KOMMISSIONENS DIREKTIV 94/46/EF af 13. oktober 1994 om aendring af direktiv 88/301/EOEF og 90/388/EOEF for saa vidt angaar satellitkommunikation
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 90, stk. 3, og
ud fra foelgende betragtninger:
1. Groenbogen om en faelles politik for satellitkommunikation i Det Europaeiske Faellesskab, som Kommissionen vedtog i november 1990, indeholder de stoerre lovgivningsmaessige aendringer, der skal gennemfoeres, hvis dette kommunikationsmiddels potentiale skal udnyttes. I henhold til groenbogen om satellitkommunikation boer man bl.a. liberalisere satellittjenste- og satellitudstyrssektorerne samt i den forbindelse afskaffe alle eksklusive og saerlige rettigheder inden for omraadet, men dog anvende godkendelsesprocedurer, samtidigt med at der gives fri (restriktionsfri adgang til rumsegmentkapacitet;
2. i Raadets resolution af 19. december 1991 om etablering af et faelles marked for satellitteletjenster og -udstyr (1) gav Raadet sin generelle stoette til Kommissionens standpunkter i groenbogen om satellitkommunikation og ansaa foelgende punkter som hovedmaal: Harmonisering og liberalisering for de relevante satellitjordstationer, herunder i fornoedent omfang ophaevelse af eksklusive eller saerlige rettigheder paa dette omraade, idet der skal tages hensyn til de vilkaar, som er noedvendige for opfyldelsen af vaesentlige krav;
3. i sin beslutning om etablering af et faelles marked for satellitteletjenester og -udstyr (2) opfordrer Europa-Parlamentet Kommissionen til at gennemfoere den noedvendige lovgivning med henblik paa at skabe det noedvendige grundlag for at fjerne eksisterende begraensninger og etablere nye aktiviteter inden for satellitkommunikation og fremhaever samtidig behovet for at harmonisere og liberalisere markedet for satellitudstyr og -teletjenster;
4. flere medlemsstater har allerede aabnet for konkurrence inden for visse satellitteletjenster og indfoert godkendelsesordninger. Ikke desto mindre tildeles godkendelserne i nogle medlemsstater stadig ikke efter objektive, proportionelle og ikke-diskrimerende kriterier, eller de tildeles med tekniske restriktioner som f.eks. forbud mod at tilslutte til teleselskabernes net, hvis der er tale om operatoerer, der konkurrerer med teleselskaberne. Andre medlemsstater har bibeholdt de eksklusive rettigheder, som de nationale offentlige foretagender har faaet tildelt;
5. i henhold til Kommissionens direktiv 88/301/EOEF af 16. maj 1988 om konkurrence paa teleterminalmarkederne (3), aendret ved EOES-aftalen, skal saerlige eller eksklusive rettigheder til at importere, afsaette, tilslutte, ibrugtage og vedligeholde terminaler afskaffes. Dette omfatter ikke alle typer udstyr til satellitjordstationer;
6. ved dom af 19. marts 1991 i sag C-202/88, Frankrig/Kommissionen, bekraeftede EF-Domstolen (4) direktiv 88/301/EOEF. I det omfang, direktivet omhandler saerlige rettigheder, blev det dog erklaeret ugyldigt med den begrundelse, at det hverken i direktivets bestemmelser eller praeambel specificeres, hvilken type rettigheder der reelt er tale om, og i hvilken henseende eksistensen af saadanne rettigheder er i strid med traktatens forskellige bestemmelser. I forbindelse med import, afsaetning, tilslutning, ibrugtagning og vedligeholdelse af teleudstyr er saerlige rettigheder i praksis rettigheder, som en medlemsstat indroemmer et begraenset antal virksomheder i kraft af love eller administrative bestemmelser, der inden for et givet geografisk omraade
- begraenser antallet af disse virksomheder til to eller flere efter andre kriterier end objektive, proportionale og ikke-diskriminerende kriterier
- udpeger flere konkurrerende virksomheder efter andre kriterier end ovennaevnte, eller
- giver en eller flere virksomheder juridiske eller lovgivningsmaessige fordele, der paa afgoerende vis paavirker andre virksomheders mulighed for at udoeve en af ovennaevnte aktiviteter inden for samme geografiske omraade i alt vaesentligt paa tilsvarende vilkaar, efter andre kriterier end ovennaevnte.
Denne definition beroer ikke anvendelsen af EF-traktatens artikel 92;
7. som foelge af de eksklusive rettigheder begraenses den fri bevaegelighed for saadant udstyr, enten fordi visse produkter ikke markedsfoeres, hvilket gaelder i forbindelse med import og afsaetning af teleudstyr, herunder satellitudstyr, eller fordi et monopol under hensyntagen til markedets karakteristika og isaer produkternes mangfoldighed og tekniske karakter ikke har noget incitament til at yde disse tjenester i forbindelse med produkter, som det ikke har markedsfoert eller importeret, eller til at tilpasse priserne til omkostningerne, naar der ikke er nogen trussel om konkurrence fra nye markedsdeltagere, hvilket gaelder i forbindelse med tilslutning, ibrugtagning og vedligeholdelse. Da der paa de fleste udstyrsmarkeder typisk forekommer meget forskelligt teleudstyr, maa det under hensyntagen til den formodede udvikling paa markederne, hvor der paa nuvaerende tidspunkt stadigt er et begraenset antal producenter til stede, forventes, at alle saerlige rettigheder, som direkte eller indirekte begraenser antallet af virksomheder med tilladelse til at importere, afsaette, tilslutte, ibrugtage og vedligeholde dette udstyr, f.eks. ved ikke at indfoere en aaben og ikke-diskriminerende godkendelsesprocedure, vil virke paa samme maade som tildeling af eksklusive rettigheder;
saadanne eksklusive eller saerlige rettigheder er foranstaltninger med samme virkning som kvantitative restriktioner, der er uforenelige med EF-traktatens artikel 30. Ingen af de saerlige karakteristika ved satellitjordstationer eller markederne for salg eller vedligeholdelse heraf er af en saadan karakter, at de kan begrunde en anden retlig behandling end teleterminaludstyr. Derfor er det noedvendigt at afskaffe alle eksisterende eksklusive rettigheder i forbindelse med satellitjordstationer, for saa vidt angaar import, afsaetning, tilslutning, ibrugtagning og vedligeholdelse, samt alle rettigheder, der virker paa samme maade, dvs. alle saerlige rettigheder med undtagelse af dem, der bestaar i juridiske eller lovgivningsmaessige fordele, der gives til en eller flere virksomheder og kun paavirker andre virksomheders mulighed for at udoeve en af ovennaevnte aktiviteter inden for samme geografiske omraade i alt vaesentligt paa samme vilkaar;
