Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/19/EF
af 14. maj 2001
om ændring af Rådets direktiv 89/48/EØF og 92/51/EØF om den generelle ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser og om ændring af Rådets direktiv 77/452/EØF, 77/453/EØF, 78/686/EØF, 78/687/EØF, 78/1026/EØF, 78/1027/EØF, 80/154/EØF, 80/155/EØF, 85/384/EØF, 85/432/EØF, 85/433/EØF og 93/16/EØF om følgende erhverv: sygeplejersker med ansvar for den almene sundheds- og sygepleje, tandlæger, dyrlæger, jordemødre, arkitekter, farmaceuter og læger
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 40, artikel 47, stk. 1, artikel 47, stk. 2, første og tredje punktum, og artikel 55,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),
efter proceduren i traktatens artikel 251(3), på grundlag af Forligsudvalgets fælles udkast af 15. januar 2001, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Kommissionen afgav den 16. februar 1996 rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af den generelle ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for videregående uddannelse. Rapporten blev udarbejdet i overensstemmelse med artikel 13 i Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende uddannelser af mindst tre års varighed(4). Kommissionen forpligtede sig i rapporten til at undersøge muligheden af i nævnte direktiv at medtage forpligtelsen til i forbindelse med behandlingen af en ansøgning om anerkendelse at tage den efter eksamensbeviset erhvervede erfaring i betragtning, og at indføre begrebet "lovreguleret uddannelse". Kommissionen påtog sig også at undersøge, på hvilke måder den ved artikel 9, stk. 2, i samme direktiv nedsatte koordinationsgruppes rolle kan udvikles med henblik på at sikre en mere ensartet anvendelse og fortolkning af direktivet.
(2) Begrebet "lovreguleret uddannelse", der er indført ved Rådets direktiv 92/51/EØF af 18. juni 1992 om anden generelle ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser til supplering af direktiv 89/48/EØF(5), i det følgende benævnt "direktiverne om den generelle ordning", bør udvides til at gælde for den oprindelige generelle ordning, og der bør lægges samme principper til grund herfor, idet de samme bestemmelser skal gælde. Det bør overlades de enkelte medlemsstater at vælge metoderne til fastsættelse af, hvilke erhverv der er omfattet af lovreguleret uddannelse.
(3) Ifølge direktiverne om den generelle ordning kan værtsmedlemsstaten på visse betingelser kræve udligningsforanstaltninger fra ansøgerens side, særlig når den uddannelse, han har modtaget, vedrører teoretiske og/eller praktiske fag, der er væsentligt forskellige fra dem, der er omfattet af det i værtsmedlemsstaten foreskrevne eksamensbevis. I medfør af traktatens artikel 39 og 43, som fortolket af De Europæiske Fællesskabers Domstol(6), tilkommer det værtsmedlemsstaten at bedømme, om en erhvervserfaring er tilstrækkelig til at dokumentere, at den pågældende besidder de krævede kundskaber. Af hensyn til klarheden og retssikkerheden for borgere, der ønsker at udøve deres erhverv i en anden medlemsstat, er det ønskeligt, at direktiverne om den generelle ordning skal omfatte den forpligtelse, værtsmedlemsstaten har til at undersøge, om de pågældende fag og discipliner dækkes af den erhvervserfaring, ansøgeren har erhvervet efter at have opnået det eller de eksamensbeviser, han fremviser.
(4) Den i direktiverne om den generelle ordning fastsatte samordningsprocedure bør forbedres og forenkles ved at sætte koordinationsgruppen i stand til at vedtage udtalelser om de spørgsmål vedrørende den generelle ordnings praktiske anvendelse, Kommissionen forelægger den, og ved at udtalelserne offentliggøres.
(5) I meddelelsen til Europa-Parlamentet og Rådet om SLIM-initiativet har Kommissionen forpligtet sig til at fremsætte forslag om at forenkle ajourføringen af fortegnelserne over de eksamensbeviser, der kan anerkendes automatisk. Rådets direktiv 93/16/EØF af 5. april 1993 om fremme af den frie bevægelighed for læger og gensidig anerkendelse af deres eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser(7) indeholder en enkel fremgangsmåde på området for eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for alment praktiserende læger. Erfaringen viser, at denne fremgangsmåde tager tilstrækkeligt hensyn til retssikkerheden. Det er ønskeligt at udvide denne fremgangsmåde til at gælde for de øvrige eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for sygeplejersker med ansvar for den almene sundheds- og sygepleje, tandlæger, dyrlæger, jordemødre, farmaceuter og andre læger, der omhandles i Rådets direktiv 77/452/EØF(8), 77/453/EØF(9), 78/686/EØF(10), 78/687/EØF(11), 78/1026/EØF(12), 78/1027/EØF(13), 80/154/EØF(14), 80/155/EØF(15), 85/432/EØF(16), 85/433/EØF(17) og 93/16/EØF, i det følgende benævnt "sektordirektiverne".
(6) Efter retspraksis ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er medlemsstaterne ikke forpligtet til at anerkende eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, som ikke godtgør, at uddannelsen er erhvervet i en af medlemsstaterne(18). Medlemsstaterne bør imidlertid tage den af den pågældende i en anden medlemsstat opnåede erhvervserfaring i betragtning(19). På den baggrund bør der i sektordirektiverne indføres en bestemmelse om, at når en medlemsstat har anerkendt et i et tredjeland opnået eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis for en uddannelse til sygeplejerske med ansvar for den almene sundheds- og sygepleje, tandlæge, dyrlæge, jordemoder, arkitekt, farmaceut eller læge, samt den af den pågældende i en medlemsstat opnåede erhvervserfaring, er der tale om EF-forhold, som de øvrige medlemsstater bør gennemgå.
(7) Der bør angives en frist for medlemsstaternes beslutningstagning vedrørende ansøgninger om anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for sygeplejersker med ansvar for den almene sundheds- og sygepleje, tandlæger, dyrlæger, jordemødre, arkitekter, farmaceuter og læger, der er opnået i et tredjeland.
(8) Livslang uddannelse på det medicinske område er på grund af de hurtige tekniske og videnskabelige fremskridt af særlig betydning. Medlemsstaterne tager selv stilling til, hvordan de gennem passende efteruddannelse vil sikre, at lægerne efter de fuldførte studier bevarer deres kendskab til den medicinske udvikling. Den nuværende ordning for gensidig anerkendelse af erhvervskvalifikationer forbliver uændret.
(9) Et afslag på en ansøgning eller undladelse af at træffe beslutning inden for den fastsatte frist skal kunne indbringes for domstolene. Medlemsstaterne bør begrunde et afslag på anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for sygeplejersker med ansvar for den almene sundheds- og sygepleje, tandlæger, dyrlæger, jordemødre, arkitekter, farmaceuter og læger. Når en medlemsstat beslutter at anerkende et eksamensbevis, et certifikat eller et andet kvalifikationsbevis kan den selv afgøre om den vil begrunde beslutningen.
(10) Af retfærdighedshensyn bør der fastsættes overgangsordninger til fordel for visse tandlæger i Italien, som er indehavere af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, der er udstedt i Italien, men som vedrører lægeuddannelser, der er påbegyndt efter udløbet af den i artikel 19 i direktiv 78/686/EØF fastsatte frist.
(11) I artikel 15 i direktiv 85/384/EØF(20) er der fastsat en afvigelse i en overgangsperiode, der er udløbet. Denne bestemmelse bør udgå.
(12) Der bør i artikel 24 i direktiv 85/384/EØF foretages en klar sondring mellem de formaliteter, der foreskrives i tilfælde af etablering, og dem, der foreskrives i tilfælde af udførelse af tjenesteydelser, for derved at gøre den frie udveksling af arkitekttjenesteydelser mere effektiv.
(13) Af hensyn til princippet om lige behandling bør der fastsættes overgangsforanstaltninger til fordel for visse indehavere af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser i farmaci i Italien, der ikke er i fuld overensstemmelse med direktiv 85/432/EØF.
(14) Det er ønskeligt at udvide virkningerne af den gensidige anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser i farmaci med henblik på at lette den effektive udøvelse af etableringsretten mellem Grækenland og de øvrige medlemsstater. Den i artikel 3 i direktiv 85/433/EØF fastsatte undtagelsesbestemmelse bør derfor ophæves.
(15) I den rapport om den særlige uddannelse til alment praktiserende læge, der er udfærdiget i henhold til afsnit IV i direktiv 93/16/EØF, henstillede Kommissionen med hensyn til deltidsuddannelse til alment praktiserende læge, at de gældende krav bringes på linje med dem, der gælder for speciallægeuddannelser på deltid.
(16) Direktiverne om den generelle ordning og sektordirektiverne bør ændres -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
AFSNIT 1
ÆNDRING AF DIREKTIVERNE OM DEN GENERELLE ORDNING
Artikel 1
Direktiv 89/48/EØF ændres således:
1) Artikel 1 ændres således:
a) Litra a), andet led, affattes således: "- hvoraf det fremgår, at indehaveren med positivt resultat har gennemgået en post-gymnasial uddannelse af mindst tre års varighed eller af tilsvarende varighed på deltid, ved et universitet eller en anden højere læreanstalt eller ved en anden uddannelsesinstitution med tilsvarende uddannelsesniveau, og i påkommende tilfælde, at han med positivt resultat har gennemgået den erhvervsmæssige uddannelse, der kræves ud over den postgymnasiale uddannelse, og"
b) Følgende litra indsættes: "d a) lovreguleret uddannelse: enhver uddannelse:
- der er direkte rettet mod udøvelse af et nærmere bestemt erhverv, og
- som består af en postgymnasial uddannelse af mindst tre års varighed eller en tilsvarende varighed på deltidsbasis ved et universitet eller en højere læreanstalt eller ved en anden uddannelsesinstitution med tilsvarende uddannelsesniveau samt i givet fald den erhvervsuddannelse, praktiske uddannelse eller erhvervspraktik, der kræves ud over den postgymnasiale uddannelse; struktur og niveau i forbindelse med erhvervs-uddannelsen, den praktiske uddannelse eller erhvervspraktikken fastlægges ved den pågældende medlemsstats love eller administrative bestemmelser eller omfattes af en kontrol eller godkendelse foretaget af den myndighed, der er udpeget med henblik herpå".
