не следва да подлежат на изравнителни мерки. Противно на становищата след оповестяването от страна на двама износители в тази връзка, режимът не е преценена като експортна субсидия по смисъла на член 3, параграф 4, буква а) от основния регламент, която е пряко насочена върху износа на засегнатия продукт, но иначе е определена като специфична (виж съображение 134). Пряка връзка между субсидията и изнасяния продукт не се изисква, за да може режимът на субсидиите да дава възможност за прилагане на изравнителни мерки. В съответствие с член 1, параграф 1 от основния регламент е достатъчно да бъде установена пряка връзка между субсидията и дружеството производител. На основата на принципа, че „парите са търгуеми“ всеки вид местна субсидия посредством по-ниски цени ще бъде отразена и в експортните сделки, тъй като такава субсидия подобрява цялостната ликвидност на дружеството. Освен това, ПИ не е предоставило доказателства, че общото освобождаване от данък при експортните продажби покрива задълженията и по отношение на данъка върху материалите за влагане. Всъщност, в настоящия случай дружествата използват IIS за да компенсират задълженията по отношение на данъка върху продажбите.
(136)
ПИ възрази, че IIS, макар и да са ограничени до някои изостанали райони на територията на Пенджаб и Гуджарат, не следва да се считат за специфични, тъй като както се твърди, те не облагодетелстват определени предприятия в тези специално определени райони. Все пак ПИ призна, че не всички видове производство в рамките на тези определени територии са подходящи за IIS. Всъщност, регионалното ограничение на режима на държавни субсидии до всички предприятия в специално определени райони в рамките на неговата територия само по себе си носи специфичност. При този вид режими едни дружества са предпочетени пред други, тъй като дадено дружество в подходящ район може да получи помощ, докато нейните конкуренти, които не са разположени в подходящ район не могат. Такова разделение не е обективно по смисъла на член 3, параграф 2, буква б) от основния регламент и следователно специфично, тъй като режимите не се прилагат хоризонтално по цялата територия на щата.
(137)
Компенсирането чрез IIS на извънредни разходи, които са направени поради недостатъчната инфраструктура, противно на твърденията на един износител, не променят оценката за тези режими като субсидия, която подлежи на изравнителни мерки. За тези предполагаеми извънредни разходи не са приведени доказателства.
(138)
Един износител заяви, че вече няма право да се ползва от помощта по IIS, но не подкрепи това твърдение, например с потвърждение от ПГ. Точно обратното, в докладите за управлението през 2002 г. и 2003 година (периода на разследване във връзка с прегледа) той заявява, че иска удължаване на възможността за ползване на помощта по IIS до 2012 г. Следва да се отбележи, че такова удължаване е възможно по IIS на Гуджарат. Дружеството не е осигурило доказателства, че ПГ е отказало такова удължаване.
(139)
Аргументацията на ПГ и твърденията след оповестяването не променят оценката на режимите, освобождаването от данък върху продажбите, като такива, срещу които могат да бъдат приложени изравнителни мерки.
е) Изчисляване на размера на субсидията
(140)
Размерът на субсидията е изчислен на базата на размера на данъка добавена стойност, който по правило се дължи по време на периода на разследване, но който не е платен поради тези режими. В съответствие с член 7, параграф 2 от основния регламент, тези суми като субсидия (числител) са разделени на общите продажби по време на периода на разследването във връзка с прегледа като подходящ знаменател, тъй като субсидиите не зависят от износа и не се отпускат във връзка с изработените, произведени, изнесени или транспортирани количества. През този период три дружества се възползваха от тези режими. Те получиха субсидии от 2,4 % (две от тези дружества) и 3,1 %.
2. Режим за освобождаване на данък върху електроенергията (EDE) на ПГ
(141)
Щатът Гуджарат предоставя стимули на промишлените предприятия, които имат право на участие, под формата на освобождаване от плащане данък върху електроенергията с цел да поощри индустриалното развитие в икономически изостаналите райони на щата.
а) Правна основа
(142)
Подробното описание на режима за освобождаване от мито върху електрическата енергия, прилагана от ПГ е изложено в Закона за облагането на електрическата енергия на Бомбай от 1958 г. и по специално раздели 3, параграф 2, vi) и 3, параграф 2, vii), букви а) и б) от този закон, адаптиран чрез Заповедта за адаптиране на законите на Гуджарат от 1960 г.
б) Право на участие
(143)
Дружествата, инвестирали в изостанали райони, или чрез създаване на ново индустриално предприятие или чрез широкомащабни капиталови инвестиции за разширяването на съществуващо индустриално предприятие, имат право да участват.
в) Практическо осъществяване
(144)
Режимът е отворен за дружества, които са инвестирали в определени географски райони в рамките на юрисдикцията на щата Гуджарат. По този режим ПГ има правомощия да освободи определени райони, както и нови индустриални предприятия от задължението да плащат данък върху електроенергията. Освен това новите индустриални предприятия, установени в специално определени райони в рамките на период от пет години от датата на започване на производството, или се освобождават от данък върху електроенергията или плащат само половината от обичайния размер.
г) Коментари при оповестяването
(145)
При оповестяването един износител, който се е възползвал от този режим, изрази становище, че от 4 юни 2004 г. вече не се ползва от този режим. Освен това, друг износител твърди, че изобщо не е използвал този режим. Следва да се отбележи, че по отношение на втория износител, този режим не е включен при определянето на размера на субсидията.
д) Извод по отношение на EDE
(146)
Този режим представлява субсидия по смисъла на член 2, параграф 1, буква а), ii) и член 2, параграф 2 от основния регламент. Това представлява финансово съдействие от страна на ПГ, тъй като чрез това стимулиране се намаляват държавните приходи, които иначе биха били дължими. В допълнение, тя предоставя ползи на дружеството получател. Режимът също така е специфичен за определения район по смисъла на член 3, параграф 2, буква а) и член 3, параграф 3 от основния регламент, тъй като се предоставя на дружества, които са инвестирали в рамките на определени географски области в рамките на юрисдикцията на щата Гуджарат. Освен това критериите и условията за участие в рамките на този режим не са ясно формулирани от закон, разпоредба или друг официален документ. По време на посещенията за проверка е потвърдено, че едно дружество се е възползвало от този режим за период от девет години. Макар и да е поискана такава, дружеството не предоставя информация, различна от Закона за облагането на електрическата енергия на Бомбай, която да доведе до промени в този анализ.
(147)
ПИ възрази, че след като срещу този режим не са прилагани изравнителни мерки при друг случай през 1999 г., тъй като е счетена с хоризонтално приложение на територията на целия щат, то сега също не следва да се прилагат такива мерки. В тази връзка, то изпраща уведомление до министерство на индустрията, енергетиката и труда на щата Махаращра във връзка със Закона за облагането на електрическата енергия на Бомбай от 1958 г. Тази информация обаче не касае щата Гуджарат. Освен това следва да се допълни, че в съответствие с това уведомление, EDE очевидно не се предоставя във всички окръзи/области на Махаращра, като това запазва нейния регионално специфичен характер. Установено е, че един износител, обект на разследването, който е разположен в Гуджарат, е използвал този режим по време на периода на разследване. Следователно заключението е, че срещу този режим могат да бъдат приложени изравнителни мерки за този износител поради причините, изложени в предишната точка.
(148)
Износителят, който твърди, че вече няма право на подпомагане по EDE не подкрепя с доказателства това твърдение, напр. с потвърждение от ПГ. Точно обратното, в докладите за управлението през 2002 г. и 2003 година (периода на разследване във връзка с прегледа) той заявява, че иска удължаване на възможността за ползване на помощта по EDE до 2012 г., като вече успешно е постигал удължаване за общ период от девет години, независимо, че според съответното законодателство периодът на освобождаване по EDE е само пет години. Дружеството не е предоставило доказателства, че ПГ е отказало такова удължаване.
е) Изчисляване на размера на субсидията
(149)
Помощта за изнасящия производител е изчислена въз основа на размера на данъка върху електроенергията, който по принцип е дължим за периода на разследването и който остава неплатен по този режим. В съответствие с член 7, параграф 2 от основния регламент, субсидиите (числител) са разделени на общите продажби по време на периода на разследването във връзка с прегледа (знаменател), тъй като те зависят от всички продажби, вътрешни и за износ, а не се отпускат във връзка с изработените, произведени, изнесени или транспортирани количества. Установеният марж на субсидиите за едно дружество, което получава подпомагане по EDE е 0,2 %.