8. satellitjordstationsudstyr skal opfylde de vaesentlige krav, der er blevet harmoniseret i Raadets direktiv 93/97/EOEF (5), isaer i forbindelse med en effektiv udnyttelse af frekvenserne. Man kan kontrollere anvendelsen af disse vaesentlige krav delvis gennem de godkendelser, der udstedes for udbud af de paagaeldende tjenster. Man vil primaert faa de vaesentlige krav opfyldt ved at indfoere faelles forskrifter og ved at harmonisere godkendelsesbetingelserne. Paa de omraader, hvor disse betingelser ikke er blevet harmoniseret, vil medlemsstaterne alligevel skulle tilpasse deres forskrifter. I begge tilfaelde skal medlemsstaterne i mellemtiden sikre, at anvendelsen af saadanne forskrifter ikke skaber hindringer for handelen;
9. naar de saerlige eller eksklusive rettigheder i forbindelse med tilslutning af satellitjordstationsudstyr afskaffes, maa retten til at tilslutte saadant udstyr til teleselskabernes net noedvendigvis anerkendes, saa de godkendte operatoerer kan tilbyde deres tjenster til offentligheden;
10. i henhold til Kommissionens direktiv 90/388/EOEF af 28. juni 1990 om liberalisering af markedet for teletjenester (6), aendret ved EOEF-aftalen, skal de saerlige og eksklusive rettigheder, som medlemsstaterne har indroemmet en virksomhed i forbindelse med udbud af teletjenester, afskaffes. Satellittjenster er imidlertid ikke omfattet af direktivets anvendelsesomraade;
11. ved dom af 17. november 1992 i de forenede sager C-271/90, C-281/90 og C-289/90, Spanien/Kommissionen (7), bekraeftede EF-Domstolen direktiv 90/388/EOEF. I det omfang, direktivet omhandler saerlige rettigheder, blev det dog erklaeret ugyldigt med den begrundelse, at det hverken i direktivets bestemmelser eller praembel specificeres, hvilken type rettigheder der reelt er tale om, og i hvilken henseende eksistensen af saadanne rettigheder er i strid med traktatens forskellige bestemmelser. Disse rettigheder maa derfor defineres i dette direktiv. For saa vidt angaar teletjenster er saerlige rettigheder i praksis rettigheder, som en medlemsstat indroemmer et begraenset antal virksomheder i kraft af love eller administrative bestemmelser, der inden for et givet geografisk omraade
- begraenser antallet af disse virksomheder til to eller flere efter andre kriterier end objektive, proportionale og ikke-diskriminerende kriterier
- udpeger flere konkurrerende virksomheder til virksomheder, der har tilladelse til at levere saadanne tjenster, efter andre kriterier end ovennaevnte, eller
- giver en eller flere virksomheder juridiske eller lovgivningsmaessige fordele, der paa afgoerende vis paavirker andre virksomheders mulighed for at levere samme teletjenste inden for samme geografiske omraade i alt vaesentligt paa tilsvarende vilkaar, efter andre kriterier end ovennaevnte.
Denne definition beroerer ikke anvendelsen af EF-traktatens artikel 92.
Med hensyn til teletjenster kan saadanne saerlige juridiske eller lovgivningsmaessige fordele blandt andet vaere en ret til at foretage ekspropriationer i almenhedens interesse, undtagelser fra den almindelige lovgivning i forbindelse med byplanlaegning eller en mulighed for at opnaa godkendelse uden at skulle gennem den procedure, der normalt anvendes;
12. i de tilfaelde, hvor en medlemsstat begraenser antallet af virksomheder med tilladelse til at udbyde satellitteletjenster ved hjaelp af saerlige rettigheder og a fortiori eksklusive rettigheder, udgoer saadanne rettigheder begraensninger, som kan vaere udforenelige med traktatens artikel 59, naar en saadan begraensning ikke er begrundet af ufravigelige hensyn, dvs. vaesentlige krav, idet disse rettigheder afholder andre foretagender fra at levere de paagaeldende tjenester til og fra andre medlemsstater. I forbindelse med satellitnettjenester kan der vaere tale om saadanne vaesentlige krav, naar man anvender frekvensspektret effektivt og undgaar generende interferens mellem satellittelesystemer og andre rumbaserede eller jordbaserede tekniske systemer. Hvis det udstyr, der anvendes ved udbuddet af tjenesterne, er i overensstemmelse med de vaesentlige krav, der gaelder i forbindelse med satellitkommunikation, er der juridisk set ingen grund til at behandle sidstnaevnte saerskilt. Paa den anden side afholder saerlige rettigheder, der udelukkende bestaar i saerlige juridiske eller lovgivningsmaessige fordele, i princippet ikke andre virksomheder fra at gaa ind paa markedet. Det skal derfor for hvert enkelt tilfaelde vurderes, om saadanne rettigheder er forenelige med EF-traktaten under hensyntagen til, hvilken virkning de har paa andre enheders reelle frihed til at levere samme teletjenester, samt hvorvidt de i forbindelse med den paagaeldende aktivitet eventuelt er begrundet;
13. de nuvaerende eksklusive rettigheder inden for satellitkommunikation blev generelt set indroemmet virksomheder, som allerede havde en dominerende stilling i forbindelse med etablering af det jordbaserede net, eller et af deres datterselskaber. Saadanne rettigheder udvider og styrker dermed virksomhedernes dominerende stilling. Foelgelig er de eksklusive rettigheder inden for satellitkommunikation uforenelige med EF-traktatens artikel 90, sammenholdt med artikel 86;
14. disse eksklusive rettigheder, der begraenser adgangen til markedet, begraenser eller hindrer til brugerens ulempe ogsaa anvendelsen af satellitkommunikation, der ellers kunne vaere udbudt, og bremser saaledes den tekniske udvikling paa omraadet. Da virksomhederne maa formodes at basere deres investeringer paa eksklusive rettigheder, kan de ofte vaelge at give prioritet til jordbaserede teknikker, hvorimod nytilkomne maaske vil udnytte satellitteknik. Teleselskaberne har generelt set foretrukket at udvikle jordbaserede forbindelser via optiske fibre og hovedsageligt anvendt satellitkommunikation som en sidste teknisk loesning, naar omkostningerne ved de jordbaserede alternativer var uoverkommelige, eller naar der var tale om spredning af data og/eller tv-programmer, i stedet for at bruge satellitkommunikation som en selvstaendig supplerende transmissionsteknik. De eksklusive rettigheder begraenser saaledes udviklingen af satellitkommunikation, hvilket er uforeneligt med EF-traktatens artikel 90, sammenholdt med artikel 86;
15. i forbindelse med udbud af satellittjenester er det under hensyntagen til proportionalitetsprincippet imidlertid berettiget at anvende godkendelses- eller anmeldelsesprocedurer for at sikre, at vaesentlige krav tilgodeses. En godkendelsesprocedure er ikke rimelig, hvis det paagaeldende maal kan naas ved blot at anvende en anmeldelsesprocedure. Hvis der f.eks. er tale om at levere en satellittjeneste, hvortil der udelukkende skal anvendes en afhaengig VSAT-jordstation i en medlemsstat, boer sidstnaevnte udelukkende anvende en anmeldelsesprocedure;