2) I artikel 3, litra b), indsættes følgende afsnit efter første afsnit: "De i første afsnit omhandlede to års erhvervserfaring kan dog ikke kræves, når det eller de kvalifikationsbeviser, ansøgeren er indehaver af, og som omhandles i nærværende litra, er udstedt for en lovreguleret uddannelse."
3) I artikel 4, stk. 1, litra b), indsættes følgende afsnit efter første afsnit: "Kræver værtslandet, at ansøgeren gennemgår en prøvetid eller består en egnethedsprøve, skal det først undersøge, om de kundskaber, ansøgeren har erhvervet i løbet af sin erhvervserfaring, er af en sådan karakter, at de helt eller delvis dækker den væsentlige forskel, der er henvist til i det foregående afsnit."
4) I artikel 6 tilføjes følgende stykker: "5. Hvis der i værtsmedlemsstaten i forbindelse med adgang til eller udøvelse af et lovreguleret erhverv skal føres bevis for den finansielle formåen, betragter denne stat certifikater udstedt af banker i oprindelsesmedlemsstaten eller i den pågældendes seneste opholdsmedlemsstat som ligestillede med certifikater, der udstedes på dens eget område.
6. Hvis en værtsmedlemsstats kompetente myndighed for sine egne statsborgeres vedkommende gør adgang til eller udøvelse af et lovreguleret erhverv betinget af, at der føres bevis for, at de er forsikret mod de økonomiske følger af deres erhvervsansvar, anerkender denne medlemsstat certifikater udstedt af forsikringsselskaber i de øvrige medlemsstater som ligestillede med certifikater, der udstedes på dens eget område. I certifikaterne skal det angives, at assurandøren har efterkommet de love og bestemmelser, som er gældende i værtsmedlemsstaten, for så vidt angår forsikringsbetingelser og dækningsgrad. Certifikaterne må ved fremlæggelsen ikke være mere end tre måneder gamle."
5) Artikel 9, stk. 2, andet afsnit, første led, affattes således: "- at lette iværksættelsen af dette direktiv blandt andet ved at vedtage og offentliggøre udtalelser om de spørgsmål, Kommissionen forelægger den".
Artikel 2
Direktiv 92/51/EØF ændres således:
1) I artikel 4, stk. 1, litra b), indsættes følgende afsnit efter første afsnit: "Kræver værtslandet, at ansøgeren gennemgår en prøvetid eller består en egnethedsprøve, skal det først undersøge, om de kundskaber, ansøgeren har erhvervet i løbet af sin erhvervserfaring, er af en sådan karakter, at de helt eller delvis dækker den væsentlige forskel, der er henvist til i første afsnit."
2) I artikel 5 indsættes følgende afsnit efter andet afsnit: "Kræver værtslandet, at ansøgeren gennemgår en prøvetid eller består en egnethedsprøve, skal det først undersøge, om de kundskaber, ansøgeren har erhvervet i løbet af sin erhvervserfaring, er af en sådan karakter, at de helt eller delvis dækker den væsentlige forskel mellem eksamensbeviset og certifikatet."
3) I artikel 7, litra a), indsættes følgende afsnit efter første afsnit: "Kræver værtslandet, at ansøgeren gennemgår en prøvetid eller består en egnethedsprøve, skal det først undersøge, om de kundskaber, ansøgeren har erhvervet i løbet af sin erhvervserfaring, er af en sådan karakter, at de helt eller delvis dækker den væsentlige forskel, der er henvist til i første afsnit."
4) I artikel 10 tilføjes følgende stykker: "5. Hvis der i værtsmedlemsstaten i forbindelse med adgang til eller udøvelse af et lovreguleret erhverv skal føres bevis for den finansielle formåen, betragter denne stat certifikater udstedt af banker i oprindelsesmedlemsstaten eller i den pågældendes seneste opholdsmedlemsstat som ligestillede med certifikater, der udstedes på dens eget område.
6. Hvis en værtsmedlemsstats kompetente myndighed for sine egne statsborgeres vedkommende gør adgang til eller udøvelse af et lovreguleret erhverv betinget af, at der føres bevis for, at de er forsikret mod de økonomiske følger af deres erhvervsansvar, anerkender denne medlemsstat certifikater udstedt af forsikringsselskaber i de øvrige medlemsstater som ligestillede med certifikater, der udstedes på dens eget område. I certifikaterne skal det angives, at assurandøren har efterkommet de love og bestemmelser, som er gældende i værtsmedlemsstaten, for så vidt angår forsikringsbetingelser og dækningsgrad. Certifikaterne må ved fremlæggelsen ikke være mere end tre måneder gamle."
5) Artikel 13, stk. 2, andet afsnit, første led, affattes således: "- at lette iværksættelsen af dette direktiv blandt andet ved at vedtage og offentliggøre udtalelser om de spørgsmål, Kommissionen forelægger den".
6) I artikel 15 tilføjes følgende stykke: "8. Ændringer til listerne over uddannelseskurser i bilag C og D foretaget på grundlag af ovennævnte procedure gælder straks fra den dato, Kommissionen har fastsat."
AFSNIT 2
ÆNDRINGER AF DE ENKELTE SEKTORDIREKTIVER
Afsnit 2.1
Sygeplejersker med ansvar for den almene sundheds- og sygepleje
Artikel 3
Direktiv 77/452/EØF ændres således:
1) (vedrører kun den græske udgave)
2) I artikel 2 ændres "og som er anført i artikel 3" til "og som er anført i bilaget".
3) Artikel 3 udgår.
4) Henvisninger til artikel 3 skal forstås som henvisninger til bilaget.
5) (vedrører kun den græske udgave)
6) Følgende artikler indsættes: "Artikel 18a
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de love og administrative bestemmelser, de vedtager med hensyn til udstedelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for dette direktivs område. Kommissionen offentliggør en passende meddelelse herom i De Europæiske Fællesskabers Tidende og angiver de benævnelser, medlemsstaterne vedtager for eksamensbeviserne, certifikaterne og de andre uddannelsesbeviser og i påkommende tilfælde for den tilsvarende erhvervsmæssige titel.
Artikel 18b
For statsborgere i medlemsstater, hvis eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for dette direktivs område ikke svarer til de benævnelser, der for en medlemsstat findes i dette direktiv, anerkender denne medlemsstat som tilstrækkeligt bevis eksamensbeviser, certifikater og andre eksamensbeviser udstedt af disse medlemsstater sammen med en attestation udstedt af deres kompetente myndigheder eller organer. Det skal fremgå af attestationen, at de pågældende eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser er udstedt for en uddannelse, der er i overensstemmelse med dette direktivs bestemmelser, og af den medlemsstat, der har udstedt dem, sidestilles med dem, hvis benævnelser findes i dette direktiv.
Artikel 18c
Medlemsstaterne gennemgår eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for dette direktivs område, som den pågældende har erhvervet uden for Den Europæiske Union i de tilfælde, hvor disse eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser er blevet anerkendt i en medlemsstat, tillige med uddannelse og/eller erhvervserfaring opnået i en medlemsstat. Medlemsstatens beslutning skal bekendtgøres senest tre måneder efter, at den pågældende har forelagt den fuldt dokumenterede ansøgning.
Artikel 18d
Hvis en medlemsstat giver afslag på en ansøgning om anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for dette direktivs område, skal denne beslutning være behørigt begrundet.
Beslutningen skal kunne indbringes for domstolene i henhold til national lovgivning. En sådan klageadgang skal ligeledes kunne benyttes af ansøgeren, når der ikke er truffet beslutning inden for den fastsatte frist."
7) Det i bilag I til nærværende direktiv anførte bilag tilføjes.
Artikel 4
I artikel 1, stk. 1, i direktiv 77/453/EØF ændres "som omhandlet i artikel 3 i direktiv 77/452/EØF" til "som omhandlet i bilaget til direktiv 77/452/EØF".
Afsnit 2.2
Tandlæger
Artikel 5
Direktiv 78/686/EØF ændres således:
1) I artikel 2 ændres "og som er anført i artikel 3 i nærværende direktiv" til "og som er anført i bilag A til nærværende direktiv".
2) Artikel 3 udgår.
3) Overskriften til kapitel III affattes således: "Eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for specialtandlæger".
4) Artikel 4 affattes således: "Artikel 4
Hver medlemsstat, der har love eller administrative bestemmelser på dette område, anerkender eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for specialtandlæger i ortodonti og mundkirurgi udstedt af de øvrige medlemsstater til statsborgere i medlemsstaterne i overensstemmelse med artikel 2 og 3 i direktiv 78/687/EØF og anført i bilag B, ved at give dem samme gyldighed på sit område som de eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, den selv udsteder."
5) Artikel 5 udgår.
6) Artikel 6 ændres således:
a) i stk. 2 tilføjes følgende afsnit: "Den tager ligeledes hensyn til deres eventuelle erhvervserfaring, supplerende uddannelse og efteruddannelse på tandlægeområdet."
b) stk. 3 affattes således: "3. Når de kompetente myndigheder eller organer i værtslandet har vurderet indholdet og varigheden af den pågældendes uddannelse til specialtandlæge på grundlag af fremlagte eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser og under hensyntagen til vedkommendes eventuelle erhvervserfaring, supplerende uddannelse og efteruddannelse på tandlægeområdet, underretter de den pågældende om varigheden af den supplerende uddannelse og om, hvilke områder den skal omfatte."
c) følgende stykke tilføjes: "4. Medlemsstatens beslutning skal bekendtgøres senest fire måneder efter, at den pågældende har forelagt den fuldt dokumenterede ansøgning."
7) I artikel 19 bliver de to første afsnit stk. 1 og følgende stykke tilføjes: "2. Medlemsstaterne anerkender de eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for læger, der i Italien udstedes til personer, som har påbegyndt deres lægeuddannelse på universitetsniveau efter den 28. januar 1980 og senest den 31. december 1984, ledsaget af en attestation, der er udstedt af de kompetente italienske myndigheder, og hvoraf det fremgår
- at disse personer har bestået den særlige egnethedsprøve, der afholdes af de kompetente italienske myndigheder med henblik på at påvise, at den pågældendes kundskabs- og kompetenceniveau kan sidestilles med de personers, der er i besiddelse af det i bilag A anførte eksamensbevis for Italien
- at de faktisk og retmæssigt og som hovedbeskæftigelse i Italien har udøvet de i artikel 5 i direktiv 78/687/EØF omhandlede former for virksomhed i mindst tre på hinanden følgende år i løbet af de fem år, der går forud for udstedelsen af attestationen, og
- at de er bemyndiget til at udøve eller faktisk og retmæssigt og som hovedbeskæftigelse udøver de i artikel 5 i direktiv 78/687/EØF omhandlede former for virksomhed på samme betingelser som indehavere af de i bilag A til nærværende direktiv anførte eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for Italien.