3. Пакетен режим на стимулиране (PSI) на правителството на Махаращра (ПМ)
(150)
Беше установено, че изнасящите производители не са получили помощи по PSI, спрямо които да могат да бъдат наложени изравнителни мерки.
IV. Размер на субсидиите, спрямо които могат да бъдат приложени изравнителни мерки
(151)
Установена практика е свързаните дружества да бъдат считани за едно юридическо лице за нуждите на определянето на размера на субсидията. Това е така, защото изчисляването на индивидуални ставки на субсидиите може да доведе до заобикаляне на изравнителните мерки, като те станат неефективни чрез предоставяне на възможност на свързаните производители да насочат износа си за Общността през дружеството с най-ниска индивидуална ставка. С цел да бъде избегната подобна ситуация, първо се изчислява индивидуалния размер на тези субсидии за отделните режими за всяко свързано дружество, а после се определя средно претеглената стойност на тези субсидии и се приписва на всяко едно от тези свързани дружества.
(152)
Двама изнасящи производители са счетени за свързани дружества, като им е приписан един и същи размер на субсидията, тъй като всяка от тях оперативно има възможност да ограничава другото дружество. В съответствие с техните годишни доклади, ключовите управленски фигури на двете дружества са роднини, което им дава възможност да упражняват „значително влияние“ едни на други. Според индийските счетоводни стандарти „значително влияние“ означава участието във финансови и/или управленски решения на дадено предприятие. Освен това, съгласно европейския Закон за митниците страните се считат за свързани, когато има взаимно упражняване на контрол или са членове на същото семейство (9).
(153)
При оповестяването един от тези изнасящи производители не се съгласи с анализа на свързаните страни, както е посочено по-горе. Той твърди, без да дава допълнителни доказателства, че няма бизнес отношения между двете засегнати дружества. Изнасящият производител обаче нито оспори фактите, описани в съображение 152, нито подкрепи с доказателства защо, въпреки тези факти, двете дружества не следва да се считат за свързани страни. Следователно твърдението следва да бъде пренебрегнато.
Размерът на субсидиите, спрямо които могат да бъдат приложени изравнителни мерки в съответствие с разпоредбите на основния регламент, изразен според стойността (ad valorem), за разследваните изнасящи производители варира между 25,3 % и 35,1 %.
(154)
Като се има предвид високото ниво на сътрудничество, размерът на субсидиите за всички дружества, които не оказват сътрудничество, е определен спрямо нивото на дружеството с най-висока индивидуална ставка, а именно 35,1 %.
РЕЖИМ →
ALS
DEPBS
EOUS
EPCGS
ECS
ITIRAD
PSI
GIIS
PIIS
EDE
Общо
ДРУЖЕСТВО ↓
%
%
%
%
%
%
%
%
%
%
%
KDL Biotech Ltd
22,8
4,6
нула
незнач.
1,0
нула
нула
нула
нула
нула
28,4
Nectar Lifesciences Ltd
25,8
3,2
нула
незнач.
2,3
нула
нула
нула
2,4
нула
33,7
Nestor Pharmaceuticals Ltd
22,0
3,3
нула
нула
незнач.
нула
нула
нула
нула
нула
25,3
Orchid Chemicals & Pharmaceuticals Ltd
нула
нула
30,9
0
1,1
нула
нула
нула
нула
нула
32,0
Ranbaxy Laboratories Ltd
25,6
8,0
нула
незнач.
незнач.
1,5
нула
нула
нула
нула
35,1
Surya Pharmaceutical Ltd
25,8
3,2
нула
незнач.
2,3
нула
нула
нула
2,4
нула
33,7
Torrent Gujarat Biotech Ltd
24,8
нула
нула
нула
нула
нула
нула
3,1
нула
0,2
28,1
Г. ВЕРОЯТНОСТ ОТ ПРОДЪЛЖАВАНЕ ИЛИ ПОВТОРЕНИЕ НА СУБСИДИРАНЕТО
(155)
В съответствие с член 18, параграф 2 от основния регламент беше проверено дали изтичането на мерките, който са в сила в момента би довело до продължаване или повторение на субсидирането.
(156)
Както е посочено в съображения 21-153, беше установено, че по време на периода на разследването индийските износители на засегнатия продукт продължават да се възползват от субсидиране от индийските власти, спрямо което могат да бъдат приложени изравнителни мерки. Всъщност маржовете на субсидиите, установени по време на прегледа са по-високи от установените по време на първоначалното разследване, които варират от 0 до 15,3 % (съображение 43 от Регламент (ЕО) № 2164/98) на Съвета. Прекъснат е само режимът на субсидиите, посочен в съображения 115 и 116 (80 ННС IТА), докато при някои други случаи се прекратява правото на индивидуалните дружества да участват в някои режими. Това вече е отразено при изчислението на размера на субсидиите. В рамките на останалите режими на субсидии се предоставят помощи, като няма признаци тези програми да изтекат или да бъдат променени в обозримо бъдеще. При отсъствието на такова действие, износителите на въпросния продукт ще продължат да получават субсидии, които подлежат на изравняване. Всеки износител има право да участва в няколко от програмите за субсидиране. При тези обстоятелства се счита за целесъобразно да се заключи, че субсидирането ще продължи в бъдеще.
(157)
Тъй като беше показано, че субсидирането продължава по време на прегледа и по всяка вероятност ще продължи в бъдеще, въпросът за вероятността от повторение на субсидирането е без значение.
Д. ИНДУСТРИЯ НА ОБЩНОСТТА
I. Производство в Общността
(158)
По време на периода на разследването сходният продукт е произвеждан в Общността от следните производители: Sandoz, DSM, ACS Dobfar SpA и Antibiotics S.A.. От Sandoz подава молба за комбиниран преглед при изтичането и по време на действието на мерките срещу субсидиите. DSM подкрепя това молба. Sandoz и DSM изцяло сътрудничат на разследването във връзка с прегледите. Останалите производители от Общността нито оказват сътрудничество, нито се противопоставят на започването на комбиниран преглед при изтичането и по време на действието на мерките.
(159)
През разглеждания период един сътрудничещ производител от Общността внася два вида от засегнатия продукт от Индия, както и от трети страни. Тази дейност не променя неговата квалификация като производител по смисъла на член 9, параграф 1 от основния регламент. В сравнение с производството в Общността на сходния продукт, внесените от Индия количества по време на периода на разследването представляват само относително минимална част, възлизаща на по-малко от 10 %. Освен това вносът на засегнатия продукт е само с временен характер, тъй като дружеството преструктурира производството си в Общността и е започнала да произвежда видове на сходния продукт, които е внасяла, освен от други страни, и от Индия.
II. Определение на индустрията на Общността
(160)
Сходният продукт, произведен от сътрудничещите производители от Общността по време на периода на разследването представлява 70,5 % от общото производство на сходния продукт в Общността. Следователно тези дружества представляват индустрията на Общността по смисъла на член 9, параграф 1 от основния регламент. Тук по-долу са наричани „индустрия на Общността“.
Е. АНАЛИЗ НА ПОЛОЖЕНИЕТО НА ПАЗАРА НА ОБЩНОСТТА
1. Въведение
(161)
Съответните статистически данни за кодове по TAРИК 2941101010, 2941102010 и 2941900030, заедно с данните, получени от проверени отговори на въпросниците на индустрията на Общността се използват при оценката на тенденциите в обема и цените.
(162)
Данните от индустрията на Общността са получени от проверените отговори на въпросника от сътрудничещите производители от Общността.
(163)
Където е необходимо поради причини, свързани с конфиденциалността, се използват индекси, които показват развитието на тенденциите.
(164)
След оповестяването, един износител заяви, че анализът на вредата е трябвало да бъде проведен въз основа на информация за пазара на Общността след разширяването от 1 май 2004 година, тоест да обхваща десетте нови държави-членки.
(165)
Предвид факта, че член 11, параграф 1 от основния регламент предвижда информацията, която се отнася до периода след ПР по принцип да не се взема предвид и тъй като разширяването става след ПР, това становище следва да бъде отхвърлено. Във всеки случай, наличната информация сочи, че няма производство на сходния продукт в десетте нови държави-членки, което да промени положението на индустрията на Общността.
(166)
В допълнение, като общ коментар един износител изрази становище, без да приведе допълнителни доказателства, че анализът на вредата, по начина по който е оповестен, не разглежда всички фактори, посочени в член 8 от основния регламент и не се базира на реални доказателства.