16. i henhold til traktatens artikel 90, stk. 2, kan artikel 86 fraviges i tilfaelde, hvor anvendelsen af sidstnaevnte artikel retligt eller faktisk hindrer opfyldelsen af de saerlige opgaver, som er betroet teleselskaberne. I overensstemmelse hermed kan ifoelge direktiv 90/388/EOEF eksklusive rettigheder i forbindelse med taletelefoni opretholdes i en overgangsperiode;
taletelefoni defineres i artikel 1 i direktiv 90/388/EOEF som kommerciel udnyttelse i almenhedens interesse af tidstro fremfoering af tale samt opkobling heraf gennem det offentlige koblede net, hvorved brugeren har mulighed for at kommunikere med et andet termineringspunkt ved hjaelp af udstyr tilkoblet et nettermineringspunkt. I forbindelse med fremfoering af tale samt opkobling heraf via satellitjordstationsnet kan en saadan udnyttelse i almenhedens interesse generelt set kun finde sted, naar satellitjordstationsnettet er forbundet med det offentlige koblede net. For saa vidt angaar alle andre tjenester end taletelefoni er en saerbehandling i henhold til artikel 90, stk. 2, ikke berettiget, isaer ikke naar man tager i betragtning, at disse tjenesters andel af teleselskabernes omsaetning er ubetydelig;
17. udbud af satellitnettjenester til fremfoersel af radio- og tv-programmer er en teletjeneste i henhold til dette direktiv og dermed omfattet af dets bestemmelser. Til trods for, at visse saerlige og eksklusive rettigheder i forbindelse med modtagersatellitjordstationer, som ikke er tilsluttet en medlemsstats offentlige net, og saerlige og eksklusive rettigheder i forbindelse med satellittjenester, der stilles til raadighed for offentlige eller private radio- og tv-selskaber, afskaffes, vil indholdet af de satellitspredningstjenester, der stilles til raadighed for almenheden via frekvensbaand, som er forudset hertil i radioreglementet for rundspredningstjenester (BSS) og faste satellittjenester (FSS), fortsat vaere underlagt saerlige regler, som medlemsstaterne har vedtaget i overensstemmelse med EF-lovgivningen, og derfor ikke vaere underkastet dette dirketivs bestemmelser;
18. dette direktiv er ikke til hinder for, at der i overensstemmelse med EF-lovgivningen og eksisterende internationale forpligtelser vedtages foranstaltninger med henblik paa at sikre, at medlemsstaternes statsborgere faar tilsvarende behandling i tredjelande;
19. i nogle medlemsstater er satellitoperatoerers udbud til godkendte operatoerer af satellitjordstationsnet om erhvervelse af rumsegmentkapacitet i nationale, private eller internationale satellitsystemer stadig underkastet andre lovgivningsmaessige begraensninger end dem, der er forenelige med de ordninger om frekvens- og placeringskoordinering, som er en foelge af medlemsstaternes internationale forpligtelser. Disse supplerende restriktioner er i modstrid med artikel 59, hvorefter det staar saadanne satellitoperatoerer frit for at levere deres tjenester i hele EF, naar de foerst har opnaaet godkendelse i én medlemsstat;
20. i de fleste medlemsstater gaelder, at det er signataren i det land, hvor en satellitjordstation har sit virke, der undersoeger, om satellitjordstationer, som tilhoerer andre godkendte operatoerer end de nationale operatoerer, er i overensstemmelse med de specifikationer, der kraeves for at faa adgang til mellemstatslige satellitsystemers kapacitet. Disse overensstemmelsesvurderinger foretages saaledes af tjenesteudbydere, der er konkurrenter.
Dette er ikke foreneligt med traktatens bestemmelser, isaer artikel 3, litra g), og artikel 90, sammenholdt med artikel 86. Medlemsstaterne skal derfor sikre, at disse overensstemmelsesvurderinger kan foretages i et direkte samspil mellem den paagaeldende operatoer af satellitjordstationsnettet og den mellemstatslige organisation udelukkende under tilsynsmyndighedernes overvaagning;
21. det er de internationale satellitselskaber, der udbyder stoerstedelen af den til raadighed vaerende rumsegmentkapacitet. I mange medlemsstater er prisen for at bruge en saadan kapacitet stadig hoej, idet kapaciteten, kun kan erhverves hos den paagaeldende medlemsstats signatar. En saadan eksklusivitet, som hjemles i nogle medlemsstater, foerer til afskaermning inden for faellesmarkedet til skade for de kunder, der har behov for kapacitet. Som foelge heraf henstillede Raadet i sin resolution af 19. december 1991 til medlemsstaterne, at de skulle forbedre adgangen til de mellemstatslige organisationers rumsegment. Med hensyn til oprettelse og anvendelse af separate systemer kan restriktive foranstaltninger, som er truffet i henhold til internationale konventioner, der er indgaaet af medlemsstaterne, ogsaa have virkninger, som er uforenelige med EF-lovgivningen, idet de kan begraense udbuddet paa forbrugerens bekostning, jf. artikel 86, litra b). I de internationale satellitorganisationer foretager man for oejeblikket en gennemgang af de relevante instrumenter, der bl.a. bidrager til at forbedre adgangen til samt opbygningen og anvendelsen af separate systemer. For at Kommissionen skal kunne udfoere den overvaagningsopgave, som den tildeles i EF-traktaten, skal der tilvejebringes instrumenter, som kan hjaelpe medlemsstaterne med at opfylde deres samarbejdsforpligtelser i henhold til traktatens artikel 5, stk. 1, sammenholdt med artikel 234, stk. 2;
22. ved vurderingen af de i dette direktiv omhandlede foranstaltninger skal Kommissionen inden for rammerne af gennemfoerelsen af de grundlaeggende maal, der er omhandlet i traktatens artikel 2, herunder styrkelsen af Faellesskabets oekonomiske og sociale samhoerighed, der er omhandlet i artikel 130 A, ligeledes tage hensyn til forholdene i de medlemsstater, hvis jordbaserede net endnu ikke er tilstraekkeligt udbygget, og tillade disse medlemsstater at udsaette, for saa vidt angaar satellittjenester og i det omfang, det er noedvendigt, den paagaeldende dato til 1. januar 1996 angaaende den effektive anvendelse af bestemmelserne i dette direktiv -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
I direktiv 88/301/EOEF foretages foelgende aendringer:
1) Artikel 1 aendres saaledes:
a) Artikel 1, foerste led, sidste punktum, affattes saaledes:
»Ved terminaludstyr forstaas tillige satellitjordstationsudstyr«.
