EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 97/23/EF af 29. maj 1997 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om trykbærende udstyr
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 100 A,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B (3), på grundlag af forligsudvalgets fælles udkast af 4. februar 1997, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Det indre marked indebærer et område uden indre grænser med fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital;
(2) for så vidt angår trykbærende udstyr, der ikke er omfattet af gældende fællesskabsret, er der, med hensyn til indhold og anvendelsesområde, forskelle mellem medlemsstaternes gældende love og administrative bestemmelser om beskyttelse af menneskers sikkerhed og sundhed samt i givet fald beskyttelse af husdyr og ejendom; der er forskel på medlemsstaternes procedurer for godkendelse og inspektion af sådant udstyr; disse forskelle kan udgøre handelshindringer inden for Fællesskabet;
(3) disse hindringer for den frie samhandel kan kun afskaffes ved harmonisering af de nationale lovgivninger; denne målsætning kan ikke gennemføres på tilfredsstillende vis af de enkelte medlemsstater; dette direktiv fastlægger kun de krav, som er nødvendige for den frie omsætning af det udstyr, det gælder for;
(4) udstyr, der udsættes for et tryk på 0,5 bar eller derunder, frembyder ingen nævneværdig risiko på grund af trykket; der bør derfor ikke være nogen hindringer for den frie omsætning af dette udstyr i Fællesskabet; nærværende direktiv finder derfor kun anvendelse på udstyr, der udsættes for et tilladt maksimaltryk PS på mere end 0,5 bar;
(5) dette direktiv tager ligeledes sigte på enheder, der består af flere stykker trykbærende udstyr, som er samlet til et integreret og funktionelt hele; disse enheder kan gå lige fra en simpel enhed som f.eks. en trykkoger til en kompleks enhed som f.eks. en vandrørskedel; agter en fabrikant af en enhed at lade denne markedsføre og ibrugtage som sådan - og ikke dens enkelte usamlede bestanddele - skal enheden opfylde kravene i dette direktiv; dette direktiv dækker derimod ikke samling af trykbærende udstyr, der foretages på stedet af brugeren på dennes ansvar, som f.eks. industrielle anlæg;
(6) dette direktiv harmoniserer de nationale bestemmelser om trykrisici; andre risici, som sådant udstyr måtte frembyde, henhører derfor under andre direktiver, der omhandler de pågældende risici; trykbærende udstyr kan dog være en del af produkter, der er omfattet af andre direktiver, der er vedtaget med traktatens artikel 100 A som retsgrundlag; bestemmelserne i nogle af disse direktiver omhandler trykrisici; disse bestemmelser anses for tilstrækkelige til på hensigtsmæssig måde at forebygge trykrisici ved dette udstyr, hvis risikoniveauet er beskedent; sådant udstyr bør i så fald ikke omfattes af dette direktivs anvendelsesområde;
(7) transport- og trykrisici i forbindelse med trykbærende udstyr, der er omfattet af internationale konventioner, vil snarest blive behandlet i fællesskabsdirektiver baseret på disse konventioner eller i ændringer af gældende direktiver; sådant udstyr er derfor ikke omfattet af dette direktivs anvendelsesområde;
(8) visse former for trykbærende udstyr frembyder ingen nævneværdig trykrisiko, selv om det udsættes for et tilladt maksimaltryk PS på mere end 0,5 bar; der bør derfor ikke være nogen hindringer for den frie omsætning af dette udstyr i Fællesskabet, hvis det er lovligt fremstillet eller markedsført i en medlemsstat; det er ikke nødvendigt at lade sådant udstyr omfatte af dette direktivs anvendelsesområde for at sikre dets frie omsætning, hvorfor det udtrykkeligt er udeladt;
(9) andre former for trykbærende udstyr, der udsættes for et tilladt maksimaltryk på mere end 0,5 bar og indebærer en betydelig trykrisiko, men som frit kan omsættes og desuden frembyder et passende sikkerhedsniveau, omfattes ikke af dette direktivs anvendelsesområde; dog skal sådanne undtagelser regelmæssigt efterprøves, så det kan konstateres, om der eventuelt er behov for at gribe ind på unionsplan;
(10) forskrifter, hvis formål er at fjerne tekniske handelshindringer, skal følge den nye metode, der er fastsat i Rådets resolution af 7. maj 1985 om en ny metode i forbindelse med teknisk harmonisering og standarder (4), hvorefter de væsentlige krav til sikkerheden og andre samfundsmæssige krav skal defineres uden at sænke eksisterende velbegrundede beskyttelsesniveauer i medlemsstaterne; ifølge samme resolution skal det enkelte direktiv omfatte et meget stort antal produkter for at begrænse antallet af direktiver og hyppigheden af ændringer;
(11) med de eksisterende fællesskabsdirektiver om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om trykbærende udstyr er der taget skridt hen imod fjernelse af handelshindringer på dette område; disse direktiver dækker dog kun i begrænset omfang den berørte sektor; Rådets direktiv 87/404/EØF af 25. juni 1987 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om simple trykbeholdere (5) er det første tilfælde, hvor den nye metode er blevet anvendt på trykbærende udstyr; nærværende direktiv gælder ikke for det område, der er omfattet af direktiv 87/404/EØF; senest tre år efter nærværende direktivs ikrafttræden tages der ud fra anvendelsen af direktiv 87/404/EØF stilling til, om det er nødvendigt at inkorporere dette i nærværende direktiv;
(12) rammedirektivet, Rådets direktiv 76/767/EØF af 27. juli 1976 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om fælles bestemmelser for trykbeholdere og kontrolmetoder for disse (6), er fakultativt; den procedure, det fastlægger for bilateral anerkendelse af prøvning og godkendelse af trykbærende udstyr, har ikke fungeret tilfredsstillende, og der bør derfor i stedet træffes effektive fællesskabsforanstaltninger;
(13) dette direktivs anvendelsesområde bør bygge på en generel definition af udtrykket »trykbærende udstyr«, som lader muligheden for teknisk udvikling stå åben;
(14) af hensyn til det trykbærende udstyrs sikkerhed er det afgørende, at de væsentlige sikkerhedskrav overholdes; disse krav er blevet opdelt i generelle og specifikke krav til trykbærende udstyr; hensigten med de specifikke krav er at tage hensyn til bestemte typer trykbærende udstyr; visse typer trykbærende udstyr i kategori III og IV skal underkastes en afsluttende verifikation omfattende en afsluttende undersøgelse og en trykprøvning;
(15) medlemsstaterne bør kunne tillade, at der på messer vises trykbærende udstyr, som endnu ikke er i overensstemmelse med kravene i dette direktiv; under demonstrationer skal der træffes passende sikkerhedsforanstaltninger i medfør af de generelle sikkerhedsregler i den pågældende medlemsstat for at sikre beskyttelsen af menneskers sikkerhed;
(16) for at lette opgaven med at påvise, at udstyret er i overensstemmelse med de væsentlige krav, bør der gøres brug af de harmoniserede standarder, der udarbejdes på europæisk plan, navnlig standarder for konstruktion, fremstilling og prøvning af trykbærende udstyr, idet produkter, der er i overensstemmelse med sådanne standarder, formodes også at være i overensstemmelse med de nævnte væsentlige krav; standarder, der er harmoniseret på europæisk plan, udarbejdes af private organer og skal bevare deres fakultative status; med henblik herpå anerkendes Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN) og Den Europæiske Komité for Elektroteknisk Standardisering (CENELEC) som organer, der har kompetence til at vedtage harmoniserede standarder på grundlag af de generelle retningslinjer for samarbejdet mellem Kommissionen og disse to organer, der blev undertegnet den 13. november 1984;
(17) ved harmoniseret standard forstås i dette direktiv en teknisk specifikation (europæisk standard eller harmoniseringsdokument), som et af de to ovennævnte organer eller de begge har vedtaget efter anmodning fra Kommissionen i medfør af Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (7) og i overensstemmelse med ovennævnte generelle retningslinjer; i standardiseringsspørgsmål er det hensigtsmæssigt, at Kommissionen bistås af det udvalg, der nedsattes ved direktiv 83/189/EØF; dette udvalg lader sig om nødvendigt rådgive af tekniske eksperter;
(18) fremstilling af trykbærende udstyr kræver anvendelse af materialer, der er sikre i brug; i mangel af harmoniserede standarder kan det være nyttigt at definere egenskaberne ved materialer, der er beregnet til gentagen brug; dette sker gennem en europæisk materialegodkendelse udstedt af et af de bemyndigede organer, der har mandat hertil; materialer, der er i overensstemmelse med en sådan godkendelse, skal formodes at være i overensstemmelse med de væsentlige krav i dette direktiv;
(19) i betragtning af arten af den risiko, som brug af trykbærende udstyr indebærer, bør der fastlægges procedurer for vurdering af overensstemmelse med direktivernes grundkrav; disse procedurer skal udformes på grundlag af, hvor stor fare det trykbærende udstyr indebærer; for hver kategori trykbærende udstyr skal der derfor gælde en passende procedure eller foretages et valg mellem flere procedurer, som svarer til hinanden i strenghed; de valgte procedurer skal stemme overens med Rådets afgørelse 93/465/EØF af 22. juli 1993 om modulerne for de forskellige faser i procedurerne for overensstemmelsesvurdering og regler om anbringelse og anvendelse af CE-overensstemmelsesmærkningen med henblik på anvendelse i direktiverne om teknisk harmonisering (8); de præciseringer, der er foretaget af disse procedurer, er begrundet i de særlige krav, trykbærende udstyr stiller til verifikationen;
(20) medlemsstaterne bør have mulighed for at bemyndige brugerinspektorater til at gennemføre visse opgaver i forbindelse med overensstemmelsesvurderingen inden for rammerne af dette direktiv; dette direktiv fastlægger derfor kriterierne for medlemsstaternes godkendelse af brugerinspektorater;
(21) på de betingelser, der er fastsat i dette direktiv, kan visse procedurer for vurdering af overensstemmelse gøre det nødvendigt, at hver enkelt del undersøges og prøves af et bemyndiget organ eller et brugerinspektorat som led i den afsluttende verifikation af det trykbærende udstyr; i andre tilfælde bør det sikres, at den afsluttende verifikation kan udføres af et bemyndiget organ i form af uanmeldte besøg;
(22) trykbærende udstyr skal som hovedregel være forsynet med CE-mærkning, anbragt enten af fabrikanten eller af dennes i Fællesskabet etablerede repræsentant; CE-mærkningen betyder, at det trykbærende udstyr er i overensstemmelse med dette direktiv og andre relevante fællesskabsdirektiver, som foreskriver CE-mærkning; CE-mærkningen skal ikke anbringes på det i dette direktiv nærmere bestemte trykbærende udstyr, som kun indebærer en ringe risiko, og for hvilket godkendelsesprocedurer ikke er påkrævede;
(23) det bør være muligt for medlemsstaterne, som fastsat i traktatens artikel 100 A, at træffe foreløbige foranstaltninger for at begrænse eller forbyde markedsføring, ibrugtagning og anvendelse af trykbærende udstyr, når det udgør en særlig fare for menneskers sikkerhed og, i givet fald, for husdyr eller ejendom, forudsat at disse foranstaltninger undergives en fællesskabskontrolprocedure;
(24) når der træffes beslutning på grundlag af dette direktiv, skal de, som beslutningerne er rettet til, gøres opmærksomme på begrundelserne for beslutningen og på klagemulighederne;
(25) det er nødvendigt at indføre en overgangsordning, som muliggør markedsføring og ibrugtagning af trykbærende udstyr, der er fremstillet i overensstemmelse med de nationale forskrifter, der er gældende på datoen for dette direktivs ikrafttræden;
(26) kravene i bilagene bør gøres så tydelige som muligt, så det er let for alle brugere, herunder små og mellemstore virksomheder, at opfylde dem;
(27) Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen indgik den 20. december 1994 en modus vivendi vedrørende gennemførelsesforanstaltningerne til retsakter vedtaget efter fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B (9) -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1 Anvendelsesområde og definitioner
1. Dette direktiv gælder for konstruktion, fremstilling og overensstemmelsesvurdering af trykbærende udstyr og enheder, som udsættes for et tilladt maksimaltryk PS på mere end 0,5 bar.
2. I dette direktiv forstås ved:
2.1. »Trykbærende udstyr«: beholdere, rørsystemer, sikkerhedstilbehør og trykbærende tilbehør.
Trykbærende udstyr omfatter ligeledes eventuelle elementer, der er fastgjort til trykbærende dele, såsom flanger, studse, koblinger, understøtninger, løftekroge mv.