(167)
Конкретните твърдения по отношение на отделни аспекти на анализа на вредата ще бъдат разгледани в контекста на съответната част на анализа по-долу. Все пак, в отговор на общия коментар следва да се отбележи, че i) за основа за анализа на вредата служат проверени факти, подкрепени с доказателства и ii) както е посочено по-долу всички фактори, свързани с вноса според член 8, параграф 2 от основния регламент, всички 17 показателя от член 8, параграф 5 от основния регламент, свързани с положението на индустрията на Общността и всички известни фактори, различни от субсидирания внос по член 8, параграф 7 от основния регламент са оценени.
II. Определяне на съответен пазар на Общността
(168)
С цел да се провери дали индустрията на Общността е претърпяла вреда или не и да се определи потреблението и различните икономически показатели, свързани с положението на индустрията на Общността, беше извършена проверка дали и до каква степен последващата употреба на производството на индустрията в Общността на сходния продукт следва да бъде взето предвид при анализа.
(169)
В действителност, сходният продукт се продава от индустрията на Общността на i) несвързани клиенти и ii) за по-нататъшна преработка надолу по веригата на формации в рамките на една и съща група дружества (свързани предприятия). Счита се, че продажбите на несвързаните предприятия оформят „свободния пазар“. Продажбите на свързаните предприятия за по-нататъшна преработка надолу по веригата се считат за вътрешна монополизирана употреба поради липсата на свободно избиране на доставчик.
(170)
За следните икономически показатели, свързани с индустрията на Общността, е установено, че съдържателният анализ и оценка следва да се фокусират върху ситуацията, която преобладава на свободния пазар: обем на продажбите и цени на пазара на Общността, пазарен дял, растеж, рентабилност, експортни обеми и цени. Където е възможно и обосновано, тези заключения се сравняват с данните от монополизирания пазар за да се получи пълна картина на положението на индустрията на Общността.
(171)
Що се отнася до други икономически показатели, беше установено въз основа на разследването, че те могат да бъдат проверени само ако се направи справка за цялостната дейност. В действителност производството (както за монополизирания, така и за свободния пазар), капацитета, оползотворяването на капацитета, инвестициите, запасите, заетостта, производителността, заплатите, възможността да се набира капитал, зависят от цялостната дейност, независимо дали производството е монополизирано или се предлага на свободния пазар.
(172)
Двама износители оспориха анализа по отношение на свободния и монополизирания пазар. Те възразиха, че той не е обективен по смисъла на член 8, параграф 2 от основния регламент.
(173)
Счита се, че настоящото разследване поставя ясна граница между свободния и монополизирания пазар. Всъщност купувачът на монополизирания пазар няма друг избор освен да се снабдява от монополния доставчик. При такива обстоятелства анализът следва да се фокусира най-вече върху свободния пазар, тъй като продажбите на монополизирания пазар не са обект на конкуренция от страна на продуктите, предлагани на свободния пазар и следователно не са засегнати от субсидиран внос. Въпреки ясното разграничаване, монополизираният пазар не е забравен при анализа на вредата. Точно обратното, извършена е съпоставка на двата вида пазари, както е посочено по-долу, с цел да бъде достигнато до обективно определяне на състоянието на индустрията на Общността като цяло. Следователно това твърдение е трябвало да бъде отхвърлено.
III. Потребление в Общността
(174)
При изчисляване на явното потребление на засегнатия продукт и сходния продукт в Общността, Комисията прибавя:
-
общия обем на вноса на засегнатия продукт и сходния продукт в Общността, според данните на Евростат,
-
обема на продажбите на сходния продукт в Общността, произведен от индустрията на Общността,
-
обема на използването на сходния продукт за собствени нужди от индустрията на Общността,
-
и, въз основа на информацията, която се съдържа в молбата за преглед, изчисления обем продажби на сходния продукт от другите известни производители от Общността.
Както е показано в таблицата по-долу, потреблението в Общността на засегнатия продукт и на сходния продукт се увеличава с 51 % през разглеждания период.
Потребление (в кг)
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
ПР
Засегнат продукт и сходен продукт
2 482 053
3 240 481
3 254 464
3 801 666
3 745 549
Индекс
100
131
131
153
151
(175)
ПИ и един износител изразиха становища, че потреблението, посочено по-горе е следвало да бъде изразено с повече подробности, особено за всеки отделен производител от Общността и като се раздели потреблението на свободния и монополизирания пазар. Освен това е изтъкнат и аргумента, че следва да бъде проверена достоверността на данните по отношение на производители от Общността, различни от индустрията на Общността.
(176)
Следва да се отбележи, че индустрията на Общността се състои само от две страни, от които само едната работи на монополизирания пазар. Следователно, предвид член 29 от основния регламент (конфиденциалност) не е възможно разкриването на повече подробности. Във връзка с данните за производители от Общността, различни от индустрията на Общността, следва да се отбележи, че тези производители не оказват сътрудничество на разследването. Поради липсата на друга информация, свързана с техния принос към потреблението на Общността, са използвани данните, осигурени в молбата за преглед. Освен това нито една страна не е предоставила противоречива информация, нито при проверката са възникнали съмнения относно тяхната достоверност.
IV. Внос на засегнатия продукт в Общността
1. Обем, цена и пазарен дял на вноса от Индия
(177)
Обемът на вноса на засегнатия продукт нараства значително през разглеждания период. Вносът през периода на разследване е нараснал със 159 % отколкото през 1999 г. Този внос се увеличава много по-бързо отколкото общия ръст на потреблението от 51 %, увеличението на вноса от трети страни, различни от Индия от 13 % и увеличението на продажбите на индустрията на Общността от 80 % през същия период. Във връзка със статута на Индия на развиваща се страна и разпоредбите на член 14, параграф 4 от основния регламент, беше установено, че обемът на вноса от Индия през периода на разследването във връзка с прегледа представлява много повече от 4 % от общия внос на сходния продукт в Общността.
Средна вносна цена на кг в еуро
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
ПР
Засегнат продукт
34,66
33,94
35,51
36,57
35,34
Индекс
100
98
102
106
102
(178)
Средната вносна цена на засегнатия продукт нараства слабо, като достига своя връх през 2002 година, след което отново спада до нивото от преди 2001 година.
Пазарен дял в ЕО
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
ПР
Засегнат продукт
1,5 %
1,5 %
2,2 %
2,7 %
2,5 %
Индекс
100
99
149
181
171
(179)
Пазарният дял на вноса от Индия на пазара на Общността нарасна с 71 % през разглеждания период. Беше изказано твърдение, че индексираното увеличение следва да бъде 66, а не 71 %. На основата на закръгления надолу пазарен дял в проценти това твърдение аритметически е добре обосновано. Независимо от това, горният индекс е изчислен правилно. За нуждите на прецизното индексиране на пазарния дял процентите не са закръглявани. Това се вижда при сравнението на индексираните цифри и процентите за 1999 и 2000 година. Освен това тази методика е прилагана последователно при всички таблици в настоящия Регламент.
2. Ценови ангажимент
(180)
За нуждите на определянето на подбиването на цените са анализирани данните, които се отнасят до периода на разследване във връзка с прегледа. За тази цел, продажните цени на индустрията на Общността спрямо първите несвързани клиенти, на база франко завода са сравнени с продажните цени на индийските изнасящи производители спрямо първите независими клиенти в Общността на база CIF (стойността на стоката, застраховките и транспортните разходи до границата на страната вносител) и в двата случая след изваждане на намаленията, отстъпките и комисионните.
(181)
Въз основа на отговорите на въпросника, могат да бъдат определени различните подвидове на засегнатия продукт и сходния продукт с цел сравнение въз основа на вида на продукта (напр. амоксициклин трихидрат, ампицилин трихидрат и цефалексин) и неговите варианти (напр. на прах или в компактна форма).
(182)
Продажните цени на индустрията на Общността и вносните цени CIF на изнасящите производители са сравнени при еднакво ниво на търговия, а именно търговци/дистрибутори в рамките на пазара на Общността на основата на среднопретеглените цени за отделните подвидове на продукта. През периода на разследване във връзка с прегледа на практика всички продажби на изнасящите производители в Общността се осъществяват през търговци/дистрибутори.
(183)
Резултатите от сравнението, изразени като процент от продажните цени на индустрията на Общността през периода на разследването във връзка с прегледа, показват значителни маржове на подбиване на цените. За изнасящите производители е установено, че тези маржове варират между 11,5 % и 17,1 %. Следователно тези маржове на подбиване на цените показват непрекъснат ценови натиск от страна на вноса от Индия на пазара на Общността, независимо от съществуващите мерки.