b) I artikel 1 indsaettes foelgende led:
»- »saerlige rettigheder«: rettigheder, som en medlemsstat indroemmer et begraenset antal virksomheder i kraft af love eller administrative bestemmelser, der inden for et givet geografisk omraade
- begraenser antallet af disse virksomheder til to eller flere efter andre kriterier end objektive, proportionale og ikke-diskriminerende kriterier, eller
- udpeger flere konkurrerende virksomheder efter andre kriterier end ovennaevnte, eller
- giver en eller flere virksomheder juridiske eller lovgivningsmaessige fordele, der paa afgoerende vis paavirker andre virksomheders mulighed for at importere, afsaette, tilslutte, ibrugtage og vedligeholde teleterminaludstyr inden for samme geografiske omraade i alt vaesentligt paa tilsvarende vilkaar, efter andre kriterier end ovennaevnte
- »satellitjordstationsudstyr«: udstyr, som kan anvendes til kun at sende eller til baade at sende og modtage eller til kun at modtage radiokommunikationssignaler, som formidler via satellit eller andre rumbaserede systemer.«
2) Artikel 2, foerste afsnit, affattes saaledes:
»De medlemsstater, der indroemmer virksomheder saerlige eller eksklusive rettigheder, soerger for, at alle eksklusive rettigheder ophaeves, tillige med de saerlige rettigheder, som
a) begraenser antallet af virksomheder, jf. artikel 1, til to eller flere efter andre kriterier end objektive, proportionale og ikke-diskriminerende kriterier, eller
b) udpeger flere konkurrerende virksomheder, jf. artikel 1, efter andre kriterier end ovennaevnte.«
3) Artikel 3, foerste led, affattes saaledes:
»- naegte tilslutning af satellitjordstationsudstyr til det offentlige telenet og/eller ibrugtagning heraf, hvis udstyret ikke opfylder de gaeldende faelles tekniske forskrifter vedtaget i henhold til Raadets direktiv 93/97/EOEF (8)() eller, hvis disse ikke foreligger, de vaesentlige krav i det paagaeldende direktivs artikel 4. Hvis der ikke foreligger faelles tekniske forskrifter eller harmoniserede betingelser, skal de nationale forskrifter staa i rimeligt forhold til disse vaesentlige krav og skal anmeldes til Kommissionen i henhold til direktiv 83/189/EOEF i de tilfaelde, hvor dette direktiv kraever det
- naegte tilslutning af andet terminaludstyr til det offentlige telenet, hvis dette udstyr ikke opfylder de gaeldende faelles tekniske forskrifter vedtaget i henhold til Raadets direktiv 91/263/EOEF (9)(), eller hvis disse ikke foreligger, de vaesentlige krav i det paagaeldende direktivs artikel 4
«
Artikel 2
I direktiv 90/388/EOEF foretages foelgende aendringer:
1) Artikel 1 aendres saaledes:
a) Stk. 1 aendres saaledes:
i) Andet led affattes saaledes:
»- »eksklusive rettigheder«: rettigheder, som en medlemsstat indroemmer en enkelt virksomhed i kraft af love eller administrative bestemmelser, og som forbeholder denne retten til at levere en teletjeneste eller varetage en bestemt aktivitet inden for et givet geografisk omraade«.
ii) Som tredje led efter det forudgaaende:
»- »saerlige rettigheder«: rettigheder, som en medlemsstat indroemmer et begraenset antal virksomheder i kraft af love eller administrative bestemmelser, der inden for et givet geografisk omraade
- begraenser antallet af de virksomheder, der har tilladelse til at levere en tjeneste eller varetage en bestemt aktivitet, til to eller flere efter andre kriterier end objektive, proportionale og ikke-diskriminerende kriterier, eller
- udpeger flere konkurrerende virksomheder til virksomheder, der har tilladelse til at levere en tjeneste eller varetage en bestemt aktivitet, efter andre kriterier end ovennaevnte, eller
- giver en eller flere virksomheder juridiske eller lovgivningsmaessige fordele, der paa afgoerende vis paavirker andre virksomheders mulighed for at levere samme teletjeneste eller varetage samme aktivitet inden for samme geografiske omraade i alt vaesentligt paa tilsvarende vilkaar, efter andre kriterier end ovennaevnte«.
iii) Fjerde led affattes saaledes:
»- »teletjenester«: tjenester, hvis ydelse helt eller delvis bestaar i transmission og dirigering af signaler gennem et offentligt telenet ved hjaelp af telekommunikationsteknik, med undtagelse af radio- og tv-spredning til offentligheden, og satellittjenester«.
iv) Foelgende led indsaettes efter fjerde led:
»- »satellitjordstationsnet«: en konfiguration bestaaende af to eller flere jordstationer, der kommunikerer indbyrdes ved hjaelp af en satellit
- »satellitnettjenester«: oprettelse og drift af satellitjordstationsnet; disse tjenester bestaar som et minimum i en radiokommunikationsforbindelse fra en satellitjordstation til et rumsegment (uplink) eller en radiokommunikationsforbindelse fra rumsegmentet til en satellitjordstation (downlink)
- »satellitteletjenester«: tjenester, hvis tilraadighedsstillelse helt eller delvis sker ved hjaelp af satellitnettjenester
- »satellittjenester«: tilraadighedsstillelse af satellitteletjenester og/eller af satellitnettjenester«.
v) Sjette led, andet punktum, affattes saaledes:
»Nettets driftssikkerhed og integritet, samt i begrundede tilfaelde driftskompatibilitet mellem tjenester og databeskyttelse, udgoer saadanne hensyn paa samme maade, som den effektive anvendelse af frekvensspektret og undgaaelsen af generende interferens mellem satellittelekommunikationssystemer og andre rumbaserede eller jordbaserede tekniske systemer goer det i forbindelse med satellittjenester.«
b) Stk. 2 affattes saaledes:
»2. Dette direktiv finder ikke anvendelse paa telextjenesten eller jordbaseret mobilradiokommunikation.«
2) Artikel 2
a) Foerste afsnit affattes saaledes:
»Medlemsstaterne afskaffer, jf. dog artikel 1, stk. 2, alle de foranstaltninger, hvorved der indroemmes:
a) eksklusive rettigheder, der gaelder for tilraadighedsstillelse af teletjenester, bortset fra taletelefoni, og
b) saerlige rettigheder, som begraenser antallet af de virksomheder, der har tilladelse til at levere saadanne teletjenester, til to eller flere efter andre kriterier end objektive, proportionale og ikke-diskriminerende kriterier, eller
c) saerlige rettigheder, hvorefter flere konkurrerende virksomheder udpeges til at levere saadanne teletjenester, efter andre kriterier end ovennaevnte.
De traeffer de fornoedne foranstaltninger til at sikre, at alle tjenesteudbydere har ret til at udbyde alle teletjenester, bortset fra taletelefoni.«
b) Foelgende afsnit indsaettes:
»Medlemsstaterne oplyser, hvilke kriterier der ligger til grund for tildeling af godkendelser, samt hvilke betingelser der er forbundet med saadanne godkendelser og med anmeldelsesprocedurerne i forbindelse med driften af transmitterende jordstationer.
Medlemsstaterne informerer fortsat Kommissionen om eventuelle planer om at indfoere nye godkendelsesprocedurer eller aendre eksisterende procedurer«.
3) Artikel 6 aendres saaledes:
a) Efter andet afsnit indsaettes foelgende led:
»Medlemsstaterne sikrer, at eventuelle gebyrer, der paalaegges tjenesteudbyderne som en del af godkendelsesordninger, er baseret paa objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier.
Gebyrer, de kriterier, hvorpaa de er baseret, samt enhver aendring heraf offentliggoeres paa passende vis og i enkeltheder, saa der er let adgang til oplysningerne.