2.1.1.0 »Beholder«: et svøb konstrueret til opbevaring af fluida under tryk, herunder også de dertil direkte fastgjorte dele, indtil den anordning, der er beregnet til sammenkobling med andet udstyr. En beholder kan bestå af mere end ét kammer.
2.1.2. »Rørsystem«: dele til ledningssystemer, som er sammenkoblet for at indgå i et trykbærende system og er beregnet til transport af fluida. Rørsystemer omfatter bl.a. et rør eller et system af rør, rørledninger, rørtilbehør, ekspansionsmuffer, slanger og eventuelt andre trykbærende dele. Varmevekslere i form af rør til afkøling eller opvarmning af luft sidestilles med rørsystemer.
2.1.3. »Sikkerhedstilbehør«: anordninger, som skal beskytte det trykbærende udstyr mod en overskridelse af de tilladte grænser. Det omfatter:
- anordninger til direkte trykbegrænsning, som f.eks. sikkerhedsventiler, sprængplader, knækstænger, styrede sikkerhedsanordninger (CSPRS), og
- begrænsningsanordninger, som aktiverer korrektionsmidlerne eller medfører afbrydelse og/eller nedlukning, som f.eks. tryk-, temperatur- eller niveauafbrydere og »sikkerhedsrelaterede måle-, kontrol- og reguleringsanordninger (SRMCR)«.
2.1.4. »Trykbærende tilbehør«: driftsanordninger med trykbærende svøb.
2.1.5. »Enhed«: flere stykker trykbærende udstyr, som af fabrikanten er samlet til et integreret og funktionelt hele.
2.2. »Tryk«: trykket i forhold til det atmosfæriske tryk, dvs. overtrykket. Undertryk anføres derfor som et negativt tal.
2.3. »Tilladt maksimaltryk PS«: det af fabrikanten angivne maksimale tryk, som udstyret er konstrueret til.
Det anføres på et af fabrikanten nærmere foreskrevet sted. Dette skal være enten det sted, hvor beskyttelses- eller sikkerhedsanordningerne er monteret, eller den øverste del af udstyret eller, hvis disse steder ikke er egnede, ethvert andet nærmere angivet sted.
2.4. »Tilladt maksimal-/minimaltemperatur TS«: den af fabrikanten angivne maksimale/minimale temperatur, som udstyret er konstrueret til.
2.5. »Volumen V«: det indre volumen af et kammer inklusive studse indtil første sammenføjning, men eksklusive de faste indre komponenters volumen.
2.6. »Nominel dimension DN«: en numerisk størrelsesangivelse, som er fælles for alle komponenter i et rørsystem, bortset fra komponenter, som er anført med udvendig diameter eller med gevinddiameter. Det drejer sig om et afrundet tal, der kan benyttes som reference og ikke nødvendigvis er identisk med de tegningsmål, der anvendes ved fremstillingen. Det anføres som DN fulgt af et tal.
2.7. »Fluida«: alle gasser, væsker og dampe i ren tilstand samt blandinger heraf. Et fluidum kan indeholde en opslæmning af faste stoffer.
2.8. »Endelige sammenføjninger«: sammenføjninger, der kun kan adskilles ved destruktive metoder.
2.9. »Europæisk materialegodkendelse«: et teknisk dokument, der definerer egenskaberne ved materialer, der er beregnet til gentagen anvendelse ved fremstillingen af trykbærende udstyr, og som ikke er omfattet af en harmoniseret standard.
3. Følgende er ikke omfattet af dette direktiv:
3.1. Rørledninger, der omfatter et rør eller et rørsystem til transport af fluida eller stof til eller fra et (offshore- eller onshore-) anlæg, inklusive sidste afspærringsanordning, der er placeret inden for anlæggets område, herunder udstyr i tilknytning hertil, som specielt er fremstillet til rørledningerne. Denne undtagelse omfatter ikke trykbærende standardudstyr som f.eks. det, der kan findes i regulatorstationer og pumpestationer.
3.2. Net til vandforsyning, -distribution og -afløb og udstyr hertil samt tilløbskanaler som f.eks. turbinerør, tryktunneler og trykskakter til vandkraftanlæg og særligt tilbehør hertil.
3.3. Udstyr, der er omfattet af direktiv 87/404/EØF om simple trykbeholdere.
3.4. Udstyr, der er omfattet af Rådets direktiv 75/324/EØF af 20. maj 1975 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om aerosoler (10).
3.5. Udstyr beregnet til drift af køretøjer, der er defineret i følgende direktiver og deres bilag:
- Rådets direktiv 70/156/EØF af 6. februar 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil (11)
- Rådets direktiv 74/150/EØF af 4. marts 1974 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende visse dele og specifikationer for landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (12)
- Rådets direktiv 92/61/EØF af 30. juni 1992 om standardtypegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne køretøjer (13).
3.6. Udstyr, som i medfør af artikel 9 i nærværende direktiv højst ville falde ind under kategori I, og som er omhandlet i et af følgende direktiver:
- Rådets direktiv 89/392/EØF af 14. juni 1989 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om maskiner (14)
- Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/16/EF af 29. juni 1995 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om elevatorer (15)
- Rådets direktiv 73/23/EØF af 19. februar 1973 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om elektrisk materiel bestemt til anvendelse inden for visse spændingsgrænser (16)
- Rådets direktiv 93/42/EØF af 14. juni 1993 om medicinske anordninger (17)
- direktiv 90/396/EØF af 29. juni 1990 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om gasapparater (18)
- Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/9/EF af 23. marts 1994 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om materiel og sikringssystemer til anvendelse i eksplosionsfarlig atmosfære (19).
3.7. Udstyr, der er omfattet af traktatens artikel 223, stk. 1, litra b).
3.8. Udstyr, som er specielt konstrueret til anvendelse inden for det nukleare område, og hvis svigt kan medføre frigivelse af radioaktivitet.
3.9. Boringskontroludstyr, der anvendes i forbindelse med efterforskning efter og udvinding af olie, gas eller jordvarme samt ved underjordisk lagring, og som er beregnet til at styre og/eller indeslutte trykket i boringen. Dette omfatter toppen af boringen (juletræet) og sikkerhedsventiler (BOP), rørsystemer og samlebeholdere samt opstrømsudstyr i forhold hertil.
3.10. Udstyr, der omfatter huse eller maskineri, hvis dimensionering, materialevalg og konstruktionsregler hovedsagelig er begrundet i krav om tilstrækkelig styrke, stivhed og stabilitet til at modstå statiske og dynamiske driftspåvirkninger eller opfylde andre specifikationer i tilknytning til udstyrets funktion, og for hvilket trykket ikke er af nævneværdig betydning i konstruktionsfasen. Det drejer sig f.eks. om:
- motorer, herunder turbiner og forbrændingsmotorer
- dampmaskiner, gas-/dampturbiner, turbogeneratorer, kompressorer, pumper og aktuatorer.
3.11. Højovne, herunder køleudstyr, varmluftrekuperatorer, støvfiltre og røggasvaskere til højovne, samt direkte reducerende kupolovne, herunder køleudstyr, gaskonvertorer og gryder til smeltning, omsmeltning, afgasning og støbning af stål og ikke-jern-metaller.
3.12. Svøb til højspændingsudstyr som f.eks. koblingsudstyr, kontroludstyr, transformere og roterende maskiner.
3.13. Trykbærende rør, der omslutter komponenter i transmissionssystemer, som f.eks. el- og telefonkabler.
3.14. Skibe, raketter, luftfartøjer og mobile offshoreenheder samt udstyr, der er specielt bestemt til indbygning heri eller til fremdrift heraf.
3.15. Trykbærende udstyr bestående af en fleksibel kappe, f.eks. luftringe, luftpuder, bolde og balloner til spil, oppustelige fartøjer og andet lignende trykbærende udstyr.
3.16. Udstødnings- og indsugningslyddæmpere.
3.17. Flasker eller dåser til kulsyreholdige drikkevarer til konsum.
3.18. Beholdere til transport og distribution af drikkevarer, hvis produkt PS × V ikke overstiger 500 bar × liter, og hvis tilladte maksimaltryk ikke overstiger 7 bar.
3.19. Udstyr, der er omfattet af ADR- (20), RID- (21), IMDG- (22) og ICAO- (23)konventionerne.
3.20. Radiatorer og rør i varmtvandsanlæg.
3.21. Beholdere til væsker med et gastryk over den pågældende væske, der ikke overstiger 0,5 bar.
Artikel 2 Markedsovervågning
1. Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger for, at trykbærende udstyr og enheder som defineret i artikel 1 kun markedsføres og tages i brug, såfremt de ved korrekt installering og vedligeholdelse og ved anvendelse i overensstemmelse med deres formål ikke frembyder nogen risiko for menneskers sikkerhed og sundhed og, i givet fald, for husdyr eller ejendom.
2. Dette direktiv berører ikke medlemsstaternes mulighed for, under overholdelse af traktaten, at stille krav, som de finder nødvendige for at sikre beskyttelsen af personer og navnlig beskyttelsen af arbejdstagere ved anvendelsen af det pågældende trykbærende udstyr eller de pågældende enheder, såfremt der ikke derved kræves ændringer af det trykbærende udstyr eller enhederne i forhold til bestemmelserne i dette direktiv.
3. Medlemsstaterne modsætter sig ikke, at der på messer og udstillinger samt ved demonstration mv. forevises trykbærende udstyr eller enheder som defineret i artikel 1, som ikke er i overensstemmelse med dette direktiv, såfremt det ved synlig skiltning er klart anført, at det pågældende udstyr ikke er i overensstemmelse med direktivet, og at udstyret ikke kan erhverves, før fabrikanten eller dennes i Fællesskabet etablerede repræsentant har bragt det i overensstemmelse med kravene. Ved demonstration skal der i henhold til de forskrifter, den kompetente myndighed i medlemsstaten måtte have fastsat, træffes passende sikkerhedsforanstaltninger for at sikre beskyttelsen af menneskers sikkerhed.
Artikel 3 Tekniske krav
1. Trykbærende udstyr, der er nævnt i stk. 1.1, 1.2, 1.3 og 1.4, skal opfylde de væsentlige krav i bilag I.
1.1. Beholdere, bortset fra dem, der er nævnt i stk. 1.2, beregnet til:
a) gasser, flydende gasser, gasser, som er opløst under tryk, dampe samt væsker, hvis damptryk ved den tilladte maksimaltemperatur er mere end 0,5 bar højere end det normale atmosfæriske tryk (1 013 mbar), i henhold til følgende minimumsgrænser:
- ved anvendelse til fluida i gruppe 1, beholdere med et volumen på mere end 1 liter og et produkt PS × V på over 25 bar × liter eller med et tryk PS på over 200 bar (bilag II, diagram 1)
- ved anvendelse til fluida i gruppe 2, beholdere med et volumen på mere end 1 liter og et produkt PS × V på over 50 bar × liter eller med et tryk PS på over 1 000 bar, samt alle bærbare ildslukkere og flasker til indåndingsapparater (bilag II, diagram 2)
b) væsker, hvis damptryk ved den tilladte maksimaltemperatur er 0,5 bar eller mindre over det normale atmosfæriske tryk (1 013 mbar), i henhold til følgende minimumsgrænser:
- ved anvendelse til fluida i gruppe 1, beholdere med et volumen på mere end 1 liter og et produkt PS × V på over 200 bar × liter eller med et tryk PS på over 500 bar (bilag II, diagram 3)
- ved anvendelse til fluida i gruppe 2, beholdere med et tryk PS på over 10 bar og et produkt PS × V på over 10 000 bar × liter eller med et tryk PS på over 1 000 bar (bilag II, diagram 4).
1.2. Fyret eller på anden måde opvarmet trykbærende udstyr med et volumen på mere end 2 liter, som indebærer risiko for overophedning, og som er beregnet til produktion af damp eller overhedet vand ved temperaturer på over 100 °C, samt alle trykkogere (bilag II, diagram 5).
1.3. Rørsystemer, der er beregnet til:
a) gasser, flydende gasser, gasser, som er opløst under tryk, dampe samt væsker, hvis damptryk ved den tilladte maksimaltemperatur er mere end 0,5 bar højere end det normale atmosfæriske tryk (1 013 mbar), i henhold til følgende minimumsgrænser:
- ved anvendelse til fluida i gruppe 1, rørsystemer med en DN på over 25 (bilag II, diagram 6)
- ved anvendelse til fluida i gruppe 2, rørsystemer med en DN på over 32 og et produkt PS × DN på over 1 000 bar (bilag II, diagram 7)
b) væsker, hvis damptryk ved den tilladte maksimaltemperatur er 0,5 bar eller mindre over det normale atmosfæriske tryk 1 013 mbar), i henhold til følgende minimumsgrænser:
- ved anvendelse til fluida i gruppe 1, rørsystemer med en DN på over 25 og et produkt PS × DN på over 2 000 bar (bilag II, diagram 8)
- ved anvendelse til fluida i gruppe 2, rørsystemer med et PS på over 10 bar, en DN på over 200 og et produkt PS × DN på over 5 000 bar (bilag II, diagram 9).