V. Икономическа ситуация на пазара на Общността
1. Производство, капацитет и оползотворяване на капацитета
(184)
Като последица от непрекъснатия растеж на потреблението в Общността, през разглеждания период производството на сходния продукт от индустрията на Общността непрекъснато се увеличава. Тази положителна тенденция става по-изразителна през периода на разследване във връзка с прегледа, когато един от производителите от Общността започва производство в Общността на един вид от сходния продукт, който по-рано е внасял.
(185)
Производственият капацитет на индустрията на Общността показва същата положителна тенденция, както и производството. Това отчасти се дължи на значителните инвестиции в нови производствени съоръжения, които един от сътрудничещите производители от Общността осъществява през периода на разследването във връзка с прегледа.
(186)
Степента на оползотворяване на капацитета стабилно държи относително високо равнище през разглеждания период. Такава висока степен на оползотворяване е често срещана за този вид индустрия поради непрекъснатите партиди при производство на сходния продукт и в случая с индустрията на Общността в допълнение към собствената употреба.
(187)
Трима износители изразиха становище след оповестяването, че развитието на тези фактори не показва никакви признаци на вреда. Независимо от това, следва да се отбележи, че изводите по отношение на вредата не се базират на тези фактори.
2. Обем на продажбите, продажни цени, пазарен дял и растеж
а) Продажби на свободния пазар
(188)
Въз основа на благоприятното развитие на потреблението на Общността, през разглеждания период обемът на продажбите на свободния пазар на индустрията на Общността се увеличава. Обемът на продажбите на свободния пазар на индустрията на Общността показва по-висок ръст от ръста на потреблението на Общността през разглеждания период. Все пак между 2000 г. и периода на разследване във връзка с прегледа увеличението на обема продажби на свободния пазар от индустрията на Общността е по-малко от увеличението на потреблението на Общността. Голямото увеличение на обема продажби на свободния пазар на индустрията на Общността през 1999 и 2000 г. основно се дължи на включването на още един производител в индустрията на Общността. Независимо от това, увеличението от 80 % на обема на продажбите на свободния пазар на индустрията на Общността през разглеждания период е по-малко изразително от увеличението от 159 % на вноса на засегнатия продукт през същия период.
(189)
ПИ и четиримата износители посочиха цялостното увеличение на продажбите на индустрията на Общността като положителен знак и възразиха, че той не служи за доказателство на заключенията за наличието на вреда. Освен това беше допълнително посочено, че сравнението на резултатите на индустрията на Общността с тези на един от индийските износители в относителен план е подвеждащо поради значителните разлики в размера на конкурентите.
(190)
В отговор на тези твърдения следва да се отбележи, че развитието на обема на продажбите в настоящия случай не е счетено за ключов фактор, който показва размера на претърпяната вреда. Все пак, тъй като увеличението на продажбите на индустрията на Общността до голяма степен може да се отнесе до сливане през 2000 г., тоест интегрирането на продажбите на бивш конкурент спрямо новите продажби, то не може да се счита за показател за липсата на вреда. Освен това през 2001 година и през ПР обемът на продажбите на индустрията на Общността на свободния пазар намалява.
(191)
Въпреки нарастващото търсене, както сочи нарастващото потребление в Общността, средните продажни цени на свободния пазар на индустрията на Общността спадат от 1999 до 2000 г. Това показва ценови натиск от страна на конкурентите. Цените на практика остават стабилни на по-ниското ниво до края на периода на разследването във връзка с прегледа, макар че търсенето допълнително нараства.
(192)
ПИ и тримата износители заявиха, че развитието, свързано с цените следва да се счита за положително явление за индустрията на Общността.
(193)
Това твърдение не може да бъде прието. Всъщност, през разглеждания период индустрията на Общността нито в един момент не е в състояние да постигне ценови равнища, които да не са увреждащи.
(194)
Индустрията на Общността увеличава пазарния си дял с 30 % от 1999 до 2000 г. в ущърб на пазарните дялове на други производители от Общността и износители от трети страни различни от Индия. Въпреки това, пазарният дял на индустрията на Общността спада от 2000 г. до периода на разследването, когато достига най-ниското си ниво след 1999 г. Този период съвпада със силното увеличение на дела на вноса от Индия.
(195)
Един износител възрази, че намаляването на пазарния дял на индустрията на Общността през 2001 г. и ПР би могло да се счете за незначително в светлината на увеличението през 2000 г. и допълнително подчерта неговото цялостно увеличение на пазарния дял през засегнатия период.
(196)
Независимо от горното, твърдението не може да бъде прието, тъй като се базира на изолирано сравнение между 1999 г. и ПР, което още повече изобщо не отчита изключителния характер на увеличението през 2000 г. Този износител не дава обяснение защо това очевидно различно развитие на дела на индустрията на Общността на свободния пазар след 2000 г. не следва да се счита за отрицателно.
(197)
В този контекст, двамата други износители възразиха, че предвид по-положителното развитие на монополизирания пазар, горното би било резултат от умишления избор на индустрията на Общността на по-рентабилния пазар.
(198)
Този аргумент не може да бъде приет, тъй като не се отчитат увеличените запаси, които биха могли да бъдат продадени на свободния пазар.
б) Продажби на монополизирания пазар
(199)
Докато обемът на продажбите на индустрията на Общността на свободния пазар нараства с 80 % през разглеждания период, продажбите на монополизирания пазар се увеличават с 89 %. По специално, след 2001 г. се наблюдава разширяване на монополизирания пазар на индустрията на Общността, докато ситуацията на свободния пазар остава практически непроменена. Това съвпада със силно увеличение на вноса от Индия на свободния пазар, което показва, че индустрията на Общността е използвала възможността да смени пазарите поне до известна степен, така че да избегне пряката конкуренция на субсидиран внос на засегнатия продукт на по-ниски цени.
(200)
Подобен режим може да бъде наблюдавана при сравнителна оценка на тенденциите на нарастване на пазарния дял на индустрията на Общността, както на свободния, така и на монополизирания пазар. Това отново показва нарастващо стратегическо значение на монополизирания пазар за индустрията на Общността след 2001 година.
(201)
Докато цените на свободния пазар започват да намаляват още през 2000 година, трансферните цени на монополизирания пазар продължават да регистрират умерен растеж до 2001 година. Все пак, с леко изоставане във времето, от 2002 година нататък цените на монополизирания пазар също показват низходяща тенденция. Това може да се обясни с факта, че трансферните цени по принцип не се приспособяват толкова бързо, тъй като не се формират при пряка конкуренция. Следва да се отбележи, че като цяло движението на цените на свободния и на монополизирания пазар през разглеждания период са сходни.
3. Запаси
(202)
Нивата на запасите в края на годината на индустрията на Общността спадат в сравнение с производството с 26 % от 1999 до 2000 година, след което се увеличават рязко с повече от 115 % към края на периода на разследване във връзка с прегледа. Това увеличение съвпада по време с удвояването на индийския внос през същия период.
(203)
ПИ и четирима износители възразиха, че увеличаването на запасите не е прекомерно високо и съответно не показва вреда. Освен това е оспорена самата методика на използване на нивата на запасите в края на годината. Вместо нея като по-подходящи показатели са предложени други методи като например движението на средните нива на запасите или запасите спрямо броя на дните на продажбите.
(204)
В отговор на това твърдение следва да се отбележи, че е приложена стандартната методика на Общността да определя количествено нивата на запасите. Този подход е обективен и в съответствие със задълженията в рамките на СТО. Молбата за използване на друга методика не е потвърдено с доказателства. Следователно предложението да бъде избрана алтернативна методика е отхвърлено. Освен това, въз основа на проверените факти не може да бъде отречено рязкото увеличение на стоковите запаси.
4. Рентабилност
а) Продажби на свободния пазар
(205)
Рентабилността на индустрията на Общността изразена като възвращаемост върху нетните продажби на свободния пазар се подобрява значително спрямо 1999 година, когато индустрията е губеща. След налагането на съществуващите мерки през 1998 година, рентабилността нараства до 2001 година, но към края на периода на разследването във връзка с прегледа рязко спада. Освен това, индустрията на Общността в нито един момент на разглеждания период не е в състояние да достигне дори половината от маржа на печалба, който според заключенията на първоначалното разследване би могъл да бъде лесно достигнат в отсъствието на субсидиран внос, а именно 15 %. Развитието на рентабилността и по-специално нейния спад след 2002 година се счита за изключително важно, тъй като засяга нивото на финансовите ресурси, с които индустрията на Общността разполага за инвестиции в научни изследвания и развитие и които са необходими за по-нататъшно усъвършенстване на производствените процеси на съществуващите продукти и разработването на нови продукти.