Senest ni maaneder efter offentliggoerelsen af dette direktiv og derefter ved hver eventuel aendring meddeler medlemsstaterne Kommissionen, hvordan disse oplysninger stilles til raadighed. Kommissionen offentliggoer regelmaessigt henvisninger til saadanne meddelelser.«
b) Foelgende afsnit indsaettes efter tredje afsnit:
»Medlemsstaterne sikrer, at eventuelle lovgivningsmaessige forbud eller begraensninger i forbindelse med udbuddet af rumsegmentkapacitet til godkendte operatoerer af satellitjordstationsnet afskaffes, og bemyndiger paa deres omraade alle leverandoerer af rumsegmenter til at verificere, at det satellitjordstationsnet, der skal anvendes i forbindelse med den paagaeldende leverandoers rumsegment, er i overensstemmelse med de offentliggjorte betingelser for adgangen til dennes rumsegmentkapacitet.«
Artikel 3
Medlemsstater, som er part i de internationale konventioner, hvorved de internationale organisationer Intelsat, Inmarsat, Eutelsat og Intersputnik er blevet oprettet med henblik paa udoevelse af satellitaktiviteter, tilsender paa anmodning Kommissionen alle forhaandenvaerende oplysninger om alle foranstaltninger, der kan paavirke overholdelsen af EF-traktatens konkurrenceregler eller maalene i dette direktiv eller Raadets direktiver om telekommunikation.
Artikel 4
Senest ni maaneder efter ikrafttraedelsen af dette direktiv giver medlemsstaterne Kommissionen oplysninger, der goer det muligt for den af fastslaa, at bestemmelserne i artikel 1 og 2 er overholdt.
Artikel 5
Dette direktiv traeder i kraft paa tyvendedagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.
Artikel 6
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 13. oktober 1994.
31994L0046
L 268/15
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 94/46/ЕО НА КОМИСИЯТА
от 13 октомври 1994 година
за изменение на Директива 88/301/ЕИО и Директива 90/388/ЕИО, по-специално що се отнася до спътниковите комуникации
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 90, параграф 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
Зелената книга относно общ подход в областта на спътниковите комуникации в Европейската общност, приет от Комисията през месец ноември 1990 г., представи основните промени в законодателството, необходими за пълното използване на възможностите на това средство за комуникации. Тази Зелена книга за спътниковите комуникации налага, inter alia, пълна либерализация на секторите на спътникови услуги и оборудване, включително прекратяването на всякакви изключителни и специални права в тази област, подлежащи на лицензионни процедури, както и свободен (неограничен) капацитет на космическия сегмент.
(2)
Резолюцията на Съвета от 19 декември 1991 г. относно развитието на общия пазар за спътникови комуникационни услуги и оборудване (1) даде обща подкрепа на позициите, изложени в Зелената книга на Комисията за спътниковите комуникации и отчете като основни цели хармонизирането и либерализирането на пазара за подходящи спътникови наземни станции включително в случаите когато е възможно прекратяването на изключителни или специални права в тази област при спазването на необходимите условия за съответствие с основните изисквания.
(3)
Европейският парламент, в своя резолюция относно развитието на общия пазар за спътникови комуникационни услуги и оборудване (2), призовава Комисията да гласува необходимото законодателство за създаването на среда, която да позволи премахването на съществуващите ограничения и насърчи развитието на нови дейности в областта на спътниковите комуникации, като се подчертава необходимостта от хармонизиране и либерализиране на спътниковите услуги и оборудване.
(4)
Няколко държави-членки са отворили определени спътникови комуникационни услуги за конкуренция и са въвели лицензионни схеми. Въпреки това издаването на лицензии в някои държави-членки не следва обективни, пропорционални и недискриминационни критерии, или, в случая с оператори, конкуриращи се с далекосъобщителни организации, включва технически ограничения като забрана за свързване на техните съоръжения към комутируема мрежа, експлоатирана от далекосъобщителната организация. Други държави-членки удължават валидността на изключителните права, издадени на националните публични предприятия.
(5)
Директива 88/301/ЕИО на Комисията от 16 май 1988 г. относно конкуренцията на пазара за далекосъобщително терминално оборудване (3), изменена със Споразумението за Европейското икономическо пространство, предвижда прекратяването на специални или изключителни права за внасяне, продажба, свързване към мрежата, пускане в експлоатация и поддържане на далекосъобщително терминално оборудване. Тя не включва всички видове оборудване за спътникови наземни станции.
(6)
В своето решение по Дело C-202/88, Франция срещу Комисията (4) Съдът на Европейските общности подкрепи Директива 88/301/ЕИО. Въпреки това, що се отнася до специалните права, директивата беше обявена за невалидна на основание факта, че нито разпоредбите на директивата, нито преамбюла към нея уточняват какъв точно тип права са включени реално, както и доколко съществуването на тези права е в разрез с различните разпоредби на Договора. Що се отнася до внасянето, продажбата, свързването към мрежата, пускането в експлоатация и поддържането на далекосъобщителна техника, специалните права са на практика права, дадени от държава-членка на ограничен брой предприятия, чрез някакъв законодателен, регулаторен или административен механизъм, който в границите на даден географски район:
-
ограничава до две или повече бройката на тези предприятия в разрез с обективни, пропорционални и недискриминационни критерии, или
-
определя предварително, в разрез с тези критерии, няколко конкуриращи се предприятия, или
-
дава на дадено предприятие или предприятия, в разрез с тези критерии, законни или регулаторни предимства, които имат съществено влияние върху възможностите на друго предприятие да участва в гореупоменатите дейности в същия географски район при равни други условия.
Тази дефиниция не влиза в противоречие с прилагането на член 92 от Договора за ЕО.
(7)
Съществуването на изключителни права има ефекта на ограничаване на свободното движение на такова оборудване, както по отношение на внасянето и търговията с далекосъобщителна техника (включително спътниково оборудване), тъй като някои продукти не се предлагат на пазара, така и по отношение на свързването към мрежата, пускането в експлоатация и поддържането на съоръженията, тъй като отчитайки особеностите на пазара, и по-специално разнообразието и техническото естество на продуктите, даден монополист няма стимул да доставя услуги във връзка с продукти, които не е предлагал на пазара или внасял, или да съобразява цените с направените разходи, тъй като не съществува опасност от конкуренция от страна на нови участници на пазара. Като се има предвид, че повечето пазари за оборудване предлагат по принцип голямо разнообразие от далекосъобщителна техника, както и вероятното развитие на пазарите, където броят на производителите все още е ограничен, всяко специално право, което пряко или косвено (например липсата на явна и недискриминационна процедура за даване на разрешения) ограничава броя на предприятията, получили лицензия за внасяне, продажба, свързване към мрежата, пускане в експлоатация и поддържане на такава техника, може да има същия ефект като даването на изключителни права.