1.4. Sikkerhedstilbehør og trykbærende tilbehør til udstyr, der henhører under stk. 1.1, 1.2 og 1.3, uanset om sådant udstyr indgår i en enhed.
2. Enheder som defineret i artikel 1, stk. 2.1.5, som omfatter mindst ét trykbærende udstyr henhørende under stk. 1 i nærværende artikel, og som er anført i stk. 2.1, 2.2 og 2.3 i nærværende artikel, skal opfylde de væsentlige krav i bilag I.
2.1. Enheder til produktion af damp og overhedet vand ved en temperatur på over 110 °C, der omfatter mindst ét fyret eller på anden måde opvarmet trykbærende udstyr, som indebærer risiko for overophedning.
2.2. Andre enheder end de i stk. 2 nævnte, hvis fabrikanten agter at lade dem markedsføre og ibrugtage som enheder.
2.3. Uanset stk. 2 skal enheder til produktion af varmt vand ved en temperatur på 110 °C eller derunder, som får tilført fast brændsel manuelt, og hvis produkt PS × V er større end 50 bar × liter, opfylde, de væsentlige krav i punkt 2.10, 2.11, 3.4 og punkt 5, litra a) og d), i bilag I.
3. Trykbærende udstyr og/eller enheder, hvis specifikationer ikke overstiger de i stk. 1.1, 1.2, 1.3 og 2 anførte grænser, skal konstrueres og fremstilles i overensstemmelse med god teknisk praksis i en af medlemsstaterne, således at det sikres, at de kan anvendes risikofrit. Der skal følge en fyldestgørende brugervejledning med det trykbærende udstyr og/eller enhederne, som skal være mærket, således at fabrikanten eller dennes i Fællesskabet etablerede repræsentant kan identificeres. Dette trykbærende udstyr og/eller disse enheder må ikke bære den særlige CE-mærkning, der er nævnt i artikel 15.
Artikel 4 Fri omsætning
1.1. Medlemsstaterne må ikke på grund af risici, som skyldes trykket, forbyde, begrænse eller hindre markedsføring eller ibrugtagning på de af fabrikanten fastsatte vilkår af det eller de i artikel 1 omhandlede trykbærende udstyr eller enheder, hvis det/de opfylder kravene i dette direktiv og bærer CE-mærkningen, som angiver, at udstyret/enhederne har været underkastet en overensstemmelsesvurdering i henhold til artikel 10.
1.2. Medlemsstaterne må ikke på grund af risici, som skyldes trykket, forbyde, begrænse eller hindre markedsføring eller ibrugtagning af trykbærende udstyr eller enheder, der opfylder bestemmelserne i artikel 3, stk. 3.
2. Medlemsstater kan, i det omfang det er nødvendigt af hensyn til sikker og korrekt anvendelse af trykbærende udstyr og enheder, kræve, at de i punkt 3.3 og 3.4 i bilag I nævnte oplysninger gives på det eller de officielle fællesskabssprog, som i overensstemmelse med traktaten kan bestemmes af den medlemsstat, hvor udstyret stilles til rådighed for slutbrugeren.
Artikel 5 Formodning om overensstemmelse
1. Trykbærende udstyr og enheder, der bærer CE-mærkningen som anført i artikel 15, og som er forsynet med EF-overensstemmelseserklæringen som omhandlet i bilag VII, formodes af medlemsstaterne at opfylde alle bestemmelserne i dette direktiv, herunder bestemmelserne om overensstemmelsesvurdering i artikel 10.
2. Trykbærende udstyr og enheder formodes at være i overensstemmelse med de væsentlige krav, der er anført i artikel 3, hvis de er i overensstemmelse med nationale standarder, der gennemfører harmoniserede standarder, hvis referencer er offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Medlemsstaterne offentliggør referencerne for disse nationale standarder.
3. Medlemsstaterne sørger for, at der træffes passende foranstaltninger, så arbejdsmarkedets parter på nationalt plan kan øve indflydelse på udarbejdelsen og overvågningen af de harmoniserede standarder.
Artikel 6 Det Stående Udvalg for Tekniske Standarder og Forskrifter
Finder en medlemsstat eller Kommissionen, at de standarder, der er omhandlet i artikel 5, stk. 2, ikke fuldt ud opfylder de væsentlige krav i artikel 3, indbringer den pågældende medlemsstat eller Kommissionen sagen for det stående udvalg, der er nedsat ved artikel 5 i direktiv 83/189/EØF, med angivelse af begrundelsen. Udvalget afgiver straks en udtalelse.
På baggrund af nævnte udvalgs udtalelse underretter Kommissionen medlemsstaterne om, om det er nødvendigt at tilbagekalde de pågældende standarder fra de i artikel 5, stk. 2, anførte publikationer.
Artikel 7 Udvalget vedrørende Trykbærende Udstyr
1. Kommissionen kan træffe alle relevante foranstaltninger for at iværksætte nedenstående bestemmelser.
Finder en medlemsstat af meget tungtvejende sikkerhedsgrunde
- at trykbærende udstyr eller en gruppe trykbærende udstyr, der er omfattet af artikel 3, stk. 3, bør falde ind under bestemmelserne i artikel 3, stk. 1, eller
- at enheder eller en gruppe enheder, der er omfattet af artikel 3, stk. 3, bør falde ind under bestemmelserne i artikel 3, stk. 2, eller
- at trykbærende udstyr eller en gruppe trykbærende udstyr som en undtagelse fra bestemmelserne i bilag II bør klassificeres i en anden kategori
indgiver den en behørigt begrundet anmodning til Kommissionen om at træffe de nødvendige foranstaltninger. Kommissionen træffer disse foranstaltninger efter proceduren i stk. 3 i nærværende artikel.
2. Kommissionen bistås af et stående udvalg, i det følgende benævnt »udvalget«, der består af repræsentanter udpeget af medlemsstaterne, og som har en repræsentant for Kommissionen som formand.
Udvalget fastlægger selv sin forretningsorden.
3. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes i medfør af stk. 1. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster, i givet fald ved afstemning.
Udtalelsen optages i mødeprotokollen; derudover har hver medlemsstat ret til at anmode om, at dens holdning indføres i mødeprotokollen.
Kommissionen tager størst muligt hensyn til udvalgets udtalelse. Den underretter udvalget om, hvorledes den har taget hensyn til dets udtalelse.
4. Udvalget kan i forbindelse med den praktiske gennemførelse af direktivet også behandle ethvert andet spørgsmål, som formanden tager op, enten på eget initiativ eller på anmodning af en medlemsstat.
Artikel 8 Beskyttelsesklausul
1. Konstaterer en medlemsstat, at trykbærende udstyr eller enheder som omhandlet i artikel 1, der er forsynet med CE-mærkning og bruges i overensstemmelse med deres tilsigtede anvendelse, vil kunne frembyde fare for menneskers sikkerhed og, i givet fald, for husdyr eller ejendom, træffer den alle nødvendige foranstaltninger for at trække dette udstyr eller disse enheder tilbage fra markedet, forbyde deres markedsføring og ibrugtagning eller indskrænke deres frie omsætning.
Medlemsstaten underretter straks Kommissionen om disse foranstaltninger og anfører grundene til sin beslutning, herunder navnlig om den manglende overensstemmelse skyldes:
a) at de i artikel 3 omhandlede væsentlige krav ikke er opfyldt
b) ukorrekt anvendelse af de i artikel 5, stk. 2, omhandlede standarder
c) mangler ved de i artikel 5, stk. 2, nævnte standarder
d) mangler ved en europæisk materialegodkendelse for materialer til trykbærende udstyr som omhandlet i artikel 11.
2. Kommissionen holder snarest muligt samråd med de berørte parter. Konstaterer Kommissionen efter dette samråd, at foranstaltningen er berettiget, giver den straks den medlemsstat, der har taget initiativet, samt de øvrige medlemsstater underretning herom.
Konstaterer Kommissionen efter dette samråd, at foranstaltningen er uberettiget, giver den straks den medlemsstat, der har taget initiativet, samt fabrikanten eller dennes i Fællesskabet etablerede repræsentant underretning herom. Begrundes den i stk. 1 omhandlede beslutning med en mangel ved selve standarderne eller med en mangel ved de europæiske materialegodkendelser, forelægger Kommissionen, såfremt den medlemsstat, der har truffet beslutningen, har til hensigt at fastholde den, straks sagen for det i artikel 6 omhandlede udvalg og indleder proceduren i artikel 6, første afsnit.
3. Er trykbærende udstyr eller enheder, der ikke er i overensstemmelse, forsynet med CE-mærkning, træffer den kompetente medlemsstat passende foranstaltninger over for den, der har anbragt mærkningen, og underretter Kommissionen og de øvrige medlemsstater herom.
4. Kommissionen sikrer sig, at medlemsstaterne holdes underrettet om forløbet og resultaterne af denne procedure.
Artikel 9 Klassificering af trykbærende udstyr
1. Det trykbærende udstyr, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, klassificeres i kategorier i overensstemmelse med bilag II; jo større risiko, jo højere kategori.
Med henblik på denne klassificering opdeles fluida i to grupper i overensstemmelse med stk. 2.1 og 2.2.
2.1. Gruppe 1 omfatter farlige fluida. Ved farlige fluida forstås stoffer og præparater som defineret i artikel 2, stk. 2, i Rådets direktiv 67/548/EØF af 27. juni 1967 om tilnærmelse af lovgivning om klassificering, emballering og etikettering af farlige stoffer (24).
Gruppe 1 omfatter fluida, der er defineret som:
- eksplosive
- yderst brandfarlige
- meget brandfarlige
- brandfarlige (hvis den tilladte maksimaltemperatur er højere end flammepunktet)
- meget giftige
- giftige
- brandnærende.
2.2. Gruppe 2 omfatter alle andre fluida, som ikke er nævnt i stk. 2.1.
3. Består en beholder af flere kamre, klassificeres den i den højeste af de kategorier, hvori de enkelte kamre klassificeres hver for sig. Indeholder et kammer flere fluida, klassificeres det efter det fluidum, der kræver den højeste kategori.
Artikel 10 Overensstemmelsesvurdering
1.1. Inden trykbærende udstyr markedsføres, skal fabrikanten underkaste hvert stykke udstyr en af de i bilag III beskrevne procedurer for overensstemmelsesvurdering efter betingelserne i denne artikel.
1.2. De procedurer for overensstemmelsesvurdering, som skal anvendes ved CE-mærkning af trykbærende udstyr, afhænger af den kategori, jf. artikel 9, hvori udstyret klassificeres.
1.3. Procedurerne for overensstemmelsesvurdering for de enkelte kategorier er følgende:
- Kategori I:
Modul A
- Kategori II:
Modul A1
Modul D1
Modul E1
- Kategori III:
Modul B1 + D
Modul B1 + F
Modul B + E
Modul B + C1
Modul H
- Kategori IV:
Modul B + D
Modul B + F
Modul G
Modul H1
1.4. Det trykbærende udstyr skal, efter fabrikantens valg, underkastes en af de procedurer for overensstemmelsesvurdering, der gælder for den kategori, hvori det er klassificeret. Fabrikanten kan også vælge at anvende en af de procedurer, der gælder for en højere kategori, hvis en sådan findes.
1.5. Inden for rammerne af kvalitetssikringsprocedurerne for udstyr i kategori III og IV, som er omhandlet i artikel 3, stk. 1.1, litra a), stk. 1.1, litra b), første led, og stk. 1.2, udtager det bemyndigede organ i forbindelse med uanmeldte besøg et prøveeksemplar af udstyret på fabrikationsstedet eller lageret for at foretage eller lade foretage den afsluttende verifikation i bilag I, punkt 3.2.2. Med henblik herpå skal fabrikanten underrette det bemyndigede organ om den påtænkte produktionsplan. Det bemyndigede organ skal gennemføre mindst to besøg i løbet af det første produktionsår. Hyppigheden af følgende besøg fastlægges af det bemyndigede organ på grundlag af kriterierne i punkt 4.4 i det relevante modul.
