RÅDETS AFGØRELSE
af 20. maj 1999
om definition af Schengen-reglerne med henblik på, i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab og traktaten om Den Europæiske Union, at fastsætte retsgrundlaget for de bestemmelser og afgørelser, der udgør Schengen-reglerne
(1999/435/EF)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
på grundlag af artikel 2, stk. 1, andet afsnit, første punktum, i protokollen, knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, om integration af Schengen-reglerne i Den Europæiske Union (i det følgende benævnt "Schengen-protokollen"), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Det er nødvendigt, at Rådet definerer Schengen-reglerne, for at det, i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i traktaterne, kan fastsætte retsgrundlaget for bestemmelserne i Schengen-reglerne.
(2) Det er kun nødvendigt at fastsætte retsgrundlaget for de bindende bestemmelser eller afgørelser, der udgør Schengen-reglerne, og som stadig er gældende.
(3) Rådet bør derfor fastslå, for hvilke af de bestemmelser og afgørelser, der udgør Schengen-reglerne, det ikke er nødvendigt at fastsætte et retsgrundlag i henhold til de relevante traktatbestemmelser.
(4) Det forhold, at Rådet for nogle af Schengen-reglernes vedkommende ikke skal eller ikke bør fastsætte noget retsgrundlag i henhold til de relevante bestemmelser i traktaterne, kan begrundes med følgende:
a) Reglen har ikke bindende virkning, og en tilsvarende regel kan kun vedtages af Rådet på grundlag af et instrument, der ikke henviser til noget retsgrundlag i en af traktaterne.
b) Reglen er blevet overflødig med tiden og/eller på grund af omstændighederne.
c) Reglen vedrører institutionelle ordninger, som må anses for at blive afløst af EU-procedurer.
d) Emnet for reglen er omfattet af og dermed overflødiggjort af gældende Fællesskabs- eller EU-lovgivning eller af en retsakt, der er vedtaget af samtlige medlemsstater.
e) Reglen er blevet overflødiggjort af den aftale med Republikken Island og Kongeriget Norge, som skal indgås i henhold til artikel 6 i Schengen-protokollen.
f) Reglen vedrører et område, der hverken falder ind under Fællesskabets virke eller er omfattet af EU's mål, og således vedrører et af de områder, med hensyn til hvilke medlemsstaterne har forbeholdt sig handlefrihed. Dette omfatter regler, der udelukkende kan være af betydning med henblik på beregningen af finansielle fordringer fra eller mellem de vedrørte medlemsstater.
(5) Også hvis Rådet af en af disse grunde for nogle af Schengen-reglernes vedkommende ikke skal eller bør fastsætte noget retsgrundlag, medfører dette ikke, at de ophæves eller bliver juridisk ugyldige. Retsvirkningen af gældende retsakter, som er vedtaget på grundlag af sådanne bestemmelser, berøres ikke heraf.
(6) Danmarks rettigheder og pligter fastlægges i artikel 3 i protokollen om integration af Schengen-reglerne i Den Europæiske Union og i artikel 1-5 i protokollen om Danmarks stilling -
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
Artikel 1
1. I overensstemmelse med bilaget til protokollen om integration af Schengen-reglerne i Den Europæiske Union omfatter Schengen-reglerne alle de retsakter, som er anført i bilag A til denne afgørelse.
2. Schengen-reglerne, jf. stk. 1, offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende, med undtagelse af de bestemmelser, der er nævnt i artikel 2, samt de bestemmelser, som på datoen for vedtagelsen af denne afgørelse er klassificeret som "fortrolige" af Schengen-Eksekutivkomitéen.
3. Rådet forbeholder sig ret til senere også at offentliggøre andre dele af Schengen-reglerne i EF-Tidende, navnlig bestemmelser, som det synes nødvendigt at offentliggøre i almenhedens interesse, eller som Rådet anser for at være af betydning for fortolkningen af Schengen-reglerne.
Artikel 2
Det er ikke nødvendigt, at Rådet i henhold til artikel 2, stk. 1, andet afsnit, andet punktum, i Schengen-protokollen i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i traktaterne fastlægger et retsgrundlag for følgende bestemmelser og afgørelser, der er en del af Schengen-reglerne:
a) de bestemmelser i konventionen, undertegnet i Schengen den 19. juni 1990 mellem Kongeriget Belgien, Forbundsrepublikken Tyskland, Den Franske Republik, Storhertugdømmet Luxembourg og Kongeriget Nederlandene om gennemførelse af Schengen-aftalen med tilhørende slutakt og erklæringer ("Schengen-konventionen"), der er opregnet i bilag B, 1. del;
b) de bestemmelser i tiltrædelsesaftalerne og protokollerne til Schengen-aftalen og Schengen-konventionen, indgået med Den Italienske Republik (undertegnet i Paris den 27. november 1990), Kongeriget Spanien og Den Portugisiske Republik (undertegnet i Bonn den 25. juni 1991), Den Hellenske Republik (undertegnet i Madrid den 6. november 1992), Republikken Østrig (undertegnet i Bruxelles den 28. april 1995) og Kongeriget Danmark, Republikken Finland og Kongeriget Sverige (undertegnet i Luxembourg den 19. december 1996), der er opregnet i bilag B, 2. del;
c) de afgørelser og erklæringer, der er vedtaget af Eksekutivkomitéen, nedsat ved Schengen-konventionen, der er opregnet i bilag B, 3. del;
d) de afgørelser, som Centralgruppen har truffet efter bemyndigelse fra Eksekutivkomitéen og som er anført i 3. del i bilag B.
Artikel 3
Denne afgørelse finder straks anvendelse.
Den offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Udfærdiget i Bruxelles, den 20. maj 1999.