(206)
ПИ и четирима износители изпратиха коментари по отношение на анализа на рентабилността. В тях се твърди, че i) индустрията на Общността е достигнала разумни нива на рентабилност, ii) марж на печалба от 10 % (виж съображение 260) при който няма вреда би бил твърде висок и са достатъчни 5 %, iii) намаляването на рентабилността може да бъде отнесено до политиката на инвестиции на индустрията на Общността, iv) началните дейности на едно дружество могат да бъдат окачествени като самонанесена вреда и v) развитието по отношение на рентабилността следва да бъде известено за всеки един производител от Общността.
(207)
Повтаряме, че индустрията на Общността в нито един момент от разглеждания период не е била в състояние да постигне приемливи маржове на печалба, както е посочено по-горе. По този начин влошаването след 2002 година единствено задълбочи вече незадоволителната ситуация. Освен това, предвид специалните обстоятелства във фармацевтичния отрасъл, се счита, че марж на печалба от 5 % не е достатъчен. Индустрията на Общността е предоставила доказателства, че може да достигне марж на печалба над 10 % по отношение на сравнимите лекарства, които не са в премерени дози. Такова равнище на печалба е необходимо за да се осигури устойчиво фармацевтичния отрасъл с необходимите финансови ресурси за осъществяване на фармацевтични иновации с присъщите високи икономически рискове. В допълнение, липсата на приемливи маржове на печалба, постигнати от индустрията на Общността не може да се обясни само с инвестиционната политика. Само един производител от Общността стартира дейността си през разглеждания период, но нито едно дружество не постига приемливи маржове на печалба. Накрая, предвид член 29 от основния регламент („конфиденциалност“) разкриването на повече подробности не е възможно.
б) Продажби на монополизирания пазар
(208)
Тенденциите по отношение на рентабилността при продажбите на монополизирания пазар следват същата линия, макар и на по-високо ниво, тоест нарастват до 2001 година и след това намаляват. Разликите в нивата на рентабилност могат да бъдат основно отнесени до факта, че i) общите и административни разходи (ОАР) при продажбите са по-ниски, тъй като не се изискват разходи за маркетинг и ii) трансферните цени са по-високи, в сравнение с цените на свободния пазар. При липса на по-високи нива на печалба, постигнати при монополизираните продажби, индустрията би била в много по-лоша финансова ситуация.
5. Инвестиции, възвращаемост на инвестициите, паричен поток и способност за набиране на капитал
(209)
След 1999 година, индустрията на Общността продължително осъществява инвестиции в производството на сходния продукт. По-специално през 2002 година, тя влага значителни инвестиции в нови производствени технологии с цел да остане конкурентноспособна, да повиши стандартите свързани с екологията и сигурността и да увеличи производствения капацитет.
(210)
От 1999 до 2001 година, тоест след налагане на мерките, възвращаемостта на инвестициите се подобрява. Оттогава насам тя бележи значителен спад. Макар и това да е отчасти поради стартирането на новите производствени съоръжения, незадоволителната ситуация свързана с рентабилността поради ценовия натиск от страна на конкурентите също допринася за тази ситуация.
(211)
През разглеждания период, колебанията в паричния поток, генерирани от продажбите на сходния продукт са до известна степен последица от инвестиционната политика на Общността през този период. Въпреки това, драстичният спад в паричния поток между 2002 година и периода на разследване във връзка с прегледа не може да се обясни единствено с този фактор. Упражняваният от конкурентите ценови натиск допринася за незадоволителното развитие на паричния поток.
(212)
Индустрията на Общността не е срещала сериозни затруднения при набирането на капитал.
(213)
При оповестяването ПИ и износителите изразиха становището, че i) данните посочени по-горе е трябвало да бъдат разкрити поотделно на всеки един производител от Общността, ii) възможността да се набира капитал не подкрепя заключенията за наличие на вреда, iii) паричният поток, както се твърди, не може да следва тази тенденция предвид тенденциите във възвращаемостта на инвестициите и рентабилността и следователно следва да бъдат оценен повторно и iv) без по-нататъшни доказателства анализът би бил непълен.
(214)
В отговор на тези твърдения следва да се припомни, че в съответствие с член 29 от основния регламент (конфиденциалност) данните не могат да бъдат разкривани поотделно за всеки един производител от Общността. Във връзка със способността да набира капитал не е направен отрицателен извод по отношение на вредата. Що се отнася до становището във връзка с паричния поток, след внимателна проверка съответният индекс, посочен по-горе, е потвърден. Във връзка с общото твърдение за недостатъчно анализиране на горните фактори следва да се вземе предвид, че i) установяването на вреда не се базира основно на тези показатели и ii) твърдението не привежда доказателства защо по-нататъшното задълбочаване би могло да промени цялостното заключение.
6. Заетост, производителност и възнаграждения
(215)
Заетостта при производството на сходния продукт остава стабилна до 2001 година, но се увеличава значително през 2002 година поради изграждането на нови производствени съоръжения в Общността от един от сътрудничещите производители от Общността. Общите разходи за възнаграждения следват същата тенденция. Независимо от това, производителността на работник, макар и да нараства до 2001 година, през 2002 година спада. Това може да е поради началото на дейността на новите производствени съоръжения. Няма доказателства за намаляване на ефективността по време на разследването.
(216)
ПИ и четирима износители изразиха становище, че тенденциите по отношение на работата, производителността и възнагражденията в настоящия случай не са в подкрепа на заключението за материална щета.
(217)
Независимо от това следва да се отбележи, че не е направен такъв извод по отношение на заетостта и производителността. Що се отнася до възнагражденията, нараства само общата им сума. Средно на служител, възнагражденията дори леко спадат (виж таблицата по-долу). Това показва, че i) няма положително развитие на служител и ii) решенията на индустрията на Общността са оправдаващи разходите.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
ПР
Индекс възнаграждения на работник
100
103
105
99
96
7. Размер на субсидиите и възстановяване от минало субсидиране
(218)
Предвид обема и по-специално цените на субсидирания внос от Индия, влиянието на действителния размер на субсидиите, който е сериозен, не може да се счита незначително.
(219)
В този контекст ПИ и тримата износители изразиха становище, че маржовете на субсидиите са преувеличени.
(220)
Все пак, както е посочено в съображения 153 и 154 по-горе, разследването показва, че сумата на субсидиите спрямо които могат да бъдат наложени изравнителни мерки ad valorem за разследваните изнасящи производители варира между 25,3 % и 35,1 %. Това е недвусмислено установяване на значително субсидиране.
(221)
Положението на индустрията на Общността се подобрява през разглеждания период. Все пак тя не се възстановява напълно от предишното субсидиране и продължава да бъде слаба.
VI. Заключение по отношение на икономическото положение на индустрията на Общността
(222)
Между 1999 година и периода на разследването обемът на субсидирания внос на засегнатия продукт се увеличава значително със 159 %, като неговия дял на пазара на Общността нараства със 70 %. Това развитие е в противоречие с много по-малко благоприятното развитие на износителите от други страни и индустрията на Общността. Вносът от други страна на пазара на Общността се увеличава само със 7 % през разглеждания период, а пазарният дял дори спада с 29 %. През разглеждания период обемът на продажбите на индустрията на Общността нараства с 80 %, а пазарният ѝ дял с 20 %. Независимо от това, това положително развитие може основно да бъде отнесено до включването на още един производител от Общността в индустрията на Общността през 2000 година. След 2001 година, тенденцията в развитието на пазарния дял на индустрията на Общността е дори в низходяща посока. По-специално може да се отбележи, че от 2000 година индустрията на Общността в относителен план не може да поддържа темпото на нарастване на потреблението на Общността и силното развитие на индийските конкуренти на пазара на Общността.
(223)
В този контекст следва да се отбележи, че средните цени на субсидирания внос от Индия са последователно по-ниски отколкото тези на индустрията на Общността през разглеждания период. Още повече, че по време на периода на разследването във връзка с прегледа, цените на вноса от засегнатата страна подбиват тези на индустрията на Общността. На основата на средно претеглените стойности, подбиването на цените през периода на разследване във връзка с прегледа е било между 11,5 % и 17,1 %.
(224)
Като последица от ценовия натиск от страна на субсидирания индийски внос, нито в един момент на разглеждания период индустрията на Общността не е в състояние да достигне ценови равнища, които не причиняват вреда. Макар и рентабилността на индустрията на Общността след налагането на мерките първоначално да се увеличава, тя спада след 2001 година и действителното ѝ равнище е много под това, което би могло да бъде постигнато при отсъствието на субсидиран внос, а именно 10 % върху оборота (виж съображение 260). Независимо от това, само допустимото ниво на рентабилност би позволило на индустрията на Общността да остане жизнеспособна и то в продължителен план.