1.6. I tilfælde af enkeltfremstilling af beholdere og udstyr i kategori III, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1.2, under modul H-proceduren, skal det bemyndigede organ foretage eller lade foretage den afsluttende verifikation i bilag I, punkt 3.2.2 for hver enhed. Med henblik herpå skal fabrikanten underrette det bemyndigede organ om den påtænkte produktionsplan.
2. De i artikel 3, stk. 2, nævnte enheder underkastes en global overensstemmelsesvurdering, som omfatter:
a) enhedens enkelte trykbærende bestanddele, jf. artikel 3, stk. 1, hvis de ikke tidligere har været underkastet separat overensstemmelsesvurdering og CE-mærkning; den vurderingsprocedure, der gælder for den kategori, hvori den enkelte bestanddel er klassificeret, skal anvendes
b) indpasningen af de forskellige dele i enheden, jf. punkt 2.3, 2.8 og 2.9 i bilag I; den vurderingsprocedure, der gælder for det højest klassificerede af det pågældende udstyr, bortset fra sikkerhedstilbehør, skal anvendes
c) enhedens beskyttelse mod overskridelse af de tilladte driftsgrænser, jf. punkt 2.10 og 3.2.3 i bilag I; den vurderingsprocedure, der gælder for det højest klassificerede af det udstyr, der skal beskyttes, skal anvendes.
3. Uanset stk. 1 og 2 kan de kompetente myndigheder, når det er berettiget, tillade markedsføring og ibrugtagning på den pågældende medlemsstats område af trykbærende udstyr og enheder som omhandlet i artikel 1, stk. 2, for hvilke procedurerne i stk. 1 og 2 i nærværende artikel ikke har været anvendt, og hvis anvendelse har eksperimentel interesse.
4. Dokumenter og korrespondance vedrørende overensstemmelsesvurderingen udfærdiges på det eller de officielle fællesskabssprog, som i overensstemmelse med traktaten kan bestemmes af den medlemsstat, hvor det for gennemførelsen af disse procedurer ansvarlige organ er etableret, eller på et af dette organ godkendt sprog.
Artikel 11 Europæisk materialegodkendelse
1. Den i artikel 1, stk. 2.9, definerede europæiske materialegodkendelse udstedes af et af de i artikel 12 omhandlede bemyndigede organer, som er særligt udpeget til denne opgave, på begæring af en eller flere fabrikanter af materialer eller udstyr. Det bemyndigede organ fastlægger og udfører de nødvendige undersøgelser og prøvninger, eller lader dem udføre, for at kunne attestere materialetypernes overensstemmelse med de relevante krav i dette direktiv; drejer det sig om materialer, som inden den 29. november 1999 er godkendt som sikre i brug, tager det bemyndigede organ hensyn til eksisterende data, når denne overensstemmelse skal attesteres.
2. Inden det bemyndigede organ udsteder en europæisk materialegodkendelse, underretter det medlemsstaterne og Kommissionen og meddeler dem de relevante oplysninger. En medlemsstat eller Kommissionen kan inden for en frist på tre måneder forelægge sagen for det stående udvalg, der er nedsat ved artikel 5 i direktiv 83/189/EØF, med angivelse af begrundelsen. I så fald afgiver udvalget en hasteudtalelse.
Det bemyndigede organ udsteder den europæiske materialegodkendelse, idet det i givet fald tager hensyn til nævnte udvalgs udtalelse og de fremsatte bemærkninger.
3. En kopi af den europæiske materialegodkendelse for materialer til trykbærende udstyr sendes til medlemsstaterne, de bemyndigede organer og Kommissionen. Kommissionen offentliggør og ajourfører i De Europæiske Fællesskabers Tidende en fortegnelse over de europæiske materialegodkendelser.
4. Materialer, der er anvendt ved fremstillingen af trykbærende udstyr, og som er i overensstemmelse med europæiske materialegodkendelser, hvis referencer er offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende, formodes at være i overensstemmelse med de væsentlige krav i bilag I.
5. Det bemyndigede organ, som har udstedt den europæiske materialegodkendelse for materialer til trykbærende udstyr, inddrager godkendelsen, hvis det konstaterer, at denne ikke burde have været udstedt, eller hvis materialetypen er omfattet af en harmoniseret standard. Det underretter straks de andre medlemsstater, de bemyndigede organer og Kommissionen om enhver inddragelse af en godkendelse.
Artikel 12 Bemyndigede organer
1. Medlemsstaterne underretter Kommissionen og de øvrige medlemsstater om, hvilke organer de har udpeget til at gennemføre procedurerne i artikel 10 og 11, samt hvilke specifikke opgaver organerne er udpeget til at varetage, og hvilke identifikationsnumre Kommissionen forudgående har tildelt dem.
Kommissionen offentliggør i De Europæiske Fællesskabers Tidende en fortegnelse over de bemyndigede organer, deres identifikationsnumre og de opgaver, de er bemyndiget til at udføre. Den påser, at denne fortegnelse ajourføres.
2. Medlemsstaterne anvender kriterierne i bilag IV ved udpegelsen af organerne. Organer, som opfylder de kriterier, der er fastsat i de relevante harmoniserede standarder, anses for at opfylde de tilsvarende kriterier i bilag IV.
3. En medlemsstat, som har bemyndiget et organ, skal inddrage bemyndigelsen, hvis den konstaterer, at organet ikke længere opfylder kriterierne i stk. 2.
Den underretter straks de øvrige medlemsstater og Kommissionen om alle tilfælde, hvor en bemyndigelse inddrages.
Artikel 13 Godkendte tredjepartsorganer
1. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de øvrige medlemsstater, hvilke tredjepartsorganer de har godkendt til at udføre de i punkt 3.1.2 og 3.1.3 i bilag I omhandlede opgaver.
Kommissionen offentliggør i De Europæiske Fællesskabers Tidende en fortegnelse over de godkendte organer samt de opgaver, de har godkendelse til at udføre. Den påser, at denne fortegnelse ajourføres.
2. Medlemsstaterne anvender kriterierne i bilag IV ved godkendelsen af organerne. Organer, som opfylder de kriterier, der er fastsat i de relevante harmoniserede standarder, anses for at opfylde de tilsvarende kriterier i bilag IV.
3. En medlemsstat, som har godkendt et organ, skal inddrage godkendelsen, hvis den konstaterer, at organet ikke længere opfylder kriterierne i stk. 2.
Den underretter straks de øvrige medlemsstater og Kommissionen om alle tilfælde, hvor en godkendelse inddrages.
Artikel 14 Brugerinspektorater
1. Uanset bestemmelserne om de bemyndigede organers opgaver kan medlemsstaterne tillade, at trykbærende udstyr eller enheder som omhandlet i artikel 1, som af et brugerinspektorat, der er udpeget efter kriterierne i stk. 8, er vurderet at være i overensstemmelse med de væsentlige krav, markedsføres og ibrugtages på deres område.
2. En medlemsstat, der har udpeget et brugerinspektorat efter de i denne artikel omhandlede kriterier, må ikke på grund af risici, som skyldes trykket, forbyde, begrænse eller hindre markedsføring eller ibrugtagning på de betingelser, der er fastsat i denne artikel, af trykbærende udstyr eller enheder, som af et brugerinspektorat, der er udpeget af en anden medlemsstat efter de i denne artikel omhandlede kriterier, er vurderet at være i overensstemmelse.
3. Trykbærende udstyr og enheder, hvis overensstemmelse er blevet vurderet af et brugerinspektorat, må ikke forsynes med CE-mærkning.
4. Sådant trykbærende udstyr og sådanne enheder må kun anvendes i virksomheder, der drives af den gruppe, som brugerinspektoratet er en del af. Gruppen anvender en fælles sikkerhedspolitik med hensyn til de tekniske specifikationer for konstruktion, fremstilling, kontrol, vedligeholdelse og anvendelse af det trykbærende udstyr og enhederne.
5. Brugerinspektoraterne handler udelukkende for den gruppe, de er en del af.
6. Ved overensstemmelsesvurderinger skal brugerinspektoraterne anvende procedurerne i modul A1, C1, F og G i bilag III.
7. Medlemsstaterne underretter de øvrige medlemsstater og Kommissionen om, hvilke brugerinspektorater de godkender, hvilke opgaver disse har fået pålagt, samt for hver enkelt af dem en liste over de virksomheder, der opfylder bestemmelserne i stk. 4.
8. Ved udpegningen af brugerinspektorater anvender medlemsstaterne kriterierne i bilag V og sikrer sig, at den gruppe, brugerinspektoratet er en del af, anvender de kriterier, der er omhandlet i stk. 4, andet punktum.
9. En medlemsstat, som har bemyndiget et brugerinspektorat, inddrager bemyndigelsen, hvis den konstaterer, at det ikke længere opfylder de kritierier, der er omhandlet i stk. 8. Den underretter de øvrige medlemsstater og Kommissionen herom.
10. Denne artikels virkninger overvåges af Kommissionen og vurderes tre år efter den i artikel 20, stk. 3, nævnte dato. Med henblik herpå sender medlemsstaterne Kommissionen alle relevante oplysninger om gennemførelsen af denne artikel. Denne vurdering kan vedlægges ethvert forslag til ændring af dette direktiv.
Artikel 15 CE-mærkning
1. CE-mærkningen består af bogstaverne »CE« i overensstemmelse med modellen i bilag VI.
CE-mærkningen skal følges af det i artikel 12, stk. 1, omhandlede identifikationsnummer for det bemyndigede organ, der deltager i produktionskontrolfasen.
2. CE-mærkningen anbringes synligt, letlæseligt og således, at den ikke kan udslettes, på
- alt det i artikel 3, stk. 1, omhandlede trykbærende udstyr, og
- alle de i artikel 3, stk. 2, nævnte enheder
der er færdige eller så vidt færdige, at det er muligt at foretage den afsluttende verifikation, jf. bilag I, punkt 3.2.
3. Det er ikke nødvendigt at anbringe en CE-mærkning på hver enkelt trykbærende bestanddel, der udgør en enhed som omhandlet i artikel 3, stk. 2. De enkelte trykbærende bestanddele, der allerede er CE-mærket, når de indbygges i helheden, bevarer denne mærkning.
4. Er det trykbærende udstyr eller enheden omfattet af andre direktiver, som dækker andre aspekter, og som også foreskriver CE-mærkning, angiver CE-mærkningen, at det trykbærende udstyr eller enheden også formodes at være i overensstemmelse med disse andre direktiver.
Hvis et eller flere af disse direktiver i en overgangsperiode overlader valget af ordning til fabrikanten, angiver CE-mærkningen dog kun overensstemmelse med de direktiver, som fabrikanten har valgt at anvende. I sådanne tilfælde anføres henvisningerne til disse direktiver som offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende i de dokumenter, beskrivelser eller anvisninger, som direktiverne kræver, og som ledsager det trykbærende udstyr eller enhederne.
5. Det er forbudt at anbringe en mærkning på trykbærende udstyr eller enheder, hvis den kan vildlede tredjemand med hensyn til CE-mærkningens betydning og udformning. Enhver anden mærkning kan anbringes på trykbærende udstyr og enheder, hvis dette ikke gør CE-mærkningen mindre synlig eller letlæselig.
Artikel 16 Uberettiget CE-mærkning
Medmindre andet er fastsat i artikel 8, gælder følgende:
a) konstaterer en medlemsstat, at en CE-mærkning er anbragt uberettiget, er fabrikanten eller dennes i Fællesskabet etablerede repræsentant forpligtet til at sørge for, at produktet bringes i overensstemmelse med bestemmelserne om CE-mærkning, og at overtrædelsen bringes til ophør på de betingelser, medlemsstaten fastsætter
b) opfylder produktet fortsat ikke kravene, skal medlemsstaten efter procedurerne i artikel 8 træffe alle nødvendige foranstaltninger for at begrænse eller forbyde markedsføring af det pågældende produkt eller sikre, at det trækkes tilbage fra markedet.
Artikel 17
Medlemsstaterne træffer passende foranstaltninger for at tilskynde de myndigheder, der har ansvaret for dette direktivs gennemførelse, til at samarbejde og give hinanden og Kommissionen oplysninger for at medvirke til, at direktivet fungerer hensigtsmæssigt.
Artikel 18 Afgørelser om afslag eller begrænsninger
Enhver afgørelse, der træffes i medfør af dette direktiv, og som medfører, at markedsføring og ibrugtagning af trykbærende udstyr eller enheder begrænses, eller som indeholder krav om tilbagetrækning fra markedet, skal nøje begrundes. Afgørelsen meddeles snarest muligt den berørte part med angivelse af klagemulighederne i henhold til gældende ret i den pågældende medlemsstat og klagefristerne i forbindelse hermed.