Undtaget fra den i første afsnit omhandlede egnethedsprøve er personer, som har gennemført studier af mindst tre års varighed, der af de kompetente myndigheder attesteres som svarende til den i artikel 1 i direktiv 78/687/EØF omhandlede uddannelse."
8) Henvisninger til artikel 3 og 5 skal forstås som henvisning til henholdsvis bilag A og B.
9) Følgende artikler indsættes: "Artikel 23a
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de love og administrative bestemmelser, de vedtager med hensyn til udstedelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for dette direktivs område. Kommissionen offentliggør en passende meddelelse herom i De Europæiske Fællesskabers Tidende og angiver de benævnelser, medlemsstaterne vedtager for eksamensbeviserne, certifikaterne og de andre uddannelsesbeviser og i påkommende tilfælde for den tilsvarende erhvervsmæssige titel.
Artikel 23b
For statsborgere i medlemsstater, hvis eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for dette direktivs område ikke svarer til de benævnelser, der for en medlemsstat findes i dette direktiv, anerkender denne medlemsstat som tilstrækkeligt bevis eksamensbeviser, certifikater og andre eksamensbeviser udstedt af disse medlemsstater sammen med en attestation udstedt af deres kompetente myndigheder eller organer. Det skal fremgå af attestationen, at de pågældende eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser er udstedt for en uddannelse, der er i overensstemmelse med dette direktivs bestemmelser, og af den medlemsstat, der har udstedt dem, sidestilles med dem, hvis benævnelser findes i dette direktiv.
Artikel 23c
Medlemsstaterne gennemgår eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for dette direktivs område, som den pågældende har erhvervet uden for Den Europæiske Union i de tilfælde, hvor disse eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser er blevet anerkendt i en medlemsstat, tillige med uddannelse og/eller erhvervserfaring opnået i en medlemsstat. Medlemsstatens beslutning skal bekendtgøres senest tre måneder efter, at den pågældende har forelagt den fuldt dokumenterede ansøgning.
Artikel 23d
Hvis en medlemsstat giver afslag på en ansøgning om anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for dette direktivs område, skal denne beslutning være behørigt begrundet.
Beslutningen skal kunne indbringes for domstolene i henhold til national lovgivning. En sådan klageadgang skal ligeledes kunne benyttes af ansøgeren, når der ikke er truffet beslutning inden for den fastsatte frist."
10) Bilag A og B som anført i bilag II til nærværende direktiv tilføjes.
Artikel 6
I artikel 1, stk. 1, i direktiv 78/687/EØF ændres "som omhandlet i artikel 3 i samme direktiv" til "som omhandlet i bilag A til samme direktiv".
Afsnit 2.3
Dyrlæger
Artikel 7
Direktiv 78/1026/EØF ændres således:
1) I artikel 2 ændres "og som er anført i artikel 3" til "og som er anført i bilaget".
2) Artikel 3 udgår.
3) Henvisninger til artikel 3 skal forstås som henvisninger til bilaget.
4) Følgende artikler indsættes: "Artikel 17a
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de love og administrative bestemmelser, de vedtager med hensyn til udstedelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for dette direktivs område. Kommissionen offentliggør en passende meddelelse herom i De Europæiske Fællesskabers Tidende og angiver de benævnelser, medlemsstaterne vedtager for eksamensbeviserne, certifikaterne og de andre uddannelsesbeviser og i påkommende tilfælde for den tilsvarende erhvervsmæssige titel.
Artikel 17b
For statsborgere i medlemsstater, hvis eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for dette direktivs område ikke svarer til de benævnelser, der for en medlemsstat findes i dette direktiv, anerkender denne medlemsstat som tilstrækkeligt bevis eksamensbeviser, certifikater og andre eksamensbeviser udstedt af disse medlemsstater sammen med en attestation udstedt af deres kompetente myndigheder eller organer. Det skal fremgå af attestationen, at de pågældende eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser er udstedt for en uddannelse, der er i overensstemmelse med dette direktivs bestemmelser, og af den medlemsstat, der har udstedt dem, sidestilles med dem, hvis benævnelser findes i dette direktiv.
Artikel 17c
Medlemsstaterne gennemgår eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for dette direktivs område, som den pågældende har erhvervet uden for Den Europæiske Union i de tilfælde, hvor disse eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser er blevet anerkendt i en medlemsstat, tillige med uddannelse og/eller erhvervserfaring opnået i en medlemsstat. Medlemsstatens beslutning skal bekendtgøres senest tre måneder efter, at den pågældende har forelagt den fuldt dokumenterede ansøgning.
Artikel 17d
Hvis en medlemsstat giver afslag på en ansøgning om anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for dette direktivs område, skal denne beslutning være behørigt begrundet.
Beslutningen skal kunne indbringes for domstolene i henhold til national lovgivning. En sådan klageadgang skal ligeledes kunne benyttes af ansøgeren, når der ikke er truffet beslutning inden for den fastsatte frist."
5) Det i bilag III til nærværende direktiv anførte bilag tilføjes.
Artikel 8
I artikel 1, stk. 1, i direktiv 78/1027/EØF ændres "som omhandlet i artikel 3 i direktiv 78/1026/EØF" til "som omhandlet i bilaget til direktiv 78/1026/EØF".
Afsnit 2.4
Jordemødre
Artikel 9
Direktiv 80/154/EØF ændres således:
1) I artikel 2, stk. 1, ændres "og som er anført i artikel 3 nedenfor" til "og som er anført i bilaget til direktiv 77/452/EØF".
2) I artikel 2, stk. 1, fjerde og femte led, ændres "som omhandlet i artikel 3 i direktiv 77/452/EØF" til "som omhandlet i bilaget til direktiv 77/452/EØF".
3) Artikel 3 udgår.
4) Henvisninger til artikel 3 skal forstås som henvisninger til bilaget.
5) Følgende artikler indsættes: "Artikel 19a
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de love og administrative bestemmelser, de vedtager med hensyn til udstedelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for dette direktivs område. Kommissionen offentliggør en passende meddelelse herom i De Europæiske Fællesskabers Tidende og angiver de benævnelser, medlemsstaterne vedtager for eksamensbeviserne, certifikaterne og de andre uddannelsesbeviser og i påkommende tilfælde for den tilsvarende erhvervsmæssige titel.
Artikel 19b
For statsborgere i medlemsstater, hvis eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for dette direktivs område ikke svarer til de benævnelser, der for en medlemsstat findes i dette direktiv, anerkender denne medlemsstat som tilstrækkeligt bevis eksamensbeviser, certifikater og andre eksamensbeviser udstedt af disse medlemsstater sammen med en attestation udstedt af de kompetente myndigheder eller organer. Det skal fremgå af attestationen, at de pågældende eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser er udstedt for en uddannelse, der er i overensstemmelse med dette direktivs bestemmelser, og af den medlemsstat, der har udstedt dem, sidestilles med dem, hvis benævnelser findes i dette direktiv.
Artikel 19c
Medlemsstaterne gennemgår eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for dette direktivs område, som den pågældende har erhvervet uden for Den Europæiske Union i de tilfælde, hvor disse eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser er blevet anerkendt i en medlemsstat, tillige med uddannelse og/eller erhvervserfaring opnået i en medlemsstat. Medlemsstatens beslutning skal bekendtgøres senest tre måneder efter, at den pågældende har forelagt den fuldt dokumenterede ansøgning.
Artikel 19d
Hvis en medlemsstat giver afslag på en ansøgning om anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for dette direktivs område, skal denne beslutning være behørigt begrundet.
Beslutningen skal kunne indbringes for domstolene i henhold til national lovgivning. En sådan klageadgang skal ligeledes kunne benyttes af ansøgeren, når der ikke er truffet beslutning inden for den fastsatte frist."
6) Det i bilag IV til nærværende direktiv anførte bilag tilføjes.
Artikel 10
Direktiv 80/155/EØF ændres således:
1) I artikel 1, stk. 1, ændres "i artikel 3i" med "i bilaget til".
2) I artikel 1, stk. 2, andet led, ændres "som omhandlet i artikel 3 i Rådets direktiv 77/452/EØF" til "som omhandlet i bilaget til direktiv 77/452/EØF".
Afsnit 2.5
Arkitekter
Artikel 11
Direktiv 85/384/EØF ændres således:
1) Følgende artikler indsættes: "Artikel 6
Medlemsstaterne gennemgår eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for dette direktivs område, som den pågældende har erhvervet uden for Den Europæiske Union i de tilfælde, hvor disse eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser er blevet anerkendt i en medlemsstat, tillige med uddannelse og/eller erhvervserfaring opnået i en medlemsstat. Medlemsstatens beslutning skal bekendtgøres senest tre måneder efter, at den pågældende har forelagt den fuldt dokumenterede ansøgning.
Artikel 6a
Hvis en medlemsstat giver afslag på en ansøgning om anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for dette direktivs område, skal denne beslutning være behørigt begrundet.
Beslutningen skal kunne indbringes for domstolene i henhold til national lovgivning. En sådan klageadgang kan ligeledes benyttes af ansøgeren, når der ikke er truffet beslutning inden for den fastsatte frist."
2) Artikel 15 udgår.
3) I artikel 24, stk. 1, ændres "i overensstemmelse med artikel 17 og 18" til "i overensstemmelse med artikel 17 og 18 i tilfælde af etablering og i overensstemmelse med artikel 22 i tilfælde af levering af tjenesteydelser".
Afsnit 2.6
Farmaceuter
Artikel 12
I artikel 2 i direktiv 85/432/EØF tilføjes følgende nummer: "6) I en overgangsperiode kan Italien, hvis love og administrative bestemmelser omhandlede en uddannelse, der ikke inden udløbet af den i artikel 5 fastsatte frist var bragt i overensstemmelse med de i nærværende artikel omhandlede uddannelsesbetingelser, uanset nr. 3 og 5 fortsat anvende disse bestemmelser på personer, der har indledt deres uddannelse i farmaci inden den 1. november 1993 og afsluttet den inden den 1. november 2003.