(225)
Тази отрицателна тенденция за индустрията на Общността се отразява допълнително в картината, която очертават тенденциите по отношение на възвращаемостта на инвестициите и паричния поток.
(226)
По отношение на продажбите на монополизирания пазар, вариантът за индустрията на Общността да продаде част от своята продукция на монополизирания пазар ѝ дава възможност да поддържа високи равнища на оползотворяване на капацитета. По-доброто оползотворяване на капацитета допринася за намаляване на разходите за производство поради икономии от мащаба. Освен това, както е очертано по-горе, тенденциите по отношение на търговските обеми, цени и пазарния дял не се различават значително на свободния и монополизирания пазар. При липса на по-високи печалби, постигнати от индустрията при продажбите на монополизирания пазар, индустрията би била в още по-лошо финансово състояние. По този начин, вътрешната монополизирана употреба не е допринесла за увреждащата ситуация. Точно обратното, ако е липсвал монополизиран пазар, положението по отношение на вредата за индустрията на Общността би могло да бъде и по-лошо.
(227)
Двама износители възразиха, че не може да се заключи, че продажбите на монополизирания пазар не задълбочават положение, свързано с вредата върху индустрията на Общността, тъй като цените на продажбите на монополизирания пазар, както се твърди, са ненадеждни, тоест рентабилността на продажбите на монополизирания пазар би била изкуствено завишена.
(228)
Въпреки това, по-високата рентабилност на монополизирания пазар не е основно резултат от по-високите трансферни цени, а може да се отнесе до по-ниските ОАР (виж съображение 208). Нещо повече, това твърдение не обръща внимание на ефекта на икономиите на мащаба. Ето защо не може да промени извода, че продажбите на монополизирания пазар не допринасят за вредата.
(229)
В резултат, беше потвърдено, че като цяло индустрията на Общността е претърпяла материална вреда по смисъла на член 8, параграф 1 от основния регламент. Следва да припомним, че член 8, параграф 5 от основния регламент не изисква всички показатели на индустрията на Общността да са отрицателни за да бъде установена материална вреда. Още повече, че не всички икономически показатели имат една и съща тежест. Все пак, рентабилността е един от ключовите икономически показатели, тъй като представлява крайната цел на всяко икономическо предприятие. В настоящия случай са установени достатъчно високи нива на рентабилност. Друг важен показател за вреда, който оказва съществено влияние върху рентабилността е равнището на цените. Индустрията на Общността никога не е била в положение да постигне равнище на цените на свободния пазар по време на разглеждания период, което да не причинява вреда, поради външния ценови натиск, основно от страна на силно субсидиран внос от Индия.
VII. Въздействие на субсидирания внос
(230)
През 2000 година и най-вероятно поради налагането на мерките, Индия временно загубва позициите си като втория най-голям износител на пазара на Общността, докато други износители, особено от Оман, печелят пазарен дял. Независимо от това, след това индийските износители не само възстановяват позициите си, но през периода на разследване във връзка с прегледа дори заемат водещо място като най-големия износител за Общността.
(231)
Този растеж на обема на субсидирания внос от Индия, по специално след 2002 година, съвпада с факта, че през 2002 година рентабилността на индустрията на Общността спада сравнено с 2001 година, тоест с около 36 %. Беше установено, че през този период един производител от Общността, е изградил нови производствени съоръжения и е бил на етап започване на производство, което вероятно е оказало влияние върху рентабилността му в този период. Установено е също така че при друг производител на Общността, който не е на етап започване на производство, се наблюдава значителен спад на рентабилността, а именно със 17 % сравнено с 2001 година, като през периода на разследване във връзка с прегледа се задълбочава допълнително. Още повече, както е посочено в съображение 207, нито в един момент индустрията на Общността не е била в състояние да постигне ценови равнища, които да не причиняват вреда. Тъкмо обратното, отново започвайки от 2002 година, индустрията на Общността е трябвало да коригира цените в низходяща посока с цел да защити пазарния си дял.
(232)
След оповестяването трима износители изразиха становище, че дела на индийския внос на пазара на Общността, 2,5 % през ПР, както и неговия обем спрямо целия внос, възлизащ на 8,4 % през ПР, които леко намаляват в сравнение с 2002 година, биха били твърде малки и недостатъчни за да имат вредно влияние, по-специално предвид по-големия пазарен дял на индустрията на Общността. Освен това се твърди, че един сравнителен анализ би бил подвеждащ, тъй като Индия започва от много ниско равнище - 1,5 % пазарен дял и 3,7 % обем на внос през 1999 година.
(233)
В отговор на това становище следва да се счита, че и индийският пазарен дял и обемът на внос през ПР са над минималните равнища, посочени в член 10, параграф 11 и член 14, параграф 4 от основния регламент и поради това могат да имат причинно-следствена връзка. Съгласно член 8, параграф 6 от основния регламент, причинната връзка се изразява алтернативно или чрез вносния обем или чрез ценовите равнища на субсидирания внос. Такова въздействие на равнището на цените се наблюдава ясно при настоящия случай. Както вече беше установено в хода на първоначалното разследване, разглежданият продукт, стока за широко потребление в насипно състояние, е изключително чувствителен спрямо цените и бързо реагира при натиск надолу. В такива случаи малки количества могат да окажат влияние върху цените на пазара. Всъщност през разглеждания период индийските цени определят средното равнище на ценовите индикатори в този случай.
(234)
Следователно беше потвърдено, че субсидираният внос от Индия оказва значително отрицателно въздействие върху ситуацията в Общността през разглеждания период, по специално що се отнася до рентабилността.
VIII. Влияние на други фактори
1. Внос от други трети страни
(235)
Вносът на разглеждания продукт от държави, различни от Индия, се увеличава само със 7 % между 1999 година и периода на разследване във връзка с прегледа, тоест под темпото на нарастване на потреблението в Общността. Сред тези страни, Оман, Съединените американски щати (САЩ), Китай, Южна Корея и Сингапур са основните доставчици на пазара на Общността. Техните средни вносни цени обаче са много по-високи от индийските и с изключение на Оман и от цените на индустрията на Общността. Вносните цени на Оман са на нива, съизмерими с тези на цените на индустрията на Общността, но нарастването на пазарния дял през разглеждания период е много по-слабо изразено отколкото при другите трети страни.
(236)
След оповестяването, ПИ и двама износители изразиха становище, че изравнителното мито спрямо вноса от Индия би трябвало да бъде взето предвид при сравняването на средните продажни цени. Според твърденията им, това би довело до практически сходни ценови равнища на вноса от Индия и Оман. Освен това, беше отбелязано, че средните цени на вноса от някои трети страни, и по-специално от САЩ и Китай, спадат значително през разглеждания период, докато наред с другото, индийските цени растат. Един друг износител допълнително посочи, че намаляването на обема на индийския внос между 2002 година и периода на разследване във връзка с прегледа не е отчетено правилно при анализа, че други трети страни са основните доставчици и че средните цени на Южна Корея и Индия са подобни между 1999 и 2001 година.
(237)
Що се отнася до първоначалното изравнително мито, следва да се отбележи, че по-голямата част от вноса от Индия или е бил предмет на нулево мито или на ставка, която води до по-ниски средни цени от средните цени на Оман. Така, средно погледнато вносът от Оман не упражнява ценови натиск в една и съща степен. Освен това, вносните цени от всички други трети страни също така са средно по-високи през разглеждания период от индийските ценови равнища, като отново Индия се посочва за основен източник на ценови натиск. По отношение на обемите е правилно наблюдението, че Индия не е единственият източник на значителен внос през цялото време на разглеждания период. Все пак следва да се припомни, че Индия е единствената страна, спрямо която са наложени мерки. Това естествено оказва влияние на търговския поток на засегнатия продукт. Още повече, че независимо от мерките, вносът от Индия нараства след 2001 година и тя възстановява позицията си на втория най-голям износител през 2002 година, като през ПР става дори най-големия. Следователно незначителният спад във вноса от Индия между 2002 година и ПР не е оказал отражение на пазара, който в крайна сметка възнагради индийската ценова политика. Следователно тези аргументи не могат да бъдат приети. Потвърдено е, че вносът от трети страни не би могъл да нанесе вреда на индустрията на Общността, която да разруши причинната връзка между субсидирания внос от Индия и вредата, която търпи индустрията на Общността.
2. Развитие на потреблението на пазара на Общността
(238)
Потреблението на продукта, обект на разследването на пазара на Общността нараства с 51 % през разглеждания период. По този начин като причина за вредата, която търпи индустрията на Общността не може да бъде посочено свиването на търсенето на пазара на Общността.