Такива изключителни или специални права представляват мерки, имащи ефект, равностоен на количествени ограничения, несъвместими с член 30 от Договора за ЕО. Спецификата на спътникови наземни станции или на пазара за тяхната търговия или поддръжка с нищо не оправдава по-различното им третиране от законодателството в сравнение с друго далекосъобщително терминално оборудване. Следователно трябва да се прекратят всички съществуващи изключителни права за внос, продажба, свързване към мрежата, пускане в експлоатация и поддържане на оборудване за спътникови наземни станции, както и правата, имащи подобни ефекти, т.е. всички специални права, освен тези, даващи законни или регулаторни предимства на едно или повече предприятия и влияещи единствено върху възможностите на други предприятия да участват в гореупоменатите дейности в същия географски район при равни други условия.
(8)
Оборудването за спътникови наземни станции удовлетворява основните изисквания, хармонизирани от Директива 93/97/ЕИО на Съвета (5), отнасящи се специално до ефективното използване на честоти. Наблюдението и контрола върху приложението на тези основни изисквания ще стане възможно отчасти чрез лицензите, дадени за предоставянето на съответните услуги. Уеднаквяването на основните изисквания ще се постигне главно чрез приемането на общи технически правила и хармонизиране на условията във връзка с лицензиите. Дори и в случаите, когато тези условия не са хармонизирани, държавите-членки ще трябва да адаптират своите правила. И в единия, и в другия случай държавите-членки трябва да гарантират, че прилагането на тези правила не създава бариери пред търговията с тези продукти.
(9)
Прекратяването на специалните и изключителни права, отнасящи се до свързването на оборудването за спътникови наземни станции към мрежата, налага необходимостта от признаване на правото за свързване на тези съоръжения към комутируемите мрежи, експлоатирани от далекосъобщителните предприятия, така че лицензираните оператори да могат да предлагат своите услуги на потребителите.
(10)
Директива 90/388/ЕИО на Комисията от 28 юни 1990 г. относно конкуренцията на пазарите за далекосъобщителни услуги (6), изменена със Споразумението за ЕИП, предвижда премахването на специалните и изключителни права, дадени от държавите-членки по отношение на далекосъобщителните услуги. Въпреки това директивата изключва спътниковите далекосъобщителни услуги от това приложно поле.
(11)
В решения по Съвместни дела C-271/90, С-281/90 и С-289/90, Испания срещу Комисията (7) Съдът на Европейските общности подкрепи настоящата директива на Комисията на 17 ноември 1992 г. Въпреки това, що се отнася до специалните права, директивата беше обявена за невалидна от Съда на Европейски общности на основание факта, че нито разпоредбите на директивата, нито преамбюла към нея уточняват какъв точно тип права са включени реално, както и доколко съществуването на тези права е в разрез с различните разпоредби на Договора. Следователно тези права трябва да бъдат дефинирани в настоящата директива. Що се отнася до далекосъобщителните услуги, специалните права са на практика права, дадени от държава-членка на ограничен брой предприятия чрез някакъв законодателен, регулаторен или административен механизъм, който в границите на даден географски район:
-
ограничава до две или повече, в разрез с обективни, пропорционални и недискриминационни критерии, броя на такива предприятия, които са лицензирани да доставят такива услуги, или
-
определя предварително, в разрез с тези критерии, няколко конкуриращи се предприятия, като предприятия, лицензирани да доставят такива услуги, или
-
дава на дадено предприятие или предприятия, в разрез с тези критерии, законни или регулаторни предимства, които имат съществено влияние върху възможностите на други предприятия да доставят същите далекосъобщителни услуги в същия географски район при равни други условия.
Тази дефиниция не влиза в противоречие с прилагането на член 92 от Договора за ЕО. В сферата на далекосъобщителните услуги такива специални законни или регулаторни предимства могат да включват, наред с друго, правото да се извършват принудителни покупки от общ интерес, дерогации от правото относно градоустройствения план или възможността да се получава лицензия без преминаване през общоприетата процедура.
(12)
В случаите, когато броят на предприятията, на които е разрешено да доставят спътникови далекосъобщителни услуги, е ограничен от държавата-членка чрез специални права и следователно чрез изключителни права, те съставляват ограничения, които биха се оказали несъвместими с член 59 от Договора в случаите, когато не са оправдани от основни изисквания, тъй като тези права не позволяват на други предприятия да доставят (или получават) услугите, доставяни на или получавани от други държави-членки. В случая с услугите, предлагани по спътниковите далекосъобщителни мрежи, такива съществени изисквания биха били ефективното използване на честотния спектър и избягването на вредните радиосмущения между спътниковите далекосъобщителни системи и други космически или наземни технически системи. Следователно, при положение че оборудването, използвано за предлагане на услугите, удовлетворява основните изисквания, приложими към спътниковите комуникации, отделно законово третиране на последното не е оправдано. От друга страна, специални права, даващи единствено специални законови или регулаторни предимства, по принцип не пречат на участието на други предприятия на пазара. Съвместимостта на тези права с Договора за ЕО следва да бъде преценявана за всеки отделен случай, като се взема предвид тяхното въздействие върху ефективната свобода на други образувания да доставят същата далекосъобщителна услуга и евентуалната обоснованост на тази дейност.
(13)
Изключителните права, съществуващи понастоящем в областта на спътниковите комуникации, са били предоставени на организации, които вече са имали господстващо положение в създаването на наземни далекосъобщителни мрежи, или на едно от техните дъщерни дружества. Такива права имат ефекта на продължаване на господстващото положение на тези организации и съответно на укрепване на това положение. Следователно изключителните права, дадени в областта спътниковите комуникации, са несъвместими с член 90 от Договора за ЕО във връзка с член 86.
(14)
Тези изключителни права, ограничаващи достъпа до пазара, имат също и ефекта на ограничаване или създаване на пречки за ползване на спътниковите комуникации, които евентуално се предлагат, в ущърб на потребителите, забавяйки по този начин техническия напредък в тази област. Поради факта, че инвестиционните им решения вероятно се основават на изключителни им права, съответните предприятия често вземат решения за даване на приоритет на наземни технологии, докато нови участници биха експлоатирали спътникова технология. Далекосъобщителните предприятия винаги са предпочитали да изграждат наземни оптични кабелни линии, а спътниковите комуникации се използват главно като техническо решение, до което се прибягва единствено в случаите когато разходите за наземните алтернативи са твърде високи, или за разпръскване на данни и/или телевизионни сигнали, а не като допълнителна технология със свое отделно място в областта на предаването на сигнали. Следователно изключителните права означават ограничаване на възможностите за развитие на спътниковите комуникации, което е несъвместимо с член 90 от Договора във връзка с член 86.
(15)
Въпреки това, що се отнася до спътниковите услуги, процедурите за лицензиране и деклариране са оправдани, тъй като гарантират съответствие с основни изисквания, отговарящи на принципа на пропорционалността. Лицензирането не е оправдано, когато една обикновена процедура за деклариране на съответствие би била достатъчна за постигането на поставената цел. Например при доставката на спътникова услуга, която включва единствено ползването на зависима наземна станция, работеща във VSAT система, в държава-членка, последната не трябва да изисква нищо повече от една процедура за деклариране на съответствие.
(16)
Член 90, параграф 6 от Договора предвижда изключение от предвиденото в член 86 в случаите, когато прилагането на последния би възпрепятствало, де юре или де факто, изпълнението на специфичните задачи, поставени на далекосъобщителните предприятия. Съгласно тази разпоредба Директива 90/388/ЕИО разрешава ползването на изключителни права за един преходен период по отношение на гласовата телефония.