Artikel 19 Ophævelse
Bestemmelserne i artikel 22 i direktiv 76/767/EØF anvendes ikke længere fra den 29. november 1999 for så vidt angår trykbærende udstyr og enheder, der er omfattet af nærværende direktiv.
Artikel 20 Gennemførelse og overgangsbestemmelser
1. Medlemsstaterne vedtager og offentliggør inden den 29. maj 1999 de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen derom.
De i første afsnit nævnte love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
Medlemsstaterne anvender disse love og administrative bestemmelser fra den 29. november 1999.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
3. Medlemsstaterne skal tillade markedsføring af trykbærende udstyr og enheder, som opfylder de bestemmelser, der gælder på deres område den dag, dette direktiv iværksættes, indtil den 29. maj 2002, og ibrugtagning af dette trykbærende udstyr og disse enheder efter denne dato.
Artikel 21 Direktivets adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 29. maj 1997.
31997L0023
L 181/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 97/23/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ НА И СЪВЕТА
от 29 май 1997 година
относно сближаване на законодателствата на държавите-членки във връзка със съоръженията под налягане
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по специално член 100а от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1),
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 189б от Договора (3), с оглед съвместния текст, одобрен от Помирителния комитет на 4 февруари 1997 г.,
(1)
като имат предвид, че вътрешният пазар е зона без вътрешни граници, в която са осигурени свободно движение на стоки, хора, услуги и капитал;
(2)
като имат предвид, че съществува разлика в съдържанието и обхвата на действие на законовите, подзаконовите и административни разпоредби, в сила в държавите-членки с оглед безопасността и здравето на хората, и, когато е целесъобразно, на домашни животни или собственост, когато технически средства, работещи под налягане, не са обхванати от действието на настоящото законодателството на Общността; като имат предвид, че процедурите по сертифициране и инспекция на такива средства се различават в отделните държави-членки; като има предвид, че такива несъответствия могат да създадат пречки в търговията в рамките на Общността;
(3)
като имат предвид, че хармонизацията на националното законодателство е единственото средство за отстраняване на тези пречки към свободната търговия; като има предвид, че тази цел не може да се постигне със задоволителен резултат от отделните държави-членки; като имат предвид, че тази директива определя задължителни разпоредби за свободното движение на съоръженията, за които е приложима;
(4)
като имат предвид, че дадено съоръжение, което работи под налягане не повече от 0,5 бара, не представлява значителен риск, дължащ се на това налягане; като имат предвид, че не би трябвало да съществуват прегради за неговото свободно движение в рамките на Общността; като имат предвид, че тази директива се отнася само за съоръжения с максимално допустимо налягане PS, превишаващо 0,5 бара;
(5)
като имат предвид, че тази директива се отнася също и до функционални групи, съставени от няколко части съоръжения под налягане, които образуват едно неразделно и функциониращо цяло; като имат предвид, че тези функционални групи могат да варират от прости функционални групи като например тенджери под налягане до сложни функционални групи като тръбни бойлери; като имат предвид, че производителят би могъл да планира да пусне на пазара това съоръжение като функционална група, а не под формата на съставните си части, тогава тази функционална група трябва да отговаря на настоящата директива; като имат предвид, че от друга страна, настоящата директива не обхваща функционални групи от съоръжения под налягане на място и под отговорността на потребителя, както е случаят с индустриалните инсталации;
(6)
като имат предвид, че настоящата директива хармонизира националните разпоредби за рисковете, дължащи се на налягане, като имат предвид, че другите рискове, дължащи се на тези съоръжения, могат да попаднат в приложното поле на друга директива, която третира такива рискове; като имат предвид, че съоръженията под налягане могат да се включат сред продуктите в обхвата на друга директива, въз основа на член 100а от Договора; като имат предвид, че разпоредбите, изложени в някои от тези директиви, третират риска, дължащ се на високо налягане; като имат предвид, че тези разпоредби се считат за подходящи да осигуряват необходимата защита; като имат предвид, когато рискът, свързан с тези съоръжения, остава малък; като имат предвид, че в тази връзка има основание да се изключат тези съоръжения от обхвата на настоящата директива;
(7)
като имат предвид, че въпросът за съоръженията под налягане, включени в международните конвенции, транспортът и рискове, дължащи се на налягане, трябва във възможно най-кратки срокове се разгледат от предстоящите директиви на Общността, основани на тези конвенции или допълнения към съществуващите директиви; като имат предвид, че тези съоръжения са съответно изключени от обхвата на настоящата директива;
(8)
като имат предвид, че някои видове съоръжения под налягане, въпреки че имат максимално допустимото налягане PS по-високо от 0,5 бара, не представляват значителен риск, дължащ се на налягането, и следователно свободното движение в Общността на подобни съоръжения не би трябвало да се възпрепятства, ако то е законно произведено или пуснато на пазара в една държава-членка; като имат предвид, че не е необходимо за осигуряване свободно движение на тези съоръжения те да се включват в обхвата на настоящата директива; като имат предвид, че то е надлежно и изрично изключено от нейния обхват;
(9)
като имат предвид, че други съоръжения под налягане, предмет на максимално допустимо налягане по-високо от 0,5 бара и представляващи значителен риск, дължащ се на налягането, но с оглед на което са гарантирани свободно движение и подходящо ниво на безопасност, се изключват от обхвата на настоящата директива; като имат предвид, че такива изключвания, обаче, следва редовно да се проверяват с оглед да се установи дали е необходимо да се предприеме някакво действие на ниво Съюз;
(10)
като имат предвид, че регламентите за премахване на техническите бариери в търговията, трябва да следват новия подход, предвиден в резолюцията на Съвета от 7 май 1985 г. относно нов подход за техническа хармонизация и стандарти (4), което изисква дефиниция на основните изисквания за безопасност и други изисквания на обществото, без да се намаляват съществуващите доказани нива на защита в рамките на държавите-членки; като имат предвид, че тази резолюция предвижда много голям брой производства да бъдат обхванати от единна директива, с цел да се избегнат чести изменения и мултиплициране на директивите;
(11)
като имат предвид, че съществуващите директиви на Общността относно сближаване на законодателствата на държавите-членки, отнасящи се до съоръженията под налягане, са направили положителни стъпки към премахване на бариерите в търговията в тази област; като имат предвид, че тези директиви обхващат само този раздел в незначителна степен; като имат предвид, че Директива 87/404/ЕИО на Съвета от 25 юни 1987 г. относно хармонизирането на законодателствата на държавите-членки, свързани с прости съоръжения под налягане (5), това е първият случай на приложение на новия подход в раздела на съоръженията под налягане; като имат предвид, че настоящата директива няма да се прилага в зоната, обхваната от Директива 87/404/ЕИО; като имат предвид, че не по-късно от три години след влизане в сила на настоящата директива, се направи преглед на приложението на Директива 87/404/ЕИО с оглед да се установи необходимостта от нейното включване към настоящата директива;
(12)
като имат предвид, че рамковата директива, Директива 76/767/ЕИО на Съвета от 27 юли 1976 г. относно сближаването на законодателствата на държавите-членки относно общите разпоредби за уредите под налягане и методите за контрол на тези уреди (6) не е задължителна; като имат предвид, че тя предвижда процедура за двустранно признаване на тестовете и проверки на съоръженията под налягане, които не са работили задоволително, и следователно трябва да се заменят с ефективни мерки на Общността;
(13)
като имат предвид, че обхватът на настоящата директива трябва да се базира на една обща дефиниция на термина „съоръжения под налягане“, което да позволява техническото усъвършенстване на тези продуктите;
(14)
като имат предвид, че спазването на основните изисквания за безопасност е необходимо, за да се осигури безопасността на съоръженията под налягане; като имат предвид, че тези изисквания са разделени на общи и специфични изисквания, на които съоръженията под налягане трябва да отговарят; като имат предвид, че специфичните изисквания са предвидени за определен тип съоръжения под налягане; като имат предвид, че някои типове съоръжения под налягане в категориите III и IV трябва да са предмет на окончателна оценка, която да включва окончателна инспекция и тестове за доказателство;
(15)
като имат предвид, че държавите-членки трябва да могат да излагат произведените от тях съоръжения под налягане на търговски панаири, които все още не са в съответствие с изискванията на настоящата директива; като имат предвид, че по време на демонстрации трябва да се вземат необходимите мерки за безопасност, съгласно общите правила за безопасност на заинтересованата държава-членка за осигуряване безопасността на лицата;
(16)
като имат предвид, че да се улесни задачата за демонстриране на съгласуваност с основните изисквания, е полезно стандартите да са хармонизирани на европейско ниво, особено по отношение на проекта, производството и изпитването на съоръженията под налягане, съгласуваност, която дава възможност да се приеме, че продуктът отговаря на споменатите основни изисквания; като имат предвид, че стандартите, хармонизирани на европейско ниво, са изготвени от частни организации и трябва да запазят своя незадължителен статус; като имат предвид, че за тази цел Европейският комитет по стандартизация (CEN) и Европейският комитет по стандартизация в електротехниката (Сenelec) се признават за организации, компетентни да приемат хармонизираните стандарти, които следват общите насоки за сътрудничество между Комисията и тези два органа, подписани на 13 ноември 1984 г.;
(17)
като имат предвид, че за целите на настоящата директива, хармонизираният стандарт представлява техническа спецификация (европейски стандарт или документ за хармонизация), приет от един или друг от тези органи, или от двата, по искане на Комисията съгласно Директива 83/189/ЕИО на Съвета от 28 март 1983 г. относно определяне на процедура за осигуряване на информация в сферата на техническите стандарти и наредби (7) и съгласно общите насоки, посочени по-горе; като имат предвид, че, по отношение на стандартизацията, е в полза на комисията да получи помощта на Комитета, учреден съгласно Директива 83/189/ЕИО; като имат предвид, че Комитетът, при необходимост, се консултира с технически експерти;
(18)
като имат предвид, че производството на съоръжения под налягане изисква използването на безопасни материали; като имат предвид, че в отсъствието на хармонизирани стандарти е необходимо да се определят характеристиките на материалите, които се използват многократно; като имат предвид, че тази дефиниция е установена от европейските одобрения за материалите, като тези одобрения са издадени от един от нотифицираните органи, специално създадени за тази цел; като имат предвид, че материалите, които отговарят на европейските одобрения, се счита, че изпълняват основните изисквания на настоящата директива;
(19)
като имат предвид, че с оглед естеството на рисковете, свързани с използването на съоръжения под налягане, е необходимо да се установят процедури за оценка на съответствието с основните изисквания на директивите; като имат предвид, че тези процедури трябва да се разделят според нивото на опасност, характерно за съоръженията под налягане; като имат предвид, че за всяка категория съоръжения под налягане трябва да има съответна процедура или избор между различни процедури с еднаква строгост; като имат предвид, че приетите процедури са в съгласие с изискванията на Решение 93/465/ЕИО на Съвета от 22 юли 1993 г. относно модулите в различните фази на процедурите по оценка на съответствието и правилата за поставянето и използването на маркировката СЕ, които са предвидени за използване в директивите за техническа хармонизация (8); като имат предвид, че подробностите, добавени към тези процедури, са оправдани от естеството на необходимото проверка за съоръжения под налягане;
(20)
като имат предвид, че държавите-членки трябва да са в позиция да упълномощават инспекторати за извършване на някои действия по оценка за съответствие в рамките на тази директива; като имат предвид, че за тази цел настоящата директива установява критерии за оторизиране на инспекторати от държавите-членки;
(21)
като имат предвид, че при условията, постановени в настоящата директива, някои процедури за оценка съответствие могат да изискват да се инспектира всяка част от съоръжения от нотифициран орган или служба за проверка но потребителите като част от окончателната оценка; като имат предвид, че в други случаи трябва да се изготви разпоредба, според която окончателната оценка може да се контролира от нотифициран орган посредством неочаквани посещения;
(22)
като имат предвид, че съоръженията под налягане, като общо правило, носят маркировката СЕ, прикрепена или от производителя или негов упълномощен представител, определен в Общността; предвид това, че маркировката СЕ означава, че съоръженията под налягане отговарят на условията на настоящата директива и на тези на други приложими директиви на Общността относно маркировката СЕ; като имат предвид, че на съоръженията под налягане, определени от настоящата директива, които представляват само незначителен риск поради налягане и за които процедурите за сертификат не са оправдани, няма да се прикрепя маркировката СЕ;
(23)
като имат предвид, че където е необходимо държавите-членки, както е постановено в член 100а от Договора, могат да вземат временни мерки за ограничаване или забрана върху пускането на пазара, използването и употребата на съоръжения под налягане в случаите, когато те представляват особен риск за безопасността на хората и, когато е целесъобразно, на домашните животни и собствеността, при условие че мерките са предмет на контролна процедура на Общността;
(24)
като имат предвид, че адресатите на каквото и да е решение, взето съгласно настоящата директива, трябва да са наясно с причините зад това решение и средствата за обжалване, налични за тях;
(25)
като имат предвид, че е необходимо да се установи преходна разпоредба, която да даде възможност съоръженията под налягане, произведени в съответствие с действащите национални уредби, които са в сила при влизането в сила на настоящата директива, да бъдат маркирани и да влезят в употреба;
(26)
като имат предвид, че изискванията, постановени в приложенията, трябва да са изготвени максимално ясно, което да позволи на всички потребители, включително малки и средни предприятия (МСП), да се съобразят лесно с тях;
(27)
като имат предвид, че споразумението за modus vivendi между Европейския парламент, Съвета и Комисията по отношение изпълнителните мерки за актове, приети съгласно процедурата, установена в член 189б от Договора, беше постигнато на 20 декември 1994 г. (9),
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Обхват и определения
1. Настоящата директива се прилага към проекта, производството и оценката за съответствие на съоръженията под налягане и функционални групи с максимално допустимо налягане PS по-голямо от 0,5 бара.