Hvert værtsland er bemyndiget til at kræve af indehavere af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser i farmaci, der er udstedt i Italien for uddannelser indledt inden den 1. november 1993 og afsluttet inden den 1. november 2003, at deres eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser ledsages af en attestation, hvoraf det fremgår, at de faktisk og retmæssigt har udøvet en af de i artikel 1, stk. 2, omhandlede former for virksomhed i mindst tre på hinanden følgende år i løbet af de fem år, der går forud for udstedelsen af attestationen, for så vidt som den pågældende form for virksomhed er lovreguleret i Italien."
Artikel 13
Direktiv 85/433/EØF ændres således:
1) I artikel 1 ændres "i artikel 4 nævnte" til "i bilaget nævnte".
2) Artikel 3 udgår.
3) Artikel 4 udgår.
4) Henvisninger til artikel 4 skal forstås som henvisninger til bilaget.
5) Følgende artikler indsættes: "Artikel 18a
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de love og administrative bestemmelser, de vedtager med hensyn til udstedelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for dette direktivs område. Kommissionen offentliggør en passende meddelelse herom i De Europæiske Fællesskabers Tidende og angiver de benævnelser, medlemsstaterne vedtager for eksamensbeviserne, certifikaterne og de andre uddannelsesbeviser og i påkommende tilfælde for den tilsvarende erhvervsmæssige titel.
Artikel 18b
For statsborgere i medlemsstater, hvis eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for dette direktivs område ikke svarer til de benævnelser, der for en medlemsstat findes i dette direktiv, anerkender denne medlemsstat som tilstrækkeligt bevis eksamensbeviser, certifikater og andre eksamensbeviser udstedt af disse medlemsstater sammen med en attestation udstedt af de kompetente myndigheder eller organer. Det skal fremgå af attestationen, at de pågældende eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser er udstedt for en uddannelse, der er i overensstemmelse med dette direktivs bestemmelser, og af den medlemsstat, der har udstedt dem, sidestilles med dem, hvis benævnelser findes i dette direktiv.
Artikel 18c
Medlemsstaterne gennemgår eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for dette direktivs område, som den pågældende har erhvervet uden for Den Europæiske Union i de tilfælde, hvor disse eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser er blevet anerkendt i en medlemsstat, tillige med uddannelse og/eller erhvervserfaring opnået i en medlemsstat. Medlemsstatens beslutning skal bekendtgøres senest tre måneder efter, at den pågældende har forelagt den fuldt dokumenterede ansøgning.
Artikel 18d
Hvis en medlemsstat giver afslag på en ansøgning om anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for dette direktivs område, skal denne beslutning være behørigt begrundet.
Beslutningen skal kunne indbringes for domstolene i henhold til national lovgivning. En sådan klageadgang skal ligeledes kunne benyttes af ansøgeren, når der ikke er truffet beslutning inden for den fastsatte frist."
6) Det i bilag V til nærværende direktiv anførte bilag tilføjes.
Afsnit 2.7
Læger
Artikel 14
Direktiv 93/16/EØF ændres således:
1) I artikel 2 ændres "og som er anført i artikel 3" til "og som er anført i bilag A".
2) Artikel 3 udgår.
3) Overskriften til kapitel II affattes således: "Eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for speciallæger".
4) Artikel 4 affattes således: "Artikel 4
Hver medlemsstat, der har love eller administrative bestemmelser på dette område, anerkender eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for speciallæger udstedt af de øvrige medlemsstater til statsborgere i medlemsstaterne i overensstemmelse med artikel 24, 25, 26 og 29 og anført i bilag B og C, ved at give dem samme gyldighed på sit område som de eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, den selv udsteder."
5) Artikel 5 affattes således: "Artikel 5
De i artikel 4 omhandlede eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser er sådanne, som er udstedt af de i bilag B anførte kompetente myndigheder eller organer, og som for den pågældende speciallægeuddannelses vedkommende svarer til de benævnelser, der for de medlemsstaters vedkommende, hvor den findes, er anført i bilag C."
6) Overskriften til kapitel III samt artikel 6 og 7 udgår.
7) I artikel 8:
a) tilføjes følgende afsnit i stk. 2: "Den tager ligeledes hensyn til deres erhvervserfaring, supplerende uddannelse og efteruddannelse på lægeområdet."
b) affattes stk. 3 således: "3. Når de kompetente myndigheder eller organer i værtsmedlemsstaten har vurderet indholdet og varigheden af den pågældendes uddannelse på grundlag af fremlagte eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser og under hensyntagen til vedkommendes erhvervserfaring, supplerende uddannelse og efteruddannelse på lægeområdet, underretter de den pågældende om varigheden af den supplerende uddannelse og om, hvilke områder den skal omfatte."
c) tilføjes følgende stykke: "4. Medlemsstatens beslutning skal bekendtgøres senest fire måneder efter, at den pågældende har forelagt den fuldt dokumenterede ansøgning."
8) I artikel 9 indsættes følgende stykke: "2a. Medlemsstaterne anerkender kvalifikationsbeviser for speciallæger udstedt i Spanien til læger, der inden 1. januar 1995 afsluttede en speciallægeuddannelse, der ikke overholdt de formelle uddannelseskrav i artikel 24-27, såfremt kvalifikationsbeviset ledsages af en attestation fra de kompetente spanske myndigheder om, at den pågældende har bestået den prøve i specifik erhvervskompetence, der blev afholdt som led i de særlige legaliseringsforanstaltninger, der er indeholdt i kongeligt dekret nr. 1497/99, med henblik på at efterprøve om den pågældendes viden og kompetence er på samme niveau som for læger, der har gennemført de speciallægeuddannelser, der er anført for Spaniens vedkommende i artikel 5, stk. 3, og artikel 7, stk. 2."
9) I artikel 23 tilføjes følgende stykke: "6. Efteruddannelse sikrer i overensstemmelse med medlemsstaternes ordninger, at personer, der har fuldført deres uddannelse, kan følge med i den medicinske udvikling."
10) Artikel 24, stk. 1, litra a), affattes således: "a) den forudsætter gennemførelse og godkendelse af seks års studier inden for rammerne af den i artikel 23 omhandlede uddannelsescyklus, hvorunder der er erhvervet passende kundskaber i almen medicin".
11) Artikel 26 og 27 erstattes af følgende: "Artikel 26
De medlemsstater, der har love eller administrative bestemmelser på dette område, drager omsorg for, at speciallægeuddannelsernes mindstevarighed ikke er mindre end de varigheder, der for hver af de nævnte uddannelsers vedkommende er angivet i bilag C. Disse mindstevarigheder ændres efter proceduren i artikel 44a, stk. 3."
12) Artikel 30 affattes således: "Artikel 30
Hver medlemsstat, som på sit område tilbyder det komplette uddannelsesforløb, der omtales i artikel 23, indfører en særlig uddannelse til alment praktiserende læge, der mindst opfylder de krav, der er fastsat i artikel 31 og 32, således at de første eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for denne uddannelse kan udstedes senest den 1. januar 2006."
13) Artikel 31, stk. 1, litra b), affattes således: "b) den omfatter mindst tre års uddannelse på heltidsbasis og gennemføres under tilsyn af de kompetente myndigheder eller organer".
14) Artikel 31, stk. 2, affattes således: "2. Hvis det i artikel 23 omhandlede uddannelsesforløb omfatter en praktisk uddannelse på et godkendt sygehus, der råder over egnet udstyr og egnede afdelinger inden for almen medicin, eller hos en godkendt alment praktiserende læge eller i et godkendt lægecenter inden for den primære sundhedstjeneste, kan varigheden af denne praktiske uddannelse indregnes i den i stk. 1, litra b), fastsatte varighed med højst et år. Denne mulighed gælder kun de medlemsstater, hvor varigheden af den særlige uddannelse til alment praktiserende læge er på to år pr. 1. januar 2001.
Konstaterer Kommissionen under gennemførelsen af dette stk., at der opstår væsentlige vanskeligheder for en medlemsstat med hensyn til det uddannelsesniveau, der kræves i stk. 1, litra b), indhenter den en udtalelse fra Udvalget af Højere Embedsmænd inden for Sundhedsvæsenet, der er nedsat ved Rådets afgørelse 75/365/EØF(21), og underretter Europa-Parlamentet og Rådet herom. Kommissionen forelægger i givet fald Europa-Parlamentet og Rådet forslag med henblik på større samordning af varigheden af den særlige uddannelse til alment praktiserende læge."
15) I artikel 34, stk. 1, andet led, ændres "60 %" til "50 %".
16) Henvisninger til artikel 3, 6, 7 og 27 skal forstås som henvisninger til henholdsvis bilag A, artikel 4, artikel 5 og artikel 26.
17) Følgende artikler indsættes: "Artikel 42a
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de love og administrative bestemmelser, de vedtager med hensyn til udstedelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for dette direktivs område. Kommissionen offentliggør en passende meddelelse herom i De Europæiske Fællesskabers Tidende og angiver de benævnelser, medlemsstaterne vedtager for eksamensbeviserne, certifikaterne og de andre uddannelsesbeviser og i påkommende tilfælde for den tilsvarende erhvervsmæssige titel.
Artikel 42b
For statsborgere i medlemsstater, hvis eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for dette direktivs område ikke svarer til de benævnelser, der for en medlemsstat findes i dette direktiv, anerkender denne medlemsstat som tilstrækkeligt bevis eksamensbeviser, certifikater og andre eksamensbeviser udstedt af disse medlemsstater sammen med en attestation udstedt af de kompetente myndigheder eller organer. Det skal fremgå af attestationen, at de pågældende eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser er udstedt for en uddannelse, der er i overensstemmelse med dette direktivs bestemmelser, og af den medlemsstat, der har udstedt dem, sidestilles med dem, hvis benævnelser findes i dette direktiv.
Artikel 42c
Medlemsstaterne gennemgår eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for dette direktivs område, som den pågældende har erhvervet uden for Den Europæiske Union i de tilfælde, hvor disse eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser er blevet anerkendt i en medlemsstat, tillige med uddannelse og/eller erhvervserfaring opnået i en medlemsstat. Medlemsstatens beslutning skal bekendtgøres senest tre måneder efter, at den pågældende har forelagt den fuldt dokumenterede ansøgning.
Artikel 42d
Hvis en medlemsstat giver afslag på en ansøgning om anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for dette direktivs område, skal denne beslutning være behørigt begrundet.