3. Експортна дейност на индустрията на Общността
(239)
Експортните резултати на индустрията на Общността нарастват със 16 % през разглеждания период. Експортните цени на индустрията на Общността са били средно с 10 % до 15 % по-високи от продажните цени на Общността. По този начин експортната дейност на индустрията на Общността не е могла да допринесе за нейното увреждащо положение.
(240)
В този контекст беше изказано становище от ПИ и един износител, че представителите на индустрията на Общността в отговорите на въпросника споменават жестока конкуренция от страна на индийските конкуренти на пазарите на трети страни, резултатът от която са ниските цени и загубата на пазарен дял на индустрията на Общността в трети страни, което на пръв поглед противоречи на горното заключение. Така, въз основа на тази оценка на индустрията на Общността се установява, че няма вреда върху пазара на Общността и няма причинна връзка с индийския внос.
(241)
В тази връзка следва да се отбележи, че предвид растежа в световен мащаб на пазара на такива продукти, няма противоречие между намаляването на експортните цени и загубата на пазарен дял на индустрията на Общността в трети страни и фактът, че обемът на този износ всъщност се е увеличил и че цените са всъщност по-високи от цените на индустрията на Общността при продажбите вътре в Общността. Следователно, макар че експортните резултати на индустрията на Общността щяха да бъдат по-добри при липсата на конкуренция от страна на ниските цени на субсидирания износ от Индия на пазарите на трети страни, няма признаци, че поради експортните си резултати индустрията на Общността не е подлежала на увреждаща ценова конкуренция на пазара на Общността основно поради субсидиран внос от Индия на ниски цени. Поради това аргументът следва да бъде отхвърлен.
4. Конкурентоспособност на индустрията на Общността
(242)
Индустрията на Общността е важен конкурент по отношение на продукта, предмет на разглеждане, както се вижда от пазарния ѝ дял и непрекъснато инвестира за да поддържа съвременно равнище на производството си. Спадът на производителността на работник на килограм след 2001 година може да се отнесе главно до пускането в експлоатация на нови производствени мощности от страна на един производител от Общността. Следователно той има само временен характер. Не са установени доказателства, че липсата на конкурентоспособност би могла да разруши причинната връзка между вноса от Индия и вредата, претърпяна от индустрията на Общността.
5. Използване на монополизирания пазар
(243)
Както е посочено в съображение 226 по-горе, счита се, че използването на монополизирания пазар не допринася за увреждащото положение. Точно обратното, без монополизирания пазар положението на индустрията на Общността по отношение на вредата би било по-лошо.
Ж. ВЕРОЯТНОСТ ОТ ПРОДЪЛЖАВАНЕ ИЛИ НОВО ВЪЗНИКВАНЕ НА ВРЕДА
(244)
В съответствие с член 18, параграф 2 от основния регламент, бе извършено проучване доколко е вероятно изтичането на валидността на мерките да доведе до продължаване или ново възникване на вреда.
(245)
Както е изложено в съображения 161-243 по-горе, бе установено, че през периода на разследване във връзка с прегледа и въпреки действащите мерки, индустрията на Общността продължава да понася вреда, причинена от субсидиран внос на засегнатия продукт. Нивото на елиминиране на вреда, дефинирано при настоящото разследване, варира между 17,3 и 48,1 % и е по-високо от нивото, установено при първоначалното разследване (от 12,6 % до 28,9 %), въпреки факта, че при настоящия преглед, приемливият марж на печалба бе снижен с една трета, в сравнение с маржа при първоначалното разследване (виж съображение 260 по-долу). Освен това, разследването установи, че въпреки продажбите на вътрешния пазар и износа в други страни, все още съществува значителен неизползван производствен капацитет в Индия за продуктите, обект на разследването, особено при износители, спрямо които в Общността се прилагат относително високи митнически ставки. Поради това бе счетено за приемливо заключението, че субсидираният нискоценови внос ще продължава да се увеличава, ако мерките бъдат изоставени, а в бъдеще вредата за индустрията ще продължи да съществува.
(246)
Тъй като индустрията на Общността продължава да понася значителна вреда в резултат на субсидирания внос дори и при наличие на мерки, не са били необходими по-нататъшни анализи относно вероятността от повторно възникване на вреда.
З. ИНТЕРЕСИ НА ОБЩНОСТТА
I. Въведение
(247)
Извършено бе проучване дали съществуват основателни причини, които биха довели до заключението, че не е в интерес на Общността да се продължи прилагането на мерките в този конкретен случай. Поради тази причина и съгласно член 31, параграф 1 от основния регламент, беше разгледан вероятния ефект от мерките върху всички засегнати страни. За да се установи доколко е в интерес на Общността да се продължи валидността на мерките, бяха изпратени въпросници на потребители и вносители на засегнатия продукт, както и на доставчици на суровини, използвани в производството на сходния продукт.
II. Интереси на индустрията на Общността.
(248)
Както бе изложено по-горе, индустрията на Общността, произвеждаща сходния продукт, непрекъснато увеличава производството си. Това стана възможно благодарение на постоянния ръст на инвестициите, направени от индустрията на Общността, с цел запазване способността ѝ да се конкурира, тъй като са направени от основните конкуренти на засегнатия продукт. Следва да се вземе предвид и това, че през периода на разследването по прегледа, индустрията на Общността разшири производствените си съоръжения, изгради нов завод на територията на Общността и подготви планове за изграждане на друго ново съоръжение в Общността. Описаният процес на непрекъснати инвестиции от страна на индустрията на Общността е подкопаван в частност от незадоволителния растеж на нейната рентабилност, причинен от продължителния ценови натиск, оказан от индийските вносители на засегнатия продукт върху пазара на Общността.
Поради това бе счетено, че без наличие на мерки, които да компенсират ефекта на субсидирания внос, индустрията на Общността ще бъде изправена пред продължаващо подбиване на цените, следователно и ценова депресия, съпровождана от отрицателен ефект върху рентабилността, възвращаемостта на инвестициите и паричните потоци. В крайна сметка, това би могло да подложи на риск жизнеспособността на индустрията на Общността. Ето защо бе счетено, че премахването на мерките няма да е в интерес на индустрията на Общността.
III. Интереси на вносители/търговци
(249)
Изпратени бяха въпросници на всички известни вносители/търговци на засегнатия продукт, но едва един от деветнадесет изпрати отговор. Сътрудничещият вносител обаче не предостави свой коментар относно вероятното влияние върху бизнеса, ако валидността на мерките бъде продължена. Получената информация дава основание да се заключи, че вносителите/търговците от Общността закупуват продукта, обект на това разследване, от различни източници. Тъй като не съществуват особени различия между качеството на продукта, внасян от Индия и качеството на продукта, закупуван от други източници, бе счетено, че ако мерките останат в сила, вносителите/търговците в Общността не биха срещнали трудности да закупуват продукта от множество трети източници. Сътрудничещият вносител активно търгува и широка гама от други продукти, следователно, не е зависим от продажби на засегнатия продукт. Макар осъществяваните от него продажби на засегнатия продукт през разглеждания период да бележат значителен ръст (седемкратно като обем), тези продажби представляват малка част от общия оборот (1,4 % през периода на разследване по прегледа). Вносителят не посочи дали продължаването на мерките ще окажат някакво влияние на заетостта, тъй като дейностите по вноса не изискват голяма заетост на работна ръка.
(250)
Макар да е възможно вносителите/търговците да не одобряват мерките, въз основа на наличната информация може да се заключи, че сходен евентуален интерес за отмяна на мерките не натежава над реалния интерес на индустрията на Общността да се продължи компенсира нечестни и ощетяващи търговски практики на индийската индустрия, както е обобщено в съображение 248.
IV. Интереси на доставчиците на суровини
(251)
За да се прецени вероятния ефект, който би могъл да бъде оказан върху доставчиците на суровини за индустрията на Общността при продължаване на изравнителните мерки, бяха разпратени въпросници до всички известни доставчици. Онези от доставчиците, които доставят глюкоза и декстроза на индустрията на Общността, одобряват продължаването на мерките. Макар индустрията на Общността да не е сред най-важните клиенти на доставчици, бизнесът с тях все пак допринася за заетостта и рентабилността на бизнеса на доставчиците. Ако индустрията на Общността съкрати или дори прекрати производството на сходния продукт, подобни изгодни бизнес отношения ще бъдат подложени на риск.
(252)
Затова и поради липса на информация в подкрепа на противното, бе заключено, че продължаването на мерките би било в съответствие с интересите на доставчиците на суровини.