2. По смисъла на настоящата директива:
2.1.
„Съоръжения под налягане“ са съдове, тръбопроводи, устройства за безопасност и устройства под налягане.
Когато е приложимо, към съоръженията се отнасят и елементи, присъединени към частите на съоръжението, подложени на налягане като фланци, щуцери, свързващи елементи, опори, транспортни уши и др.
2.1.1.
„Съд“ е затворена конструкция, проектирана и предназначена за съхраняване на флуиди под налягане, включително директно свързаните към нея приспособления, до точката за присъединяването ѝ с други съоръжения. Съдът може да има една или повече камери.
2.1.2.
„Тръбопровод“ е свързани помежду си тръбни елементи, които са предназначени за пренос на флуиди и които са неразделна част от система под налягане; тръбопроводите включват тръби или система от тръби, тръбни елементи, фитинги, компенсатори, гъвкави тръби и други елементи, устойчиви на налягане; към тръбопроводите се отнасят топлообменните апарати за охлаждане или нагряване на въздух, съставени от тръби.
2.1.3.
„Устройства за безопасност“ са устройства, предназначени да предпазят съоръжението от превишаване на налягането над допустимата стойност, включващи:
-
устройства за непосредствено ограничаване на налягането - предпазни клапани, предпазни устройства с разрушаващи се елементи, прегъваеми пръти, управляеми защитни системи за понижаване на налягането, и
-
ограничителни устройства, които задействат приспособления за корекция или осигуряват изключването или изключването и блокирането, такива като превключватели, задействани от налягането, температурата и нивото на флуида, и измервателни устройства за контрол и регулиране, свързани с безопасността.
2.1.4.
„Устройства под налягане“ са елементите с технологична функция, затворената конструкция на които е подложена на налягане.
2.1.5.
„Функционална група“ е съвкупност от съоръжения под налягане, свързани от производителя им и функциониращи като едно цяло.
2.2.
„Налягане“ е налягането в съоръжението, отнесено към атмосферното, т.е. манометрично налягане; налягането при вакуум се означава с отрицателна стойност.
2.3.
„Максимално допустимо налягане (PS)“ е максималното налягане, определено от производителя, за което е проектирано съоръжението.
Определя се в място, указано от производителя; това място трябва да бъде в точката на присъединяване на устройствата за безопасност и/или ограничителните устройства или най-високата точка на съоръжението, или, ако това не е приложимо, в която и да е друга точка.
2.4.
„Минимална/максимална допустима температура (TS)“ е определената минимална/максимална температура, за която е проектирано съоръжението, приета от производителя.
2.5.
„Обем (V)“ е вътрешният обем на всяка камера, включително обемът на щуцерите до първата връзка или заваръчен шев, без обема на постоянните вътрешни елементи.
2.6.
„Номинален размер (DN)“ е числената стойност на размера, който е общ за всички елементи в тръбна система, различни от елементите, които се означават чрез външния диаметър или диаметъра на резбата; за удобство тази стойност е закръглено число, използвано за означаване на диаметъра, което е приблизително свързано с производствените размери; означава се с DN, следвано от число.
2.7.
„Флуиди“ са чисти газове, течности и пари, както и техните смеси; флуидите могат да съдържат и суспензия от твърди вещества.
2.8.
„Неразглобяеми съединения“ са тези съединения, които не могат да бъдат разглобени без разрушаване.
2.9.
„Европейско одобрение за материалите“ е технически документ, в който се определят характеристиките на материалите, които са предназначени за многократна употреба при производството на съоръжения под налягане, които не са обхванати от хармонизиран стандарт.
3. Следното се изключва от обхвата на настоящата директива:
3.1.
тръбопроводи, състоящи се от една или повече тръби, за транспортиране на флуиди или вещества от или към една инсталация, включително крайната спирателна арматура и принадлежащите им съоръжения. Това изключение не се прилага към стандартните съоръжения под налягане в станции за намаляване на налягането или в компресорни станции;
3.2.
тръбопроводи за снабдяване, разпределяне и отвеждане на вода и съоръженията към тях - напорни тръбопроводи във водни електрически централи, водонапорни галерии и шахти и съоръженията към тях;
3.3.
съоръжения, които обхваща Директива 87/404/ЕИО относно простите съдове под налягане;
3.4.
съоръжения, които обхваща Директива 75/324/ЕИО от 20 май 1975 г. на Съвета относно сближаване на законодателствата на държавите-членки, свързани с аерозолни опаковки (10).
3.5.
съоръжения, предназначени за функционирането на превозни средства, определени от следните директиви и техните приложения:
-
Директива 70/156/ЕИО на Съвета от 6 февруари 1970 г. относно сближаването на законодателствата на държавите-членки по отношение на типовото одобрение на моторни превозни средства и техните ремаркета (11),
-
Директива 74/150/ЕИО на Съвета от 4 март 1974 г. относно сближаването на законодателствата на държавите-членки за типовото одобрение на колесни селскостопански и горскостопански трактори (12),
-
Директива 92/61/ЕИО на Съвета от 30 юни 1992 г. относно типовото одобрение на двуколесни и триколесни моторни превозни средства (13);
3.6.
съоръжения, класифицирани като не по-високо от категория I според член 9 от настоящата директива и обхванато от следните директиви:
-
Директива 89/392/ЕИО на Съвета от 14 юни 1989 г. относно сближаването на законодателствата на държавите-членки в областта на машините (14),
-
Директива 95/16/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 юни 1995 г. относно сближаването на законодателствата на държавите-членки във връзка с асансьорите (15),
-
Директива 73/23/ЕИО на Съвета от 19 февруари 1973 г. относно хармонизирането на законодателствата на държавите-членки във връзка с електрически съоръжения, предназначени за използване в определени граници на напрежението (16),
-
Директива 93/42/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 г. относно медицинските изделия (17),
-
Директива 90/396/ЕИО на Съвета от 29 юни 1990 г. относно сближаването на законодателствата на държавите-членки във връзка със съоръженията, изгарящи газово гориво (18),
-
Директива 94/9/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 март 1994 г. относно сближаването на законодателствата на държавите-членки по отношение на съоръженията и защитните системи, предназначени за използване в потенциално експлозивна атмосфера (19).
3.7.
съоръжения, предмет на член 223, параграф 1, буква б) от Договора;
3.8.
съоръжения, специално разработени за използване в ядрената техника, при повреда на които могат да се отделят радиоактивни продукти;
3.9.
съоръжения за контрол, използвани при проучване и добив на нефт, природен газ и геотермална енергия, както и в подземни хранилища, предназначени за поддържане и/или контрол на налягането в сондажите; към съоръженията се отнася колонната глава (фонтанна арматура), превенторите за предотвратяване на фонтаниране, тръбопроводи и сборни колектори (манифолди) и съоръженията към тях.
3.10.
съоръжения и машини с вътрешни пространства, за които определянето на размерите, изборът на материал и производствените правила се основават главно на изисквания за достатъчна якост, устойчивост и стабилност, за да издържат на статични и динамични работни натоварвания или други работни характеристики и при които налягането не е определящ фактор при проектирането. Тези съоръжения могат да включват:
-
двигатели, включително турбини и двигатели с вътрешно горене,
-
парни машини, парни или газови турбини, турбогенератори, компресори, помпи и задвижващите им механизми;
3.11.
доменни пещи с инсталации за охлаждане на пещта, рекуператори, прахоуловители, инсталации за очистване на доменен газ, вагрянки с охлаждане на пещта, газови преобразуватели и леярски кофи за топене, претопяване, обезгазяване и леене на стомана и цветни метали;
3.12.
корпуси на електрически съоръжения за високо напрежение - превключватели, разединители, управляващи уреди, трансформатори и ротационни машини;
3.13.
тръби под налягане за трансмисионни системи например за електрозахранване и телефонни кабели;
3.14.
плавателни средства, ракети, въздухоплавателни средства или подвижни плаващи съоръжения и съоръжения под налягане, предназначени за вграждане в тях или за тяхното задвижване;
3.15.
съоръжения под налягане, изработени от еластична обвивка, като пневматични гуми, въздушни възглавници, топки за игра, надуваеми лодки и др.;
3.16.
изпускателни и всмукателни шумозаглушители;
3.17.
бутилки или кутии за газирани напитки, предназначени за крайно потребление;
3.18.
съдове, конструирани за транспорт и разпределение на напитки с PS-V не повече от 500 бара-L и максимално допустимо налягане ненадвишаващо 7 бара;
3.19.
съоръжения, които са обхванати от ADR (20), RID (21), IMDG (22) и Конвенцията ICAO (23);
3.20.
нагревателни елементи и тръбопроводи в инсталации за нагряване на вода;
3.21.
съдове за течности с максимално налягане на газовете над течността до 0,5 бара;
Член 2
Надзор над пазара
1. Държавите-членки вземат всички мерки, необходими да гарантират това, че съоръженията под налягане и функционалните групи, посочени в член 1, могат да бъдат пуснати на пазара и да влязат в действие само ако са правилно инсталирани и поддържани и са използвани по предназначение, и не застрашават здравето и безопасността на хората и, когато е целесъобразно, на домашните животни или собствеността.
2. Разпоредбите на настоящата директива не засягат правото на държавите-членки да постановят, като надлежно отчитат разпоредбите на Договора, такива изисквания, които се считат за необходими, и да осигурят така че хората, и в частност работниците, са защитени по време на използване на съоръженията под налягане или на посочените функционални групи, при условие че това не означава модифициране на тези съоръжения или функционални групи по начин, който не е определен от настоящата директива.
3. На търговски панаири, изложения, демонстрации и т.н. държавите-членки не трябва да спират от показване съоръжения под налягане или функционални групи, определени от член 1, които не са в съответствие с условията на настоящата директива, при положение че един видим знак ясно показва тяхното несъответствие и тяхната негодност за продаване до привеждането им в съответствие от страна на производителя или негов представител, установен в границите на Общността. По време на демонстрации трябва да се вземат подходящи мерки за сигурност съгласно изискванията, определени от компетентните власти на заинтересованите държави-членки, с оглед осигуряване безопасността на лицата.
Член 3
Технически изисквания
1. Съоръженията под налягане, третирани в 1.1, 1.2, 1.3 и 1.4, трябва да отговарят на основните изисквания, изложени в приложение I:
1.1.
Съдове, с изключение на тези посочените в 1.2, за:
а)
съдове за сгъстени, втечнени или разтворени под налягане газове, пари или течности, при които налягането на парите при максималната допустима температура е по-голямо от 0,5 бара над нормалното атмосферно налягане, (1 013 мбара) в следните граници:
-
за флуиди от група 1, когато обемът на съда е по-голям от 1 l и произведението от максималното допустимо налягане в мегапаскали и обема в литри е по-голямо от числото 25 или когато максималното допустимо налягане е над 200 бара (приложение II, таблица 1),
-
за флуиди от група 2, когато обемът на съда е по-голям от 1 l и произведението от максималното допустимо налягане в мегапаскали и обема в литри е по-голямо от числото 5 или когато максималното допустимо налягане е по-голямо от 1 000 бара, както и всички преносими пожарогасители и бутилките за апаратите за изкуствено дишане (приложение II, таблица 2);
б)
съдове за течности, при които налягането на парите при максималната допустима температура не надвишава с повече от 0,05 МРа нормалното атмосферно налягане (1 013 мбара) в следните граници:
-
за флуиди от група 1, когато обемът на съда е по-голям от 1 l и произведението от максималното допустимо налягане в мегапаскали и обема в литри е по-голямо от числото 20 или когато максималното допустимо налягане е над 50 МРа (приложение II, таблица 3),
-
за флуиди от група 2, когато максималното допустимо налягане е над 1 МРа и произведението от максималното допустимо налягане в мегапаскали и обема в литри е по-голямо от числото 1 000 или когато максималното допустимо налягане е над 100 МРа (приложение II, таблица 4).