Beslutningen skal kunne indbringes for domstolene i henhold til national lovgivning. En sådan klageadgang skal ligeledes kunne benyttes af ansøgeren, når der ikke er truffet beslutning inden for den fastsatte frist."
18) Artikel 44a ændres således:
a) I stk. 1 ændres "til procedurerne" til "til proceduren".
b) Stk. 2 udgår.
19) Bilag A, B og C som anført i bilag VI til nærværende direktiv tilføjes.
AFSNIT 3
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 15
Kommissionen skal senest den 1. januar 2008 aflægge beretning til Europa-Parlamentet og Rådet om, hvor langt gennemførelsen af artikel 1, nr. 1 og 2, er kommet i medlemsstaterne.
Efter at have foretaget de nødvendige høringer, skal Kommissionen forelægge sine konklusioner angående eventuelle ændringer i ordningerne i artikel 1, nr. 1 og 2. Kommissionen fremsætter om fornødent forslag til forbedring af den eksisterende ordning.
Artikel 16
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 1. januar 2003. De underretter straks Kommissionen herom.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de væsentlige love og administrative bestemmelser, som de vedtager på området for dette direktiv.
Artikel 17
Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 18
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 14. maj 2001.
32001L0019
L 206/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2001/19/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 14 май 2001 година
за изменение на Директиви 89/48/ЕИО и 92/51/ЕИО на Съвета относно общата система за признаване на професионални квалификации и Директиви 77/452/ЕИО, 77/453/ЕИО, 78/686/ЕИО, 78/687/ЕИО, 78/1026/ЕИО, 78/1027/ЕИО, 80/154/ЕИО, 80/155/ЕИО, 85/384/ЕИО, 85/432/ЕИО, 85/433/ЕИО и 93/16/ЕИО на Съвета относно се професиите на медицинска сестра, отговаряща за общомедицински грижи, на практикуващ стоматолог, на ветеринарен лекар, на акушерка, на архитект, на фармацевт и на лекар
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 40, член 47, параграф 1, член 47, параграф 2, първо и трето изречение, и член 55 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1),
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
действайки в съответствие с процедурата, определена в член 251 от Договора (3), в светлината на съвместния текст, одобрен от Помирителния комитет на 15 януари 2001 г.,
като имат предвид, че:
(1)
На 16 февруари 1996 г. Комисията даде на Европейския парламент и на Съвета доклада си за състоянието по прилагане на общата система за признаването на дипломи за висше образование, създадена в съответствие с член 13 на Директива 89/48/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 г. относно обща система за признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършването на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години (4). В този доклад Комисията е поела задължение да проучи възможността за включване в тази директива на задължението да се взима предвид при разглеждането на молби за признаване придобитият опит след получаването на въпросната квалификация възможността за включване на понятието „регулирано образование и обучение“. Комисията поема също и задължение да проучи начините, чрез които ролята на Координационната група, създадена въз основа на член 9, параграф 2 на Директива 89/48/ЕИО може да бъде развита с цел да се осигури по-уеднаквено прилагане и тълкуване на директивата.
(2)
Понятието за регулирано образование и обучение, въведено с Директива 92/51/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 г. относно втора обща система за признаване на професионално образование и обучение за допълнение на Директива 89/48/ЕИО (5) (двете директиви са наричани по-долу „Директиви относно общата система“), следва да бъде разширено и по отношение на първоначалната обща система и трябва да се основава на същите принципи, като към него се прилагат същите правила; следва всяка държава-членка сама да избере начините за определяне на професиите, обхванати от регулираното образование и обучение.
(3)
Директивите относно общата система дават възможност на приемащата държава-членка да изисква при определени условия от молителя да предприеме компенсаторни мерки, по-специално, когато съществуват значителни различия между полученото теоретично и/или практическо образование и обучение и това, обхванато от квалификацията, която се изисква в приемащата държава-членка; съгласно членове 39 и 43 от Договора така, както ги тълкува Съдът на Европейските общности (6), приемащата държава-членка трябва да прецени дали професионалният опит е достатъчен, за да се установи притежаването на познания, които липсват; от съображения за яснота и правна сигурност по отношение на гражданите, желаещи да практикуват своята професия в друга държава-членка, е желателно да бъде включено в директивите относно общата система задължението приемащата държава-членка да проучи дали придобитият от молителя професионален опит след получаването на квалификацията/ите обхваща предметите, посочени по-горе.
(4)
Процедурата на съгласуване, предвидена от директивите относно общата система, следва да бъде подобрена и опростена, като се даде възможност на Координационната група да приеме и да публикува становища по въпросите, отнасящи се до практическото прилагане на общата система, които са ѝ поставени от Комисията.
(5)
В своето Съобщение до Европейския парламент и до Съвета относно инициативата SLIM, Комисията пое ангажимента да представи предложения, целящи да се опрости актуализирането на списъците на квалификации, за които е възможно да бъдат автоматично признати. Директива 93/16/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 г. за улесняване свободното движение на лекарите и взаимното признаване на техните дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация (7), предвижда проста процедура в случая на квалификация на общопрактикуващи лекари; опитът е показал, че процедурата предоставя достатъчна правна сигурност; желателно е тя да се разпростре и по отношение на квалификациите, притежавани от медицински сестри, отговарящи за общомедицински грижи, от практикуващи стоматолози, от ветеринарни лекари, от акушерки, от фармацевти и от лекари, така както е посочено съответно в Директиви 77/452/ЕИО (8), 77/453/ЕИО (9), 78/686/ЕИО (10), 78/687/ЕИО (11), 78/1026/ЕИО (12), 78/1027/ЕИО (13), 80/154/ЕИО (14), 80/155/ЕИО (15), 85/432/ЕИО (16), 85/433/ЕИО (17) и 93/16/ЕИО на Съвета (наричани по-долу „секторни директиви“).
(6)
Съгласно съдебната практика на Съда на Европейските общности, държавите-членки не са длъжни да признават дипломите, удостоверенията и другите документи за официална квалификация, които не потвърждават обучение, получено в една от държавите-членки на Общността (18). Въпреки това, държавите-членки трябва да взимат предвид професионалния опит, придобит от съответното лице в друга държава-членка (19). При тези обстоятелства, трябва да се уточни в секторните директиви, че признаването от една държава-членка на диплома, удостоверение или друг документ за официална квалификация, присъдени на медицинска сестра, отговаряща за общомедицински грижи, на практикуващ стоматолог, на ветеринарен лекар, на акушерка, на архитект, на фармацевт или на лекар при завършването на образование и обучение в трета страна и при професионален опит, придобит от съответното лице в дадена държава-членка, представляват елементи на Общността, които другите държави-членки следва да разгледат.
(7)
Периодът, в рамките на който държавите-членки трябва да вземат решение относно молбите за признаване на дипломи, удостоверения или други документи за официална квалификация, получена от медицински сестри, отговарящи за общомедицински грижи, от практикуващи стоматолози, от ветеринарни лекари, от акушерки, от архитекти, от фармацевти или от лекари в трета страна следва да бъде уточнен.
(8)
Като се има предвид бързината, с която се развиват техниката и научният прогрес, обучението през целия живот придобива особено значение в областта на медицината. Държавите-членки са тези, които трябва да решат как да гарантират, чрез подходящо непрекъснато обучение след завършването на учебния цикъл, че лекарите ще се информират за развитието на медицината. Настоящата система за взаимно признаване на професионалната квалификация остава непроменена.
(9)
Молителят трябва да има право на обжалване съгласно националното законодателство, ако молбата му е отхвърлена или ако не е взето решение в рамките на уточнения период. Държавите-членки трябва да посочат основанията си за такива решения, взети с оглед признаването на дипломи, удостоверения или други документи за официална квалификация, притежавани от медицински сестри, отговарящи за общомедицински грижи, от практикуващи стоматолози, от ветеринарни лекари, от акушерки, от архитекти, от фармацевти или от лекари; когато дадена държава-членка реши да признае диплома, удостоверение или друг документ за официална квалификация, тя трябва да бъде свободна да избира дали да посочи или не основанията си.
(10)
От съображения за справедливост следва да бъдат взети преходни мерки по отношение на определени практикуващи стоматолози в Италия, които притежават дипломи, удостоверения или други документи за официална квалификация по медицина, присъдени в Италия при завършването на обучение по медицина, започнало след крайния срок, определен в член 19 на Директива 78/686/ЕИО.
(11)
Член 15 на Директива 85/384/ЕИО (20) предвижда отклонение по време на един преходен период, който вече е изтекъл, поради това следва тази разпоредба да се заличи.
(12)
Трябва да има ясно разграничение в член 24 на Директива 85/384/ЕИО между формалностите, които следва да бъдат изпълнени в случая на установяване, и онези, които следва да бъдат изпълнени в случая на предоставяне на услуги, за да може по този начин да се направи по-ефективно упражняването на свободното предоставяне на услуги от архитекти.
(13)
По съображения за равно третиране следва да се предвидят преходни мерки по отношение на определени притежатели на дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация по фармация, присъдени в Италия при завършването на обучение, което не съответства напълно на Директива 85/432/ЕИО.
(14)
Желателно е да се разшири приложното поле на взаимното признаване на дипломи, удостоверения или други документи за официална квалификация по фармация с цел да се улесни реалното упражняване на правото на установяване между Гърция и другите държави-членки. Следователно отклонението, предвидено в член 3 на Директива 85/433/ЕИО, следва да се заличи.
(15)
В доклада си относно специалното обучение по обща медицина, предвидено в раздел IV на Директива 93/16/ЕИО, Комисията препоръчва да се уеднаквят изискванията, приложими по отношение на задочното обучение по обща медицина, с онези, които се прилагат по отношение на другите медицински специалисти.