Терминът „гласова телефония“ е дефиниран в член 1 от Директива 90/388/ЕИО като предоставяне на търговска услуга за населението, включваща пряко пренасяне и комутация на реч в реално време между крайни точки на обществена комутируема мрежа, позволяваща на потребителя да използва оборудване, свързано с такава крайна точка, чрез което той комуникира с друга крайна точка. В случаите когато прякото пренасяне и комутация на реч става чрез мрежи от спътникови наземни станции, такава търговска услуга за населението може по принцип да се достави само при положение че мрежата от спътникови наземни станции е свързана към обществената комутируема мрежа.
По отношение на всякакви други услуги, освен гласова телефония, никакво специално третиране съгласно член 90, параграф 2 не е оправдано, особено с оглед на незначителния принос на тези услуги към оборота на далекосъобщителните предприятия.
(17)
Предоставянето на услуги за пренасяне на радио- и телевизионни програми по спътниковата мрежа като далекосъобщителна услуга е предмет на настоящата директива и съответно на нейните разпоредби. Независимо от прекратяването на някои специални и изключителни права по отношение на приемащи спътникови наземни станции, които не са свързани към обществената мрежа на съответната държава-членка, както и прекратяването на специални и изключителни права по отношение на спътникови услуги, доставяни на обществени или частни радио- и телевизионни предприятия, съдържанието на спътникови услуги за радио- и телевизионно разпространение, доставяни на обществени или частни радио- и телевизионни предприятия, а също и съдържанието на услугите за радио- и телевизионно разпространение, доставяни на обществени предприятия чрез честотни ленти, дефинирани в радиорегламентите за спътникови услуги за радио- и телевизионно разпространение (СУРТР) и фиксирани спътникови услуги (ФСУ) ще продължава да бъде предмет на специални правила, приети от държавите-членки в съответствие с законодателството на Общността, и следователно не е предмет на настоящата директива.
(18)
Настоящата директива не изключва приемането на мерки в съответствие с законодателството на Общността и съществуващите международни задължения с цел да се гарантира, че националните предприятия от държавите-членки се третират еднакво в трети страни.
(19)
Предлагането от спътникови оператори на капацитет на космическия сегмент от национални, частни или международни спътникови системи на лицензирани оператори на мрежи от спътникови наземни станции е все още, в някои държави-членки, предмет на регулаторни ограничения, различни от ограниченията, които са съвместими с мерките за координиране на честотите и местоположението, задължителни по силата на международните ангажименти на държавите-членки. Тези допълнителни ограничения са в разрез с член 59, който гласи, че тези спътникови оператори трябва да имат пълна свобода на предоставяне на своите услуги в цялата Общност, след като вече са лицензирани в една от държавите-членки.
(20)
Тестове за установяване дали спътниковите наземни станции на лицензирани оператори (без националните оператори) отговарят на спецификациите за технически и експлоатационен достъп до междуправителствени спътникови системи, се извършват в повечето държави-членки от националния орган, подписал Договора, на държавата, на чиято територия се експлоатира станцията. Следователно тези оценки за съответствие се извършват от доставчици на услуги, които са конкуренти.
Това не е съвместимо с разпоредбите на Договора, по-специално с член 3, буква ж) и член 90 във връзка с член 86. Следователно държавите-членки трябва да гарантират, че тези оценки за съответствие се извършват директно между съответния оператор на мрежата от спътникови наземни станции и самата междуправителствена организация, под надзора единствено на регулаторните органи.
(21)
По-голяма част от капацитета на космическия сегмент се предлага от международни организации за спътникови комуникации. Таксите за използване на такъв капацитет са все още високи в много държави-членки, тъй като той може да бъде придобит само от националния орган, подписал Договора, от съответната страна. Такова изключително право, разрешено от някои държави-членки, води до разделянето на общия пазар в ущърб на потребителите, нуждаещи се от капацитет. В своята резолюция от 19 декември 1991 г. Съветът призова съответно държавите-членки да увеличат достъпа до космическия сегмент на междуправителствените организации. Що се отнася до изграждането и ползването на отделни системи, рестриктивни мерки, въведени по силата на международни конвенции, подписани от държавите-членки, биха имали също ефект, несъвместим със законодателството на Общността, ограничавайки доставките за сметка на потребителя по смисъла на член 86, буква б). В международните организации за спътникови комуникации понастоящем се извършва преразглеждане на разпоредбите на съответните законови документи, inter alia, и във връзка с увеличения достъп, както и изграждането и ползването на отделни системи. За да се даде възможност на Комисията да изпълнява надзорната си функция, възложена ѝ от Договора за ЕО, трябва да се създадат такива законови инструменти, които да подпомогнат държавите-членки в основното им задължение да си сътрудничат, което е залегнало в член 5, първи параграф във връзка с член 234, параграф 2 от Договора.
(22)
При оценка на мерките, предвидени в настоящата директива, Комисията, в контекста на постигането на основните цели на Договора, посочени в член 2 от него, включително и укрепването на икономическите и социални връзки в Общността, цитирано в член 130, буква а), ще вземе предвид положението в държавите-членки, в които наземните далекосъобщителни мрежи не са достатъчно изградени, което би оправдало по-късното въвеждане на спътникови далекосъобщителни услуги и, в необходимата степен, отлагане на срока за пълно прилагане на разпоредбите на настоящата директива до 1 януари 1996 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Директива 88/301/ЕИО се изменя, както следва:
1.
Член 1 се изменя, както следва:
а)
последното изречение от първото тире се заменя със следното:
„Терминално оборудване означава също и оборудване за спътникови наземни станции.“
б)
След второ тире се добавят следните тирета:
-
„„специални права“ означава права, дадени от държава-членка на ограничен брой предприятия, чрез някакъв законодателен, регулаторен или административен акт, който, в границите на даден географски район,
-
ограничава до две или повече броя на тези предприятия, в разрез с обективни, пропорционални и недискриминационни критерии, или
-
определя предварително, в разрез с тези критерии, няколко конкуриращи се предприятия, или
-
дава на дадено предприятие или предприятия, в разрез с тези критерии, законни или регулаторни предимства, които имат съществено влияние върху възможностите на други предприятия да внасят, продават, свързват, въвеждат в експлоатация и/или поддържат далекосъобщително терминално оборудване в същия географски район при равни други условия.
-
„оборудване за спътникови наземни станции“ означава оборудване, което може да се използва само за предаване или за предаване и приемане („предаване/приемане“), или само за приемане („само приемане“) на радиокомуникационни сигнали посредством спътници или други космически системи“
2.
Първият параграф от член 2 се заменя от следния текст:
„Държави-членки, които са дали специални или изключителни права, гарантират, че всички изключителни права са прекратени, както и тези специални права, които:
а)
ограничават до две или повече бройката на предприятия по смисъла на член 1, в разрез с обективни, пропорционални и недискриминационни критерии, или
б)
определят предварително, в разрез с тези критерии, няколко конкуриращи се предприятия по смисъла на член 1.“
3.