1.2.
съоръжения под налягане с обем над 2 l, застрашени от прегряване чрез нагряване с пламък или по друг начин, за производство на пара или гореща вода с температура над 110 °C, както и всички тенджери под налягане (приложение II, таблица 5).
1.3.
Тръбопроводи за:
а)
сгъстени, втечнени или разтворени под налягане газове, пари или течности, при които налягането на парите при максималната допустима температура е по-голямо с 0,05 МРа над нормалното атмосферно налягане (1 013 мбара) в следните граници:
-
за флуиди от група 1, когато номиналният диаметър на тръбопровода е над 25 mm (приложение II, таблица 6),
-
за флуиди от група 2, когато номиналният диаметър на тръбопровода е над 32 mm и произведението от максималното допустимо налягане в мегапаскали и номиналния диаметър в милиметри е по-голямо от числото 100 (приложение II, таблица 7);
б)
течности, при които налягането на парите при максималната допустима температура не надвишава с повече от 0,05 МРа нормалното атмосферно налягане (1 013 мбара) в следните граници:
-
за флуиди от група 1, когато номиналният диаметър на тръбопровода е над 25 mm и произведението от максималното допустимо налягане в мегапаскали и номиналния диаметър в милиметри е по-голямо от числото 200 (приложение II, таблица 8),
-
за флуиди от група 2, когато номиналният диаметър на тръбопровода е над 200 mm и максималното допустимо налягане е над 1 МРа и произведението от максималното допустимо налягане в мегапаскали и номиналния диаметър в милиметри е по-голямо от числото 500 (приложение II, таблица 9).
1.4.
Устройствата за безопасност и устройствата под налягане, предназначени за съоръжения, третирани от раздели 1.1, 1.2 и 1.3, включително и там, където такива съоръжения са част от функционална група.
2. Функционалните групи, дефинирани от член 1, раздел 2.1.5, които включват най-малко една част от съоръжения под налягане, обхванати от раздел 1 от настоящия член и, които са изброени в раздели 2.1, 2.2 и 2.3 от настоящия член, трябва да отговарят на изискванията, изложени в приложение I.
2.1.
Функционални групи за производство на пара или гореща вода с температура над 110 °C, които включват поне едно съоръжение под налягане, нагрявано с пламък или по друг начин и застрашено от прегряване.
2.2.
Функционални групи, различни от тези посочени в раздел 2.1, ако производителят възнамерява да ги пуска на пазара и да ги пуска в действие като цяло съоръжение.
2.3.
Функционалните групи за производство на топла вода с температура до 110 °C, зареждани ръчно с твърдо гориво, когато произведението от максималното допустимо налягане в мегапаскали и обема в литри е по-голямо от цифрата 5, трябва да отговарят на основните изисквания, посочени в точки 2.10, 2.11, 3.4, 5, буква а) и 5, буква г) от приложение I.
3. Съоръжения под налягане и/или функционални групи под или равни на границите, определени в раздели 1.1, 1.2 и 1.3 и раздел 2, трябва да се конструират и произведат съгласно стабилната инженерна практика на държавите-членки, за осигуряване безопасно използване. Съоръженията под налягане и/или функционалните групи трябва да се придружават от съответните инструкции за употреба и трябва да носят маркировка, която да позволява идентифициране на производителя или негов упълномощен представител, установен в Общността. Такова съоръжение и/или функционална група не трябва да носи маркировка СЕ, съгласно посочената в член 15.
Член 4
Свободно движение
1.1. Държавите-членки не забраняват, ограничават или препятстват, на основание на рискове, дължащи се на налягане, пускането на пазара или в действие, при условия, определени от производителя на съоръжения под налягане или функционални групи, посочени в член 1, които спазват настоящата директива и носят СЕ маркировка, сочеща, че са преминали оценка за стандарт съгласно член 10.
1.2.
Държавите-членки не забраняват, ограничават или препятстват, на основание рискове, дължащи се на налягане, пускането на пазара или в действие на съоръжения под налягане или функционални групи, които спазват член 3, параграф 3.
2. Държавите-членки могат да изискват, до степен необходима за безопасността и правилното ползване на съоръженията под налягане и функционалните групи, информацията, посочена в приложение I, раздели 3.3 и 3.4, да бъде предоставена на официалния(те) език(ци) на Общността, които може да са определени съгласно Договора от държавата-членка, в която съоръженията или функционалните групи достигат до крайния потребител.
Член 5
Презумпция за съответствие
1. Държавите-членки приемат съоръженията за налягане и частите към тях, носещи знака на ЕО, съгласно член 15, и Декларацията на ЕО за съответствие, съгласно приложение VII, като съответстващи на всички разпоредби на тази директива, включително оценката за съответствие, съгласно член 10.
2. Съоръжения под налягане и функционални групи, които съответстват на националните стандарти, транспониращи хармонизираните стандарти, референтните номера, на които са публикувани в Официален вестник на Европейските общности, се счита, че отговарят на основните изисквания, посочени в член 3. Държавите-членки публикуват референтните номера на националните стандарти, които са посочени по-горе.
3. Държавите-членки гарантират, че са взети подходящи мерки, така че двете страни на производството да имат принос на национално ниво в процеса на подготовка и наблюдаване на хармонизираните стандарти.
Член 6
Комитет по техническите стандарти и разпоредби
Когато държава-членка или Комисията счита, че стандартите, посочени в член 5, параграф 2, не отговарят напълно на основните изисквания, предвидени в член 3, заинтересованата държава-членка или Комисията информира Временния комитет, създаден съгласно член 5 от Директива 83/189/ЕИО, като излага причините за това. Комитетът спешно представя становище.
Като взима предвид становището на Комитета, Комисията уведомява държавите-членки, за това дали тези стандарти следва да се изтеглят от публикациите, посочени в член 5, параграф 2.
Член 7
Комитет за съоръженията под налягане
1. Комисията може да вземе всякакви мерки, които счита за необходими, за изпълнение на следните разпоредби:
Когато държава-членка счита, че от много сериозни съображения за безопасност,
-
част или серия от съоръжения, посочени в член 3, параграф 3, следва да бъдат предмет на разпоредбите съгласно член 3, параграф 1, или
-
функционални групи или серия от функционални групи, посочени в член 3, параграф 3, следва да бъдат предмет на разпоредбите съгласно член 3, параграф 2, или
-
част или серия от съоръжения под налягане трябва да се класифицират чрез отпадане в друга категория от приложение II,
тя представя надлежно обоснована молба до Комисията с молба да вземе необходимите мерки. Тези мерки се приемат съгласно процедурата, изложена в параграф 3.
2. Комисията се подпомага от постоянен комитет, наречен по-долу „Комитет“, съставен от представители, назначени от държавите-членки и председателстван от представител на Комисията.
Комитетът изготвя свой процедурен правилник.
3. Представителят на Комисията представя на Комитета проект на мерките, които следва да се вземат съобразно параграф 1. Комитетът представя становището си върху проекта в срок, който председателят може да определи в зависимост от спешността на случая, при необходимост, чрез гласуване.
Становището се записва в протокола; в допълнение, всяка държава-членка има право да поиска позицията ѝ да бъде отразена в протокола.
Комисията се съобразява със становището на Комитета. Тя информира Комитета за начина, по който е отчетено неговото становище.
4. Комитетът може след това да проучи всякакъв друг въпрос, свързан с изпълнението и практическото приложение на настоящата директива, и повдигнат от неговия председател или по собствена инициатива, или по молба на държава-членка.
Член 8
Предпазна клауза
1. Ако държава-членка установи, че съоръжения под налягане или функционални групи, посочени в член 1, носещи маркировката СЕ и използвани в съответствие с предназначението им, са способни да застрашат безопасността на хората и, когато е целесъобразно, на домашните животни или собствеността, тя взима всички необходими мерки, тези съоръжения или функционални групи да бъдат изтеглени от пазара, да забрани пускането им на пазара, пускането им в действие или да ограничи свободното им движение.
Държавата-членка незабавно информира Комисията за всяка подобна мярка, като посочва причините за нейното решение, и по-специално, когато несъответствието се дължи на:
а)
неудовлетворяване на основните изисквания, предвидени в член 3;
б)
неправилно приложение на стандартите, предвидени в член 5, параграф 2;
в)
слабости в стандартите, предвидени в член 5, параграф 2;
г)
слабости в европейското одобрение на материалите за съоръжения под налягане, предвидени в член 11.
2. Комисията се консултира незабавно със заинтересованите страни. Когато Комисията счита, след направените консултации, че мярката е оправдана, тя незабавно информира държавата-членка, която е поела инициативата, и другите държави-членки.
Когато Комисията счита, след това консултиране, че мярката е неоправдана, тя незабавно информира за това държавата-членка, която е поела инициативата, и производителя или негов упълномощен представител, установен в Общността. Ако решението, предвидено в параграф 1, се основава на слабост в стандартите на Европейското одобрение за материалите и ако държавата-членка, която е взела решението, поддържа своята позиция, Комисията информира незабавно Комитета, както е посочено в член 6, с оглед започване на процедура съгласно първия параграф от член 6.
3. Когато съоръжения под налягане или функционални групи, които не отговарят на стандартите, а носят маркировката СЕ, компетентната държава-членка предприема действие, срещу лицето(лицата), което е поставило маркировката СЕ, и информира за това Комисията и другите държави-членки.
4. Комисията гарантира държавите-членки да бъдат информирани за развитието и изхода на тази процедура.
Член 9
Класификация на съоръженията под налягане
1. Съоръженията под налягане, предвидени в член 3, параграф 1, се класифицират по категории в съответствие с приложение II и съгласно възходяща степен на опасност.
За целта на тази класификация флуидите се разделят в две групи, съгласно 2.1 и 2.2.
2.1
Група 1 включва опасни флуиди. „Опасен флуид“ е вещество или препарат, който е предмет на дефинициите в член 2, параграф 2 от Директива 67/548/ЕИО на Съвета от 27 юни 1967 г. относно сближаването на законовите, подзаконови и административни разпоредби във връзка с класификацията, опаковането и етикетирането на опасните вещества (24).
Група 1 включва флуиди, определени като:
-
експлозивни,
-
изключително запалими,
-
силно запалими,
-
запалими (където максималната допустима температура е над температурата на запалване),
-
силно токсични,
-
токсични,
-
оксидиращи.
2.2.
Група 2 включва всички други флуиди, които не са предвидени в 2.1
3. Категорията на съдове, които имат две или повече камери, се определя според камерата, която е от най-високата категория. Когато в една камера се съдържат различни флуиди, категорията ѝ се определя според флуида, изискващ най-висока категория.
Член 10
Оценка за съответствие
1.
1.1.
Преди пускането на пазара на съоръжения под налягане производителят трябва да е подложил всяка част от съоръжения на процедури за оценка на стандарта, описани в приложение III, съгласно условията, дадени в настоящия член.
1.2.
Процедурите за оценката на съответствие с оглед поставяне на маркировка СЕ се определят от категорията, както е дефинирано в член 9, в който съоръженията са класифицирани.
1.3.
Процедурата за оценка за съответствие, които се прилагат за различните категории, са, както следва:
-
категория I
Модул А
-
категория II
Модул А1
Модул D1
Модул Е1
-
категория III
Модули В1 + D
Модули B1 + F
Модули B + E
Модули В + С1
Модул Н
-
категория IV
Модули B + D
Модули B + F
Модул G
Модул Н1
1.4.
Съоръженията под налягане трябва да се подложат на една от процедурите за оценка на съответствие, като тя може да се избира от производителя от тези, установени за категорията, в която те са класифицирани. Производителят може също да избере да прилага една от процедурите, която се отнася за по-висока категория, ако има такава.
1.5.
В рамките на процедурите за проверка на качеството на съоръженията от категории III и IV, изложени в член 3, раздел 1.1, буква а), раздел 1.1, буква б) първо тире и раздел 1.2, нотифицираният орган, когато прави внезапни проверки, взима пробни образци на съоръженията под налягане от производствените помещения или складовете, за да извърши или осигури извършването на крайното оценяване съгласно приложение I, раздел 3.2.2. В тази връзка производителят информира нотифицирания орган за производствената си програма. Нотифицираният орган прави най-малко две проверки през първата година от производството. Честотата на последващите проверки се определя от нотифицирания орган въз основа на критериите, определени в раздел 4.4 на съответните модули.