(16)
Директивите относно общата система и секторните директиви следва да бъдат изменени и допълнени,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
РАЗДЕЛ 1
ИЗМЕНЕНИЯ НА ДИРЕКТИВИТЕ ОТНОСНО ОБЩАТА СИСТЕМА
Член 1
Директива 89/48/ЕИО се изменя, както следва:
1)
член 1 се изменя, както следва:
а)
буква а), второ тире се заменя със следния текст:
„-
които показват, че титулярът е завършил успешно курс на образование след средното образование с минимална продължителност от три години или с равностойна продължителност на непълна заетост в университет или във висше учебно заведение или в друго учебно заведение с равностойно равнище на обучение и, при необходимост, че той е завършил успешно професионалното обучение, което се изисква в допълнение към курса на образование след средното образование, и“;
б)
добавя се следната буква:
„г)
регулирано образование и обучение: всяко образование и обучение, което:
-
е пряко насочено към упражняването на определена професия, и
-
включва курс на образование и обучение след средното образование с минимална продължителност от три години или с равностойна продължителност на непълна заетост в университет или във висше учебно заведение или в друго учебно заведение с равностойно равнище на обучение и, при необходимост, професионалното обучение, професионалния стаж или професионалната практика, които се изискват в допълнение към курса на образование и обучение след средното образование; структурата и равнището на професионалното обучение, на професионалния стаж или на професионалната практика трябва да бъдат определени чрез законовите, подзаконовите или административните разпоредби на съответната държава-членка или да бъдат контролирани или одобрени от органа, определен за тази цел.“;
2)
в член 3, буква б), се добавя следната алинея след първа алинея:
„Все пак, двете години професионален опит, посочени в първа алинея, не могат да бъдат изисквани, когато квалификацията или квалификациите, притежавани от молителя и посочени в настоящата точка, са присъдени за завършването на регулирано образование и обучение.“;
3)
в член 4, параграф 1, буква б), се добавя следната алинея след първа алинея:
„Ако приемащата държава-членка възнамерява да изисква от молителя да изкара стаж за приспособяване или да се яви на изпит за правоспособност, тя трябва преди това да провери дали знанията, придобити от молителя по време на неговия професионален опит, не са от такова естество, че да покрият изцяло или отчасти съществената разлика, упомената в първа алинея.“;
4)
следните параграфи се добавят в член 6:
„5. Когато се изисква доказателство за финансовото положение с цел достъп или упражняване на регулирана професия в приемащата държава-членка, то тази държава-членка счита удостоверенията, издадени от банки в държавата-членка по произход или в държавата-членка, от която чуждият гражданин идва, като равностойни на онези, издадени на нейната собствена територия.
6. Когато компетентният орган на приемащата държава-членка изисква от своите собствени граждани, желаещи достъп или упражняване на регулирана професия, доказателство, че са осигурени срещу финансовите рискове, произтичащи от тяхната професионална отговорност, то тази държава-членка приема удостоверенията, издадени от застрахователни компании на други държави-членки, като равностойни на онези, издадени на нейната собствена територия. Такива удостоверения уточняват, че застрахователят се е съобразил със законовите и подзаконовите разпоредби, които са в сила в приемащата държава-членка по отношение на условията и обхвата на покриването. Те не могат да бъдат представени по-късно от три месеца след датата на издаването им.“;
5)
в член 9, параграф 2, втора алинея, първо тире се заменя със следния текст:
„-
да улесни въвеждането на настоящата директива, по-специално чрез приемане и публикуване на становища по въпросите, посочени от Комисията,“.
Член 2
Директива 92/51/ЕИО се изменя, както следва:
1)
в член 4, параграф 1, буква б), следната алинея се добавя след първа алинея:
„Ако приемащата държава-членка възнамерява да изисква от молителя да изкара стаж за приспособяване или да се яви на изпит за правоспособност, тя трябва преди това да провери дали знанията, придобити от молителя по време на неговия професионален опит, не са от такова естество, че да покрият изцяло или отчасти съществената разлика, посочена в първа алинея.“;
2)
в член 5 следният параграф се добавя след първи параграф:
„Ако приемащата държава-членка възнамерява да изисква от молителя да изкара стаж за приспособяване или да се яви на изпит за правоспособност, тя трябва преди това да провери дали знанията, придобити от молителя по време на неговия професионален опит, не са от такова естество, че да покрият изцяло или отчасти съществената разлика между дипломата и удостоверението.“;
3)
в член 7, буква а), следната алинея се добавя след първа алинея:
„Ако приемащата държава-членка възнамерява да изисква от молителя да изкара стаж за приспособяване или да се яви на изпит за правоспособност, тя трябва преди това да провери дали знанията, придобити от молителя по време на неговия професионален опит, не са от такова естество, че да покрият изцяло или отчасти съществената разлика, посочена в първа алинея.“;
4)
следните параграфи се добавят в член 10:
„5. Когато се изисква доказателство за финансовото положение с цел достъп или упражняване на регулирана професия в приемащата държава-членка, то тази държава-членка смята удостоверенията, издадени от банки в държавата-членка по произход или в държавата-членка, от която чуждият гражданин идва, като равностойни на онези, издадени на нейната собствена територия.
6. Когато компетентният орган на приемащата държава-членка изисква от своите собствени граждани, желаещи достъп до или упражняване на регулирана професия, доказателство, че са осигурени срещу финансовите рискове, произтичащи от тяхната професионална отговорност, то тази държава приема удостоверенията, издадени от застрахователните компании на другите държави-членки, като равностойни на онези, издадени на нейната собствена територия. Такива удостоверения уточняват, че застрахователят се е съобразил със законовите и подзаконови разпоредби, които са в сила в приемащата държава-членка по отношение на условията и обхвата на покриването. Те не могат да бъдат представени по-късно от три месеца след датата на издаването им.“;
5)
в член 13, параграф 2, втора алинея, първо тире се заменя със следния текст:
„-
да улесни въвеждането на настоящата директива, по-специално чрез приемане и публикуване на становища по въпросите, посочени от Комисията,“;
6)
следният параграф се добавя в член 15:
„8. Измененията, направени в списъците на курсове на образование и обучение, изложени в приложения В и Г въз основа на процедурата, определена по-горе, се прилагат незабавно от датата, фиксирана от Комисията.“
РАЗДЕЛ 2
ИЗМЕНЕНИЯ НА СЕКТОРНИТЕ ДИРЕКТИВИ
Раздел 2.1
Медицински сестри общ профил
Член 3
Директива 77/452/ЕИО се изменя, както следва:
1)
(отнася се само за гръцкия вариант);
2)
в член 2 думите „изброени в член 3“ се заменят с „изброени в приложението“;
3)
член 3 се заличава;
4)
Позоваванията на член 3 се считат за позовавания на приложението;
5)
(отнася се само за гръцкия вариант);
6)
следните членове се добавят:
„Член 18а
Държавите-членки уведомяват Комисията за законовите, подзаконовите и административните разпоредби, които приемат относно издаването на дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация в областта, уредена от настоящата директива. Комисията публикува подходящо уведомление в Официален вестник на Европейските общности, изброявайки наименованията, възприети от държавите-членки за съответните квалификации за обучение и, при необходимост, за съответното професионално звание.
Член 18б
Всяка държава-членка признава като достатъчно доказателство по отношение на гражданите на държави-членки, чиито дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация в областта, уредена от настоящата директива, не съответстват на наименованията, изброени за тази държава-членка в настоящата директива, дипломите, удостоверенията и другите документи за официална квалификация, издавани от тези държави-членки и придружени от удостоверение, издадено от компетентните власти или органи. Удостоверението уточнява, че въпросните дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация са били издадени при завършването на образование и обучение, което съответства на разпоредбите на настоящата директива и се разглеждат от държавата-членка, която ги е издала, като равностойни на онези, чиито наименования са изброени в настоящата директива.
Член 18в
Държавите-членки изследват дипломите, удостоверенията и другите документи за официална квалификация в областта, уредена от настоящата директива, получени от притежателя извън Европейския съюз в случаите, когато тези дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация са били признати в дадена държава-членка, както и обучението и/или професионалния опит, получени в дадена държава-членка. Държавата-членка издава решението си в рамките на три месеца от датата, на която молителят е представил молбата си заедно с цялата допълваща документация.
Член 18г
Когато молбата е отхвърлена, държавите-членки надлежно се обосновават за решения по молби за признаване на дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация в областта, уредена от настоящата директива.
Молителите имат право на обжалване пред съдилищата съгласно националното законодателство. Това право на обжалване се прилага също и в случая на липса на решение в рамките на определения период.“;
7)
приложението, включено в приложение I към настоящата директива, се добавя.
Член 4
В член 1, параграф 1 на Директива 77/453/ЕИО, думите „както е уточнено в член 3 на Директива 77/452/ЕИО“ се заменят с „както е уточнено в приложението към Директива 77/452/ЕИО.“
Раздел 2.2
Практикуващи стоматолози
Член 5
Директива 78/686/ЕИО се изменя, както следва:
1)
в член 2 думите „изброени в член 3“ се заменят с „изброени в приложение А“;
2)
член 3 се заличава;
3)
заглавието на глава III се заменя със следния текст:
„Дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация по специализирана стоматология.“;
4)
член 4 се заменя със следния текст:
„Член 4
Всяка държава-членка, която има законови, подзаконови или административни разпоредби в тази област, признава дипломите, удостоверенията и другите документи за официална квалификация на практикуващи стоматолози, специализирани в ортодонтия и орална хирургия, издадени на граждани на държави-членки от други държави-членки в съответствие с членове 2 и 3 на Директива 78/687/ЕИО и които са изброени в приложение Б, като им придава на своята територия същото действие като на дипломите, удостоверенията и другите документи за официална квалификация, които е издала тя самата.“;
5)
член 5 се заличава;
6)
член 6 се изменя, както следва:
а)
следната алинея се добавя в параграф 2:
„Той взима предвид също професионалния опит, допълнителното обучение и продължаващото обучение по стоматология, което притежават;“;
б)
параграф 3 се заменя със следния текст:
„3. Компетентните власти или органи на приемащата държава-членка, след като оценят съдържанието и продължителността на обучението на съответното лице въз основа на представените дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация и вземат предвид професионалния опит, допълнителното обучение и продължаващото обучение по стоматология, което притежава, го уведомяват за изисквания период на допълнително обучение и за областите, които то следва да обхваща.“;
в)
следният параграф се добавя:
„4. Държавата-членка издава решението си в рамките на четири месеца от датата, на която молителят представи молбата си заедно с цялата допълваща документация.“;
7)
в член 19 съществуващите две алинеи стават параграф 1 и се добавя следният параграф:
„2. Държавите-членки признават дипломите, удостоверенията и другите документи за официална квалификация по медицина, издадени в Италия на лица, които са започнали университетското си обучение по медицина между 28 януари 1980 г. и 31 декември 1984 г. и придружени от удостоверение, издадено от компетентните италиански власти, удостоверяващо:
-
че съответните лица са преминали успешно специалния изпит за правоспособност, организиран от компетентните италиански власти, за да проверят дали те притежават равнище на знания и умения, съпоставимо с това на лицата, притежаващи квалификацията, фигурираща за Италия в приложение А,
-
че са били ефективно, законно и главно заети в Италия с дейностите, посочени в член 5 на Директива 78/687/ЕИО, поне за три последователни години по време на петте години, предхождащи издаването на удостоверението,
-
и че им е разрешено да упражняват или ефективно, законно и главно да са заети с дейностите, посочени в член 5 на Директива 78/687/ЕИО, при същите условия като притежателите на квалификация, фигурираща за Италия в приложение А на настоящата директива.