31999D0435
L 176/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 20 май 1999 година
относно определението на достиженията на правото от Шенген с цел установяване, в съответствие с разпоредби от Договора за създаване на Европейската общност и Договора за Европейския съюз, на правното основание на всяка от разпоредбите или решенията, които съставляват достиженията на правото от Шенген
(1999/435/ЕО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
на основание член 2, параграф 1, втора алинея, първо изречение от Протокола към Договора за Европейския съюз и Договора за създаване на Европейската общност, за интегриране на достиженията на правото от Шенген в правната рамка на Европейския съюз (наричан по-долу „Шенгенски протокол“),
(1)
като има предвид, че е необходимо да се определят достиженията на правото от Шенген, с което се дава възможност на Съвета да посочи правното основание на всяка от разпоредбите на достиженията на правото от Шенген съгласно съответните разпоредби от Договора за създаване на Европейската общност и от Договора за Европейския съюз;
(2)
като има предвид, че установяването на правното основание е необходимо само по отношение на онези задължителни разпоредби или решения, които съставляват достиженията на правото от Шенген и са все още са в сила;
(3)
като има предвид, че Съветът следователно трябва да определи онези разпоредби или решения на достиженията на правото от Шенген, по отношение на които установяването на правно основание съгласно някоя от разпоредбите на Договорите не е необходимо;
(4)
като има предвид, че заключението, че по отношение на някои от разпоредбите на достиженията на правото от Шенген не е необходимо или удачно Съветът да установи тяхното правно основание в Договорите, може да бъде оправдано на следните основания:
а)
разпоредби, които нямат задължителна правна сила, и подобни на тях могат да бъдат приети от Съвета само на основание акт, който няма правно основание в някой от Договорите;
б)
изтичането на период от време или настъпването на събития, които са довели до отпадане на необходимостта от съответната разпоредба;
в)
разпоредбата е свързана с институционални правила, които се считат заменени от процедурите на Европейския съюз;
г)
предметът на съответната разпоредба се обхваща - и следователно заменя - от действащото законодателство на Европейската общност или Европейския съюз или от правен акт, който е приет от всички държави-членки;
д)
разпоредбата е станала излишна в резултат на споразумението, което трябва да бъде сключено с Република Исландия и Кралство Норвегия по силата на член 6 от Шенгенския протокол;
е)
разпоредбата е извън дейността на Общността или целите на Европейския съюз и следователно попада в някоя от областите, за които държавите-членки са запазили свобода на действие. Тук се включват разпоредби, които имат значение единствено за изчисляване на парични искове на държавите-членки или между тях.
(5)
Дори ако поради само една от посочените причини не е необходимо или удачно Съветът да създаде правните основания за някои разпоредби на достиженията на правото от Шенген, това няма да доведе до тяхната отмяна или лишаването им от правна сила. Юридическата сила на актовете, които все още са в сила и са били приети на основание на такива разпоредби, не се накърнява.
(6)
Правата и задълженията на Дания се уреждат от член 3 от Протокола за интегриране на достиженията на правото от Шенген в правната рамка на Европейския съюз и от член 1 до член 5 от Протокола относно позицията на Дания,
РЕШИ:
Член 1
1. В съответствие с приложението към Протокола за интегриране на достиженията на правото от Шенген в правната рамка на Европейския съюз, достиженията на правото от Шенген включват всички актове, които са посочени в приложение А към настоящото решение.
2. Достиженията на правото от Шенген, както е посочено в параграф 1, се публикуват в Официален вестник на Европейските общности, с изключение на онези негови разпоредби, които са изброени в член 2, и разпоредбите, които към момента на приемане на настоящото решение са били класифицирани като „поверителни“ от Шенгенския изпълнителен комитет.
3. Съветът запазва правото си да публикува и други части от достиженията на правото от Шенген в Официален вестник на по-късна дата, в частност разпоредбите, чието публикуване е необходимо в общ интерес и които Съветът счита за важни при тълкуването на достиженията на правото от Шенген.
Член 2
Не е необходимо Съветът, когато действа на основание член 2, параграф 1, алинея втора, изречение второ от Шенгенския протокол, да установява съответствие с разпоредбите на Договорите, правното основание на всяка от следните разпоредби и решения, които съставляват част от достиженията на правото от Шенген:
а)
разпоредбите на Конвенцията, подписана в Шенген на 19 юни 1990 г. между Кралство Белгия, Федерална република Германия, Френската република, Великото херцогство Люксембург и Кралство Нидерландия, за изпълнение на Шенгенското споразумение и на свързаните с него Заключителен акт и декларации („Шенгенска конвенция“), които са посочени в част 1 от приложение Б;
б)
разпоредбите на споразуменията за присъединяване и на Протоколите към Споразумението от Шенген и към Шенгенската конвенция с Италианската република (подписана в Париж на 27 ноември 1990 г.), Кралство Испания и Португалската република (подписана в Бон на 25 юни 1991 г.), Република Гърция (подписана в Мадрид на 6 ноември 1992 г.), Република Австрия (подписана в Брюксел на 28 април 1995 г.), Кралство Дания, Република Финландия и Кралство Швеция (подписана в Люксембург на 19 декември 1996 г.), които са изброени в част 2 от приложение Б;
в)
изброените в част 3 от приложение Б решения и декларации на Изпълнителния комитет, който бе създаден с Шенгенската конвенция;
г)
решенията на Централната група, които тя е упълномощена да взема от Изпълнителния комитет и които са изброени в част 3 от приложение Б.
Член 3
Настоящото решение произвежда незабавно действие.
То се публикува в Официален вестник на Европейските общности.
Съставено в Брюксел на 20 май 1999 година.