1.6.
В случай на производство на единични съдове и съоръжения от категория III, посочени в член 3, раздел 1.2, съгласно процедурата на модул Н, нотифицираният орган извършва или е възлага извършването на окончателната оценка, както е посочено в приложение I, раздел 3.2.2, за всяка единица. За тази цел производителят съобщава на нотифицирания орган предвидената производствена програма.
2. Функционални групи, посочени в приложение 3, параграф 2, са предмет на процедура за обща оценка на съответствие, която включва:
а)
оценяване на всяко от съоръженията под налягане, от които е изградена функционалната група, и посочено в член 3, параграф 1, и за което не е била приложена процедура за оценяване на съответствието и няма отделна маркировка CE; оценяването се извършва по процедура в зависимост от категорията на всяко отделно съоръжение;
б)
оценяване вграждането на различните елементи на функционалната група, както е посочено в раздели 2.3, 2.8 и 2.9 в приложение I; процедурата за оценяване се определя от съоръжението от най-високата категория, като се изключват устройствата за безопасност;
в)
оценяване защитата на функционалната група срещу превишаване на допустимите работни параметри съгласно раздели 2.10 и 3.2.3 от приложение I; процедурата за оценяване се извършва, като се има предвид съоръжението от най-високата категория, което трябва да бъде защитено.
3. Като изключение от параграфи 1 и 2 компетентните власти могат, когато е оправдано, да разрешат пускане на пазара и пускане в действие на територията на заинтересованата държава-членка на отделни части от съоръжения под налягане и функционални групи съгласно член 1, параграф 2, по отношение на които процедурите от параграфи 1 и 2 от настоящия член не са приложени и използването на които е в интерес на експериментирането.
4. Протоколите и кореспонденцията, свързани с оценката на съответствие, се изготвят на официалния език (езици) на Общността, които могат да бъдат определени в съответствие с Договора от държавата-членка, в която органът, отговорен за провеждането на тези процедури, е установен, или на език, приет от този орган.
Член 11
Европейско одобрение на материалите
1. Европейско одобрение на материалите, както е определено от член 1, раздел 2.9, се издава по искане на един или повече производители на материали или съоръжения от един от нотифицираните органи съгласно член 12, специално създаден за тази цел. Нотифицираният орган определя и осъществява или организира осъществяването на съответни инспекции и тестове за определяне съответствието на видовете материали със съответните изисквания на настоящата директива; в случай, че се признае безопасността на материалите за използване преди 29 ноември 1999 г., нотифицираният орган отчита съществуващите данни, когато удостоверява такова съответствие.
2. Преди издаването на Европейско одобрение за материалите нотифицираният орган информира държавите-членки и Комисията, като им изпраща подходящата информация. В срок от три месеца държавата-членка може да отнесе въпроса до Постоянния комитет според предвиденото в член 5 от Директива 83/189/ЕИО, като представя причините за това. В такъв случай Комитетът спешно представя становище.
Нотифицираният орган издава Европейско одобрение за материали, като взима предвид, когато е целесъобразно, становището на Комитета и представените коментари.
3. Копие от Европейското одобрение за материалите на съоръжения под налягане се изпраща до държавите-членки, нотифицираните органи и Комисията. Комисията публикува и актуализира списък на европейски одобрения за материали в Официален вестник на Европейските общности.
4. Материалите, използвани за производството на съоръжения под налягане, които отговарят на Европейските одобрения за материали, справките за които са публикувани в Официален вестник на Европейските общности, се приемат за съответстващи с приложимите основни изисквания на приложение I.
5. Нотифицираният орган, издал Европейското одобрение за материали за съоръжения под налягане, оттегля това одобрение, ако констатира, че то не е трябвало да бъде издавано или ако типът материали е обхванат от хармонизиран стандарт. Органът незабавно уведомява другите държави-членки, нотифицираните органи и Комисията за всяко оттегляне на одобрение.
Член 12
Нотифицирани органи
1. Държавите-членки нотифицират до Комисията и другите държави-членки органите, които са назначили за извършване на процедурите по член 10 и член 11, заедно със специфичните задачи, за осъществяването на които тези органи са определени, както и идентификационните номера, определени предварително за тях от Комисията.
Комисията публикува в Официален вестник на Европейските общности списък на нотифицираните органи заедно с техните идентификационни номера и задачата, за която са нотифицирани. Комисията осигурява актуализирането на този списък.
2. Държавите-членки прилагат критериите, изложени в приложение IV, за определяне на органите. Органите, които отговарят на критериите, постановени в съответните хармонизирани стандарти, се счита, че отговарят на съответните критерии в приложение IV.
3. Държава-членка, която е нотифицирала органа, трябва да оттегли тази нотификация, ако тя констатира, че органът повече не отговаря на критериите по параграф 2.
Тя своевременно информира останалите държави-членки и Комисията за всяко оттегляне на нотификация.
Член 13
Признати организации - трети страни
1. Държавите-членки нотифицират Комисията и другите държави-членки за организации - трети страни, които те са признали за целите на задачите от приложение I, раздели 3.2.2. и 3.1.3.
Комисията публикува в Официален вестник на Европейските общности списък на признатите организации и задачите, за които те са признати. Комисията осигурява актуализирането на този списък.
2. Държавите-членки прилагат критериите, изложени в приложение IV, за признаване на организации. Организациите, които отговарят на критериите, постановени от съответните хармонизирани стандарти, се приемат като изпълняващи съответните критерии от приложение IV.
3. Държава-членка, която е признала една организация, трябва да оттегли признаването си, ако се окаже, че тази организация вече не отговаря на критериите, изложени в параграф 2.
Тя трябва своевременно да информира другите държави-членки и Комисията за всяко такова оттегляне на признаване.
Член 14
Инспекторати на потребителя
1. Чрез дерогация от разпоредбите, свързани със задачите, изпълнявани от нотифицираните органи, държавите-членки могат да разрешават на своя територия пускането на пазара и пускането в действие на съоръжения под налягане или функционални групи, посочени в член 1, чието съответствие с основните изисквания е оценено от потребителския инспекторат, създаден в съответствие с критериите по параграф 8.
2. Когато една държава-членка е определила потребителски инспекторат в съгласие с критериите, изложени в този член, той не може въз основа на рискове, дължащи се на налягане, да забрани, ограничи или възпрепятства пускането на пазара или пускането в действие, при условията предвидени в настоящия член, на съоръжения под налягане или функционални групи, чието съответствие е оценено от потребителски инспекторат, определен от друга държава-членка съгласно критериите, определени в този член.
3. Съоръжения под налягане и функционални групи, съответствието на които е оценено от потребителския инспекторат, не носят маркировката СЕ.
4. Съоръженията под налягане и функционалните групи могат да се използват само на места, ръководени от група, част от която представлява споменатия инспекторат. Групата трябва да прилага обща политика за безопасност с оглед техническите спецификации за проектиране, производство, инспекция, поддръжка и използване на съоръжения под налягане и функционални групи.
5. Потребителските инспекторати действат изключително за групата, от която те са част.
6. Процедурите за оценка на съответствието, които се прилагат от потребителските инспекторати, са модули А1, С1, F и G, както е описано в приложение III.
7. Държавите-членки информират другите държави-членки и Комисията за това, кои потребителски инспекторати са упълномощили, какви са задачите, за които те са определени, и, за всеки инспекторат, списък на местата, които изпълняват условията на параграф 4.
8. При определяне на потребителските инспекторати държавите-членки прилагат критериите, изброени в приложение V, и осигуряват групата, част от която е този инспекторат, да спазва критериите, посочени във второто изречение на параграф 4.
9. Държава-членка, която е упълномощила потребителски инспекторат, оттегля това разрешение, ако се окаже, че потребителският инспекторат вече не отговаря на критериите на параграф 8. Тя информира другите държави- членки и Комисията.
10. Ефектът на настоящия член се наблюдава от Комисията и се оценява три години след датата, определена в член 20, параграф 3. За тази цел държавите-членки изпращат до Комисията всяка полезна информация за изпълнението на този член. При необходимост оценката се придружава от предложение за изменение на директивата.
Член 15
Маркировка СЕ
1. Маркировката СЕ се състои от инициалите „СЕ“ съгласно модела в приложение VI.
Маркировката СЕ се придружава от номер за идентификация, както е посочено в член 12, параграф 1, на нотифицирания орган, свързан с етапа на контрол на производството.
2. Маркировката СЕ се прикрепва на видно място, чете се лесно и не може да се заличава във всяка
-
част от съоръжение под налягане, посочено в член 3, параграф 1, или
-
функционална група, посочена в член 3, параграф 2,
която е завършена или е в състояние да позволи заключителна оценка, както е описано в раздел 3.2 от приложение I.
3. Не е необходимо маркировката СЕ да се прикрепя към всяка отделна част на съоръжения под налягане, която формира функционална група, както е посочено в член 3, параграф 2. Отделните части на съоръжения под налягане, които вече носят маркировката СЕ, когато се включат в функционална група, продължат да носят тази маркировка.
4. Когато съоръжения под налягане или функционална група са предмет на други директиви, засягащи други аспекти, които предвиждат поставяне на маркировка СЕ, последните посочват, че за съоръженията под налягане или функционалната група се приема, че отговарят на разпоредбите на тези други директиви.
Ако една или повече от тези директиви позволяват на производителя, през преходен период, да избере кой режим да прилага, тогава маркировката СЕ посочва съответствие само с директивите, които производителят прилага. В такъв случай данните в споменатите директиви, публикувани в Официален вестник на Европейските общности, трябва да се дадат в документите, съобщенията или инструкциите, изисквани от директивите и придружаващи съоръжението под налягане или функционалната група.
5. Забранява се поставянето на маркировки СЕ върху съоръженията под налягане или функционалните групи, които могат да подведат трети лица по отношение на значението и формата на маркировката СЕ. Всяка друга маркировка може да се прикрепя върху съоръжения под налягане или функционални групи, при условие че не е намалена видимостта и четливостта на маркировката СЕ.
Член 16
Ненадлежно поставяне на маркировка СЕ
Без да се засяга член 8:
а)
когато една държава-членка установи, че маркировката СЕ е поставена ненадлежно, производителят или неговият упълномощен представител, установен в Общността, е задължен да приведе продукта в съответствие с разпоредбите относно маркировка СЕ и да преустанови нарушението при условията, наложени от държавата-членка;
б)
ако това несъответствие продължава да съществува, държавата-членка трябва да вземе всички подходящи мерки за ограничаване или забрана пускането на пазара на въпросния продукт, или да осигури изтеглянето му от пазара, съгласно процедурите, установени в член 8.
Член 17
Държавите-членки вземат подходящи мерки за поощряване на властите, които отговарят за изпълнение на настоящата директива, да сътрудничат една с друга и да осигуряват една на друга и на Комисията информация, която да подпомага функционирането на настоящата директива.
Член 18
Решения, водещи до отказ или ограничение
Всяко решение, взето съгласно настоящата директива, което ограничава пускането на пазара и пускането в действие, или изисква изтегляне от пазара на съоръжения под налягане или функционални групи, трябва да заяви точните основания на които се базира. Това решение се съобщава на заинтересованото лице, което в същото време се информира за правните средства за защита срещу него, съгласно действащото законодателство в заинтересованата държава-членка и сроковете, в които тези средства трябва да бъдат упражнени.
Член 19
Отмяна
Член 22 от Директива 76/767/ЕИО спира да се прилага, считано от 29 ноември 1999 г., по отношение на съоръженията под налягане и функционалните групи, предмет на настоящата директива.
Член 20
Транспониране и преходни разпоредби
1. Държавите-членки приемат и обнародват преди 29 май 1999 г. необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно уведомяват Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат мерките, посочени в първата алинея, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Методите на позоваване се определят от държавите-членки.
Държавите-членки прилагат тези разпоредби считано от 29 ноември 1999 г.
2. Държавите-членки предоставят на Комисията текста на разпоредби от националното законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
3. Държавите-членки трябва да разрешат пускането на пазара на съоръжения под налягане и функционални групи, които отговарят на действащата нормативна уредба на тяхна територия към датата на прилагане на настоящата директива, до 29 май 2002 г. и да позволят такива съоръжения и функционални групи да се употребяват след тази дата.
Член 21
Адресати на директивата
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 29 май 1997 година.