Изискването за полагане на изпит за правоспособност, посочен в първа алинея, се отменя в случая на лица, които успешно са завършили поне три години на обучение, които компетентните власти са удостоверили като равностойни на обучението, посочено в член 1 на Директива 78/687/ЕИО.“;
8)
позоваванията на членове 3 и 5 се считат за позовавания съответно на приложения А и Б;
9)
следните членове се добавят:
„Член 23а
Държавите-членки уведомяват Комисията за законовите, подзаконовите и административните разпоредби, които приемат относно издаването на дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация в областта, уредена от настоящата директива. Комисията публикува подходящо уведомление в Официален вестник на Европейските общности, изброявайки наименованията, възприети от държавите-членки за съответните квалификации на обучаване и, при необходимост, за съответното професионално звание.
Член 23б
Всяка държава-членка признава като достатъчно доказателство по отношение на гражданите на държави-членки, чиито дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация в областта, уредена от настоящата директива, не съответстват на наименованията, изброени за тази държава-членка в настоящата директива, дипломите, удостоверенията и другите документи за официална квалификация, издавани от тези държави-членки и придружени от удостоверение, издадено от компетентните власти или органи. Удостоверението уточнява, че въпросните дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация са били издадени при завършването на образование и обучение, което съответства на разпоредбите на настоящата директива и се разглеждат от държавата-членка, която ги е издала, като равностойни на онези, чиито наименования са изброени в настоящата директива.
Член 23в
Държавите-членки изследват дипломите, удостоверенията и другите документи за официална квалификация в областта, уредена от настоящата директива, получени от притежателя извън Европейския съюз в случаите, когато тези дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация са били признати в дадена държава-членка, както и обучението и/или професионалният опит, получени в дадена държава-членка. Държавата-членка издава решението си в рамките на три месеца от датата, на която молителят е представил молбата си заедно с цялата допълваща документация.
Член 23г
Когато молбата е отхвърлена, държавите-членки надлежно се обосновават за решения по молби за признаване на дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация в областта, уредена от настоящата директива.
Молителите имат право на обжалване пред съдилищата съгласно националното законодателство. Това право на обжалване се прилага също и в случая на липса на решение в рамките на определения период.“;
10)
приложения А и Б, включени в приложение II към настоящата директива, се добавят.
Член 6
В член 1, параграф 1 на Директива 78/687/ЕИО думите „посочено в член 3 на същата директива“ се заменят с „посочено в приложение А към тази директива“.
Раздел 2.3
Ветеринарни хирурзи
Член 7
Директива 78/1026/ЕИО се изменя, както следва:
1)
в член 2 думите „в член 3“ се заменят с „в приложението“;
2)
член 3 се заличава;
3)
позоваванията на член 3 се считат за позовавания на приложението;
4)
следните членове се добавят:
„Член 17а
Държавите-членки уведомяват Комисията за законовите, подзаконовите и административните разпоредби, които приемат относно издаването на дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация в областта, уредена от настоящата директива. Комисията публикува подходящо уведомление в Официален вестник на Европейските общности, изброявайки наименованията, възприети от държавите-членки за съответните квалификации на обучение и, при необходимост, за съответното професионално звание.
Член 17б
Всяка държава-членка признава като достатъчно доказателство по отношение на гражданите на държави-членки, чиито дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация в областта, уредена от настоящата директива, не съответстват на наименованията, изброени за тази държава-членка в настоящата директива, дипломите, удостоверенията и другите документи за официална квалификация, издавани от тези държави-членки и придружени от удостоверение, издадено от компетентните власти или органи. Удостоверението уточнява, че въпросните дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация са били издадени при завършването на образование и обучение, което съответства на разпоредбите на настоящата директива и се разглеждат от държавата-членка, която ги е издала, като равностойни на онези, чиито наименования са изброени в настоящата директива.
Член 17в
Държавите-членки изследват дипломите, удостоверенията и другите документи за официална квалификация в областта, уредена от настоящата директива, получени от притежателя извън Европейския съюз в случаите, когато тези дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация са били признати в дадена държава-членка, както и обучението и/или професионалния опит, получени в дадена държава-членка. Държавата-членка издава решението си в рамките на три месеца от датата, на която молителят е представил молбата си заедно с цялата допълваща документация.
Член 17г
Когато молбата е отхвърлена, държавите-членки надлежно обосновават решенията по молби за признаване на дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация в областта, уредена от настоящата директива.
Молителите имат право на обжалване пред съдилищата съгласно националното законодателство. Това право на обжалване се прилага също и в случая на липса на решение в рамките на определения период.“;
5)
приложението, включено в приложение III към настоящата директива, се добавя.
Член 8
В член 1, параграф 1 на Директива 78/1027/ЕИО думите „посочено в член 3 на Директива 78/1026/ЕИО“ се заменят с „посочено в приложението към Директива 78/1026/ЕИО“.
Раздел 2.4
Акушерки
Член 9
Директива 80/154/ЕИО се изменя, както следва:
1)
в член 2, параграф 1, думите „изброени в член 3“ се заменят с „изброени в приложението“;
2)
в член 2, параграф 1, четвърто и пето тире, думите „посочено в член 3 на Директива 77/452/ЕИО“ се заменят с „посочено в приложението към Директива 77/452/ЕИО“;
3)
член 3 се заличава;
4)
позоваванията на член 3 се считат за позовавания на приложението;
5)
следните членове се добавят:
„Член 19а
Държавите-членки уведомяват Комисията за законовите, подзаконовите и административните разпоредби, които приемат относно издаването на дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация в областта, уредена от настоящата директива. Комисията публикува подходящо уведомление в Официален вестник на Европейските общности, изброявайки наименованията, възприети от държавите-членки за съответните квалификации на обучение и, при необходимост, за съответното професионално звание.
Член 19б
Всяка държава-членка признава като достатъчно доказателство по отношение на гражданите на държави-членки, чиито дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация в областта, уредена от настоящата директива, не съответстват на наименованията, изброени за тази държава-членка в настоящата директива, дипломите, удостоверенията и другите документи за официална квалификация, издавани от тези държави-членки и придружени от удостоверение, издадено от компетентните власти или органи. Удостоверението уточнява, че въпросните дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация са били издадени при завършването на образование и обучение, което съответства на разпоредбите на настоящата директива и се разглеждат от държавата-членка, която ги е издала, като равностойни на онези, чиито наименования са изброени в настоящата директива.
Член 19в
Държавите-членки изследват дипломите, удостоверенията и другите документи за официална квалификация в областта, уредена от настоящата директива, получени от притежателя извън Европейския съюз в случаите, когато тези дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация са били признати в дадена държава-членка, както и обучението и/или професионалния опит, получени в дадена държава-членка. Държавата-членка издава решението си в рамките на три месеца от датата, на която молителят е представил молбата си заедно с цялата допълваща документация.
Член 19г
Когато молбата е отхвърлена, държавите-членки надлежно обосновават решенията по молби за признаване на дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация в областта, уредена от настоящата директива.
Молителите имат право на обжалване пред съдилищата съгласно националното законодателство. Това право на обжалване се прилага също и в случая на липса на решение в рамките на определения период.“;
6)
приложението, включено в приложение IV към настоящата директива, се добавя.
Член 10
Директива 80/155/ЕИО се изменя, както следва:
1)
в член 1, параграф 1, думите „посочено в член 3“ се заменят с „посочено в приложението“;
2.
В член 1, параграф 2, второ тире, думите „посочено в член 3 на Директива 77/452/ЕИО“ се заменят с „посочено в приложението към Директива 77/452/ЕИО“.
Раздел 2.5
Архитекти
Член 11
Директива 85/384/ЕИО се изменя, както следва:
1)
следните членове се добавят:
„Член 6
Държавите-членки изследват дипломите, удостоверенията и другите документи за официална квалификация в областта, уредена от настоящата директива, получени от притежателя извън Европейския съюз в случаите, когато тези дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация са били признати в дадена държава-членка, както и обучението и/или професионалния опит, получени в дадена държава-членка. Държавата-членка издава решението си в рамките на три месеца от датата, на която молителят е представил молбата си заедно с цялата допълваща документация.
Член 6а
Когато молбата е отхвърлена, държавите-членки надлежно обосновават решенията по молби за признаване на дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация в областта, уредена от настоящата директива.
Молителите имат право на обжалване пред съдилищата съгласно националното законодателство. Това право на обжалване се прилага също и в случая на липса на решение в рамките на определения период.“;
2)
член 15 се заличава.
3)
в член 24, параграф 1, думите „съгласно членове 17 и 18“ се заменят със „съгласно членове 17 и 18 в случая на установяване и съгласно член 22 в случая на предоставяне на услуги“.
Раздел 2.6
Фармацевти
Член 12
В член 2 на Директива 85/432/ЕИО се добавя следната точка:
„6.
Като преходна мярка и чрез дерогация от параграфи 3 и 5 Италия, чиито законови, подзаконови и административни разпоредби са предвиждали обучение, което не е било изцяло приведено в съответствие с изискванията за обучение, посочени в настоящия член в срока, предвиден в член 5, може да продължи да прилага тези разпоредби по отношение на лица, които са започнали обучението си по фармация преди 1 ноември 1993 г. и са го завършили преди 1 ноември 2003 г.