Първото тире от член 3 се заменя със следния текст:
-
„в случая на оборудване за спътникови наземни станции не се разрешава такова оборудване да се свързва към обществената далекосъобщителна мрежа и/или да се пуска в експлоатация, ако не удовлетворява съответните общи технически норми, приети съгласно Директива 93/97/ЕИО на Съвета (8) или, при липса на такива, основните изисквания, посочени в член 4 от посочената директива. При липса на общи технически правила за хармонизирани регулаторни условия национални правила, съответстващи на тези основни изисквания, се изпращат на Комисията съгласно Директива 83/189/ЕИО, когато това се изисква съгласно посочената директива;
-
в случая с друго терминално оборудване не се разрешава такова оборудване да се свързва към обществената далекосъобщителна мрежа, ако не удовлетворява съответните общи технически норми, приети съгласно Директива 91/26/ЕИО на Съвета (9), или, при липса на такива, основните изисквания, посочени в член 4 от посочената директива.
Член 2
Директива 90/388/ЕИО се изменя, както следва:
1.
Член 1 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се изменя, както следва:
i)
второто тире се заменя със следното:
-
„„изключителни права“ означава права, които се предоставят от държава-членка на едно предприятие чрез някакъв законодателен, регулаторен или административен акт, който запазва правото за предоставяне на далекосъобщителни услуги или извършването на дейности в границите на даден географски район.“;
ii)
следното се добавя като трето тире:
-
„„специални права“ означава права, които се дават от държава-членка на ограничен брой предприятия чрез някакъв законодателен, регулаторен или административен акт, който в границите на даден географски район,
-
ограничава до две или повече броя на тези предприятия, лицензирани да предоставят услуга или извършват дейност в разрез с обективни, пропорционални и недискриминационни критерии, или
-
определя предварително, в разрез с тези критерии, няколко конкуриращи се предприятия като лицензирани за предоставят услуга или извършват дейност, или
-
дава на дадено предприятие или предприятия, в разрез с тези критерии, законни или регулаторни предимства, които имат съществено влияние върху възможностите на други предприятия да предоставя същата далекосъобщителна услуга или да извършва същата дейност в същия географски район, при равни други условия.“;
iii)
четвъртото тире се заменя със следното:
-
„„далекосъобщителни услуги“ означава услуги, чието предоставяне се състои изцяло или отчасти от предаване и маршрутизация на сигнали по обществената далекосъобщителна мрежа посредством далекосъобщителни процеси, с изключение на радио- и телевизионното разпространение за обществото и спътниковите услуги.“;
iv)
след четвъртото тире се добавят следните тирета:
-
„„мрежа от спътникови наземни станции“ означава конфигурация от две или повече наземни станции, които работят съвместно посредством спътник;
-
„услуги по спътниковата мрежа“ означава изграждането и експлоатацията на мрежи от спътникови наземни станции; тези услуги се състоят, като минимум, от изграждането, чрез спътникови наземни станции, на радиокомуникации към космически сегмент („покачващи се връзки“) и в изграждането на радиокомуникации между космически сегмент и спътникови наземни станции („понижаващи се връзки“);
-
„спътникови комуникационни услуги“ означава услуги, чието доставяне се извършва, изцяло или отчасти, посредством услуги по спътниковата мрежа;
-
„спътникови услуги“ означава доставката на спътникови комуникационни услуги и/или услуги по спътниковата мрежа;“;
v)
второто изречение от шестото тире се заменя със следния текст:
„Тези причини са надеждност при експлоатацията на мрежите, поддържане целостта на мрежите и, в случаите, когато това е оправдано, интероперативност на услугите, защита на данните, а в случая с услугите по спътниковата мрежа, ефективното използване на честотния спектър и избягването на вредната интерференция между спътниковите далекосъобщителни системи и други космически или наземни технически системи.“;
б)
параграф 2 се заменя със следното:
„2.
Настоящата директива не се отнася до телексни услуги или наземни мобилни радиокомуникации.“
2.
Член 2 се изменя, както следва:
а)
първият параграф се заменя със следното:
„Без да се засяга член 1, параграф 2, държавите-членки отменят всички мерки, които дават:
а)
изключителни права за доставката на далекосъобщителни услуги, освен гласова телефония, и
б)
специални права, които ограничават до две или повече броя на предприятията, на които е разрешено да доставят тези далекосъобщителни услуги, в разрез с обективни, пропорционални и недискриминационни критерии, или
в)
специални права, които определят предварително, в разрез с тези критерии, няколко конкуриращи се предприятия да предоставят такива далекосъобщителни услуги.
Те предприемат мерки, необходими да гарантират, че всеки един оператор има право да доставя всякакви далекосъобщителни услуги, с изключение на гласова телефония.“;
б)
добавят се следните параграфи:
„Държавите-членки оповестяват критериите, въз основа на които се дават лицензии, заедно с условията, придружаващи тези лицензии, и процедурите за деклариране на експлоатация на предавателни наземни станции.
Държавите-членки продължават да информират Комисията за всякакви планове за въвеждане на нови лицензионни процедури или промяна на съществуващи такива.“
3.
Член 6 се изменя, както следва:
а)
след втория параграф се добавят следните параграфи:
„Държавите-членки гарантират, че всякакви такси, с които доставчиците на услуги се облагат като част от лицензионните процедури, се базират на обективни, прозрачни и недискриминационни критерии.
Таксите, критериите, на които са базирани, и всякакви промени в тази връзка, се публикуват по подходящ и достатъчно подробен начин, така че да се предостави лесен достъп до тази информация.
Държавите-членки нотифицират Комисията, не по-късно от 9 месеца след публикуването на настоящата директивата, а впоследствие, когато възникнат промени, за начинът по който информацията е направена достъпна. Комисията публикува редовно позовавания на такива нотификации.“;
б)
добавя се следния параграф:
„Държавите-членки гарантират, че всякаква регулаторна забрана или ограничения за предлагане на капацитет на космическия сегмент на лицензиран оператор на мрежа от спътникови наземни станции са премахнати и лицензират, в рамките на своята територия, всеки доставчик на космически сегмент, който удостовери, че мрежата от спътникови наземни станции, използвана във връзка с космическия сегмент на въпросния доставчик, е в съответствие с публикуваните условия за достъп до неговия капацитет на космическия сегмент.“
Член 3
Държави-членки, които са страни по международните конвенции за създаването на международните организации „Интелсат“, „Инмарсат“, „Еутелсат“ и „Интерспутник“ за потребностите на спътниковите операции, предоставят на Комисията, по нейно искане, информацията, приета относно всяка една мярка, която би могла да бъде в несъответствие с правилата за конкуренция от Договора за ЕО или да влияе на целите на настоящата директива или на директивите на Съвета относно далекосъобщенията.
Член 4
Държавите-членки предоставят на Комисията, не по-късно от 9 месеца след влизането в сила на настоящата директива, необходимата информация, позволяваща на Комисията да потвърди, че членове 1 и 2 са спазени.
Член 5
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
Член 6
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 13 октомври 1994 година.