V. Интереси на потребителите
(253)
Въпросници бяха изпратени и до петима известни потребители на засегнатия продукт от Общността т.е. фармацевтични дружества. Освен другата информация, Комисията поиска техните коментари дали запазването на действащите мерки би било в интерес на Общността и как тези мерки биха продължили да влияят на потребителите. Отговори на въпросниците така и не бяха получени, поради което никакви коментари не станаха известни. Като се има предвид, че потребителите могат да доставят продукта не само от Индия, но и от други източници и предвид липсата на информация относно икономическия ефект на мерките върху дейността на потребителите (например, заетост, рентабилност, инвестиционна политика), не бе възможно да установим интереси на потребителите с равностойна значимост.
(254)
Макар потребителите да запазиха мълчание и е напълно възможно да не подкрепят запазването на мерките, въз основа на наличната информация, предоставена от сътрудничещи заинтересовани страни, дори аргументирани интереси на потребители в полза на прекратяване действието на мерките не могат да натежат спрямо реалните интереси на индустрията на Общността да продължи да компенсира нечестните и ощетяващи търговски практики на индийската индустрия.
(255)
Един износител излезе с твърдение, че интересите на потребителите в Общността не са взети предвид подобаващо и че поради това анализа на интересите на Общността не би бил напълно в съответствие с член 31 от основния регламент. Представени са доводи, че интересите на крайните потребители могат да бъдат повлияни отрицателно ако производителите на крайния продукт прехвърлят върху тях всяко предполагаемо ценово увеличение поради увеличени производствени разходи при производство на крайните дозирани форми.
(256)
В отговор на това изявление следва да припомним, че нито една организация на крайни потребители не е предоставила коментари в процеса на това разследване. Освен това, крайните потребители в Общността притежават медицински застраховки. Няма налично аргументирано доказателство дали таксите по медицинските застраховки могат да бъдат отрицателно повлияни, при това до значителна степен, от предполагаемо увеличение в производствените разходи на определени антибиотици. Освен това е неясно до каква степен производителите на определени антибиотици, т.е. потребители на суровини, са в състояние да прехвърлят по веригата подобно увеличение в производствените разходи. При тези обстоятелства, бе невъзможно да се установи неблагоприятно влияние върху интересите на крайните потребители в Общността от равностойна значимост.
VI. Заключение
(257)
След проучване на различните свързани интереси, бе счетено, че от гледна точка на цялостния интерес на Общността, не съществува друг интерес, който да натежава над интереса на индустрията на Общността за продължаване на мерките. Очакваният ефект от продължаване на мерките е да се даде на индустрията на Общността възможност да подобри рентабилността си до приемливо ниво и да осъществи инвестиционната си програма в рамките на Общността, което да доведе до положителни резултати в заетостта и пазарната конкурентоспособност. От друга страна, въз основа на наличната информация, не бяха установени противопоставящи се интереси на други засегнати страни от Общността (т.е. вносители/търговци, доставчици на суровини и крайни потребители), които да са с равностойна значимост.
I. ИЗРАВНИТЕЛНИ МЕРКИ
(258)
Предвид направените заключения относно продължилото субсидиране, нанесена вреда и интересите на Общността, бе счетено за уместно да се продължи действието на изравнителните мерки върху вноса на засегнатия продукт от Индия. С цел определяне нивото на тези мерки, предвид бяха взети нормите на субсидиране, установени през периода на разследването във връзка с прегледа и размера на митото, необходима да елиминира вредата, нанасяна на индустрията на Общността.
I. Ниво на елиминиране на вредата
(259)
Необходимото увеличение на цената, чрез което да се елиминира вредата, бе определено за всяко едно дружество чрез сравнения между средно претеглената вносна цена на засегнатия продукт с цената на сходния продукт, продаван от индустрията на Общността на пазара на Общността на цена, която не води до нанасяне на вреди. Разликата между цените бе изразена в процент от вносната цена CIF.
(260)
До цена, която не нанася вреда бе достигнато посредством вземане на средно претеглените производствени разходи на индустрията на Общността ведно с марж на печалба от 10 %. Този марж на печалба, който е с една трета по-нисък от маржа, използван при първоначалното разследване (виж съображение 205 по-горе), отразява достижимия марж на печалба за сходна група продукти на индустрията на Общността, които не са обект на нечестна конкуренция. Предвид нарасналата конкуренция, този марж бе счетен за уместен и разумен минимум вместо марж на печалба от 15 %, установен при първоначалното разследване. Такава норма на печалба би позволила на индустрията на Общността да продължи да инвестира в изследователска и развойна дейност с цел запазване на конкурентоспособността си.
II. Форми и ниво на мерките
(261)
Поради липса на особени обстоятелства, бе счетено за целесъобразно да се наложи стандартния тип мито, т.е. според стойността (ad valorem).
(262)
По отношение на нивото на митото, при четири от сътрудничещите износители, нормата на субсидиране бе по-висока от нивото на елиминиране на вреда. Поради това в съответствие с член 15, параграф 1 от основния регламент, за адекватно бе счетено по-ниското мито, което отразява нивото на елиминиране на вреда, чрез което да се неутрализира вредата за индустрията на Общността, доколкото това се отнася до внос на упоменатите четири вносителя. Данъчните ставки, приложими към вноса на тези вносители следва да варират между 17,3 % и 30,3 %. Що се отнася до останалите трима вносителя, нивата на елиминиране на вреда бяха по-високи от установената норма на субсидиране, поради което мерките по отношение на тези дружества следва да се основават на тази норма. Данъчните ставки приложими спрямо внос от тези износители следва да варират между 25,3 % и 32 %. Предвид факта, че нивото на сътрудничество на индийските вносители бе високо (80 %), нивото на митото за всички други дружества следва да се фиксира на нивото на дружеството с най-висока индивидуална ставка, т.е. 32 %.
(263)
Индивидуалните корпоративни изравнителни мита, определени в настоящия регламент отразяват установената ситуация по време на прегледа по отношение на сътрудничещите износители. Ето защо те са приложими единствено по отношение на внос на засегнатия продукт, произведен от тези дружества. Внос на засегнатия продукт, произведен от дружество, което не е изрично упоменато в разпоредителната част на настоящия регламент, в това число дружества, свързани с изрично упоменатите, не могат да се възползват от митническата ставка, приложима към „всички други дружества“.
(264)
Всеки иск за прилагане на тези индивидуални корпоративни митнически ставки (напр. при промяна наименование на дружеството или при регистриране на нови юридически лица, обвързани с производство или продажби) следва да се изпращат надлежно до Комисията (10) с цялата необходима информация, в частност всяка промяна в дейността на дружеството, свързана с производство, продажби на вътрешния пазар и експортни продажби, свързани с, например, промяна в наименованието или промяна в юридическите лица, извършващи производство и продажби. Ако е целесъобразно и след консултация с Консултативния комитет, регламентът ще бъде съответно поправен, като се актуализира списъкът от дружества, които се възползват от индивидуална митническа ставка,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. С настоящия регламент се налага окончателно изравнително мито върху вноса на амоксициклин трихидрат, ампицилин трихидрат и цифалексин, неразпределени в дози или под формата на опаковки за търговия на дребно, попадащи под кодове по КН ex 2941 10 10 (код по TAРИК 2941101010), ex 2941 10 20 (код по TAРИК 2941102010) и ex 2941 90 00 (код по TAРИК 2941900020) с произход Индия.
2. Митническата ставка, приложима при нетна цена франко граница на Общността, преди облагане с мито за внос на продукт, произведен в Индия от посочените по-долу дружества, е както следва:
-
17,3 % за KDL Biotech Ltd, Mumbai (допълнителен код по TAРИК: A580),
-
28,1 % за Nectar Lifesciences Ltd, Chandigarh (допълнителен код по TAРИК: A581),
-
25,3 % за Nestor Pharmaceuticals Ltd, New Delhi (допълнителен код по TAРИК: A582),
-
30,3 % за Ranbaxy Laboratories Ltd, New Delhi (допълнителен код по TAРИК: 8221),
-
28,1 % за Torrent Gujarat Biotech Ltd, Ahmedabad (допълнителен код по TAРИК: A583),
-
28,1 % за Surya Pharmaceuticals Ltd, Chandigarh (допълнителен код по TAРИК: A584),
-
32 % за всички други дружества (допълнителен код по TAРИК: 8900).
3. Освен ако не е предвидено друго, се прилагат действащите разпоредби по отношение на митническите ставки.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на следващия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 10 май 2005 година.