На всяка приемаща държава-членка е разрешено да изисква от притежателите на дипломи, удостоверения или други документи за официална квалификация по фармация, издадени в Италия при завършването на обучение, започнало преди 1 ноември 1993 г. и завършило преди 1 ноември 2003 г, да представят заедно с техните квалификации удостоверение, уточняващо, че поне за три последователни години по време на петте години, предхождащи издаването на удостоверението, те са били заети с една от дейностите, посочени в член 1, параграф 2, доколкото такава дейност е регламентирана в Италия.“
Член 13
Директива 85/433/ЕИО се изменя, както следва:
1)
в член 1 думите „посочено в член 4“ се заменят с „посочено в приложението“;
2)
член 3 се заличава;
3)
член 4 се заличава;
4)
позоваванията на член 4 се считат за позовавания на приложението;
5)
следните членове се добавят:
„Член 18а
Държавите-членки уведомяват Комисията за законовите, подзаконовите и административните разпоредби, които приемат относно издаването на дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация в областта, уредена от настоящата директива. Комисията публикува подходящо уведомление в Официален вестник на Европейските общности, изброявайки наименованията, възприети от държавите-членки за съответните квалификации на обучение и, при необходимост, за съответното професионално звание.
Член 18б
Всяка държава-членка признава като достатъчно доказателство по отношение на гражданите на държави-членки, чиито дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация в областта, уредена от настоящата директива, не съответстват на наименованията, изброени за тази държава-членка в настоящата директива, дипломите, удостоверенията и другите документи за официална квалификация, издавани от тези държави-членки и придружени от удостоверение, издадено от компетентните власти или органи. Удостоверението уточнява, че въпросните дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация, са били издадени при завършването на образование и обучение, което съответства на разпоредбите на настоящата директива, и се разглеждат от държавата-членка, която ги е издала, като равностойни на онези, чиито наименования са изброени в настоящата директива.
Член 18в
Държавите-членки изследват дипломите, удостоверенията и другите документи за официална квалификация в областта, уредена от настоящата директива, получени от притежателя извън Европейския съюз в случаите, когато тези дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация са били признати в дадена държава-членка, както и обучението и/или професионалния опит, получени в дадена държава-членка. Държавата-членка издава решението си в рамките на три месеца от датата, на която молителят е представил молбата си заедно с цялата допълваща документация.
Член 18г
Когато молбата е отхвърлена, държавите-членки надлежно се обосновават за решения по молби за признаване на дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация в областта, уредена от настоящата директива.
Молителите имат право на обжалване пред съдилищата съгласно националното законодателство. Това право на обжалване се прилага също и в случая на неуспех да се вземе решение в рамките на определения период.“;
6)
приложението, включено в приложение V към настоящата директива, се добавя.
Раздел 2.7
Лекари
Член 14
Директива 93/16/ЕИО се изменя, както следва:
1)
в член 2 думите „изброени в член 3“ се заменят с „изброени в приложение А“;
2)
член 3 се заличава;
3)
заглавието на глава II се заменя със следния текст:
„Дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация по специализирана медицина.“;
4)
член 4 се заменя със следния текст:
„Член 4
Всяка държава-членка, в която съществуват законови, подзаконови и административни разпоредби в тази област, признава дипломите, удостоверенията и другите документи за официална квалификация по специализирана медицина, издадени на граждани на държави-членки от другите държави-членки в съответствие с членове 24, 25, 26 и 29 и които са изброени в приложения Б и В, като придава на такива квалификации на своята територия същата стойност като на онези, които държавата-членка сама издава.“;
5)
член 5 се заменя със следния текст:
„Член 5
Дипломите, удостоверенията и другите документи за официална квалификация, посочени в член 4, са онези, които, издадени от компетентните власти или органи и изброени в приложение Б, съответстват за целите на въпросното специализирано обучение на квалификациите, изброени в приложение В, що се отнася до онези държави-членки, където такова обучение съществува.“;
6)
заглавието на глава III и членове 6 и 7 се заличават;
7)
в член 8:
а)
следната алинея се добавя в параграф 2:
„Той взима предвид също техния професионален опит, допълнително обучение и продължаващо обучение по медицина.“;
б)
параграф 3 се заменя със следния текст:
„3. Компетентните власти или органи на приемащата държава-членка, след като оценят съдържанието и продължителността на обучението на съответното лице въз основа на представените дипломи, удостоверения или други документи за официална квалификация и като вземат предвид неговия професионален опит, допълнително обучение и продължаващо обучение по медицина, го уведомяват за периода на изискваното допълнително обучение и за областите, които да бъдат обхванати от него.“;
в)
следният параграф се добавя:
„4. Държавата-членка произнася решението си в рамките на четири месеца от датата, на която молителят е представил молбата си заедно с цялата допълваща документация.“;
8)
в член 9 се добавя следният параграф:
„2а. Държавите-членки признават документите за официална квалификация по специализирана медицина, издадени в Испания на лекари, които са завършили специализирано обучение преди 1 януари 1995 г., което не съответства на формалните изисквания за обучение, предвидени в членове от 24 до 27, ако документите са придружени от удостоверение, издадено от компетентните испански власти, удостоверяващо факта, че съответното лице е издържало успешно изпит за специфична професионална правоспособност, организиран в контекста на специалните регламентиращи мерки, съдържащи се в Кралски указ 1497/99, с цел да се провери дали съответното лице има равнище на познания и правоспособност, сравнимо с това на лекарите, притежаващи квалификация на лекар-специалист, които в случая на Испания са посочени в член 5, параграф 3, и в член 7, параграф 2.“;
9)
следният параграф се добавя в член 23:
„6. Продължаващото обучение гарантира в съответствие с договореностите, присъщи за всяка държава-членка, че лицата, които са завършили образованието си, могат да следят развитието на медицината.“;
10)
в член 24, параграф 1, буква а) се заменя със следния текст:
„а)
това предполага успешното завършване на шест учебни години в рамките на курса на обучение, посочен в член 23, през които са били придобити подходящи познания по обща медицина;“;
11)
членове 26 и 27 се заменят със следния текст:
„Член 26
Държавите-членки, в които съществуват законови, подзаконови и административни разпоредби в тази област, следят минималното времетраене на специализираните курсове на обучение да не бъде по-кратко от продължителността на курса, посочена в приложение В по отношение на всеки курс на обучение. Такава минимална продължителност на курса се променя съгласно процедурата, предвидена в член 44а, параграф 3.“;
12)
член 30 се заменя със следния текст:
„Член 30
Всяка държава-членка, която освобождава от пълното обучение, посочено в член 23, в рамките на своята територия, въвежда специално обучение по обща медицина, отговарящо поне на строгите изисквания като онези, предвидени в членове 31 и 32, така че първите дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация, издадени при завършването на курса, да са издадени не по-късно от 1 януари 2006 г.“;
13)
член 31, параграф 1, буква б) се заменя със следния текст:
„б)
то е дълготраен редовен курс от поне три години и се контролира от компетентните власти или органи.“;
14)
член 31, параграф 2 се заменя със следния текст:
„2. Когато курсът на обучение, посочен в член 23, включва практическо обучение, проведено в акредитирана болница или клиника, разполагаща с подходящо оборудване и обслужване по обща медицина, или в акредитирана практика по обща медицина, или в акредитиран център за първична медицинска помощ, продължителността на това обучение за максимум една година може да бъде включена в периода, предвиден в параграф 1, буква б). Тази възможност съществува само в държавите-членки, в които на 1 януари 2001 г. продължителността на специализираното обучение по обща медицина е две години.
Ако Комисията установи, когато настоящият параграф се приложи, че възникват големи трудности за дадена държава-членка по отношение на равнището на обучение, посочено в параграф 1, буква б), тя взима предвид становището на Комитета на висшите служители за обществено здравеопазване, учреден с Решение 75/365/ЕИО на Съвета (21) и уведомява Европейския парламент и Съвета за това. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета, при необходимост, предложения, пряко насочени към по-добро съгласуване на продължителността на специализираното обучение по обща медицина.
15)
в член 34, параграф 1, второ тире, „60 %“ се заменят с „50 %“;
16)
позоваванията на членове 3, 6, 7 и 27 се считат като позовавания съответно на приложение А, на член 4, на член 5 и на член 26;
17)
следните членове се добавят:
„Член 42а
Държавите-членки уведомяват Комисията за законовите, подзаконовите и административните разпоредби, които приемат относно издаването на дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация в областта, уредена от настоящата директива. Комисията публикува подходящо уведомление в Официален вестник на Европейските общности, изброявайки наименованията, възприети от държавите-членки за съответните квалификации на обучение и, при необходимост, за съответното професионално звание.
Член 42б
Всяка държава-членка признава като достатъчно доказателство по отношение на гражданите на държави-членки, чиито дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация в областта, уредена от настоящата директива, не съответстват на наименованията, изброени за тази държава-членка в настоящата директива, дипломите, удостоверенията и другите документи за официална квалификация, издавани от тези държави-членки и придружени от удостоверение, издадено от компетентните власти или органи. Удостоверението уточнява, че въпросните дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация са били издадени при завършването на образование и обучение, които съответстват на разпоредбите на настоящата директива и се разглеждат от държавата-членка, която ги е издала, като равностойни на онези, чиито наименования са изброени в настоящата директива.
Член 42в
Държавите-членки изследват дипломите, удостоверенията и другите документи за официална квалификация в областта, уредена от настоящата директива, получени от притежателя извън Европейския съюз, в случаите, когато тези дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация са били признати в дадена държава-членка, както и обучението и/или професионалния опит, получени в дадена държава-членка. Държавата-членка издава решението си в рамките на три месеца от датата, на която молителят е представил молбата си заедно с цялата допълваща документация.
Член 42г
Когато молбата е отхвърлена, държавите-членки надлежно обосновават решенията по молби за признаване на дипломи, удостоверения и други документи за официална квалификация в областта, уредена от настоящата директива.
Молителите имат право на обжалване пред съдилищата съгласно националното законодателство. Това право на обжалване се прилага също и в случая на липса на решение в рамките на определения период.“;
18)
член 44а се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 думите „в процедурите“ се заменят с думите „в процедурата“;
б)
параграф 2 се заличава;
19)
приложения A, Б и В, включени в приложение VI към настоящата директива, се добавят.
РАЗДЕЛ 3
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 15
Не по-късно от 1 януари 2008 г. Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета за прилагането на член 1, точки 1 и 2 в държавите-членки.
След като предприеме всички необходими изслушвания, Комисията представя заключенията си във връзка с всички промени в съществуващата уредба в член 1, точки 1 и 2. Ако е необходимо, Комисията представя също и предложения за усъвършенстване на съществуващата уредба.
Член 16
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 1 януари 2003 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Редът и условията на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби от националното си законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 17
Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
Член 18
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 14 май 2001 година.